Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2000-11-28

I og med at representanten Fossum brukte ni og et halvt minutt av sitt ti minutters innlegg på Fremskrittspartiet, skal jeg prøve å være grei og bruke fire og et halvt minutt av mine fem tildelte på Arbeiderpartiet. Det har vært sagt mye i denne debatten, og det meste er kanskje sagt, så jeg skal bare komme med noen eksempler på hva statsministeren sa tidligere i dag, og som på en måte også ble sagt av statsministeren i fjor. Jeg vil gjerne sitere fra forhandlingene i finansdebatten i fjor, hvor Jens Stoltenberg sier: «Det har vi gjort fordi vi har fått gjennomslag for viktige endringer i budsjettet, endringer som vil bidra til mer rettferdig fordeling og mer fellesskap. Dermed er vi med på å snu retningen i norsk politikk.» Så åpner Jens Stoltenberg sitt innlegg i Stortinget i dag med å si at i år har vi inngått et budsjettforlik med sentrumspartiene som inneholder rettferdig fordeling, tidenes satsing på kommunene, flere og billigere barnehager, og at Arbeiderpartiet har gjort jobben sin i forhold til renteutviklingen. Det er her jeg får store kvaler i forhold til det som blir sagt. Hvis det var sånn at Arbeiderpartiet i fjor hadde funnet en ny retning i forhold til utviklingen for folk flest i dette landet, og at de nå igjen har funnet det, så blir jeg meget skeptisk. For alle vet hvordan utviklingen har vært i 2000. Hele lønnsoppgjøret til arbeidstakerne er blitt oppspist av renteutviklingen. Gjennomsnittlig alle kommuner sliter med å få budsjettene sine på plass osv. Barnehagene bl.a. er blitt dyrere. Så alt det som Stoltenberg sa i finansdebatten i fjor om at alt skulle bli så mye bedre i år, har slått feil. Nå sier han det samme, og jeg tror ikke jeg trenger å være noen stor gambler for å si at den samme utviklingen vil vi se i 2001. Kommunene vil få like store vanskeligheter med å få budsjettene sine i havn, barnehagene vil bli dyrere, renten vil stige, og man vil ikke få en rettferdig fordeling, for barnefamilier og pensjonister vil komme ut med et meget stort minus også i 2001. For det er ikke sånn at Arbeiderpartiet og sentrumspartiene nå prøver å ta fra de rike og gi til de fattige. Jeg kunne ha gitt en hel masse eksempler på det, men jeg skal ta bare ett. Det gjelder Arbeiderpartiets fanesak når det gjelder fødselspenger. Jeg har på vegne av komiteen stilt spørsmål til departementet om hvem det er som mottar fødselspenger. Tallene fra departementet er helt klare: Det er de som tjener mest, det er de som tjener over 6 G, som henter ut mest fødselspenger. De som henter ut minst, er selvsagt de som har de laveste inntektene. Og så sier de i dette forliket at kommunene har fått økte rammer. Jeg vil gi et eksempel der også. På familiebudsjettet er midlene til familievernkontorene i fylkene, som tidligere var øremerket, nå flyttet over til rammeoverføringene til kommunene. Dermed sier de at det er økte rammeoverføringer. De sier ingenting om at øremerkede midler er forsvunnet. Så kommer dette med konjunkturavgift på næringsbygg. Her sitter altså Senterpartiet og forhandler fram et forlik med Arbeiderpartiet som er direkte distriktsfiendtlig. 10 pst. konjunkturavgift på næringsbygg er det ene og alene distriktene som vil tape på. Og så står de og klør seg i hodet fordi folk flytter fra distriktene! Jeg skal ta et eksempel til. Arbeiderpartiet sitter i regjering. De øker skatter og avgifter generelt for alle i dette landet for 2001. I dag fikk jeg min regionavis, der det var vist til tre eksempler. Tre kommuner i Nord-Trøndelag skal neste år øke kommunale avgifter fra 10 til 14 pst. Alle sammen innfører eiendomsskatt i tillegg til det Regjeringen har vedtatt for neste år. Og hvem er det som styrer i disse kommunene? Det er Arbeiderpartiet. I alle ledd Arbeiderpartiet er representert, er det å innføre skatter og avgifter den eneste tanken de har. Og jeg har skjønt tegningen: Den enkleste måten å styre og herse med folk på, er å gjøre dem fattige. Det er vanskelig å styre et folk som er oppegående og har nok av egne ressurser.

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2000-11-28

Det har vært en lang debatt, og mange av de talerne som har hatt ordet, har kommet inn på miljø, klima og dårlig vær. Da Kyoto-avtalen ble klubbet gjennom for tre år siden, ble avtalen hyllet som et historisk første skritt for å bremse såkalte globale menneskeskapte klimaendringer. Problemet med Kyoto-avtalen er at det er en avtale som er uferdig, har mange hull og mangler. Den sier hvor mye hvert enkelt land skal redusere sine utslipp med, men mangler et regelverk for hvordan dette skal skje. Før det er på plass, kan ikke landene vite hvor mye det vil koste dem å innfri forpliktelsene, og før prislappen er klar, vil de ikke ratifisere avtalen. Det kan jeg skjønne meget godt, og det er jeg selvfølgelig svært glad for, for hele den såkalte klimaproblematikken er tuftet på et svært usikkert grunnlag og har en prislapp ingen kjenner størrelsen på. De endeløse diskusjonene om de mange løse trådene i Kyoto-avtalen har langt på vei lammet nasjonalt miljøvernarbeid. Sur nedbør er resultat av luftforurensning. Det er derfor skuffende å være vitne til at Regjeringen også denne gangen reduserer bevilgningen til kalking av vassdrag. Det er viktig å begrense luftforurenset utslipp ved hjelp av teknologi samt å bevilge nok midler til å redusere skadevirkningene. Årlig slippes det ut 29 000 tonn svoveldioksid i Norge, der prosessindustrien står for 2/3 av utslippene. Da Stoltenberg-regjeringen la fram sitt statsbudsjett i oktober, skapte det stor usikkerhet og frustrasjon for prosessindustrien. En videreføring av høy svovelavgift, økning av elavgiften og innføring av konjunkturavgift medførte store frustrasjoner i bransjen. Heldigvis førte protestene fra industrien til at Regjeringen og sentrumspartiene ble nødt til å reversere mye av forverringen som ble skapt ved fremleggelsen av statsbudsjettet. Ett av de grep som ble gjort, var å føre svovelavgiften tilbake til nivået før revidert nasjonalbudsjett i vår. Svovelutslipp er forurensning. Det ønsker prosessindustrien å gjøre noe med. Prosessindustrien ønsker at avgiften skal gå inn i et miljøfond, som skal finansiere rensetiltak. Det synes vi i Fremskrittspartiet er fint, og vi har derfor fremmet følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen legge frem forslag om opprettelse av et fond, hvor svovelavgiften fra prosessindustrien går inn. Dette fondet skal brukes til miljøforbedrende tiltak innen prosessindustrien.» Med andre ord er det snakk om en ren miljøavgift som vil utløse og finansiere rensetiltak, og da blir det for meg uforståelig dersom noen av partiene i dette huset som ivrer for en Kyoto-avtale, stemmer imot dette.