D. Jarjabek, poslanec: (2007-11-26):
Urazil ma z toho dôvodu, ako by ma urazil akýkoľvek iný návrh na odvolanie akéhokoľvek predsedu parlamentu – pána Hrušovského, pána Migaša, môžem vymenovať ďalších, ktorí tomuto parlamentu predsedali, a keby sme sa v tejto chvíli správali tak, ako sa správate vy, určite by tie návrhy padali. Ale beriem to ako politicko-spoločenské urazenie stavu. Tak sa ma to dotklo. Z týchto dôvodov. Ale teda, aby som trošku reagoval aj na to, o čom hovoríte vy. Dovoľte, aby som tiež tuná predniesol niekoľko viet za klub SMER – sociálnu demokraciu, ktorého mi je cťou v tomto prípade a rád zastupovať, lebo si naozaj isté veci pamätám možno inak ako tí, ktorí síce o týchto veciach hovoria, ale možno v tomto parlamente neboli preto, lebo boli možno v exekutíve, možno niekde inde. Teda, dámy a páni, v rámci tých spomienok. Začnem citátom. „Čas určený na rozpravu je ku každému bodu programu medzi poslanecké kluby a poslancov, ktorí nie sú členmi poslaneckých klubov, čiže nezávislých poslancov rozdelený takto: HZDS 3 hodiny 26    minút   24  sekúnd;   SDK    3   hodiny 21 minút 36 sekúnd; SDĽ 1 hodina 45 minút 36 sekúnd; SMK 1 hodina 12 minút 0 sekúnd; SNS 1 hodina 2 minúty 24 sekúnd; SOP 57 minút 36 sekúnd. Čas pre jedného nezávislého poslanca je 4 minúty 48 sekúnd.“ Dámy a páni, toto bolo jedno z prvých uznesení Národnej rady Slovenskej republiky na 30. schôdzi, ktorá sa konala 27. a 28. apríla 2000. Neriešili sme na nej nejakú ledačinu, ale fakt, že na vtedajšieho lídra opozícia – vládna moc poslala komando kukláčov. Nebol to vari naozaj pádny dôvod žiadať výmenu šéfa parlamentu? Veď premiéra a ministra vnútra muselo na pôde parlamentu 31 poslancov vtedy žiadať, aby túto svoju predstavu o politickom zápase vysvetlili. Nemali totiž toľko cti, zmyslu pre spravodlivosť a ako sa ukázalo ani argumentov, aby prišli medzi nás sami. Mali sme vtedy bežať do Bruselu? Mali sme vypisovať listy europoslancom? Áno, využili sme tie hodiny, minúty a sekundy, ktoré ste dovolili debatovať o čine ako vystrihnutom z čias totality. Apelovali sme na zmysel pre korektnosť, ale 68 poslancov vtedajšej vládnej koalície vám v „hlasovaní“ v úvodzovkách podržalo chrbát a v záujme udržania koaličnej jednoty zažmúrili oči aj nad takým flagrantným útokom na opozíciu. Netrvalo dlho a v tomto parlamente sa začalo používať spojenie nová politická kultúra. Pán Bárdos a som veľmi rád, že pán Bárdos o tom hovoril dnes znovu. Môžem k tomu určite čosi povedať, dámy a páni, aj ja. Prišli s ním ako prví kresťanskí demokrati a pôvodne asi chceli dať takto zreteľne najavo, že po totalite a po zmätkoch celospoločenskej transformácie by už mohlo prichádzať obdobie rekonštrukcie a s ňou i slušných vzťahov medzi ľuďmi, dokonca aj medzi politikmi. Zámer to bol podistým ušľachtilý a pekný. Ale ako to už býva, medzi myšlienkou a činom aj tentoraz vznikla priepasť. Ušľachtilý slogan sa síce používa dodnes, ale je na ňom nános podstatne menej ušľachtilých významov. Nová politická kultúra, to dnes už je aj synonymum pre éru menšinového vládnutia s podporou tzv. zazmluvnených poslancov, tzv. zazmluvnených nezávislých poslancov. Však, pán kolega Dzurinda? Second handové trhové praktiky v politike by mali vyvolávať odpor a pohŕdanie. Ukázalo sa však, že ak kráča ruka v ruke s ekonomickým avanturizmom a bazárovými cenami za perly slovenskej ekonomiky, aj priamo či nepriamo zainteresované morálne euroautority si dokážu zakryť oči. Nová politická kultúra, to dnes už je aj synonymum pre službičkovanie. Nová politická kultúra, to je dnes už aj synonymum prehliadania činov z nedávnej minulosti. Nuž naozaj pán Csáky má koho učiť elegancii a slušnosti. Ešteže im ich voliči vytvorili časový priestor, aby sa mohli venovať vzájomnej kultivácii svojho nielen politického správania. Aj keď sme si museli zvyknúť, že po Csákyho rečiach o tzv. elegantnej politike prichádzajú spravidla iba žalovačky do zahraničia. Nová politická kultúra, to však zjavne je aj slovník pána Dzurindu a jeho blízkych. Tá ich urputná snaha za každú cenu protivníka uraziť, ponížiť či vysmiať, všetci tí bačovia, boľševici, klamári, ktorých pán predseda SDKÚ – DS tlčie okolo seba. Nuž, zvykli sme si. Dnes sa však situácia vyvinula tak, že niektorým politikom, ktorí dnes sedia v opozícii, už nestačí robiť z komára somára. Manipulovať verejnosť. Neustále mať z čohosi preventívne obavy a znepokojenia a zásobovať nimi spriatelené mediálne podniky. Už je im málo prieť sa politickými prostriedkami, preto sa rozhodli rovno, transparente a veľmi natvrdo demonštrovať, že vôľa občanov prejavená vo voľbách je pre nich nezaujímavá, pretože patent na rozum majú iba a výlučne oni. Veľmi radi by sa naštylizovali do nejakých politických elít alebo aspoň spoločenských elít. Predseda tohto parlamentu, dámy a páni, to nie je akási figúrka, aj keď ste vo svojich stranách asi zvyknutí dosadzovať a posielať preč podľa toho, čo vám momentálne novo politicko-kultúrne vyhovuje. Predseda Národnej rady Slovenskej republiky je funkcia, ktorú obsadzujú politické subjekty, nesúce z vôle občanov zodpovednosť za tento štát. Predseda parlamentu ako druhý muž po prezidentovi našej republiky nie je na svojom poste preto, lebo si to praje, alebo to toleruje opozícia, ale preto, že mu túto dôveru dala koalícia. Ak sa pridá aj opozícia, vtedy môžeme hovoriť o politickej kultúre. Túto búrku v pohári vody ste rozpútali preto, lebo jeho a váš výklad kompetencií predsedu Národnej rady Slovenskej republiky je rozdielny. Ak ste takými presvedčenými priaznivcami novej politickej kultúry, prečo ste nepožiadali Ústavný súd, aby vydal právne záväznú interpretáciu sporného výkladu ústavy? Prečo celý ten rákoš rozkohútených samozvaných ústavných právnikov, a je ich stále viac a viac, medzi vami nevyužili svoje právo a povinnosť upozorniť pri onom hlasovaní a pozmeňujúcom návrhu kolegyne Radičovej, že hlasovať už nemožno. Podľa vás poslanec za opozíciu nemá povinnosť bdieť nad právnou čistotou legislatívneho procesu v tomto pléne? Alebo je azda vašou ambíciou podsúvať parlamentu takéto legislatívne perličky, z ktorých potom urobíte obrovské kauzy? To je vaša predstava o službe občanom? Nie je to tak, že v spore s poslaneckým sľubom niektorí opoziční poslanci de facto sabotujú legislatívny proces? Keď sa vám to podarí, obviníte nás z nekompetentného vedenia schôdze. Keď vám na to včas prídeme, kričíte o obmedzovaní svojich poslaneckých práv. Opozícia má, samozrejme, právo vyjadriť svoju nespokojnosť či pochybnosti, ak sa jej vidí, že ústavný činiteľ urobil čosi, čo nemalo oporu v zákone, alebo čo sa prieči parlamentným zvyklostiam a dobrým mravom. Keď sa napríklad vláda Slovenskej republiky, pre tých, čo majú kratšiu pamäť, dodajme, že jej predseda a kolega Dzurinda potajomky cez zákon o štátnom rozpočte sa pokúsila pripraviť predaj novostavby Národného divadla, nezostalo nám vtedy nič iné, ako vynútiť si zvolenie mimoriadnej schôdze, aby sme tomu zabránili. Našťastie sa vtedy aj medzi provládnymi poslancami našli niektorí, ktorí sa dnes nemusia morálne pýriť, keď vstupujú do sál, ktoré páni Dzurinda, Mikloš a ich mušketierska eskorta alebo možno to boli skôr novodobí gardisti kardinála Richelieuho plánovali prerobiť na butikové pasáže a fitnescentrá. A nebol to jediný podobný prípad. Rešpekt voči parlamentnej demokracii, to je to, na čom by sme sa hádam mohli dohovoriť, vážení opoziční kolegovia. Či už tomu hovoríme nová politická kultúra, alebo inak, proste je to takto. Myslíte si, že nebolo v minulosti dosť dôvodov, aby sme robili autogramiádu a zvolávali mimoriadne schôdze na odvolávanie predsedu parlamentu čo i každý týždeň? Isteže nám nebolo jedno, keď vláda robila nezvratné kroky k hospodárskemu zruinovaniu štátu a jeho premene na banánovú republiku, nebolo nám jedno, keď ste uplatňovaním generačného rasizmu rozdelili spoločnosť, vytvárali koncentračný tábor pre nepohodlných novinárov na 28. poschodí, uplatňovali zákaz výkonu povolania pre tých, ktorí sa netajili iným názorom, než ste chceli počuť. Keď ste deratizovali štátnu správu, špikovali svojimi straníckymi kádrami slovenskú alebo možno presnejšie len Slovenskom platenú diplomaciu. Keď ste horšie než tatárske kobylky plienili to, čo nám zanechali generácie našich otcov a dedov, pretože podľa vás štát je najhorší vlastník. Tak prečo to nevyužiť? A prečo ho neošklbať? Dnes mimoriadna schôdza zvolaná je. Rokujeme na prianie opozície, ale pritom okrem vašej zlosti, že už nesedíte na svojich vyárendovaných postoch v exekutíve, niet na naše snemovanie dôvodu. Všetko, o čom tu rečňujete, rečňujete, sú vaše katastrofické romány či poviedky. Tak si ich vydajte, nech sa páči, a môžeme pána ministra kultúry požiadať, aby k vám ako začínajúcim autorom bol zhovievavý a podporil to grantom. Ale s prepáčením, a teraz to myslím vážne, zasmrádzať takto pred adventom, to by ste si už aj vzhľadom na to, že v názoroch svojich strán máte to kresťanské „k“ mali odpustiť. Dámy a páni, od chvíle, keď slovenskí voliči vyjadrili svoju vôľu a vznikla súčasná koalícia a vláda, trpí naša ctená opozícia na istý druh posttraumatického šoku. Volebný výsledok však neviedol v opozičných politických subjektoch k logickej sebareflexii hľadaniu odpovede na otázku, čo urobili tak zle, tak necitlivo a tak nedbalo, že im voliči odmietli dať dôveru. Namiesto toho vaše konanie diktuje nenávisť, nenávisť. Nenávisť voči tým, ktorí boli vo voľbách úspešnejší, ale aj nenávisť voči občanom, ktorí sa rozhodli pri volebných urnách. Vy, vzácni kolegovia, to máte dnes naozaj ťažké. Veď s nenávisťou v srdci vstávať i líhať, s pohŕdaním a odporom k ľuďom chodiť pomedzi nich a žiť s nimi, so zlobou začínať i končiť každý deň, to je naozaj vyčerpávajúce. Ak zavše zájdete na internetové debaty vašich prívržencov, asi aj sami uvidíte ten zhubný vplyv vašej stratégie. Hrubosť, neokrôchanosť, vulgarizmy, snaha nie diskutovať, ale zničiť iné názory, to je výsledok vášho pedagogického vplyvu na priaznivcov pravice. Ctení kolegovia, Vianoce sú predo dvermi. Začína sa adventné obdobie a vidí sa mi, že táto schôdza je tým najsmutnejším posolstvom, aké len môžete svojim voličom vyslať. Skúste sa zamyslieť, vzácni opoziční kolegovia, či naozaj chcete občanom tohto štátu pred Vianocami 2007 podarovať kus z tej politickej nenávisti, vôle neustále deštruovať, kaziť a rozbíjať. To je ten darček, ktorý pre nich máte? Nestačí, že ste dve tretiny populácie sotili do biedy? Ešte im chcete vziať aj normálnu radosť z tých normálnych úprimných ľudských vzťahov? Vy tomu hovoríte nová politická kultúra a elegancia. My slušnosť a kultivovanosť. V parlamente, dámy a páni, ste zaviedli nenávisť. Normálnu nenávisť. Je to tak. Má to azda znamenať, že po krvavých paprčiach tu máme od nenávisti mať krvavé oči? Krvavé paprče, to bol váš výrok, pán kolega Dzurinda. Váš výrok. Tu za týmto pultom ste ho povedali. (Reakcie z pléna.) Áno, áno, áno, tým ste sa stali známym. Bohužiaľ, iba tým. Je osemnásť rokov po novembri 1989. Osemnásť rokov, počas ktorých vyrástla nová generácia, ktorá už nemá skúsenosť s totalitou a zápasom s ňou, ktorá však už dobre vidí, koho prioritou je niečo vytvoriť a kto vie i chce iba ničiť a rozbíjať. Zamyslite sa nad tým aj vy, pán kolega Dzurinda. Buďte slušný, buďte slušný, aj tam dole v tej reštaurácii buďte slušný. Osvojte si tú omieľanú novú politickú kultúru a ušetrite nás láskavo tohto cirkusu, ktorý sa tak zúfalo snažíte vyvolať. Veď recept je taký jednoduchý. Zoberte si hárok čistého papiera, pokúste sa sformulovať nejaký politický program a choďte medzi ľudí. Získavajte ich priazeň a podporu. Možno budete mať úspech. No a prepáčte, ale poslanecký klub za  SMER sa naozaj nemieni zúčastňovať na tejto politicko-spoločenskej fraške. Ďakujem vám za pozornosť.