P. Hrušovský, predseda NR SR: (2005-12-07):
L. Polka, poslanec: Vážený pán predseda, vážení páni ministri, dámy a páni, dovoľte mi niekoľko poznámok k predloženému vládnemu návrhu zákona o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru. Začnem trošku netradične, pretože minule tu bola diskusia, že nejaký úbohý štátny tajomník zmanipuloval Národnú radu, ctenú Národnú radu a 17. 2. 1998 bol prijatý zákon č. 73 o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru, väzenskej a justičnej stráže, SIS a Železničnej polície. Dámy a páni, chcel by som sa poďakovať asi 56 poslancom, členom vtedajšej opozície, ktorí hlasovali za tento zákon. Za hlasovalo 129 z prítomných 132 poslancov, proti hlasoval 1 – pán Arpád Tarnóczi, zdržal sa pán Delinga a nehlasoval pán Garaj. Neprítomných bolo, myslím si, 18 poslancov. Chcel by som osobitne poďakovať cteným poslancom vtedajšieho parlamentu – pánom Bárdosovi, Csákymu, Harachovi, Hrnkovi, Ferkovi Javorskému, nech mu je zem slovenská ľahká, Kočnárovi, Koncošovi, Kvardovi, Miklušičákovi, Pástorovi, Šimkovi, Barnovi, Benčíkovi, Brockovi, Fogašovi, Gbúrovej, Hruškovi, Jurišovi, Kötelesovi, Laukovi, Magvašimu, Mikolášikovi, Nagyovi, Smögnerovej, Weissovi, Asványmu, Bugárovi, Čarnogurskému, Duka-Zólyomimu, Ficovi, Ftáčnikovi, Hrušovskému Pavlovi, Komlósymu, Gaľovi, Dzurindovi, Černákovi, Bajanovi, Borošovi, Moravčíkovi, Pokornému, Šagátovi, Švecovi a Vavríkovi, Borovskému, Figeľovi, Chlebovej, Kňažkovi, Kukanovi, Mikloškovi Františkovi, Palackovi, Sabolovej a Sopkovi za to, že prijali zákon, ktorý mal veľmi ťažkú šancu, aby prešiel vo vtedajšej koalícii. Boli tu vážne nezhody medzi vtedajším ministrom sociálnych vecí, práce a rodiny a vtedajším ministrom vnútra, akú koncepciu vlastne prijať,  pokiaľ išlo o hodnotenie toho služobného pomeru príslušníkov Policajného zboru. Tento zákon sa niekoľkokrát novelizoval a boli sme hrdí, že sme prijali taký demokratický zákon. Len výsledkom jednej novelizácie došlo aj k ustanoveniam, o ktorých hovoril  pán minister, to znamená § 35 ods. 2, kde dostali minister a niektorí nadriadení oprávnenie preložiť funkcionára Policajného zboru bez uvedenia dôvodu alebo ho nejakým iným spôsobom dať na vedľajšiu koľaj. Priznám sa, že tento § 35 sme dosť dlho prerokúvali, mali sme k nemu vážne výhrady, prerokovalo sa všetko možné, len neviedol ma žiaden strach z nejakého zneužívania, pretože si myslím, že každý minister, každý funkcionár má dosť chochmesu na to, aby vedel svojmu podriadenému vo funkcii povedať, prečo nezvládol danú funkciu a prečo ho treba preložiť. Tú diskusiu v podstate vyvolala skutočnosť, že v uplynulom roku sme prijali novelu tohto zákona č. 201/2004 Z. z., v ktorej sme uložili ministerstvu v § 192 ods. 5 taxatívnym alebo demonštratívnym spôsobom vypracovať, uviesť dôvody, pre ktoré sa prepúšťajú policajti z dôvodu zvlášť hrubého alebo závažného porušenia služobnej prísahy, alebo služobných povinností. Do dnešného dňa ministerstvo tento príkaz Národnej rady, zákonný príkaz nesplnilo s odôvodnením, že sa to nedá. Mám veľmi vážne pochybnosti o kvalite pracovných právnikov a služobných právnikov, keď sa toto nedá, pretože takýto problém sa riešil x-krát. Zdôrazňujem a opravil som sa v pôvodnom texte, chceli sme demonštratívny príklad alebo príklad mu uviesť, čo sú to tie hrubé porušenia služobnej prísahy alebo dôvody. Aby ten policajt vedel, prečo ide preč. Navyše ešte, toto eskalovalo preradením predsedu odborového zväzu z riadiacej funkcie na post radového príslušníka nejakého odboru na krajskom riaditeľstve. Priznám sa, že tento postup ma prekvapil a nie sme vedení nejakou snahou robiť advokáta pánu Litvovi. Ja osobne som mal s pánom Litvom x-problémov a x-diskusií pri riešení niektorých služobných otázok personálneho charakteru, ale myslím si, že odborový funkcionár, ktorý je riadne zvolený, musí mať istý fundament, isté zázemie, ktoré mu umožňuje jeho zlepšenú pozíciu vo vyjednávaní s ministrom alebo s inými funkcionármi Policajného zboru. Preto sa domnievam, že takéto ustanovenie by bolo treba riešiť. Môžeme viesť diskusiu o tom, akým spôsobom túto formuláciu upraviť, a priznám sa, že ma zaujalo aj riešenie, ktoré predniesla pani doktorka Mochnáčová, ktorá sa zamyslela nad tým spôsobom a hovorí alebo píše o tom, že by bolo možné stanoviť povinnosť ministra vnútra prerokovať s príslušným odborovým zväzom odvolanie z funkcie nadriadeného v priamej riadiacej pôsobnosti ministra, ktorý je funkcionár príslušného odborového zväzu. Alebo potom obmedziť právo nadriadeného v priamej riadiacej pôsobnosti ministra byť zároveň funkcionárom odborového zväzu. Priznám sa, je trošku čudné, keď si odborári zvolia svojho predsedu na takej vysokej funkcii, ako tomu bolo teraz, ale je to ich výsostné právo. Ak tomuto človeku dôverujú, veria mu, musí to rešpektovať vláda, musí to rešpektovať príslušný minister. Takže to bol dôvod, pre ktorý sme do tohto návrhu išli a myslím si, že v tom období ešte ani vôbec neeskalovalo napätie medzi ministerstvom alebo ministrom a predsedom odborového zväzu. Tieto okolnosti potvrdili aj funkcionári Eurocopu, konkrétne pán  Heinz Kiefer, ktorý sa tu zúčastnil na nejakom mítingu aj nejakom seminári, ktorý tu mali európski odborári, a potvrdili skúsenosti z Európy, že ten odborársky funkcionár by mal byť nejakým spôsobom chránený. A iritujú ma k tomu aj udalosti z posledných dní, keď neviem, o tom možnože by bolo treba ešte diskutovať, došlo k takej paradoxnej situácii. Bol odvolaný riaditeľ Okresného riaditeľstva v Petržalke, ale diskutuje sa, čo bude s Krajským riaditeľom v Bratislave. Dôvody nebudem rozvádzať, boli včera uvádzané v niektorej z komerčných televízií, ja neviem v ktorej. Takže som skutočne za to, aby sme hľadali riešenie. Netvrdím, že toto je najsprávnejšie, netvrdím, že by si to nevyžiadalo ešte možno hlbšiu analýzu, ale nejakým spôsobom by sme mali tento paragraf zdemokratizovať a dať mu istú garanciu, že nemôže byť nikdy v budúcnosti zneužitý tým alebo oným funkcionárom ministerstva vnútra. Ďakujem pekne za pozornosť.