L. Szigeti, poslanec: (2008-11-27):
Je to v podstate prvý rozpočet, v ktorom finančné objemy sú uvedené len v eurách, čo podľa môjho posúdenia je veľká škoda a pripájam sa k slovám tých poslancov, ktorí to kritizovali podobne ako ja, pretože duálne uvedenie finančných objemov by uľahčilo prácu nielen poslancom Národnej rady Slovenskej republiky, ale všetkým tým, ktorí študujú, sledujú a zaujímajú sa o návrh štátneho rozpočtu pre rok 2009. Ekonomické perspektívy na budúci rok síce nie sú také pozitívne, priaznivé, ako boli pred rokom, ale predsa odhadovaný 4,5-percentný nárast hrubého domáceho produktu nám dáva dostatočnú nádej na prijatie slušného, vyváženého rozpočtu, zabezpečujúcu potrebnú dynamiku rastu vo všetkých oblastiach. Vo svojom vystúpení sa chcem venovať tej oblasti, ktorú aj vláda Slovenskej republiky podľa programového vyhlásenia vlády považuje za základný prostriedok ďalšieho rozvoja spoločnosti, a to je výchova, vzdelávanie, veda a výskum, čo je jednoznačne prioritou aj v zmysle programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky. Dovoľte mi citát z tohto programového vyhlásenia: „Vláda považuje formovanie vedomostnej spoločnosti za svoju prioritu.“ Uvidíme, akou prioritou je to pre rok 2009. Návrh rozpočtu kapitoly ministerstva školstva vyjadrený v absolútnych číslach je na prvý pohľad veľmi sľubný, veď 65 mld. 400 mil. Sk je najväčším balíkom spomedzi všetkých kapitol štátneho rozpočtu pre rok 2009. Avšak 10 %  z tejto sumy sú prostriedky z rozpočtu Európskej únie a po očistení o prostriedky na spolufinancovanie, čo predstavuje 1 mld. 15 mil. korún, samotný rozpočet je už len 57,7 mld. Sk. V programovom vyhlásení vlády je predsavzatie a vytýčený cieľ, aby financovanie školstva do konca volebného obdobia bolo na úrovni 5 % z hrubého domáceho produktu. Ja si uvedomujem, že ešte nie je koniec volebného obdobia, ale táto suma je len o niečo viac ako 4 % z hrubého domáceho produktu, čo je vlastne o niekoľko stotín menej, ako to bolo vlani v roku 2008. Teda, dá sa povedať, že vláda Slovenskej republiky neplní svoje programové vyhlásenie v tejto oblasti. Väčšina programov kapitoly ministerstva školstva sa spolieha na prostriedky z Európskej únie, ktorých čerpanie poznáme a podľa skúseností aj z minulosti, aj teraz a obávam sa, že aj v budúcnosti bude veľmi pomalé a neisté, na čo sa spoľahnúť podľa môjho názoru nedá. Najviac prostriedkov je rozpočtovaných na regionálne školstvo vo výške 39,6 mld. Sk, čo je v percentuálnom vyjadrení hlboko pod úrovňou krajín Európskej únie. Je síce 9-percentný nárast oproti roku 2008, ale bez prostriedkov Európskej únie tento nárast je len 6-percentný, čo ledva vykryje prostriedky na úpravu platov. Žiaľ, na zabezpečenie rozvojových impulzov takmer nič neostáva. V podprograme Informatizačné zabezpečenie regionálneho školstva je nulové navýšenie, v zabezpečení inšpekčnej činnosti regionálneho školstva je navýšenie o 1,8 %. Ak si uvedomujeme, že v máji tohto roku sme prijali nový školský zákon, kde sme posilnili úlohy a postavenie štátnej školskej inšpekcie, tak si myslím, že je odôvodniteľné, aby aj finančné prostriedky pre štátnu školskú inšpekciu boli navýšené v oveľa vyššej miere, ako je to v predloženej správe, v predloženom materiáli. Na zabezpečenie profesijného rozvoja pedagogických zamestnancov v kariérnom systéme je v štátnom rozpočte pokles o viac ako 13 %. Nenormatívne výdavky poklesli o viac ako 1 %. Na učebnice dávame len o 9 mil. korún viac ako predtým. Vlani to bolo 247 miliónov korún a teraz je to 256 miliónov korún. A dovoľte mi, aby som sa tu pozastavil na chvíľku a apeloval znova na v máji prijatý nový školský zákon. Prijali sme nový školský zákon a mnohí si myslia, že to stačí. V máji sme tu hovorili o tom, že na zabezpečenie reformy vzdelávania na Slovensku je nutnou, ale nie postačujúcou podmienkou prijatie nového školského zákona. Naštartovali sme reformu vzdelávania. Hovoríme neustále o obsahovej reforme, ale neuvedomujeme si to, že k reforme vzdelávania potrebujeme aj zvýšené finančné prostriedky. Veľa sa píše o tom, veľa sa hovorí o tom, aké ťažkosti a problémy majú naše základné a stredné školy. Nemajú učebnice, žiaci sa nemajú z čoho  učiť a pedagógovia vyučovať. Poznáme, aké problémy sú v 5. ročníkoch základných škôl napríklad z biológie. Vyučuje sa z 5 učebníc. Aké problémy sú v 1. ročníkoch základných, stredných škôl, keď slovenský jazyk a literatúra sa vyučuje z troch učebníc. V tomto roku neboli vydané žiadne nové učebnice v rámci reformy vzdelávania na obsahovú reformu. Chcel by som vás upozorniť na to, že v roku 2009 od 1. septembra budeme potrebovať nové učebnice v 6. ročníkoch, v 1. a 2. ročníku, v 5. a 6. ročníku základných škôl, v 1. a 2. ročníku stredných škôl. Z tohto finančného objemu tieto nové učebnice sa zabezpečiť nedajú. 9-miliónové navýšenie pre rok 2009 je málo. My sa tu bavíme a rozprávame už pomaly tri mesiace o učebniciach pre národnostné školstvo a neuvedomujeme si, že nemáme peniaze na vydávanie nových učebníc pre školy s vyučovacím jazykom slovenským pre spomínaných šesť ročníkov, ktoré som tu pred chvíľou vymenoval. Nestačí prijať školský zákon, treba zabezpečiť aj finančné krytie pre obsahovú reformu a to som spomínal len učebnice. Treba podotknúť, že máme nový obsah. Máme štátne vzdelávacie programy a školské vzdelávacie programy. Na prípravu a zabezpečenie týchto programov potrebujeme vzdelávať pedagógov. Potrebujeme posilniť metodicko-pedagogické centrá. Potrebujeme rozvíjať ďalšie vzdelávanie pedagógov, ani na to nemáme v štátnom rozpočte alokované finančné prostriedky. Tak povedzte mi, akým spôsobom ministerstvo školstva a vláda Slovenskej republiky zabezpečuje v budúcom roku reformu vzdelávania a obsahovú reformu. Z týchto prostriedkov asi nijako. Dovoľte mi hovoriť aj o úspešnom projekte Infovek. Infovek stagnuje. Pre rok 2009 je tam takisto nulové navýšenie, aj v tomto prípade sa spoliehame na čerpanie z prostriedkov Európskej únie, s ktorými máme, bohužiaľ, nie najlepšie skúsenosti. Výdavky na tzv. rozvojové projekty už aj vlani sme znížili o 700 mil. korún, k tomu sme v tomto roku znížili ešte o 80 mil. korún, takže ostalo to na úrovni 100 mil. korún pre rok 2009. V rámci kapitálových výdavkov na havarijné situácie je nulové navýšenie, ostáva to na úrovni 230 mil. Sk. V rámci krajského školského úradu je podobne nulové navýšenie, je to 140 mil. korún a aj v tomto prípade sa spoliehame na prostriedky z Európskej únie. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, chcel by som vás upozorniť na jednu skutočnosť. Kto má právo uchádzať sa o prostriedky z fondov Európskej únie u pána ministra Januška na ministerstve výstavby a regionálneho rozvoja? Školy, ktoré majú minimálne 200 žiakov a mohol by som menovať ďalšie kritériá. Treba si uvedomiť, že na Slovensku je viac ako 800 základných škôl, malotriednych základných škôl, kde sú len prvé 4 ročníky, kde počet žiakov je veľmi nízky. Tieto obce jednoducho z vlastných prostriedkov nedokážu vykryť a nedokážu sanovať tie problémy, ktoré majú so školskými budovami. Ale mohol by som menovať aj tie školy, ktoré majú priemerný počet okolo 100 alebo 130, 150. Ani tie školy nemajú nádej získať prostriedky z európskych fondov: čo bude s týmito školami, čo bude so školskými budovami, keď v rozpočte už pomaly 5 rokov máme štandardne len 230 mil. korún na havarijné situácie? Čo bude so špeciálnym školstvom, ktoré patrí pod KŠÚ, keď ten objem sa nenavyšuje a neustále je to na úrovni 140 mil. korún? Je síce možnosť sa uchádzať o prostriedky z EÚ, ale za veľmi prísnych podmienok a okolností, to znamená, že tieto školy jednoducho nemajú šancu sa zachrániť alebo získať prostriedky na rekonštrukciu svojich budov. Operačný program Vzdelávanie síce má celkom slušný finančný objem, je tam viac ako 2 mld. Sk, len sa domnievam, že to nebude stačiť na vykrytie všetkých požiadaviek a nebude stačiť na plynulé zabezpečenie reformy vzdelávania. Spomínal som učebnice, spomínal som požiadavku na nové štátne vzdelávacie programy, na školské vzdelávacie programy, na ďalšie vzdelávanie pedagógov. A keď už hovorím o ďalšom vzdelávaní pedagógov, už dosť dlho sa pripravuje v zmysle programového vyhlásenia vlády zákon o pedagogických zamestnancoch, niekedy sa tomu hovorí kariérny rast pedagógov, nuž tak, domnievam sa, že tento zákon minimálne rok alebo rok a pol mešká. Taký istý názor majú na prípravu tohto zákona aj odborári. No a kladiem si otázku, prečo vlastne meškáme s týmto zákonom. Boli rôzne výhovorky, že je potrebná komparácia s ministerstvom práce, sociálnych vecí a rodiny, ale napokon, som presvedčený o tom, že meškáme preto, lebo v štátnom rozpočte nie sú dostatočné finančné prostriedky na požiadavky, ktoré súvisia so schválením tohto zákona a pritom zákon potrebujeme ako soľ, len si myslím, že na to nemáme peniaze. Na konci môjho vystúpenia sa k tejto problematike, ak mi dovolíte, ešte vrátim. Ale máme tu aj ďalšiu problematickú legislatívu, a to je zákon o odbornom vzdelávaní. Na odborné vzdelávanie v štátnom rozpočte nie sú vyčlenené konkrétne sumy a som presvedčený o tom, že darmo prijmeme niekedy na jar nový zákon, novú legislatívu o odbornom vzdelávaní, keď nebudeme mať na to dostatočné finančné krytie. Bez finančných prostriedkov sa nám nepodarí zreformovať odborné vzdelávanie. Bez vytvorenia podľa môjho názoru fondu na odborné vzdelávanie neuspejeme a k tomu sú jednoznačne potrebné finančné prostriedky a znova môžem len opakovať, len z Operačného programu vzdelávanie sa toto vykryť nedá. V podprograme Vysokoškolské vzdelávanie a veda, sociálna podpora študentov vysokých škôl je síce 9-percentný nárast, ale vzhľadom na vlaňajšie zníženie o 400 mil. korún to ledva stačí na zvýšenie platov. Sociálna podpora študentov vysokých škôl rástla len o 1,8 %, vysokoškolská veda stagnuje, samozrejme, aj tu sa spoliehame na fondy z Európskej únie a celkové výdavky na vysokoškolské vzdelávanie sú na úrovni 0,67 % z hrubého domáceho produktu, čo tiež zaostáva za sľubmi, ktoré sú uvedené v Programovom vyhlásení vlády Slovenskej republiky. Národný program rozvoja vedy a techniky je podobný, nárast je síce 10-percentný, avšak celkovo z hrubého domáceho produktu dávame len 0,57 % a cieľ v zmysle programového vyhlásenia vlády je 0,8 %. Našťastie máme v Operačnom programe výskum a vývoj 4,4 mld. Sk, čo, pravdepodobne, nás čiastočne môže zachrániť, ale za predpokladu, že sa nám podarí slušne čerpať tieto prostriedky, ale, bohužiaľ, tie skúsenosti sú iné. Čo sa týka oblasti športu, som z toho veľmi smutný. Pri takýchto vynikajúcich ekonomických výsledkoch výdavky na Národný program rozvoja športu Slovenskej republiky zvyšujeme pre rok 2009 o 1 mil. 332 tis. korún, teda o 0,1 %. Šport na školách a rekreačný šport zvyšujeme o 1,7 %, zrejme sa tomu hovorí zodpovedná starostlivosť o aktivity vedúce k vytváraniu zdravého životného štýlu. Materiálno-technický rozvoj športu znižujeme o 68 mil. Sk, teda o 30 % a asi je nám všetkým jasné, kde sú tieto prostriedky. Tieto prostriedky zmizli z kapitoly ministerstva školstva, sú alokované v kapitole úradu vlády. Neviem, z akého titulu sa tam dostali, neviem, či by bol niekto zmenil kompetenčný zákon, ale zrejme tieto peniaze slúžia na propagandu, na propagandu najsilnejšej koaličnej strany a možno na propagandu samotného pána premiéra. Prostriedky na podporu detí a mládež tiež poklesli o 9 % oproti roku 2008. Asi vláde Slovenskej republiky v tejto spoločnosti je ľahostajné, čo bude s našou budúcou generáciou, či bude dosť prostriedkov na voľnočasové aktivity, na protidrogové aktivity alebo na boj proti negatívnym javom. A naschvál som si ponechal problematiku platov, pretože o platoch sa veľmi veľa hovorí, ale skutočnosť nie je taká ružová, ako sa o tom hovorí. V programovom vyhlásení vlády sa jednoznačne hovorí o tom, že vláda si plne uvedomuje, že podmienkami zvyšovania kvality vo vzdelávaní je zlepšenie spoločenského a ekonomického postavenia pedagógov, zlepšenie ich pracovného prostredia a regenerácie pracovnej sily a o niekoľko riadkov nižšie sa hovorí o tom, že cieľom vlády je postupne dosiahnuť priemerný plat v školstve na úrovni priemerného platu v národnom hospodárstve. Čiže, nehovorme len o platoch, ale hovorme aj o spoločenskom a ekonomickom postavení pedagógov. A teraz by som sa vrátil k tomu spomínanému návrhu zákona o pedagogických zamestnancoch a prečo vlastne mešká prijatie tohto zákona. Mešká to jednoznačne z finančných dôvodov, pretože vláda nemá vytvorené finančné pozadie na prijatie tohto zákona, pretože, ak si prečítate – ja netvrdím, že je to úplne posledná verzia návrhu zákona –, ale v jednej z posledných verzií, keď čítate tú časť, kde sa hovorí o dopade na verejné financie po prijatí tohto zákona, tak je potrebné alokovať v štátnom rozpočte, ja som to spočítal, takmer 3 mld. Sk, presne je to 2 mld. 800 mil. korún, aby sme zabezpečili plynulé fungovanie tohto zákona. Pretože v tomto zákone sa hovorí o tom, že na ministerstve školstva je potrebné zriadiť a prevádzkovať akreditačnú radu ministerstva školstva pre kontinuálne vzdelávanie a na vytvorenie tejto akreditačnej rady je potrebných 272 mil. korún. Na zabezpečenie sociálnej starostlivosti ročne by sme potrebovali 1 mld. 132 mil. Sk. Mohol by som ďalej pokračovať. Na zabezpečenie 70 % funkčného platu pre pedagogických zamestnancov pri obmedzenom výkone činnosti ročne 663 mil. korún, pre samosprávy a VÚC ďalších niekoľko 100 mil. korún, takže spolu je to takmer 3 mld. korún. Pýtam sa vás a odpovedzte mi, možno pán minister financií alebo pán minister, tu neprítomný minister školstva, za predpokladu, že sa prijme zákon o pedagogických zamestnancoch, povedzte mi, z čoho budú hradené tieto prostriedky. Ja viem, že v Operačnom programe vzdelávanie máme 2 mld. 1 mil. Sk, ale to nebude stačiť na vykrytie všetkých požiadaviek. Takže, neviem, akým spôsobom chcete uskutočniť ďalšie vzdelávanie pedagógov a realizovať zákon o pedagogických zamestnancoch. Samozrejme, musíme si uvedomiť, že programové vyhlásenie vlády hovorí o navýšení platov v celom školstve, nehovorí sa v programovom vyhlásení vlády o navýšení platov pre pedagogických zamestnancov. Ja oceňujem a fandím, aby sa podarilo zabezpečiť pre celý rezort, ale pravdepodobne sa to nebude dať do konca volebného obdobia. Mimochodom, poznáme priemerné príjmy, priemerné platy, ešte ďaleko zaostávame za okolitými krajinami, či je to učiteľka materskej školy, základnej, strednej alebo vysokej. Minimálne o 3 tisíc českých korún zaostávame aj za pedagógmi v Českej republike. Nuž tak, na záver by som chcel poznamenať jednu vec, že tak ako reforma vzdelávania, tak ako nový školský zákon považujem za nutnú, ale nie postačujúcu podmienku na to, aby sme tú reformu vzdelávania aj uskutočnili. Myslím si, že ani tento rozpočet nedáva dostatočné impulzy na to, aby reforma vzdelávania mohla byť úspešne realizovaná, zabezpečená a z tohto dôvodu ja osobne nebudem hlasovať za prijatie štátneho rozpočtu pre rok 2009. Ďakujem pekne. (Potlesk.)