Jurinová, Erika, podpredsedníčka NR SR (2013-03-12):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte mi pridať svoju trošku k tomuto programu, ktorý vlastne sami sme ziniciovali. Na úvod poviem, že mi je veľmi ľúto, že opäť poslanci SMER-u sa zachovali tak ako minule, ale myslím si, že nemá zmysel znova obštruovať rovnakým spôsobom, ako sa to udialo minulý týždeň, pretože nie je tej moci, ktorá by ich donútila, aby tu naozaj sedeli a robili robotu podľa mňa, ktorú by mohli robiť, mali robiť: mali by obhajovať svojho prezidenta, keďže sú presvedčení o tom, že nie sú relevantné dôvody nato, aby bol takto obvinený. Na druhej strane mi je veľmi ľúto, aj keď s Martinom Poliačikom nezdieľam rovnaké hodnoty alebo, povedala by som, ich máme diametrálne odlišné, je mi ľúto, že predseda parlamentu aj premiér sa uchyľuje k takým rečiam, aké vedie na jeho osobu. Myslím, že on sám dehonestuje túto Národnú radu práve svojimi vyjadreniami tak, ako to urobil aj v minulom vystúpení alebo na začiatku tejto 15. schôdze. Nikdy som si nepredstavila, že sa raz budem vyjadrovať k takémuto bodu programu. Ešte viac ma mrzí, že vystupujem k tomuto bodu s presvedčením, že prezident konal s vopred jasným úmyslom, a tým porušil Ústavu Slovenskej republiky. A jediným vývojom tejto situácie by malo byť zaslanie obžaloby na Ústavný súd Slovenskej republiky. Dovoľte, aby som v krátkosti objasnila dôvody, ktoré ma vedú k tomuto kroku. Na začiatok si vás ale dovoľujem uistiť, že k tomuto som prišla nielen vlastnými úvahami, ale aj vzájomnými debatami. Nezaujímalo ma pri tom, či s prezidentom politicky súhlasím, alebo nesúhlasím, či mi je politicky sympatický, alebo nie. Je mi to úplne jedno. Dôvody, prečo by mal hociktorý poslanec tejto snemovne pristúpiť k obžalobe prezidenta, nemôžu byť politické ani stranícke. Preto aj náš poslanecký klub nerozhodol politicky. Nepostavili sme sa do jedného šíku, lebo by to bolo práve výhodné pre celý klub. Na poslaneckom klube sme mali dlhú a vážnu diskusiu a po nej sa každý po zvážení faktov slobodne rozhodol. Jedná sa o vážnu vec, pri ktorej ústava jasne definuje dôvody, ktoré môžu k obžalobe viesť. Som presvedčená, že náš prezident úmyselne porušil Ústavu Slovenskej republiky a jedine preto podporujem návrh na vznesenie obžaloby. Stotožňujem sa s dvoma dôvodmi, ktoré obžaloba prezidenta obsahuje. Myslím si, že prezident porušil ústavu odmietnutím vymenovania, pretože podľa mňa dôvody na nevymenovanie nie sú dostatočné. A rovnako porušil ústavu tým, že o tejto veci nerozhodol v primeranej lehote. Môžem sa dokonca i stotožniť s tým, že Ústavný súd v niekoľkých svojich nálezoch rozšíril právomoci prezidenta. Rovnako rozumiem tomu, že prezident nie je len notárom rozhodnutí Národnej rady, ale aktívne do nich môže v istých medziach vstupovať a ovplyvňovať ich. Tieto medze však boli jasne definované. Prezident má právo skúmať, či kandidát spĺňa zákonom dané podmienky, a taktiež prezident má právo skúmať, či kandidát vážnym spôsobom znevažuje funkciu a či by jeho vymenovaním bol narušený riadny chod daného orgánu. S touto interpretáciou jeho právomocí by som sa možno dokázala aj stotožniť. Problematický je výklad, ktorý nastal v tomto prípade. Žiadnym spôsobom si nerobím ilúzie o tom, že voľba generálneho prokurátora prebehla dokonalým spôsobom. Vôbec nie. Ale my sme o tejto veci vždy otvorene hovorili. Problémom však je, že nech už voľba prebehla akýmkoľvek nešťastným, no stále legálnym spôsobom, samotný kandidát nebol nikdy spochybnený. Dokonca aj Ústavný súd to vyslovene uvádza vo svojej judikatúre. Pochybnosti sa musia týkať osoby, nie voľby. Pochybnosti o pánovi Čentéšovi, ktoré uviedol pán prezident, neobstoja. Prezident kritizoval politickosť kandidáta, lebo sa na ňom mala uzhodnúť Koaličná rada, a tým pádom je nevhodným kandidátom. Podľa tejto argumentácie, ale ruku na srdce, ktorá sa asi nie prekvapivo objavila až pri tomto kandidátovi, by nemal byť menovaný žiaden funkcionár. My, samozrejme, dlhodobo kritizujeme politizáciu všetkých verejných funkcií, ale keďže sa to deje stále, nič v ústavnom práve Slovenskej republiky neoprávňuje k takejto zrazu nadobudnutej účelovej interpretácii. Pán prezident vo svojom odôvodnení spomína incident spojený so skartáciou výpovede Igora Matoviča. Nechajme bokom to, že o týchto udalostiach pán prezident zrejme úmyselne vo svojom liste i vystúpení v médiách 9. januára zavádzal. Ani si nevšimol, že ide o výpoveď k inej téme. Ale každopádne toto asi okomentuje ešte kolega Igor Matovič. Myslím, že je nad slnko jasné, že tento incident nespĺňa predpoklady pre vážne pochybnosti o schopnosti pána Čentéša vykonávať úrad generálneho prokurátora. A okrem toho pán prezident si v tejto úlohe osobuje akoby úlohu disciplinárneho sudcu. Druhou problematickou líniou konania pána prezidenta je dĺžka nekonania v tejto veci. Prezident veľmi neštandardne, až 18 mesiacov, nekonal, čím vážne ohrozil chod Generálnej prokuratúry, a tým pádom aj celkového chodu právneho štátu v tejto krajine. Ak mal prezident vážne pochybnosti o pánovi Čentéšovi, vedel o nich už v auguste 2011? Prečo nekonal už vtedy? Taktiež ak teraz tvrdí, že musel čakať na rozhodnutie Ústavného súdu, prečo ich potom veľmi účelovo nezaradil medzi dôvody, pre ktoré sa nakoniec rozhodol? Uvedomujem si, že kritickým bodom obžaloby je dokázanie úmyslu a práve tento bod vyvoláva i najväčšie otázniky. Som presvedčená, že vzhľadom na všetky body, ktoré sú uvedené v obžalobe, pán prezident konal vedome a s úmyslom za hranicami svojich ústavných kompetencii. Bol na to opakovane upozorňovaný zo strany opozície a odborných kruhov a mal dosť priestoru na to, aby svoje správanie upravil tak, aby nevyvolávalo tak obrovské otázniky, pred akými stojíme dnes. Potvrdením mojej obavy je aj to, že toto konanie vyvoláva podozrenie, že bolo vykonané v koordinácii a v mene napĺňania práve politických cieľov vládnej strany. Pán prezident sa k SMER-u opakovane prihlásil a takéto úmyselné konanie v mene politického zisku je pre mňa jednoznačne za hranicami akceptovateľného. Plne chápem, že celkový obsah obžaloby vyvolávala aj medzi právnikmi mnohé odborné otázky. Je to nejednoznačná oblasť, v ktorej sme sa ešte nikdy nenachádzali. No po najlepšom zhodnotení všetkých faktov som prišla k záveru, že prezident úmyselným spôsobom porušil ústavu, a preto som aj obžalobu podpísala a chcem, aby Ústavný súd prešetril opodstatnenosť tohto návrhu. Ďakujem pekne.