Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2013-12-11):
Zrejme nie sme schopní technicky zopakovať to, čo sa nám podarilo včera večer. To sa stáva. Debata trvala skoro 23 hodín o návrhu štátneho rozpočtu a po tom všetkom, čo som tu počul, nie je pre mňa jednoduché reagovať, pretože snáď uznáte, že ja keď tu pred vami predstupujem s návrhmi zákonov, tak zvyknem, a nie je to klišé z mojej strany, poďakovať za konštruktívnosť debaty, lebo sa tá debata zvyčajne aj vyvíja, nie je to klišé z mojej strany. V tomto prípade by to mohlo byť klišé, keby som vám chcel ďakovať za priebeh debaty, lebo myslím si, že v istých častiach táto debata bola tristná, prepáčte mi tento výraz. Ja si to snáď môžem dovoliť povedať, vy máte právo myslieť si niečo iné. Počul som vystupovať ľudí, ktorých mená si nepamätám. A ani na ulici by som ich nespoznal. Ale vyjadrili sa k návrhu rozpočtu. Z pohľadu toho, čo sme počuli, myslím si, že všetci môžeme ďakovať za to, že existuje Rada pre rozpočtovú zodpovednosť a tým pádom, že za štátne peniaze ste mohli z veľkej časti prednášať závery tejto inštitúcie, ktorú nespochybňujeme. Ale nepočul som veľa iných názorov. Bolo to opakovanie často jednorazových prístupov, hodnotenia rozpočtovej rady, pretože rozpočtová rada, samozrejme, z hľadiska svojho objektivizmu a objektívneho pohľadu na vec vo svojej správe k návrhu rozpočtu uvádza aj ďalšie veci, ktoré, samozrejme, boli ale z pohľadu opozície často opomínané. Taký je politický život na Slovensku. Pravdou je, že na stole máme návrh štátneho rozpočtu, pravdou je, že jeho základným parametrom je deficit verejných financií pre budúci rok plánovaný vo výške 2,6 %. Tu chcem naozaj ešte raz upozorniť na toto číslo, lebo mnohokrát toto číslo bolo prehliadané. Je pravdou, že oficiálny návrh, ktorý išiel z váženej snemovne, obsahoval deficit vo výške 2,8 %, ale počas legislatívneho procesu vo výbore, ktorému to právo patrí, bol deficit verejných financií znížený o 0,2 % hrubého domáceho produktu na 2,6 %. To má svoj význam. To má svoj význam predovšetkým preto, že o to nižší dlh je produkovaný týmto rozpočtom, lebo treba si pripomenúť, a to je pravda, nech sa tu rozčuľuje, kto ako chce, táto krajina počas celých svojich moderných dejín nikdy nehospodárila s prebytkom. To nie je pochvala, to je realita. A pravdou je, že hlavným príspevkom ku každoročnému rastu dlhu v tejto krajine je výška deficitu štátneho rozpočtu. Z tohto pohľadu by som bol rád, keby každý vnímal aj to, že vzhľadom na lepší výber daní, ktorý sa podarilo na základe poslednej prognózy spred dvoch týždňov doručiť, sme absolútnu väčšinu týchto príspevkov dali na vrub zníženia deficitu. Musím sa pochváliť, pretože nikto z vás túto vec akosi neocenil, pretože všetci sa momentálne zaklínate témou štrukturálneho deficitu ako takého. Pokúsim sa byť veľmi aktuálny a môžem aj v podstate odcitovať správu Národnej banky Slovenska, ktorá má pár hodín, ktorá hovorí o nejakom strednodobom výhľade našej ekonomiky a ktorú potvrdzujú nasledovné čísla, ekonomický rast hrubého domáceho produktu na rok 2014 v objeme 2,2 %, potom postupný nárast až v roku 2015 na úroveň 3,1 %, domáca inflácia vo výške 1,2 % pre rok 2014, 1,7 % v roku 2015, rast reálnych miest na budúci rok vo výške 2 % a nezamestnanosť vo výške 13,7 % na budúci rok, opäť, Európska centrálna banka, dúfam, v mnohých očiach nezávislá inštitúcia, ktorá má naozaj svoju centrálu dnes už vo Frankfurte nad Mohanom, a nie v Bratislave, tak z tohto pohľadu snáď nebudem pochybovať o objektívnosti, o objektívnom pohľade, pretože to je prognóza, opäť, na tieto čísla. To je do veľkej miery, samozrejme, v rozpore s tým Armagedonom, ktorý tu navádza tú atmosféru Armagedonu, ktorú tu navádza opozícia. A vzhľadom na to, že už tiež nie som v politike najmladší, i keď sa mi to ťažko hovorí, lebo som v politike od roku 2006 a som na to zvyknutý, som zvyknutý na hyperboly, na politické zveličovanie, poukazovanie na veci, na vytrhovanie z konceptu, som presvedčený o tom, že ľudia v tejto krajine potrebujú počuť aj dobré správy. A potrebujú ich počuť preto, s jedným predrečníkom sa úplne stotožňujem, pretože ekonomika, tuším to hovoril Ľudo Kaník, je hlavne o správaní ľudí. Ekonomika je o pocitoch ľudí a o ich ekonomickom správaní. A aj keď médiá, ľudia, politici, experti zadúšajú akékoľvek nádeje lepšieho života v budúcnosti neustálym ponosovaním a podtrhovaním toho zlého a maľovaním bubákov, uvedomte si, na čom sú postavené proste správy, každodenné správy v našich komerčných a verejnoprávnych televíziách, pozrite sa na to, na čom sú postavené naše filmy, naše čítané knihy, ak hovoríme o nejakej modernej literatúre, sú proste postavené na ľudskom nešťastí, lebo to, bohužiaľ, priťahuje, ja musím povedať, napriek tomu, že od roku 2008 sa nachádzame v situácii, keď sa zmietame ako Európa v kríze a všetci sme z toho frustrovaní, unavení, existuje nádej a tá nádej je podložená konkrétnymi údajmi, ktoré nie sú diktované politickými centrálami, ale konkrétnymi, veľmi rezervovaným medzinárodnými inštitúciami. A tieto údaje hovoria o tom, že budúci rok má byť lepší, má byť lepší nielen v Európe, ale aj na Slovensku. Nech si to niekto praje alebo nepraje, o tom hovoria konkrétne údaje. Ja, samozrejme, sa trošku pristavím ešte veľmi aktuálne pri vývoji deficitu za rok 2013, keď posledné čísla ku koncu novembra hovoria o tom, že deficit štátneho rozpočtu sa podarilo k 30. novembru tohto roku znížiť oproti minulému roku o 780 miliónov eur, teda viac ako 28 %, keď štátny rozpočet dosiahol schodok vo výške 1,9 mld. eur a keď plnenie rozpočtu je tak na úrovni 64 %, čo znamená, že sa vyvíja oveľa lepšie, ako to bolo naplánované, 64 % koncom jedenásteho mesiaca v roku. To nám snáď dáva jasný obraz o tom, ako sa nám darí hospodáriť napriek problémom a napriek výpadkom niektorých príjmov a ich nahradzovaním iným spôsobom. Podobne môžeme hovoriť o raste cien za tento rok, kde posledná informácia hovorí o raste cien vo výške 0,6 %, čo už je naozaj až nebezpečne nízka inflácia, a keď medziročný rast cien bude asi tento rok na najnižšej úrovni od roku 2010 a medziročne sa bude blížiť niekde k hranici 1 %, čo má zároveň, ale pozitívny dopad na rast reálnych miest. V tomto roku naozaj budeme môcť ohlásiť, že došlo k rastu reálnych miest ako takých. Pre toto obdobie je príznačné, že ekonómov a expertov na štátny rozpočet denne rastie niekoľkonásobne viac, ako ubúda denne minút slnečného svitu. Počuli sme viaceré vyjadrenia, ktoré sa snažili vysvetľovať niekedy zložitú problematiku jednoduchým jazykom. To je naozaj chvályhodné, avšak pri zovšeobecňovaní naozaj to nie je správne, podstatné veci budú vynechávať alebo zamlčovať. Predpokladám, že to urobili alebo povedali niektorí moji predrečníci tak zámerne, iný možno z neznalosti. S veľkým záujmom som si vypočul vyjadrenia kolegov ohľadne udržateľnosti verejných financií. Verím, že viacerí mi dajú za pravdu, že existujú indikátory, konkrétne tzv. S1, krátkodobý indikátor, alebo S2, dlhodobý indikátor udržateľnosti verejných financií. V tomto prípade ak sa pozrieme na predikcie nielen naše, ale aj na prognózy Európskej komisie a porovnáme tieto indikátory dlhodobej udržateľnosti, zistíme, že sa zlepšujú. A zlepšujú sa veľmi výrazne, zatiaľ čo v jesennej prognóze z roku 2012 bol kľúčový indikátor S2 na úrovni 6,9 % hrubého domáceho produktu, v tohto ročnej prognóze klesá na úroveň 4,9 % hrubého domáceho produktu, pri indikátore S1 sa jeho hodnota zlepšuje z 2,2 na 0,6 %. Sú to čísla, ale tieto čísla hovoria o zásadnom zlepšení dlhodobej udržateľnosti, ktoré sú výsledkom úsilia tejto vlády, ktoré sa pretavili do jednotlivých legislatívnych opatrení, do realizácie rozpočtu v roku 2013. Preto beriem s istou dávkou nespravodlivosti tú spŕšku kritiky, ktorá sa týka odhadov, upozorňujem, zhoršenia dlhodobej udržateľnosti verejných financií pre rok 2014. Ak sa pozrieme na headlinové deficity, na deficity, ktoré sú uvedené v rozpočtoch verejnej správy, zistíme, že zatiaľ čo v roku 2011 dosiahol deficit 5,1 % hrubého domáceho produktu, to je notifikované číslo Eurostatom v roku 2011, v budúcom roku je tento plán na úrovni 2,64 % HDP. Teda aj dnes rokujeme o schodku rozpočtu verejných financií, ktorý znižujeme po pravicovej vláde približne o 50 % (5,1 %, váš skvelý rok 2011, výkladná skriňa vášho hospodárenia a 2,64 % náš plán pre budúci rok), takže to znamená, že v roku 2011 bol deficit v pomere hrubého domáceho produktu takmer dvojnásobný, aký má byť v budúcom roku, dvojnásobný. Podľa hodnotenia Európskej komisie rozpočet je v súlade s pravidlami Paktu stability a rastu, ktorý má zabezpečovať zodpovednú fiškálnu politiku. Pozitívne je aj hodnotenie rozpočtovej rady, ktorá v porovnaním s minulým rokom vníma makroekonomickú a daňovú prognózu, na ktorých je postavený rozpočet, ako viac vybilancované a s výrazne menšími možnými negatívnymi rizikami. To je čierne na bielom. V porovnaní s rokom 2013 vidí rozpočtová rada v návrhu rozpočtu menej rizík. Aj keď vlani v tohtoročnom rozpočte identifikovala viac rizík, napriek tomu sa darí deficit držať na úrovni pod 3 % hrubého domáceho produktu. A takto to vidí aj Európska komisia v poslednej prognóze z minulého mesiaca. Samotný cieľ pre rok 2014 je podľa rozpočtovej rady takisto dosiahnuteľný. Vzhľadom na snahu Slovenska vystúpiť z procedúry nadmerného deficitu je kľúčový rok 2013. Z tohto dôvodu pristúpil rozpočet na rok 2013 zodpovedne k identifikovaným rizikám. A zahŕňal aj dve rezervy v celkovej výške 0,5 mld. eur, čo hodnotila pozitívne rozpočtová rada už minulý rok. A ako veľmi dobre viete, oplatilo sa nám mať tieto rezervy, pretože aj na základe existencie týchto rezerv sme boli schopní sa vysporiadať s výpadkami iných príjmov v tomto roku. Pozrieme sa na tento slajd. (Premietanie obrázkov z notebooku na obrazovky v rokovacej sále.) Tento graf hovorí o zlepšenom výbere daní. To je tzv. efektívna daňová sadza, podľa aktuálnej prognózy daní a odvodov celková efektívna daňová sadza medzi rokmi 2012 a 2013 rástla, od začiatku tohto roka vďaka zvýšenej efektivite finančnej správy, za čo sa im chcem ešte raz veľmi pekne poďakovať, a zároveň vďaka legislatíve zameranej na boj proti daňovým únikom a podvodom napriek mnohým neprajníkom v médiách aj v tejto sále sa nám podarilo v tomto roku získať dodatočných 255 miliónov eur len na dani z pridanej hodnoty. Po siedmich rokoch prepadu efektívnej daňovej sadzby je tu zlepšenie. A to zlepšenie je naozaj výrazné. Toto je naozaj kľúčový graf, ktorý hovorí o lepšom výbere daní, hovorí o sedemročnom poklese, efektivite výberu s vrcholom niekde na pomedzí rokov 2005 a 2006, s tou najnižšou úrovňou niekde na pomedzí rokov 2011 a 2012 a zásadnom zlepšení v roku 2013, pri DPH dosiahla efektívna daňová sadzba v treťom kvartáli v roku 2013 hodnotu 13,6 % a porovnateľná hodnota bola naposledy dosiahnutá v roku 2009. EDS dosiahla hodnotu na ročnej báze, tak ako som to tu povedal, minimálnu v roku 2012, bolo to 12,4 %, a maximálnu v roku 2004, bolo to 15,4 %. Teraz hovorím o štvrťročných ukazovateľoch. Efektívnosť výberu daní má kľúčový význam pre nás nielen z dôvodu toho, ak ste tu mnohí spomínali, že to je jediný pozitívny výsledok nášho úsilia. Myslím si, že je často podceňovaný tento jav. A vďaka dávke nejakej závisti alebo nejakej proste zlomyseľnosti je to kľúčové preto, že my sa naozaj spoliehame na najbližšie dva roky na lepšiu úspešnosť výberu daní, pretože táto lepšia úspešnosť výberu daní je štrukturálnou zmenou. A v takom prípade aj štrukturálne úsilie, a to je to, o čom sa tu tri dni rozprávame, pre rok 2014 môže byť úplne iné, ako je dneska namaľované v štátnom rozpočte. To koniec koncov pripúšťa aj rozpočtová rada. A ja to hovorím veľmi pokojným hlasom, lebo to sú naozaj témy, ktoré ľuďom málo povedia, ale v skutočnosti, a tomu snáď každý sedliak porozumie, ja som tu už raz hovoril, ak máme nádej, že zlepšíme výber daní, že vytrhneme proste ďalšie stovky miliónov eur darebákom z rúk a že tie peniaze prídu do štátneho rozpočtu bez toho, aby sme zvyšovali sadzby, len zabránime, aby sa tá DPH-čka kradla, ak doručíme týmto štrukturálnu zmenu, to znamená, doručíme ju ako trvalé zlepšenie príjmov a tým pádom dosiahneme aj to, čo sa od nás požaduje z hľadiska znižovania štrukturálneho deficitu, lebo to má priamy súvis, tak je to podľa mňa to najprijateľnejšie riešenie a opatrenie, ktoré nemôže priamo poškodzovať podnikateľské prostredie ani životnú úroveň ľudí a uvoľňuje nám, samozrejme, priestor na to, aby sme nemuseli prijímať iné opatrenia, ktoré či už v oblasti výdavkovej alebo príjmovej negatívnym spôsobom vplývajú buď na rast, na zamestnanosť alebo na chuť investovať alebo chuť žiť v tejto krajine. Preto sa spoliehame, dnes už po konkrétnych výsledkoch aj veľmi sebavedomo, na to, že sa nám podarí doručiť dnes jednoznačný výsledok už v budúcom roku, ktorý nahradí tieto jednorazové opatrenia, ktoré vy tak významne kritizujete. Tým pádom aj výsledok štrukturálneho úsilia pre rok 2014 môže byť úplne iný. Hovorím o tom, že iný môže byť, preto, že my dnes na základe metodiky, v akej tvoríme príjmy, toho, s akými príjmami pracujeme v štátnom rozpočte, nemôžeme si napísať do rozpočtu lepší výber daní a tým pádom štrukturálne úsilie ho dnes pomenovať. My ho musíme v skutočnosti doručiť. Tie peniaze musia prísť do štátnej kasy. Preto, tak ako mnohí chcú uzatvárať so mnou stávky, tak ja si dovolím uzatvoriť stávku, že výsledok konsolidácie pre rok 2014 bude iný a oveľa pozitívnejší, ako dnes vyzerá, ako ho dneska hodnotí či už Európska komisia, samotné ministerstvo financií alebo rozpočtová rada. Prečo? Vďaka lepšiemu, úspešnejšiemu výberu daní z pridanej hodnoty. A to snáď nikomu nemôže vadiť. Návrhom rozpočtu dochádza k ďalšiemu zníženiu plánovaného deficitu verejných financií oproti predpokladom tohto roka, keď očakávame hodnotu pod 3 % HDP. Prostredníctvom výboru Národnej rady naozaj došlo k pozmeňujúcim návrhom, zníženiu toho headlinového deficitu na 2,64 %. A takto nastaveným hospodárením sa po dosiahnutí deficitu pod 3 % v roku 2013 vytvárajú pre Slovensko podmienky aj na vystúpenie z procedúry nadmerného deficitu. Procedurálna rezerva deficitu je v našom vnímaní trestná lavica, ktorú veľmi citlivo vnímajú hlavne finančné trhy. Z tohto pohľadu je náš cieľ vystúpiť z tejto procedúry. A na to potrebujeme splniť podmienky, ktoré tu tiež mnohokrát boli pomenované. A nechcem ich opakovať. Veľkosť konsolidačných opatrení, to bola tá didaktická príručka od pána poslanca Mikloša, veľkosť konsolidačných opatrení v metodike ESA 95 v porovnaní so scenárom nezmenených politík dosiahne v roku 2013 podľa odhadu nášho Inštitútu finančnej politiky 2,4 % hrubého domáceho produktu v porovnaní opäť s rokom 2011, lebo ten je pre niektorých jednotlivcov v tejto sále strašne dôležitý. Tá veľkosť konsolidácie predstavovala 2 % hrubého domáceho produktu. Prečo hovoríme o tom výpočte až dnes? Lebo dodnes nikdy nebol vypočítaný scenár tzv. no-policy-change. Bolo to takisto na základe odhadov ešte tvorby rozpočtu do konca na rok 2011. To sú konkrétne čísla, ktoré sú konzultované aj s predstaviteľmi rozpočtovej rady. Samozrejme, z tohto pohľadu aj vyplýva, že legenda o znižovaní deficitu formou väčšej váhy na strane výdavkov a menšej váhy na strane príjmov v roku 2011 bola naozaj nepravdivou legendou, pretože na konci dňa, keď sa na to pozrieme, tak ten pomer je, bohužiaľ, opačný, bohužiaľ, z hľadiska autorov, ich výrokov o tom, ako sa to má robiť, lebo nemôžem zabudnúť, samozrejme, na to, ako som tu bol cvičený ako opica minulý rok, ako sa to má robiť. Takže to je len dôkaz o tom, ako to robil ten, kto sa ma snažil cvičiť. Ak sa pozrieme na absolútne hodnoty, tak šetrenie na strane výdavkov bolo v roku 2011 približne polovičné oproti tomu, ako znižujeme výdavky v roku 2013, dokonca na príjmovej stránke boli opatrenia bývalej pravicovej vlády vo väčšej miere, ako je tomu v tomto roku. A to všetko je na základe metodiky ESA 95 a na základe údajov Štatistického úradu. Teraz trošku toho prostredia európskeho, aby sme vnímali to, že Slovensko nie je len provinciou Európskej únie a eurozóny. Tak toto sú údaje, ktoré hovoria o štrukturálnych deficitoch krajín eurozóny a o nominálnych deficitoch krajín eurozóny. Prečo som zvolil tento graf? (Premietanie obrázkov z notebooku na obrazovky v rokovacej sále.) Zvolil som ho hlavne preto, aby konečne tí veční autori kritiky rokov 2009 a 2010 pozreli sa na roky 2009 a 2010, priemer deficitov v krajinách eurozóny. To sú tie dva najdlhšie zuby smerom dole. To znamená, vo všetkých krajinách eurozóny boli najvyššie deficity v rokoch 2009 a 2010. Takže poprosím všimnúť si to všetkých tých, ktorí tu neuveriteľne a neustále proste podhadzujú tému rokov nejakého nehospodárenia, zlého hospodárenia v rokoch 2009 a 2010, že toto bol, bohužiaľ, trend vo všetkých krajinách eurozóny a Európy preto, že proste bol tam rok vrcholu krízy a rok ďalší, po ňom nasledujúci. V ďalších rokoch môžete vidieť, ako sa nominálne deficity vo všetkých krajinách eurozóny znižujú. Podobné je tá červená čiara, ktorá sa vinie všetkými rokmi. To sú štrukturálne deficity. A tu si dovolím upozorniť na posledný rok, na rok 2014, ktorý hovorí o tom, že štrukturálny deficit v roku 2014 v eurozóne stúpa. To znamená, to je potvrdenie toho, že Slovensko nie je výnimkou, nie je výnimkou z hľadiska pozície, v ktorej sa nachádzame po roku recesie v roku 2013. Takže to je toľkoto asi o tom, ako to vyzerá hlavne za našimi hranicami, lebo často sa dobre pozerá aj za ne. Počuli sme tu viackrát, ako vláda nešetrí. S konštatovaním, že vláda nešetrí na výdavkoch a že prevádzkové výdavky rastú o viac ako 3 % a legislatívou motivované výdavky rastú menej ako 2,4 %, nie je možné súhlasiť. Nesúhlasím s touto tézou. Pri prostriedkoch zo štátneho rozpočtu ak abstrahujeme v budúcom roku od rezervy, rezervy na zlepšenie výberu daní v objeme 0,25 mld. eur, tak uvedené výdavky v porovnaní s rokom 2013 klesajú absolútne o 210 miliónov eur, čo je pokles o 13,9 %. A to sú pritom v návrhu rozpočtu na roky 2014 až 2016 zabezpečené všetky zákonné nároky občanov vo väzbe na platnú legislatívu. Chcem vás upozorniť, že napríklad len valorizácia dôchodkov je 160 miliónov eur. Ja by som chcel len upozorniť, ak sa tu proste niekto prežehnáva k objemu výdavkov s medziročným poklesom, musí si uvedomiť, že len napríklad valorizovanie dôchodkov, ktoré je snáď posvätné, znamená z roka na rok, a teda na ten budúci rok 160 miliónov eur. To znamená, zrovna keby boli tie výdavky o 160 miliónov eur vyššie, tak sú vyššie napríklad kvôli valorizácii dôchodkov, ktoré snáď dnes nikto nechce zmrazovať. Takže počul som zamyslenie ohľadom počtu zamestnancov verejnej správy. A mal som pocit, ako keby sa zabudlo, čo bolo minulý rok, pretože pamätám si, ako ste ma tu takisto minulý rok kritizovali, že zvyšujeme počet zamestnancov. A tento rok je tu táto téma opäť. Takže ak by som prijal vašu hru a prijal kritiku, ktorá je, samozrejme, aj v tomto prípade porovnania logicky fiškálne nesprávna, potom by ste ma mali pochváliť, že sme znížili počet zamestnancov v tomto roku v porovnaní s rozpočtom na tento rok o približne 7 000 ľudí. To je ten rozdiel medzi rozpočtom a očakávanou skutočnosťou. To si, samozrejme, nikto nevšíma, že je rozdiel 7 000 ľudí v rozpočte na rok 2013 a očakávanou skutočnosťou, ale ak porovnáme skutočný počet zamestnancov v roku 2011 a skutočný očakávaný počet v tomto roku, tak vidíme pokles zamestnancov vo verejnej správe o 6 811. Ja si vážim mnohých z mojich predrečníkov. Ale musím povedať, a dúfam, že nie sú naozaj odkázaní na bezbrehý populizmus, lebo debaty o tom, že navyšujeme počty sudcov, navyšujeme počty vojakov a policajtov, vyplývajú len z manipulácie s číslami, pretože tu niekto tvrdí, že skutočnosť, s ktorou končíme, povedzme, tento rok, by mala sa odraziť aj, samozrejme, aj na pláne na budúci rok. Ona sa tam odráža, ale je tu stále, stále rezerva, ja musím povedať. A musím vám to dokázať na číslach, že to bolo vždy tak. V roku 2010 bola skutočnosť v rozpočtových organizáciách 127 380. Rozpočet na rok 2011, to je úplne identická situácia, bol 128 681, vaše rozhodnutie, v roku 2011 skutočnosť bola 122 171 a v roku 2012 do rozpočtu ste dali 128 037 zamestnancov. Čiže žili ste v tej realite, v ktorej žijeme aj dnes, aj my. Existuje a vždy bude existovať rozdiel medzi skutočným stavom zamestnancov štátnej alebo aj verejnej správy a tým, ktorým sa rozpočtuje. Podstatné je, aby tieto dve čísla postupne, naozaj postupne klesali. Podobne to bolo aj vo verejnom sektore ako celku, rok 2010 rok skutočnosť 350 tisíc ľudí, rok 2011 rozpočet 352 tisíc ľudí, rok 2012, je zaujímavý, ten je trošku iný, v roku 2011 skutočnosť 346 tisíc a na rok 2012 už za verejnú správu bolo iba 344 tisíc. To znamená, z vašej logiky pohľadu to bolo to správne riešenie. No ale tu sa stal veľký podvod, pretože na rok 2012 bolo vyškrtnutých 5 000 učiteľov z evidencie, preto, aby to niekomu vyšlo, preto, aby niekomu vyšiel nárast priemernej mzdy pre školákov, ktorí sa potom patrične, samozrejme, nahnevali, pretože pokles učiteľov o 5 000 v roku 2012 nenastal. Čiže dúfam, že nikto, vážená snemovňa, ma nechce tlačiť k tomu, aby som robil podobné podfuky, ako ich niekto robil pri príprave rozpočtu roka 2012. (Potlesk.) Spravme si teda exkurz aj do ešte ďalšej minulosti. A to sú tie posmešky okolo šetrenia počtu ľudí v rokoch 2006 až 2010. Tak za obdobie roku 2006 až 2010 došlo k zníženiu rozpočtovaného počtu zamestnancov v rozpočtovej organizácii o 6 883 osôb, zo 139 tisíc na 132 tisíc cca. Za dva roky vášho vládnutia v rokoch 2011 a 2012 došlo k zníženiu počtu zamestnancov o 644 osôb. Ja by som vás len poprosil o pokoru k týmto číslam a k tomu aj primeranej otvorenosti úst, ak kritizujete niečo, buď čomu nerozumiete, alebo s čím úplne zámerne manipulujete. Toľko by som teda sa asi chcel k počtu zamestnancov vyjadriť. A tu sa musím, samozrejme, zastaviť aj pri reforme ESO. To je tiež úplne kúzelné. Ja som tu v podstate počul skoro od každého predstaviteľa opozície zhadzovať reformu ESO ako takú. No ja musím vás ale upozorniť na to, že reálne došlo už na základe reformy ESO aj k zníženiu počtu zamestnancov, možno malého, ale došlo k zníženiu počtu zamestnancov, došlo k reálnej úspore či už na bežných alebo osobných výdavkoch a došlo k zníženiu rozpočtových organizácií, ktorých počet je základný predpoklad upratovania, pretože čím máte viac organizácií, viac rozpočtov, viac riaditeľov, viac ekonómov, tým väčší sklon k neporiadku tam máme. Robíme to takisto s plnou pokorou. Možno to robíme pomaly. Možno to robíme s väčšou opatrnosťou, ako boli naše úvodné plány. Ale musím podotknúť, že nás kritizujú ľudia, ktorí v tejto oblasti nikdy nič neurobili, a nie možno preto, že by nechceli, ale nemohli niečo tu urobiť. Ja si dovolím tuto kričiacim kolegom z bývalej SMK pripomenúť, že ak niekto prekazil reformu daňovej a colnej správy v roku 2006, tak to boli poslanci SMK, pretože sa nechceli vzdať daňových úradov v južných okresoch. Politický kľúč daňových úradov fungoval v tejto krajine 18 rokov. A poslanci SMK prekazili tento plán, pretože sa nechceli vzdať svojich puťafajtášov straníckych v Dunajskej Strede, vo Veľkom Mederi, v Komárne, tam, kde sú najväčší bastardi ohľadom daňových únikov. A budú nás poučovať títo ľudia, s takouto špinou za nechtami? (Potlesk.) Že sa nehanbíte. Druhý pokus bol v roku 2012, pretože predchádzajúca vláda Roberta Fica zlúčila daňovú a colnú správu, zjednotila vedenie a metodiku, dala to na krajské správy, pretože jasne pochopila, že sa musí riadenie finančnej správy oddeliť od regiónov, pretože bratranecké a iné mafiánske vzťahy sa museli prerušiť, tak, bohužiaľ, podarilo sa to v roku 2012 spôsobom, akým sa to podarilo. Ja by som len chcel veľmi prosiť, aby ľudia, ktorí naozaj s veľkou mierou arogancie a nebotyčnej odvahy o tom, že sa na všetko zabudne, si uvedomili, o čom hovoria. My sa tu pokúšame o zmeny, ktoré sa tu nediali 18 rokov, lebo táto krajina bola odsúdená na koaličné vládnutie. Máme tu možnosť urobiť tieto zmeny a vy nás tu stále vyzývate, že robíme málo, vy nás tu šticujete, že mali by sme to robiť rýchlejšie, že mali by sme to robiť v druhom roku, dva a pol roku. Tak hovorí politológia. Starajte sa o seba, vážení priatelia, starajte sa o seba, starajte sa o svoje výsledky budúcich parlamentných volieb, pretože my budeme musieť doručiť výsledky a my sa budeme musieť s týmito výsledkami postaviť pred ľudí. (Potlesk.) Potom nás môžete konfrontovať, a nie každý štvrťrok, každý polrok spochybňovať, robiť tlačové konferencie o tom, aké to je ESO, aké sú tam utajované informácie. Je to ťažké, je jasné, že je ťažké meniť niečo po osemnástich, dvadsiatich rokoch. Ťažké je niekomu zobrať stoličku, ťažké je prestrihnúť väzby. Ale minimálne v oblasti finančnej správy sa to začalo dariť. (Potlesk.) Superdividendy, veľmi krátko. V roku 2005 bol príjem do štátneho rozpočtu zo superdividend 365 miliónov eur. Takže poprosím, aby sme sa netvárili, že je to niečo výnimočné. Za posledných 8 rokov si tak rozpočet štátny rozpočet zo superdividend prilepšil vo výške skoro 1,3 mld. eur. To je proste konkrétna štatistika, ktorá hovorí o posledných ôsmich rokoch. Ja by som vám opäť pripomenul, to, čo robíme, ste robili takisto aj vy. Z tohto pohľadu je proste normálny. A môžete ho spochybňovať, môžete ho natierať nazeleno, namodro, ale za posledných 8 rokov do štátneho rozpočtu prišlo 1,3 mld. eur. Čerpanie eurofondov. Viete veľmi dobre, že aj tu som verejne priznal, že nie je dobré, že sa nám nedarí čerpať eurofondy, viete, že s obrovským napätím aj naším úsilím a s podporou a s pochopením kolegov v Európskej únii sa nám podarilo prijať výnimku, na základe ktorej sme neprišli o stovky miliónov eur. Ale musím vám pripomenúť to, že ich čerpanie a výška bude vyššia ako v roku 2011 opäť. Od doby spracovania očakávanej skutočnosti v roku 2013 pri príprave návrhu rozpočtu došlo k zvýšeniu čerpania prostriedkov rozpočtu, to znamená, dnes takisto Ľudovít Kaník pracoval s číslom 400 miliónov eur na ušetrení na kofinancovaní, dnes je to 240 miliónov eur. Čiže tá suma, ktorá sa šetrí na kofinancovaní, je skoro o polovicu nižšia, ako sme s ňou rátali v polovici tohto roku, čo je dobrý jav. V každom prípade nie je dobré, že to stálo 240 miliónov eur. Vám pripomeniem, v roku 2011 to bolo tuším 300 miliónov eur. Nedarí sa nám v tejto oblasti, ale je jedno, ktorá vláda to manažuje. A z tohto pohľadu môžem len povedať, že nám zostávajú už len dva roky. Ak tie dva roky nevyužijeme, o tie peniaze definitívne prídeme. Ešte oblasť verejných služieb a bezpečnosti. To je otázka, ktorá sa týkala mnohých narážok na to, koľko sa míňa na ministerstvo vnútra. Tu musím povedať, že, bohužiaľ, kapitola ministerstva vnútra nie je porovnateľná medzi rokmi 2013 a 2014 ani medzi rokmi 2012 a 2014, pretože dochádza v kapitole ministerstva vnútra k zásadnej zmene, v podstate celé regionálne školstvo sa ide financovať cez ministerstvo vnútra. A naozaj výsledkom toho, že vznikajú tie regionálne KAMO, výsledkom toho, že sa špecializovaná štátna správa z veľkej časti dostala pod rezort vnútra, tak sú tie vzťahy neprehľadné. A to aj navádza, samozrejme, na tie čísla, ktoré sú tu spochybňované, alebo teda vytvárajú nejakú atmosféru vytvárania nejakého policajného štátu. Od toho sme naozaj ďaleko. Totiž na to reálne naozaj nemáme. Ak hovoril pán Miškov o investíciách, tak chcem len hovoriť o štátnej pomoci, ktorá hovorí o tom, v ktorých rokoch koľko vzniklo pracovných miest. Takže v rokoch vynikajúcich dobrých časov, v rokoch 2002 až 2006, na základe prijatých stimulov vzniklo 13 tisíc pracovných miest, v rokoch hojnosti v rokoch 2006 až 2010 vzniklo 27 tisíc pracovných miest na základe stimulov, ktoré rozdala vláda. V rokoch 2010 až 2012 to bolo 2 670 pracovných miest a od apríla 2012 dodnes to bolo skoro 5 tisíc pracovných miest. Ešte snáď k zahraničným priamym investíciám. Ja neviem, odkiaľ čerpal pán poslanec Miškov, ale FDI, to znamená priame zahraničné investície, na Slovensku v roku 2012 predstavovali 3,1 % hrubého domáceho produktu. A tá úroveň okolo 3 % je vnímaná ako stabilizovaná. V Českej republike to bolo naozaj viac, ale nie tak, ako to uvádzal pán Miškov. Bolo to 5,4 % hrubého domáceho produktu. A v Poľskej republike napríklad to bolo 0,7 % domáceho produktu. Ak chceme hovoriť o zdravotníctve, o tom, či je alebo nie je prioritou, opäť, celkové príjmy verejného zdravotného poistenia v porovnaní so schváleným rozpočtom na rok 2013 medziročne rastú o 3,62 %, v absolútnom vyjadrení o 150 miliónov eur. Takže ja som sa k tomu tiež jasne vyjadril aj v priebehu rozpravy. A lepší výber u ekonomicky aktívnych osôb a, bohužiaľ, aj narastajúci zisk zdravotných poisťovní a zvyšujúca sa peňažná rezerva na účtoch zdravotných poisťovní vytvárajú priestor na to, aby boli potreby zdravotníctva v budúcom roku jednoznačne saturované. Opakujem, na účtoch zdravotných poisťovní, aj súkromných aj tej štátnej poisťovne, je aj v tomto momente skoro 300 miliónov eur. A takisto chcem si dovoliť povedať, že len v mesiaci november si cucla jedna zo zdravotných poisťovní 50 miliónov eur ako rozdelenie svojho zisku. Takže toto je realita, s ktorou musíme, bohužiaľ, žiť. Ak hovoril pán poslanec Lipšic o náraste prokurátorov, sudcov, to snáď aj poslankyňa Žitňanská potvrdí, to nie je pravdou. A, opäť, je to len manipulácia s číslami medzi skutočnosťou a rozpočtom ako takým. Pán Uhliarik hovoril o tom, že platba štátu v absolútnom vyjadrení, mesačná platba na jedného poistenca je historicky najnižšia za posledných 10 rokov. Tak tu ho musím vyviesť z omylu, mesačná platba na jedného poistenca v porovnaní s rokom 2004 vzrástla zo 16,1 eura v roku 2014 na 32,2 eura, čo predstavuje dvojnásobné zvýšenie. Platba za jedného poistenca na roku 2014 vo výške 32,2 eura je vyššia, ako bola v rokoch 2011 a 2012, keď bol aj pánom ministrom pán Uhliarik. Vtedy to boli sumy 32,16 a 30,76. Toľko o číslach ako takých. Takže veľa sa dá pri tomto pultíku povedať zo strany poslancov, veľa toho môžem určite povedať aj ja, dá sa v mnohých veciach určite zviditeľniť, ja nie som naozaj nejako nadšený z priebehu tejto debaty, pretože to, že nebola dramatická, potvrdzuje aj možno nie veľký záujem médií, ktorý sa dal prerušiť snáď len darčekmi formou rulety, zvonenia tu zvončekom alebo oznámením niekomu, že sa z neho stane laktibrada. Ak toto sú proste spôsoby, akými potrebujete na seba upútať pozornosť, prosím, pre mňa je to aj potvrdením toho, že pri debate a pri konkrétnych číslach a dopadoch tohto rozpočtu sa naozaj nedeje žiadna dráma a že ciele, ktoré sme si predsavzali, sme schopní splniť. Snáď posledné dve veci. Ja som z úst opozičných poslancov počul tú klasiku. V podstate v zásade som počul, že mnoho vecí je podfinancovaných a malo by tam ísť viac peňazí. Počul som, že sa má teda šetriť, ja som nepočul, kde by to malo byť, však to máme, to je zase na starosti vlády ako celku. Chcel by som vám, páni kolegovia z opozície, pripomenúť, že som požiadal, aby mi urobili štatistiku vami predkladaných zákonov. Takže, od apríla v roku 2012 to bolo vyše 90 zákonov, s dopadom na rozpočet verejnej správy mínus 800 miliónov eur. Ja by som vám chcel len pripomenúť, že toto je tvorba, ktorej sa zväčša venujete. Boli tam, samozrejme, aj pozitíva vo výške asi 230 miliónov eur, aby som bol spravodlivý, a potom asi za pol miliardy, to je ten list, ktorý som dostal od pána poslanca, odhad na zníženie korupcie. Z tohto pohľadu, nehnevaj sa, nemôžem to brať ako kvalifikovaný odhad. To, čo sú vypočítané veci naším rezortom, je negatívum 800 miliónov eur. A chcem vám povedať, že toto je spôsob komunikácie, ktorú realizujete. To znamená čo najmenší deficit, čo najmenší dlh a na druhej strane legislatívne návrhy, ktoré deficit a dlh prehlbujú. Taká je realita. Ak by som to mal celé zhodnotiť, tak jediné, za čo niečo stálo z pohľadov reálneho života, je príspevok pani Jany Žitňanskej, pretože návrh, ktorý tu podala vo veci obsahovej, má zmysel, pretože má zmysel pre niekoľko stoviek, a keby to bolo len pre niekoľko desiatok, detí, ktorým sa môže rozšíriť možnosť asistenta, zdravotného asistenta, aby mohli pracovať, aby mohli byť integrované do riadnych škôl. Nechal som preskúmať pozmeňujúce návrhy. Bohužiaľ, nie sú technicky vykonateľné, lebo aj my sa vyhýbame tomu, aby boli pozmeňujúce návrhy v pléne podávané ústne, pretože je to komplikované, potom to treba tu čítať 20 minút, pán spravodajca vie, o čom hovorím, minulý rok mal tú česť to robiť. Čiže technicky sú nevykonateľné z pohľadu naozaj nie politického, ale odborného, čo mám od svojich ľudí. Ale dávam svoje slovo, a ja už som o tom hovoril s ministrom školstva, že akúkoľvek požiadavku, ktorá vznikne z hľadiska zabezpečenia a financovania týchto asistentov, splním rozpočtovým opatrením v rámci možnosti presunu, napríklad aj z kapitoly VPS, ako ste to navrhovali. Čiže nevieme to technicky zrealizovať teda s pozmeňujúcim návrhom, ale dávam vám slovo a si to môžete odkontrolovať ako členka výboru pre vzdelanie, že v tejto oblasti budú tieto požiadavky, tak ako budú požiadavky, dané a ministerstvo ich vyhodnotí, ak ich zamietne, nebude to kvôli tomu, že by bol nedostatok peňazí. A hovorím to na záver v podstate. A snáď mi budete rozumieť. Na konci dňa to nedelí ani nenásobí z pohľadu štrukturálneho úsilia, veľkosti konsolidácie, fiškálnej reakcie, na konci je to naozaj v živote každého jedného človeka. A z tohto pohľadu ak môžeme urobiť pre jednotlivca, pre desiatky jednotlivcov alebo pre stovky ľudí dobre malým opatrením, takéto peniaze sa v rozpočte vždy musia nájsť a na takéto podnety musíme reagovať pozitívne. Takže to moje slovo z tohto pohľadu tu je. A dúfam a verím, že ho budem môcť splniť. A dúfam, že vy ho budete môcť odkontrolovať, že sa tak stalo. Dobre. Blížime sa k záveru. Ja môžem iba si popriať, aby sme zvládli záver roka tak, aby notifikovaný deficit rozpočtu roku 2013 bol pod 3 %. Stále to bude ešte dráma z pohľadu dopadu hlavne hospodárenia samospráv, tak ako to tu hovoril aj pán Hrnčiar. Je to realita. Tie riziká, tak ako sú v tomto roku, sa prenášajú aj do roku budúceho. Nebude to žiadna nudná práca budúci rok z pohľadu udržania cieľov, možných výpadkov, platenia rôznych účtov, korekcií, restov, týchto vlád, minulých vlád. Bude to dráma, ale bude to oveľa menšia dráma z toho pohľadu, že nám bude lepšie, pretože ten rast ekonomický naozaj dosiahne 2-percentnú hranicu. Mali by sme zlomiť aj situáciu na trhu práce. Situácia v oblasti rastu cien, máte tu oznamy regulátora o tom, že zásadným spôsobom poklesnú ceny plynu, elektriny, ale nielen pre obyvateľstvo, ale aj pre priemysel, aj pre malých a stredných podnikateľov, čo zásadným spôsobom zvýši aj ich konkurencieschopnosť a chuť dodávať, predávať a zamestnávať. Ja som presvedčený o tom, že ideme do lepšieho roka, a držte nám palce, aby sme to zvládli. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)