Maďarič, Marek, minister kultúry SR (2015-05-05):
Sme v prvom čítaní. (Reakcia z pléna.) Budete mať veľa príležitostí, veľa príležitostí. Čaká náš ťažký Autorský zákon. No bola to rozporuplná rozprava, veľmi široká. Na jednej strane názor živený akýmsi Kyslíkom, že v podstate tá osveta už všade vo svete v podstate neexistuje, už v Čechách len také, také zvyšky, takže vlastne zbavme sa jej, a musím povedať, že aj dosť dehonestujúco sa dívajúc sa na osvetu výrazmi fidlikanie, ujúkanie, ťapkanie hliny. Ja by som sa takto povýšenecky k neprofesionálnej kultúre a záujmovej umeleckej činnosti nestaval. A na druhej strane názor, že treba ešte zabezpečiť rozvoj tej osvety, ba dokonca, že treba ju ešte rozširovať aj o cirkev a cirkevné spolky. Asi by som rád povedal v tejto súvislosti, že tento návrh zákona vzišiel zo širokej konsenzuálnej debaty a dialógu, vymenujem to pre tých, ktorí proste to nezachytili alebo chcú ešte do toho teraz vstúpiť, s regionálnymi, lokálnymi štruktúrami miestnej regionálnej kultúry, so zástupcami vyšších územných celkom, SK8, ZMOS-u, Únie miest Slovenska, s osvetovými pracovníkmi, s členmi Rady vlády Slovenskej republiky pre kultúru aj s členmi Výboru pre kultúrno-osvetovú činnosť. Čiže bola to široká debata o tomto, čo má byť obsahom zákona, ktorý áno, a to je dôležité povedať, akú mal ambíciu, aj po tých historických rezíduách, ale najmä aj po tom, keď pred vyše 10 rokmi boli osvetové pracoviská decentralizované, aby sme v tejto situácii dnes na jednej strane zadefinovali, čo je dnes z nášho pohľadu a z pohľadu tých aktérov obsahom kultúrno-osvetovej činnosti a kto sú aktéri tejto kultúrno-osvetovej činnosti. Nič viac, nič menej, ale treba v tom urobiť nejaký poriadok. Keď sa v tomto návrhu mýlime, tak sa mýlia aj všetci tí, ktorí k tomu nejakým spôsobom prispievali, čo, samozrejme, môže byť pravdou. Ale jednoducho tým len chcem povedať, že nezužujme to, že niekde nejaký úradník ministerstva kultúry proste urobil, aby bola nejaká čiaročka urobená v rámci legislatívneho plánu vlády. Nie je pravdou, že z tohto návrhu zákona by bola vytlačená otázka vzdelávania. U nás sa len väčší dôraz kladie na vzdelávanie v oblasti kultúry. Aj to je jasne definované, myslím si, v § 2. Čiže nevypadlo vzdelávanie. Bolo tu na jednej strane, pán poslanec Kvasnička, spomenuté vami teda v danom kontexte dielo Ľudovíta Štúra  Slovensko a svet v budúcnosti. No ale vy ste sa teda vo vašom vystúpení opreli, resp. vy ste čítali nejaký článok, ktorý z hľadiska tej osvety to slovanstvo dosť výrazne ironizuje, to vám len dávam do pozornosti, lebo hovorí, že teda táto osvetová činnosť je taká zvláštnosť naša slovanská zase, takže trošku si to aj možno v tom opozičnom tábore ujasnite, ako sa vlastne na vec dívate, na samotnú osvetovú činnosť, či sa vám zdá niečím svojráznym... (Reakcia z pléna.) No však, vy ani nie ste v žiadnej strane, takže ani nemôžete byť jedna strana, pani poslankyňa. (Potlesk.) A tam, kde ste boli, tam už, myslím, už je len dneska jeden člen v tomto parlamente. Takže, samozrejme, ťažko sa tá jednota, ale ja hovorím teraz o debate kultúrnych ľudí, ktorí tu vystúpili k tejto veci, a keďže sa mi zdá, ak sa nemýlim, že pán poslanec citoval alebo prebral niečo, čo vzniká niekde vo vašom okruhu, ja neviem kde, tak ho na to upozorním, na istý rozpor, keď on to slovanstvo vyzdvihuje a na jednej strane cituje z článku, ktorý to slovanstvo ironizuje a hovorí, že to je niečo svojrázne. Prepáčte mi teda tieto vsuvky. Pán poslanec Viskupič, ale vy budete mať možnosť reagovať na výbore, budete mať možnosť reagovať v druhom čítaní, veď to nakoniec akože, si myslím, že... (Reakcia z pléna.) Jasné. Čo sa týka štatistiky, ktorá tu bola zmieňovaná ako teda niečo, čo nám chýba alebo čo by malo byť, tak chcem veľmi jednoznačne povedať, že je pravdou, že v oblasti kultúry štatistické zisťovanie je slabé, ale musím teda zároveň povedať, že my sme v roku ’14 prijali niekoľko takých zásadných zmien alebo, alebo východísk, a teda vytvára sa systém na efektívne sledovanie štatistických údajov, vytvára sa satelitný účet pre kultúru aj pre kreatívny priemysel na úrovni zberu dát a štatistických údajov a od roku 2016 by mali byť k dispozícii údaje, ktoré umožnia vytvoriť podrobnejší obraz o vnútornej štruktúre systému kultúry. Neviem, či k tomuto ste sa pýtali, pán poslanec Viskupič, ale jednoducho možno vy ste mysleli aj tú evidenciu. Ale tá evidencia, aby bolo jasné, ktorá sa tuná v zákone nejakým spôsobom formuluje, ona už dnes existuje. Väčšina osvetových zariadení tú evidenciu vykonáva. Čiže ambíciou zákona je dať tomu nejaký jednotný systém. To nie je niečo, čo teraz by bola nejaká nová nadštandardná povinnosť. Čiže bude to vytvárať určitý obraz, kto sú tí aktéri aj na tejto úrovni záujmovej umeleckej činnosti, či v regiónoch, obciach, mestách. Keď už ste tu, pán poslanec Kvasnička, citovali aj teda ten článok alebo blog, alebo čo to bolo, ja si neodpustím, lebo v tom, v tom článku, ja som si ho pozrel, teda mňa na to upozornili spolupracovníci a vy ste to tuná vlastne aj čítali, že ministerstvo kultúry „vypľulo stratégiu rozvoja kultúry“. Môže byť, možno je zlá. Možno vás neuspokojuje. Možno mohla byť lepšia. Ale táto stratégia rozvoja kultúry vznikla naozaj v širokej diskusii kultúrnej obce pri rôznych pracovných paneloch a stretnutiach. Povedať, že ministerstvo kultúry ju vypľulo, je obrovská dehonestácia tých, ktorí tú stratégiu robili. Veľa ľudí, naozaj ktorých si vážim a ktorých si iste aj vy vážite v kultúre, prispievalo a vypracovalo tú stratégiu rozvoja kultúry, ktorá je nejakým „fahr“ plánom pre kultúru na budúce roky. Nič iné a podobné doteraz nebolo. Možno urobíte niekedy niečo lepšie, ale veľmi si vyprosím termín, ktorý dehonestuje iných ľudí, že „vypľulo ministerstvo kultúry“. Nevypľulo ju. Nie. Normálne participatívnym spôsobom to bolo vypracované. (Potlesk.) Dôležitou súčasťou, na čo vlastne aj tento návrh zákona kladie dôraz, je nehmotné kultúrne dedičstvo a nielen teda v tých činnostiach, ktoré sa robia, veď nakoniec tú osvetu si nevymýšľame. Proste ona jednoducho existuje. A asi, asi má svoj význam pre tých ľudí, dokonca aj pre zriaďovateľov tých osvetových centier. Zároveň ten zákon svojím spôsobom preberá aj tie medzinárodné záväzky, ktoré sme v tejto oblasti na seba vzali, či už je to Medzinárodný pakt o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach, Dohovor o ochrane a podpore rozmanitosti kultúrnych prejavov a Dohovor na ochranu nehmotného kultúrneho dedičstva. Zákon je v prvom čítaní. Asi nie je celkom namieste z pozície poslancov teraz niečo žiadať a prosiť, že by tam malo byť. Treba navrhovať. Čiže druhé čítanie je o pozmeňujúcich návrhoch, druhé čítanie je určite aj o, povedal by som, interaktívnej rozprave medzi mnou a poslancami. Ja som sa snažil pochopiť, aký je v prvom čítaní, a tak by to malo byť, váš filozofický prístup k tomuto zákonu. Pochopil som, že pani poslankyňa Vášáryová si osvetu už neželá a ostatní v zásade ju svojím spôsobom podporujú. Majú na to rôzne názory, nejako sa s tým vyrovnáme. (Reakcie z pléna.) Ďakujem pekne, že si môžem povedať, čo chcem. Ešte.