T. Galbavý, poslanec: (2003-02-25):
Pán  predsedajúci, pán minister, vážené kolegyne, kolegovia. Dovoľte mi, aby som aj ja vystúpil k návrhu Trestného zákona. Na rozdiel od pána poslanca Fica chcel by som mu pripomenúť, či si ešte pamätá na kontúry vývoja farmárskeho zákona, keď odporúčal, aby si majitelia týchto políčok so zbraňou v ruke ich chránili, a keď bude potrebné, aj strieľali do páchateľov, ktorí si odnášajú práve vrece zemiakov na chrbte. V tomto prípade sa dá hovoriť o prísnosti v zákone. Staré dobré slovenské ľudové príslovie hovorí, že hlas ľudu je hlas boží. A tento hlas nám podľa prieskumov hovorí, že slovenská verejnosť popri vysokej nezamestnanosti ako veľmi vážny problém pociťuje vysokú kriminalitu. V týchto parlamentných laviciach nesedí ani jedna strana, ktorá by občanom vo svojom programe nesľubovala, že riešenie tohto problému sa pokúsi vyriešiť. Dnes tu teda stojíme pred prvým krokom, ktorým by mala byť novelizácia Trestného zákona. § 1 Trestného zákona hovorí, že účelom Trestného zákona je chrániť práva a oprávnené záujmy fyzických a právnických osôb, záujmy spoločnosti, ústavné zriadenie Slovenskej republiky. Hoci Trestný zákon v § 1 výslovne neustanovuje, pred čím majú byť uvedené záujmy chránené, je zrejmé, že ide o ochranu pred trestnými činmi taxatívne uvedenými v trestnoprávnych normách. Trestnoprávna ochrana spočíva v tom, že trestné právo určuje, ktoré zo spoločensky závažných konaní sú trestnými činmi a zároveň ustanovuje i tresty za ich spáchanie. Pritom si však treba uvedomiť, že ochrana trestnoprávnymi normami má vždy len subsidiárnu funkciu, a to pre prípad, že iné spôsoby ochrany nie sú dostačujúce. Pôsobenie trestného práva v spoločnosti smeruje k zabezpečeniu určitej stability spoločenských vzťahov nevyhnutnej na jej vývoj. Ak však dôjde k ich porušeniu alebo ohrozeniu, musí nastúpiť a nastupuje ochrana týchto vzťahov, a to aplikáciou sankcie, teda zodpovednostného následku. Trestné právo plní teda isté funkcie, ktoré vytvárajú zákonný rámec na ochranu vzťahov uvedených v § 1. Najdôležitejšou funkciou je regulatívna funkcia. Dôvodom, pre ktorý došlo k vypracovaniu novely Trestného zákona, je vysoký stav násilnej kriminality na Slovensku. Ide o najťažšie formy trestnej činnosti, ktoré, ako ukázala prax, nie sú na Slovensku dostatočne postihované a sankcie ukladané podľa súčasného znenia Trestného zákona nedávajú dostatočnú možnosť ochrany spoločnosti pred malým počtom páchateľov, ktorí sa podstatnou mierou podieľajú na najťažších a na najnebezpečnejších formách trestnej činnosti a trestnej súčinnosti, ako sú najmä násilné a drogové delikty. Predložená novela reflektuje na reálny stav v oblasti obzvlášť závažnej kriminality a potrebu jeho efektívneho riešenia, a preto okrem ďalších prvkov do Trestného zákona zavádza asperačnú zásadu, zásadu trikrát a dosť, trest absolútneho doživotia a sprísnenie trestu pri trestnom čine vraždy podľa § 219 ods. 2. Cieľom predloženej novely Trestného zákona je teda vniesť také prvky, ktoré sprísnia tresty a zabezpečia účinnejšiu izoláciu najnebezpečnejších zločincov, respektíve tých foriem trestnej činnosti, ktoré podkopávajú podstatu princípov, na ktorých budujeme našu spoločnosť. Napríklad ochrana života a zdravia, a preto si zasluhujú mimoriadne odsúdenie. V tomto zmysle vnímam túto novelu ako úplne legitímny krok, od ktorého očakávam želaný prínos vo forme zníženia kriminality a zvýšenia ochrany spoločnosti pred najnebezpečnejšími a neprevychovateľnými živlami. Bezpečnosť spoločnosti je výzva, na ktorú musíme vždy reagovať i za cenu ešte väčšieho obmedzenia práv tých, ktorí absolútne neuznávajú a nerešpektujú práva spoločnosti a jej jednotlivých členov a voči ktorým bežné zákonné postihy už nie sú účinné. Čo sa týka  asperačnej zásady, nemôžem úplne súhlasiť, že by ju táto novela zavádzala do nášho Trestného zákona, skôr by som povedal, že dochádza k rozšíreniu jej použitia. Prvky asperačnej zásady pri ukladaní trestov sa prejavujú v súčasnosti znením Trestného zákona, napríklad podľa § 34 písm. i) z dôvodu priťažujúcej okolnosti dochádza k určitému zostreniu postihu. Taktiež pri ukladaní trestu obzvlášť nebezpečnému recidivistovi podľa § 42 súd na základe Trestného zákona zvýši hornú hranicu trestnej sadzby odňatia slobody o jednu tretinu podľa § 42 ods. 1. Zásada trikrát a dosť predstavuje jednu z foriem prísnejšieho postihu recidivistov, teda osôb opakovane páchajúcich trestnú činnosť. Je založená na pravidle, na základe ktorého súd pri treťom odsúdení za násilný trestný čin povinne ukladá trest odňatia slobody na doživotie. Návrh predpokladá uloženie trestu relatívneho doživotia, to jest s možnosťou podmienečného prepustenia po výkone dvadsaťpäť rokov trestu. Táto zásada je používaná predovšetkým v krajinách s anglosaských právnym systémom. Jej praktickým využitím však došlo k preukázateľnému poklesu najzávažnejších foriem trestnej činnosti. Treba si však uvedomiť, že nejde o prijatie zásady, ktorá by akokoľvek bola v rozpore s právnym systémom používaným na Slovensku. Vôbec napríklad nedochádza k narušeniu zásad ukladania trestov u nás. V našom trestnom práve sa používa absorbčná zásada, ktorá môže v niektorých prípadoch byť doplnená o sčítaciu zásadu. Napríklad za niektoré zbiehajúce sa trestné činy možno uložiť viac druhov trestov, táto horizontálna kumulácia jednotlivých trestných činov môže prispieť k tomu, že súd vyberie najvhodnejší trest na splnenie účelu trestu. Zároveň, ako som už spomínal, sa používajú i prvky asperačnej zásady. Zásada trikrát a dosť je vlastne iba krokom, ktorým spoločnosť reaguje na jednotlivcov absolútne ignorujúcich zákony a pravidlá, na ktorých naša spoločnosť stojí. Ja osobne by som videl zásah do našej právnej kultúry a systému vtedy, ak by sme napríklad zaviedli takzvanú sčítaciu zásadu, ktorá by umožňovala súdu udeliť odsúdenému trest odňatia slobody v trvaní napríklad stodvadsať rokov. Potom by sme mohli hovoriť o amerických prvkoch alebo o pokuse amerikanizácie nášho právneho systému. Samozrejme, potom by sme nepotrebovali však zásadu trikrát a dosť. Už v predchádzajúcich dňoch zaznela vo verejnej debate k tejto novele výhrada, že ak páchateľ pácha trestný čin tretíkrát a vie, že ak bude postihnutý a odsúdený, dostane doživotie, potom nemá čo stratiť a môže to zvýšiť jeho brutalitu. Nemožno vylúčiť v jednotlivých prípadoch i takúto reakciu jednotlivca, ale ťažko si viem predstaviť, že by sa nejaký páchateľ dopúšťal trestnej činnosti s vedomím, že ho chytia. Duševne priemerne zdravý páchateľ ráta s tým, že ho nechytia a v skratových chvíľach väčšinou nestíha kalkulovať so znením Trestného zákona. Skôr sa snaží podniknúť kroky na to, aby bol úspešný. A okrem toho musím pripomenúť, že páchateľ má vždy čo stratiť. Áno, súd bude povinný uložiť trest doživotia, ale relatívneho doživotia, to jest s možnosťou podmienečného prepustenia po výkone dvadsaťpäť rokov trestu. Rovnako som počul výhradu, že rozdiel v spôsobe páchania trestných činov, napríklad či niekto ide do banky s drevenou pištoľou alebo ozajstnou, treba povedať, že z hľadiska súčasného znenia Trestného zákona tu rozdiel nie je. Pretože zákon hovorí, že trestný čin je spáchaný so zbraňou i vtedy, ak páchateľ použije napodobneninu zbrane alebo ju má pri sebe s úmyslom, aby sa považovala za pravú. Zásada trikrát a dosť je založená na predpoklade, že pri opakovanej recidíve je prevýchovný účinok trestu minimálny. Dôkazom toho predpokladu je fakt, že predchádzajúce právoplatne uložené tresty nemali žiaden vplyv na prevýchovu páchateľa. V týchto prípadoch teda musí nastúpiť represívny účinok trestu spočívajúci v dlhodobej, prípadne i trvalej izolácii takýchto páchateľov. Nemali by sme však zabudnúť aj na to, že aplikácia inštitútu trikrát a dosť okrem represívneho účinku môže rovnako pôsobiť aj preventívne na potenciálnych páchateľov násilnej trestnej činnosti. Novela Trestného zákona zavádza trest odňatia slobody na doživotie bez možnosti podmienečného prepustenia na slobodu pri niektorých obzvlášť závažných úmyselných trestných činoch, respektíve pri ich špeciálnej recidíve, a v prípade, že osoba je opätovne odsúdená na trest odňatia slobody na doživotie. Ide o trestné činy uvedené v § 62 a tie úmyselné trestné činy, pri ktorých Trestný zákon ustanovuje trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej osem rokov. Ide o páchateľa, ktorý spáchal dva alebo viac obzvlášť závažných trestných činov. Naplnil súčasne dve alebo viac okolností podmieňujúcich použitie vyššej trestnej sadzby. Spáchal trestný  čin ako člen zločineckej skupiny alebo teroristickej skupiny, alebo bol už potrestaný za trestný čin uvedený v § 43. Skrátim to, lebo to už pán minister hovoril. Sprísnenie trestov sa dotkne aj trestného činu vraždy podľa § 219 ods. 2, pri ktorom sa vypúšťa možnosť uložiť trest odňatia slobody na dvanásť až pätnásť rokov a súd bude musieť uložiť ako trest výnimočný trest, a to je trest odňatia slobody nad pätnásť do dvadsaťpäť rokov alebo doživotie. Samotná vražda  patrí k najhorším trestným činom. Objektom postihnutým trestným činom je totiž život a zdravie človeka. Čiže porovnávať trestný čin vraždy s nejakými majetkovými trestnými činmi sú dve neporovnateľné veci, avšak upravuje prípady, keď páchateľ naplní kvalifikovanú skutkovú podstatu, a to tak, že spácha trestný čin na dvoch alebo viacerých osobách. Obzvlášť surovým  a trýznivým spôsobom opätovne na osobe mladšej ako pätnásť rokov. Na tehotnej žene, na inom pre jeho rasu, príslušnosť k etnickej skupine alebo spácha z inej obzvlášť zavrhnutiahodnej pohnútky. V týchto prípadoch ide o prípady, ktorých stupeň nebezpečnosti je veľmi vysoký alebo mimoriadne vysoký a ide o obzvlášť ťažký a ťažko napraviteľný následok. Prax ukázala, že napriek mimoriadnej nebezpečnosti páchateľov takýchto činov súdy pri ukladaní trestov často ukladali menej prísne tresty, ktoré dostatočne neodrážali ich spoločenskú nebezpečnosť a obzvlášť ťažký a ťažko napraviteľný následok. Preto považujem za správne, aby v týchto prípadoch nebol veľký priestor na rozhodovanie o výške trestu a bol udelený v primeranosti k nebezpečnosti spáchaného činu a jeho následku. Účelom Trestného zákona je chrániť práva a oprávnené záujmy fyzických a právnických osôb, záujmy spoločnosti a ústavné zriadenie Slovenskej republiky. Účelom trestu je chrániť spoločnosť pred páchateľmi trestných činov, zabrániť odsúdenému v ďalšom páchaní trestnej činnosti a vychovať ho k tomu, aby viedol riadny život, a tým výchovne pôsobil na ostatných členov spoločnosti. Ak nie sme schopní zabezpečiť ochranu spoločnosti a prevýchovu zločincov  v súčasnosti dostupnými prostriedkami a nástrojmi, musíme použiť také opatrenia, ktoré takéto hrozby eliminujú, ak je to nevyhnutné, tak i natrvalo. Je to zodpovedné a nevyhnutné. Preto považujem túto novelu za dobrú, prínosnú  a podporím ju. Verím, že rovnako ju podporíte aj vy. Pán predsedajúci, dovolím si na záver predniesť návrh z rozpravy. Navrhujem, aby podľa § 73 ods. 3 písm. c) Národná rada prerokovala návrh v druhom čítaní. Ďakujem pekne, z mojej strany je to všetko. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Páni poslanci, hlásite sa s faktickými poznámkami alebo do rozpravy. Pán Abelovský do rozpravy. Momentíček, ja musím dať priestor najskôr na faktické poznámky. Pán Polka do rozpravy, predpokladám, pani Beňová s faktickou poznámkou. Prosím, ešte kto sa chce prihlásiť s faktickou poznámkou, aby to urobil. Uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. Prvá faktická poznámka pani poslankyňa Beňová, druhá pani poslankyňa Belohorská. M. Beňová, poslankyňa: Ďakujem veľmi pekne, pani predsedajúca. Ja by som chcela vyjadriť poďakovanie pánovi poslancovi Galbavému hlavne za vetu o hlase ľudu vox populi a chcela by som sa ho spýtať,  ako rieši dilemu s reflektovaním toho vox populi, keď v prípade vyslania našich vojakov do irackej krízy takmer 90 percent  verejnej mienky bolo proti tomu a pán poslanec Galbavý hlasoval za. Takže toto by ma zaujímalo. Ďakujem. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pani poslankyňa Belohorská. I. Belohorská, poslankyňa: Ďakujem pekne, pani  predsedajúca. Dovolím si len upozorniť aj predkladateľa na porušenie článku 50 Charty Základných ľudských práv a slobôd, ktorý hovorí o tom, že nikto nesmie byť v trestnom konaní súdený alebo potrestaný za čin, v súvislosti s ktorým už bol právoplatne oslobodený alebo odsúdený v rámci Únie v súlade so zákonom. O chvíľu budeme v Európskej únii. Mali by sme dodržiavať tieto zákony. Pretože tu sa vlastne do následného trestu zaratúva aj trest za predchádzajúce dva trestné činy, ktoré už raz boli naplnené väzbou. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Galbavý, chcete reagovať? To sú prihlášky do rozpravy.  Prosím, keby ste sfunkčnili mikrofón pána poslanca Galbavého.