Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2013-06-27):
Vážený pán predseda, vážené kolegyne, kolegovia. V zásade, aj sa dopredu ospravedlňujem mojim bývalým kolegom, v ktorom som krátko bol členom klubu, ale, žiaľ, dovoľte, nedá mi, aby som k tomu niečo povedal a možno aj po, po aktuálnej skúsenosti s vyjadreniami z predchádzajúcich bodov. Keď raz, si pamätám, v Liptovskom Hrádku bola petícia, aby prestali biť zvony, tak som si povedal, že kde to sme, že niekto proste takúto petíciu robí. A naozaj reálne prebiehala v Liptovskom Hrádku takáto petícia. Vážení kolegovia, nič v zlom, ja si myslím, že ľudia majú právo vedieť, koho volili a čo volili, s akým programom, lebo potom sa zdá, že môžu nastať aj takéto absurdity, že dneska v totálne protirodinnom zákone sa tu z OĽaNO vyjadrili pán Kadúc a pani Mezenská, že sú za. A na druhom póle je ultra. Viete, to sú, ľuďom by ste mali dopriať to právo, aby vedeli, čo a koho volili. To by som chcel na to upozorniť. Je to, aj toto dokladuje to, že je to dôležité. Aj tento návrh zákona v zásade hovorí o tom, že ich síce možno úmysel bol na začiatku dobrý, ale poznajúc reálie a stav, keby čisto teoreticky, čisto náhodou toto prešlo, aby kosačky nehúkali na záhrade, tak vám garantujem, že na druhý deň pán Poliačik alebo niekto iný dá rozklad na Ústavný súd alebo neviem, aký odpor, kdeže, aj zvony, aj kostolné zvony, určite. Hej, a spoznajúc toho definície, že čo je hluk, ak sa definuje hluk ako niečo, čo vytvára decibely, tak oni by na tom Ústavnom súde uspeli. Takže s vaničkou vylejete aj dieťa. Viete, prijatím tohto zákona môže nastať tá situácia a im by to nahralo do karát. Proste to je toľko vody, to je prietrž mračien, čo by dostali oni vodu na mlyn, že ako by ste im pomohli v tých klesajúcich preferenciách, ako by im to pomohlo, že by otvorili tému, že keď ste teda chceli, tak my vám to dáme. A naozaj by to bola dlhotrvajúca téma, že či majú zvony alebo nemajú zvony biť. A Ústavný súd by musel im dať za pravdu v tom, že, áno, zvony robia hluk. A oni by tie chýbajúce 2 % na tom urobili. Viete, páni kolegovia, nič v zlom, niekedy úmysel je, je dobrý na začiatku, ale vedzme, že treba to dorozmýšľať. A keď veci dorozmýšľate a poznáte aj reálie, tak na konci vás tá možno krásna, čistá idea na začiatku, vás vráti trošku späť a možno filozoficky sa vyberiete iným smerom. Už len to, že ešte, chvalabohu, že tu nie sú. Už len o tom, že sa o tom rozprávame, hej? Nielen to, že keby to bolo sa prijalo, tak to je radosť pre, pre nich, že, a vám garantujem, že keď niekto postaví svoju politickú činnosť na závisti a nenávisti, na týchto dvoch základných emóciách, na ktorých sa dá urobiť veľká strana, na týchto dvoch emóciách, urobíte veľkú stranu. Na tejto strane vyhral Hitler voľby, dá sa urobiť jednoducho. To sa ľahko pracuje. Tak sú tu určité politické štruktúry, ktoré to sem-tam zaujme a vyskúšajú, či by to náhodou aj týmto smerom nešlo, obzvlášť keď chybuje a obzvlášť keď nám to padá. Prosím vás, len neskĺznime do tohto. Neskĺznime do tej ľahkej cesty, ako si robiť politickú kariéru, že tieto dve emócie vzbudím ako Golema a budem sa tešiť, ako mi preferencie rastú. To není hrdinstvom, to nie je umením, to nie je veľkou vecou. To dokáže každý, každý hlupák. Prosím vás, ono by sa to možno na prvý pohľad nezdalo, ale návrh tohto zákona – budem mierny, budem diplomatický aj z úcty ku vám ako mojim bývalým kolegom – je, je fakt, diplomaticky povedané, veľmi nedokonalý. Ďakujem pekne.