Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2007-05-08

Først vil jeg gjøre foregående taler oppmerksom på at den høye prisen på kysteiendommer nettopp kommer av at det er begrensninger med hensyn til hvor mange av den type eiendommer som myndighetene i dag tillater at det bygges. Styring fører til høyere priser. Det burde en representant fra Vestfold ha fått med seg. Så til denne debatten. Jeg synes det har vært forstemmende å høre på en debatt hvor en statsråd fra Senterpartiet har fått SV som sin sterkeste allierte i spørsmål som gjelder eiendomsrett. Det synes jeg er trist. Jeg hadde trodd at Senterpartiet i denne type saker ville avveie dette til eiendomsrettens fordel og støtte opp om de synspunkter som Høyre og Fremskrittspartiet har i denne saken. På min replikk til statsråden svarte han at hovedformålet med boplikten er å få næringsutvikling og aktivitet på bygdene. Det er ikke det at den som eier eiendommen og som er tvunget til å bo på den, også skal drive den. Hovedformålet er altså at det skal være næringsutvikling og aktivitet på bygdene. Så kan man stille spørsmål om hva som bidrar til det. Bidrar det til aktivitet ute på bygdene hvis en advokat fra Oslo som tjener bra, får lov til å kjøpe seg et småbruk i Telemark, hvor statsråden kommer fra, og kanaliserer store deler av den inntekten han har fra annen virksomhet, inn i småbruket? Det må være åpenlyst at det ville være positivt for disse bygdene. Det er bare å vise til hva som skjer i vårt naboland Sverige. Der har grenseområdene til Norge vært fraflyttingsområder, mens nordmenn har funnet det formålstjenlig å kjøpe seg et torp, altså et småbruk, der. Det har blitt populært, og det har ført til at disse avfolkningstruede bygdene i Sverige har fått en ny vår og en vekst fordi nordmenn ønsker å investere av sine midler i disse eiendommene. Tall fra Statistisk sentralbyrå viser at det er 34 000 bolighus på landbrukseiendommer som i dag står ubebodd. Spørsmålet er da hvordan statsråden, gjennom å praktisere en streng boplikt, har tenkt å få lys i disse husene.

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2007-05-08

La meg innledningsvis si at både jeg og Regjeringen er opptatt av ernæring. Jeg beklager at diskusjonen om skolemat i forrige valgkamp nærmest ble et eksempel på hvor gærne vi i SV var, og hvor lite opptatt vi var av kvalitet i skolen, for her skulle det bare være kos og mat. Jeg er helt sikker på at om ti år er den diskusjonen gått ut på dato, at alle da vil være opptatt av at sunn og god ernæring er et viktig utgangspunkt for læring, og at vi har en heldagsskole der også mat er tema. Men foreløpig sier Regjeringen i Soria Moria-erklæringen at vi vil innføre en ordning med frukt og grønt i skolen. Dette er jo en del av denne debatten, selv om denne debatten i første rekke er en avgiftsdebatt. Jeg har mange praktiske motforestillinger mot å bruke momssystemet til å sortere hva som er sunt og ikke sunt. Jeg tror at vi kommer til å ha mange diskusjoner, ikke bare rundt frukt og grønt, men også videre i forhold til andre typer matvarer, og at det kan bli et ganske uoversiktlig landskap. Men la oss ikke på prinsipielt grunnlag avvise det, for vi har et momssystem i flere satser, slik som det er i dag. Det er en utfordring. Det er ikke det mest effektive, det er ikke det mest enkle å håndtere heller, og det er helt sikkert slik at det er muligheter for omgåelser, men jeg vil i utgangspunktet ikke avvise at det kan være et tema. Nå er det slik at innstillingen fra utvalget først og fremst kommer til å dreie seg om særavgiftssystemet. Den kommer ikke til å inneholde noen form for utredning om differensiert merverdiavgift i et helse- og kostholdsperspektiv. I utgangspunktet vil jeg mene at det er gode argumenter for å starte med å se på hvor langt vi kommer med særavgiftssystemet. Da vil problemstillingen kanskje i første rekke være hvordan vi kan sørge for at mye av det mest usunne – i en samlet pakke der vi holder oss på et proveny innenfor 2004-nivå – blir dyrere, slik at barn ikke går rundt som rene sukkerbomber hele sin oppvekst, eller ellers stimuleres til mer usunt kosthold. Så får vi ta diskusjonen derfra. Jeg inviterer gjerne representanten Syversen og resten av Stortinget til å være med på den diskusjonen. Så kan vi se på om det også finnes andre måter enn skatte- og avgiftssystemet å tilnærme oss den diskusjonen på, f.eks. ved ikke å prioritere skattelette, men heller prioritere å ruste opp den offentlige skolen slik at frukt og grønt, og etter hvert skolemat, blir en del av det vi ser for oss som et grunnleggende tilbud til barn og unge.