K. Cibulková, poslankyňa: (2008-02-05):
Jedným z mnohých príkladov nedôveryhodnosti a nekompetentnosti je použitie § 59a Obchodného zákonníka ako dôkazu o nesprávnom spôsobe určenia kúpnej ceny 49 % akcií SPP. V správe sa uvádza: „Podľa § 59 Obchodného zákonníka v platnom a účinnom znení ku dňu uzatvorenia zmluvy o kúpe a predaji akcií ak spoločnosť nadobúda majetok na základe zmluvy uzatvorenej jej zakladateľom alebo spoločníkom za protihodnotu vo výške najmenej 10 % hodnoty základného imania, musí byť hodnota predmetu zmluvy určená znaleckým posudkom. Táto zmluva nemôže nadobudnúť účinnosť skôr, ako bude uložená spolu so znaleckým posudkom v zbierke listín. Ak je na účinnosť zmluvy potrebný zápis do osobitnej evidencie podľa osobitného zákona, musí byť zmluva spolu so znaleckým posudkom uložená do zbierky listín pre zápisom do osobitnej evidencie. Stanovenie hodnoty audítorskou firmou, a nie na základe znaleckého posudku založilo ďalekosiahle právne následky. Podľa citovaného § 59a druhej vety Obchodného zákonníka zmluva o kúpe a predaji akcií nemohla nadobudnúť účinnosť skôr, ako bola uložená spolu so znaleckým posudkom v zbierke listín. Neexistencia určenia hodnoty predmetu zmluvy znaleckým posudkom mala vážne následky vo vzťahu k nadobudnutiu účinnosti zmluvy a rovnako predstavovala nesplnenie podmienok konaní pri zápise do obchodného registra.“ Toľko citát. Autori a predkladatelia tejto správy by sa však mali červenať, § 59a Obchodného zákonníka totiž doslova uvádza: „Ak spoločnosť nadobúda majetok na základe zmluvy uzatvorenej s jej zakladateľom alebo spoločníkom za protihodnotu vo výške najmenej 10 % hodnoty základného imania, musí byť hodnota predmetu zmluvy určená znaleckým posudkom. Táto zmluva nemôže nadobudnúť účinnosť skôr, ako bude uložená spolu so znaleckým posudkom v zbierke listín. Ak je na účinnosť zmluvy potrebný zápis do osobitnej evidencie podľa osobitného zákona, musí byť zmluva spolu so znaleckým posudkom uložená do zbierky listín pred zápisom do osobitnej evidencie.“ Inými slovami, znalecký posudok na určenie hodnoty predmetu kúpnej ceny zmluvy je nutné vypracovať len vtedy, ak firma kupuje majetok za protihodnotu vo výške najmenej desatiny svojho základného imania od vlastného spoločníka alebo zakladateľa. Týmto ustanovením chcel zákonodarca predísť tunelovaniu firmy jej vlastným akcionárom, resp. spoločníkom. Teda chcel predísť takému konaniu, akého ste sa dopustili napr. v Bratislavskej teplárenskej, ale k tomu sa ešte dostaneme. Vážené dámy a vážení páni, autori správy asi nepochopili, kto komu čo predával a kto od koho vlastne kupoval. Nie SPP kupoval od svojho zakladateľa, teda štátu, ale štát predával privatizačným záujemcom. A tento prípad v správe znásilnením § 59a Obchodného zákonníka nerieši. Autori správy sú teda buď právni diletanti alebo ešte čosi horšie, majú problém so základným sémantickým pochopením právnických textov. Ale to nie je všetko, správa je plná narážok na údajne nízku cenu 49 % akcií SPP, ktorá vraj mala vyplývať zo skutočnosti, že v závere privatizačnej súťaže podalo iba jedno konzorcium záväznú ponuku na odkúpenie akcií SPP. Údajne nízka cena vraj vyplývala z toho, a teraz opäť citujem zo správy, že „existovalo veľa možností, ako sa jediný záujemca, konzorcium Gaz de France, Ruhrgas a Gazprom, mohol dozvedieť, že ide do súťaže ako jediné“. Na ďalšom mieste sa v správe opäť uvádza: „Zistené skutočnosti potvrdzujú, že konzorcium Gaz de France, Ruhrgas a Gazprom, pravdepodobne vedelo, že ide do súťaže samotné, čo výrazne ovplyvnilo výšku ponúknutej kúpnej ceny za 49 % akcií SPP.“ Postaviť obvinenie z údajne nízkej kúpnej ceny akcií SPP na slovných spojeniach „mohol sa dozvedieť“ a „konzorcium pravdepodobne vedelo, že ide do súťaže samotné“ je trúfalosťou. Ide o fabulácie a vykonštruované tvrdenia so zámerom kriminalizovať predstaviteľov vlády Mikuláša Dzurindu. Dávam do pozornosti celého parlamentu a najmä kolegom zo strany Smer, že naša vláda zarobené peniaze na privatizácii SPP ani neprejedla, ani nerozdala v čase predvolebnej kampane, ale investovala do reforiem, podotýkam, do tých reforiem, na ktoré dnes tak verbálne nadávate, ale z ktorých v skutočnosti ekonomicky a politicky ťažíte. V správe je veľa priestoru venovaného i výberu privatizačného poradcu. V tejto súvislosti je text plný neopodstatnených invektív a nepodložených obvinení. Povedzme si však, ako si vyberá poradcov na predaj štátneho majetku vaša vláda. Len pred pár dňami predala spoločnosť Bratislavská teplárenská mimoriadne lukratívne pozemky v Bratislave za 1,2 mld. korún. No nebolo by na tom nič zlé, keby si táto štátna firma neprenajala na predaj 4 hektárov spoločnosť Colliers International. Tento postup je priam neslýchaný. V našich končinách až doteraz nebolo ani chýru, aby si samosprávy či štát museli najímať poradcu na predaj pozemkov. Nie je totiž nič jednoduchšie, ako predávať pozemky v Bratislave, o ktorú sa domáci i zahraniční investori neustále zaujímajú. Bratislavská teplárenská kontrolovaná vládnymi nominantmi potrebuje poradcu na realizáciu tak triviálneho obchodu, akým je predaj lukratívneho pozemku. Podotýkam, že úloha poradcu v procese predaja pozemkov je na úrovni poštovej alebo doručovateľskej služby. Odpoveď na otázku, prečo potrebovali teplárne poradcu, sa ponúka sama. Okrem toho, že poradca za realizáciu predaja zinkasoval 28 mil. korún a vybral od každého účastníka súťaže po 250 000 korún, na čom trhol ďalších 1,75 mil., vynútil si od kupujúceho aj desaťročný kontrakt na ďalšiu spoluprácu v oblasti developmentu. A v tejto chvíli je namieste i ďalšia otázka: Kto vlastne komu radil, radil poradca štátu alebo štát poradcovi? Ide totiž o to, že nie poradca dohodil štátu dobrý obchod, ale naopak, poradca sa vďaka štátu dostal ku kšeftu, na ktorý by za normálnych okolností nemal žiaden nárok. Vážené kolegyne a kolegovia, dovoľte mi, aby som takémuto druhu obchodovania povedala, že je to štátom organizované výpalné. Autori správy však zašli ešte ďalej. Okrem kriminalizovania súčasnej opozície do textu prepašovali aj skryté vyhrážky zahraničnému akcionárovi SPP. V predloženej správe sa totiž uvádza: „Spôsob pri uzatváraní akcionárskej zmluvy nebol konaný v medziach, v rozsahu a spôsobom, ktorý ustanoví zákon. Problematické vzťahy založené akcionárskou zmluvou nie sú produktom jednostranného právneho úkonu verejných inštitúcií Slovenskej republiky. Vždy je rizikom byť účastníkom zmluvy, ktorej hlavným účelom je obísť zákon.“ Toto pseudoprávnické orákulum nie je ničím iným ako útokom na renomovaných zahraničných akcionárov Gaz de France a Ruhrgas. Ako by to malo byť vešteckou poistkou pre prípadný pokus vlády Roberta Fica pokúsiť sa o znárodnenie privatizovanej časti SPP. Odpor strany Smer a najmä jej predsedu proti slobodnému trhu a jeho láska k štátom riadenej ekonomike je taká veľká, že strana Smer by sa už viac nemala usilovať získať členstvo v Strane európskych socialistov, ale strana Smer by mala zvážiť založenie novej internacionály. Ďakujem za pozornosť.