L. Köteles, poslanec: (2004-09-10):
Prostriedky boli čerpané zo všetkých druhov platieb za využívanie alebo znečisťovanie životného prostredia, ako aj zo sankčných postihov za porušovanie všeobecne záväzných právnych predpisov v systéme environmentálneho práva. Štátny fond životného prostredia pritom sledoval napĺňania zdrojov príjmov fondu vyplývajúce z rozhodnutia orgánov štátnej správy a vymáhal prostriedky s cieľom získať maximálny príjem. Zhromaždené prostriedky vo fonde boli účelovo viazané na podporu environmentálnych projektov. Prostriedky sa poskytovali na základe predložených žiadostí a v súlade so Štátnou environmentálnou politikou. Vybrané projekty boli podporované najskôr len formou dotácií, neskoršie aj formou tzv. mäkkých úverov s výrazne nižšou úrokovou sadzbou a so značne dlhšou dobou splácania. Štátny fond životného prostredia v rokoch 2000 až 2002 poskytol 84 úverov v celkovej výške 505 miliónov korún s 8-percentnou úrokovou sadzbou s dobou splácania 10 rokov. Všetky úvery sa poctivo splácali a splácajú. Obce tak mohli dokončiť rozostavané akcie. Úvery s 8-percentnou úrokovou sadzbou a 10-ročnou dobou splácania boli poskytnuté v období, keď z komerčných bánk sa dal získať úver s 20-23-percentnou úrokovou sadzbou s dobou splácania maximálne 5 rokov. Z výšky a počtu čerpaných úverov jasne vidieť, že obce, hlavne menšie, nie sú schopné zo svojho rozpočtu vziať si väčší úver na tej dlhej dobe splácania. Dodal by som, že počas existencie Štátneho fondu životného prostredia v rokoch 1992 až 2001 tvorili vlastné zdroje fondu 80 % celkového príjmu, ktorý sa pohyboval okolo 1 miliardy Sk. Transfer zo štátneho rozpočtu klesol z pôvodných 360 milión korún na 188 milión korún v roku 2001. Čo je pokles skoro na jednu pätinu celkového zdroja príjmu. Tak po 9 rokoch existencie sa stal v podstate Štátny fond životného prostredia nezávislým od štátneho rozpočtu. Vážené dámy, vážení páni, typickým prijímateľom environmentálnej podpory bol najmä komunálny sektor a podpora rozvoja environmentálnej infraštruktúry, t. j. zásobovanie pitnou vodou, čistenie komunálnych odpadových vôd, zmena palivovej základne verejnoprospešných budov a podobne. Práve pre komunálny sektor je charakteristická vysoká potreba riešenia environmentálnych problémov, tento však nedisponuje dostatkom prostriedkov, aby ju mohol riešiť z vlastných zdrojov. Navyše, takéto činnosti najmä v obciach charakterizuje vysoký stupeň rozostavanosti. Z 2 890 obcí v rámci Slovenskej republiky je len 387 obcí nad 2 000 obyvateľov, 2 500 má menej ako 2 000 obyvateľov. Z týchto obcí je 2 243 bez kanalizácie a 787 obcí bez verejného vodovodu. Tie údaje sú alarmujúce hlavne z tohto dôvodu, že obce do 2 000 obyvateľov nemôžu požadovať prostriedky zo štrukturálnych fondov, vlastné zdroje majú v minimálnom množstve a pri vysokej rozostavanosti, ktorá v súčasnosti je, hrozí umŕtvenie už vynaložených finančných prostriedkov, dokonca znehodnotenie celej investičnej akcie. Vytvorenie obcí ad hoc, ktoré by mohli dosiahnuť požadovaný počet obyvateľov, nie je však možný, prekážky sú vo vzdialenostiach obcí a tým v neefektívnom vynaložení prostriedkov na dĺžku kanalizácie, resp. výškové rozdiely a tým zvýšené náklady na prečerpávanie a vyústenie do ČOV, čím im znemožní získať podporu zo zahraničia. Z uvedených dôvodov navrhujeme vytvoriť samostatný Environmentálny fond. Navrhujeme, aby časť prostriedkov zo zdrojov príjmu Environmentálneho fondu bola vyčlenená na dotácie a časť na poskytovanie úverov s výrazne nižšou úrokovou sadzbou, akú poskytujú komerčné banky, s predĺženou dobou splácania úverov, resp. odkladom splácania úverov až po realizáciu projektu. Environmentálny fond bude využívať formu dotácie a úverov, ako aj ich kombinácie v závislosti od charakteru projektu a žiadosti. Takýmto spôsobom sa vytvoria predpoklady na účinnú, komplexnú, efektívnu podporu environmentálnych projektov. Zároveň bude možné podporiť investorov, ktorí nemajú možnosť získať zahraničnú pomoc, napríklad obce s menej ako 2 000 obyvateľmi, s cieľom postupného ukončovania rozostavaných stavieb environmentálnej infraštruktúry. Použitie prostriedkov fondov Európskej únie je úzko špecifikované a nezahŕňa podporu všetkých aktivít. Investori, ktorí nespĺňajú vyhlásené kritéria, majú často rozostavené stavby environmentálnej infraštruktúry. Strácajú tak možnosť získať podporu európskych fondov, hoci nemajú k dispozícii iné zdroje. Práve z tohto dôvodu je nevyhnutné ich podporiť z prostriedkov vlastných domácich zdrojov, ktoré, žiaľ, sa neustále znižujú. V opačnom prípade hrozí neukončenie týchto rozostavaných stavieb, spomaľovanie odstraňovania environmentálnych rizík a záťaží. Zároveň ohrozenie plnenia záväzkov Slovenskej republiky v rámci Európskej únie zameraných na riešenie environmentálnych opatrení v prechodnom období do roku 2015. Podporné stanovisko Európskej únie k existencii Environmentálneho fondu vyjadril už v roku 2000 generálny riaditeľ pán Wersting pri rokovaní práve s pani ministerkou Schmögnerovou. Vyslovil očakávanie za starostlivosť o životné prostredie, napríklad voda, ovzdušie, odpadové hospodárstvo atď. K úlohe fondov pre životné prostredie sa vyjadril, že v rámci Európskej únie sú s nimi dobré skúsenosti, najmä na začiatku vstupu do Európskej únie, a ich opodstatnenosť možno odhadnúť na 10 rokov. Dodal by som, že vo všetkých okolitých štátoch, v Českej republike, Maďarskej republike a Poľsku, exitujú také isté environmentálne fondy. Zároveň ako predkladateľ súhlasím s predloženými pozmeňujúcimi návrhmi.