J. Jasovský, poslanec: (2004-10-22):
Skúsim zopakovať to, o čom sme hovorili svojho času pri schvaľovaní zákona o elektronických komunikáciách, o čo vlastne v liberalizácií ide. Ide o nové pravidlá vstupu na jednotný trh, ale určite malo by ísť najmä o zefektívnenie a skvalitnenie telekomunikačných služieb, o vyššiu dostupnosť, o postupné znižovanie cien, čo si dovolím podčiarknuť, najmä v oblasti medzinárodných volaní, poplatkov za prepojovanie sietí v prenájme telekomunikačných okruhov, v dátových službách. Ide o možnosť vybrať si operátora na pevnú linku a na káblovú televíziu. Vstupom Slovenska do Európskej únie, a o tom sme tiež hovorili, platia u nás nové pravidlá v poskytovaní telekomunikačných služieb. Ich základným cieľom je vytvorenie najmä konkurenčného prostredia, ktoré by malo vytvárať práve tlak na ceny, na kvalitu a najmä na širší sortiment poskytovaných služieb elektronických komunikácií, najmä telefónnej služby v pevnej sieti s cieľom zabezpečenia väčšieho komfortu pre zákazníkov. Transparentné trhové prostredie a konkurenciu totiž velebia vo všetkých vyspelých krajinách ako nositeľa inovácie a benefitov pre zákazníkov. Na Slovensku boli tieto nové pravidlá pre elektronické komunikácie zahrnuté do zákona o elektronických komunikáciách. Formálne sme teda splnili požiadavku Európskej komisie implementovať nové pravidlá pre elektronické komunikácie do národnej legislatívy. V praxi to však vyzerá, dámy a páni, úplne ináč. Tri štvrte roka po účinnosti novej právnej úpravy sa v tejto oblasti pomery vôbec nezmenili. V oblasti elektronických komunikácií je pri vytváraní konkurenčného prostredia kľúčová efektívna a kvalitná regulácia, ktorá by mala naprávať a odstraňovať nedostatky tohto trhu a pomáhať tým správnemu fungovaniu postmonopolného prostredia. Regulácia totiž predstavuje výzvu. Je to oblasť, kde regulátor je v priamom kontakte s prevádzkovateľmi a pozitívne vplýva na trhové prostredie, v ktorom pôsobia. Jeho úlohou je vytvárať stabilné a efektívne prostredie tak, aby firmy, ktoré pôsobia na trhu elektronických komunikácií, mohli podnikať a investovať v stabilnom a rovnovážnom prostredí a najmä za transparentných podmienok. V Slovenskej republike regulátora reprezentuje Telekomunikačný úrad Slovenskej republiky, ktorý, a nech mi je odpustený výrok, napriek tomu, že na trhu pôsobí už takmer štyri roky, trhové prostredie z hľadiska možnosti transparentného a spravodlivého podnikania pre všetky subjekty pôsobiace na tomto trhu prakticky nezmenil. A sú, bohužiaľ, takmer na takej úrovni, ako keď Telekomunikačný úrad vznikal. Slovenská republika má teda zákon, ktorý v elektronických komunikáciách podľa predkladateľov plne vyhovuje požiadavkám Európskej únie. Mal liberalizovať slovenský telekomunikačný trh, mal zlepšiť kvalitu a aj znížiť ceny poskytovaných služieb. Napriek tomu nesplnil očakávania všetkých aktérov na trhu, t. j. ani hráčov na tomto trhu, ani konzumentov ale ani používateľov jeho služieb. Vážnym problémom, a to nie je problém pána poslanca Vážneho, v tejto súvislosti sa javí pretrvávajúca závislosť Telekomunikačného úradu od rozpočtovej kapitoly ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií. Od 1. januára tohto roka teda platí zákon o elektronických komunikáciách, ktorý v plnom rozsahu mal nahradiť zákon dovtedy platný z roku 2000 o telekomunikáciách. Vtedy bol jeden z najpálčivejších problémov problém prepájania sietí, najmä medzi bývalým monopolným prevádzkovateľom, t. j. Slovenskými telekomunikáciami, dnes Slovak Telecomom, a alternatívnymi operátormi hlasovej služby. Aj keď v zmysle platného zákona č. 610/2003 Z. z. o elektronických komunikáciách je slovenský trh elektronických komunikácií predtým označovaný ako telekomunikačný, de iure plne liberalizovaný už od začiatku roka 2002, v praxi to môžeme označiť len za papierový akt, pretože úplná liberalizácia tohto trhu, teda vrátane hlasovej služby, by de facto nikdy nenastala. Natíska sa tu otázka: Prečo? No preto, že už druhý rok trvá stav, že nie sú medzi bývalým monopolom a ostatnými alternatívnymi operátormi pevných sietí uzatvárané zmluvy o vzájomnom prepojení sietí s výnimkou jedného operátora, ktorý je naviac už dnes, bohužiaľ, v konkurze. Od roku 2003 teda liberalizované jednotlivé telekomunikačné služby, to znamená služby prístupu na internet, dátové, hlasové a tak ďalej a tak ďalej, sú de facto na slovenskom trhu. Odštartovanie záverečnej fázy liberalizácie telekomunikačného trhu predstavovala privatizácia Slovenských telekomunikácií v roku 2000. Aký je súčasný stav? Pokročilo sa vôbec v tejto oblasti? Konkurenčné prostredie pre posledné, to znamená verejnú hlasovú službu, sa podnes nepodarilo zabezpečiť. Zákazník tak na našom trhu prichádza o postupné znižovanie cien, lepšie a kvalitnejšie služby a, samozrejme, tiež o možnosť výberu takého operátora, ktorý by mu mal najviac vyhovovať. Konkurencia aj keď nie hneď by mala postupne prinášať v každom odvetví neodškriepiteľné výhody pre hráča, teda pre konzumentov na danom trhu, to znamená nižšie ceny za telefonovanie, prístup na internet. Mala by prinášať aj ďalšie výhody, ako je možnosť ponechania si platného telefónneho čísla pri zmene bydliska alebo operátora. Platí to aj u nás? Európska únia to plne požadovala od nás. To znamená, platí to aj na Slovensku, ale, znovu musím konštatovať, bohužiaľ, len na papieri. Podľa zákona náš telekomunikačný trh je síce plne liberalizovaný, to znamená, na trhu elektronických komunikácií môžu podľa tohto zákona pôsobiť a poskytovať služby za rovnakých podmienok viacerí operátori, používateľ by sa mal sám možnosť rozhodnúť, koho si vyberie, bohužiaľ, ale ďalších operátorov na slovenskom trhu nie je. Mám pripravené aj to, aby som trošku pochválil, čo zákon o elektronických komunikáciách priniesol. Nakoniec, najmä v hospodárskom výbore, myslím si, sme sa s kolegami hodne s týmto zákonom vytrápili, veď 150 pozmeňujúcich návrhov svedčí o tom, aká kvalita bola tohto zákona, ktorý sme dostali do parlamentu. Mohol by som povedať, že mnohé debaty k tomuto zákonu mohli konštatovať, že Telekomunikačný úrad dostal úlohu na papieri silného a nezávislého regulátora, ktorý mal pol roka na uvedenie tohto zákona do praxe. Do zákona bolo transponované nariadenie Únie, ktoré hovorí o povinnosti prenajať miestne linky. A ja tu dnes musím konštatovať, že Telekomunikačný úrad mal do šiestich mesiacov od platnosti zákona vykonať analýzu relevantných trhov. K dnešnému dňu, dámy a páni, je ukončená analýza štyroch relevantných trhov z osemnástich, analýza ostatných štrnástich, ktoré určil Telekomunikačný úrad v lehote do dvoch mesiacov od platnosti tohto zákona, nebola do dnešného dňa vykonaná. To znamená, je porušený zákon č. 610/2003 Z. z., a to v § 76 ods. 7. Neboli určené podniky s významným vplyvom na trhu, a preto im nie je ani možné udeliť povinnosti z toho vyplývajúce a zákonom určené, čo tiež vytvára podmienky pre vznik disproporcií na trhu. Chcem poukázať, že povinnosť poskytovať službu prenositeľnosti čísla podľa § 78 toho istého zákona je určená od 1. 5. 2004. Úrad mal v zmysle § 48 za povinnosť vydať všeobecný záväzný právny predpis, to sa tiež ale neudialo. Znovu upozorňujem na porušenie zákona v § 48. V § 27 zákona o elektronických komunikáciách je určená povinnosť poskytovať službu výberu podniku individuálnou voľbou a predvoľbou od 1. 1. 2004. Dnes, dámy a páni, je záver októbra a úrad doteraz nedefinoval podmienky poskytovania tejto služby, a preto ju nie je možné ani poskytovať. Niekoľko slov, ako na tom je Európska únia, pre všeobecný názor, aby ste si dokázali porovnať to, či v Európskej únii sme v skutočnosti alebo nie sme a najmä teda v tejto oblasti. Európska únia už plne liberalizovala tento trh v roku 1998. Od tejto doby počet operátorov na poskytovanie hlasovej služby vzrástol dvojnásobne a počet poskytovateľov sietí vzrástol až trojnásobne. Ďalším prínosom bol pokles cien za medzinárodné hovory od roku 1998 v priemere o viac ako 40 %. Miestne hovory sa neznižovali cirka 6 rokov. Mohol by som hovoriť o tom, ako rokujú prevádzkovatelia, ktorí majú záujem poskytovať základnú hlasovú službu, so Slovenskými telekomunikáciami alebo so Slovak Telecomom. Odpoveď je: Bezvýsledne už druhý rok. Do tejto situácie by mal v zmysle zákona o elektronických telekomunikáciách vstúpiť už, bohužiaľ, viackrát negatívne spomínaný Telekomunikačný úrad, ktorý mal rozhodnúť o podmienkach prepojenia. Ale tieto podmienky, bohužiaľ, nevyhovujú žiadnej zo zúčastnených strán. Podpis prepojovacích zmlúv sa preto posúva, čo je proti záujmom poskytovateľov aj používateľov služieb elektronických komunikácií. Čo nás čaká teda v tejto oblasti. Chcem konštatovať, že Európska komisia v súčasnosti žalovala šesť členských štátov Európskej únie, Belgicko, Nemecko, Grécko, Francúzsko, Luxembursko a Holandsko, na Európskom súdnom dvore za nedostatočnú implementáciu nových pravidiel pre elektronické komunikácie. Dámy a páni, nie je to jasný signál aj pre Slovenskú republiku? Kedy to zvládneme my na Slovensku, keď už upozorňujem na ročné sklzy? Kedy náš trh bude plnohodnotne fungovať? Isteže, aj dnešné hlasovanie, a budem v závere svojho vystúpenia hovoriť k návrhu novely zákona, môže posunúť celé dianie smerom k Európskej únii. Spomínal som ale, že podmienkou toho, aby trh začal fungovať, sú prepojovacie zmluvy so Slovenskými telekomunikáciami. Chcem poznamenať, že Telekomunikačný úrad už dva roky stagnuje a čaká, 28. 9. 2004 vydal síce druhostupňové rozhodnutie o podmienkach prepojenia sietí, toto rozhodnutie je ale predmetom skúmania spoločností. Je právoplatné a účinné bez odkladného účinku. Kedy sa teda dočkáme liberalizácie? Keby štát zvládol rozvoj trhu a nepodľahol záujmom mocných spoločností a strategických partnerov, nemuseli sme teraz čakať zázraky od regulátora, ktorého, bohužiaľ, som musel dnes kritizovať, ktorý je ešte stále nedostatočne personálne vybavený napriek tomu, že tam pracuje veľmi mnoho pracovníkov, a je finančne absolútne poddimenzovaný. To je na jeho obranu. Kompetentný silný a aktívny regulačný úrad je pritom nevyhnutnou podmienkou liberalizácie trhu. V tomto bode je však vážny problém a Slovenská republika doposiaľ neodstránila nedostatky vyčítané Slovenskej republike v monitorovacích správach, neodstránila závislosť Telekomunikačného úradu, tak ako som to už poznamenal, od rozpočtovej kapitoly ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií, čím sa vlastne štát nemôže zbaviť schizofrénie vykonávateľa vlastníckych práv u dominantného operátora a zároveň chlebodarcu regulátora Telekomunikačného úradu vo väzbe na štátny rozpočet, teda na kapitolu ministerstva dopravy napriek tomu, že Telekomunikačný úrad by si na seba dokázal zarobiť. Ospravedlňujem sa, dámy a páni, za tento širší vstup do problematiky, ale niet kedy v parlamente hovoriť na túto tému a ja som to chcel využiť pre predloženú novelu s tým, že k tomuto problému už potom zrejme nebudem hovoriť v zákone o štátnom rozpočte. Niekoľko slov mi dovoľte na záver k novele pána poslanca Vážneho. Telekomunikačný úrad 16. 4. vydal výzvu na predloženie ponúk do výberového konania o pridelení frekvencie na zriadenie a prevádzkovanie verejnej bezdrôtovej prístupovej elektronickej komunikačnej siete vo frekvenčnej oblasti 3,5 GHz. Je to alternatíva k pevnej sieti, ktorú dnes vlastní Slovak Telecom, a je prvkom, ktorý bude podporovať konkurenčné prostredie. V odseku 6 výzvy úrad požaduje minimálnu ponuku na jednorazovú úhradu za pridelenie frekvencií vo výške 5 mil. Sk, vo vyhodnocujúcich kritériách ale stanovil výšku ponuky na úhradu Váhu 30 %, to znamená, zákon o elektronických komunikáciách definuje jednorazovú úhradu za pridelenie frekvencie v § 33 ods. 2, výšku úhrady stanovuje na 1 mil. Sk. Z toho mne vyplýva logicky, že výzva bola vypísaná, bohužiaľ, znovu v rozpore so zákonom, tak ako som hovoril v tých predchádzajúcich ustanoveniach o mnohých porušeniach zákona. To znamená, aj tu v tomto prípade musel Telekomunikačný úrad súťaž zrušiť. Keďže úrad predpokladá pridelenie štyroch povolení, je výber nanajvýš diskutabilný. Nepridelením frekvencií Telekomunikačný úrad znovu brzdí rozvoj konkurenčného prostredia, čo je v rozpore s jeho poslaním. Riešenie tohto problému bez novely zákona, ktorá je tu dnes predkladaná, nie je možné, to znamená, som rád, že je iniciovaná táto novela. Pokiaľ frekvencie nebudú v dohľadnom čase pridelené, nebude možné využívať dostupné bezdrôtové technológie na riešenie poslednej míle alternatívnym spôsobom. Pri neexistovaní prepojovacích dohôd, tak ako som hovoril, a tým aj nemožnosti využívania poslednej míle alternatívnymi operátormi je výber alternatívneho operátora s plnohodnotnými službami v plnom rozsahu vrátane hlasovej služby ešte stále v nedohľadne, a tak sa liberalizačný proces brzdí. Mohol by som poukázať na ďalšie možné dopady zákona, vzhľadom na to, že máme za sebou ťažký dlhý týždeň, nechcem viacej hovoriť. Dôležité myšlienky, myslím, som predniesol a chcem konštatovať, že naša politická strana, náš poslanecký klub, bude túto novelu zákona podporovať. Ďakujem za pozornosť.