M. Maďarič, minister kultúry SR: (2009-04-16):
Pán poslanec Minárik hovoril, že táto novelizácia má len symbolický význam a poprípade má slúžiť na nejakú mobilizáciu voličov a ukájanie nejakých vášní. Určite, že má aj symbolický význam, pán poslanec. A ja verím, že vy ako konzervatívny politik si to uvedomujete. Určite si uvedomujete aj to, včera to tu tiež bolo spochybňované, že vôbec na čo je potreba zákona o štátnom jazyku, že niekde ho aj nemajú. Má to svoje dôvody, prečo na Slovensku je zákon o štátnom jazyku. Tie dôvody sú v histórii 19. storočia, aj v histórii 20. storočia. Má to svoju logiku. Iné národy to možno nepotrebujú, ale tento národ sa konfrontoval so situáciou, kedy bol jeho jazyk popieraný na jednej strane a na druhej strane bol to práve jazyk, slovenský jazyk, vďaka ktorému sme prežili. A tie tendencie potláčať slovenský jazyk boli aj v 20. storočí. Bolo tu predsa obdobie, keď sa presadzoval nejaký, akože československý jazyk. Preto má určitú aj historickú logiku, že v Slovenskej republike je zákon o štátnom jazyku. Tá novela má aj svoj praktický a pragmatický účinok, ktorý som už popisoval. Ale, pán poslanec, vy ste presne povedali, že nerieši nič, čo je pre túto krajinu problémom. Človek je nielen chlebom živý, pán konzervatívny politik. (Potlesk.) A slovenský národ možno nemá veľa tých hodnôt, ku ktorým sa vzťahuje, ktoré mu pomáhali aj v minulosti a aj dnes. Je to určite viera a je to určite aj jazyk, preto si myslím, že klásť otázku len v zmysle pragmatickom, že teraz niečo neriešime novelou zákona o štátnom jazyku, je hanbou povedať z úst konzervatívneho politika. Od vás by som očakával niečo úplne iné. (Potlesk v rokovacej sále. Hlasy a smiech z pléna.) Som rád, že sa veľmi zabávate. Aj, pani spravodajkyňa, sa zabávate. Vy ste uviedli príklad poľského zákona o štátnom jazyku, ktorý vám údajne spôsoboval veľké problémy, resp. spôsoboval slovenskej menšine napríklad v kostoloch. Ale aby to neznelo, že podsúvate niečo nášmu jazyku, tak treba aj povedať, že sa hovorí hneď v prvom paragrafe, že používanie liturgických jazykov je inak upravené a takisto aj používanie jazykov národnostných menšín upravujú v Slovenskej republike osobitné predpisy. Čiže, nemôže sa stať, že my by sme naším zákonom o štátnom jazyku potláčali práva cirkví alebo potláčali práva národnostných menšín. Mohlo to z toho vyplynúť, že si berieme taký vzor z poľského zákona, ktorým by sme poškodili napríklad používanie liturgických jazykov alebo jazykov národnostných menšín. Ešte k tomu vzbudzovaniu vášní. Viete, pán Minárik, keby to bolo tak, že tento zákon, táto novela by mala vzbudzovať vášne, bol by úplne iný priebeh rokovania už v pripomienkovom konaní o tejto novele. Ale my sme akceptovali aj hromadnú pripomienku verejnosti. My sme zo 17. pripomienok predstaviteľov maďarskej menšiny akceptovali 11. My sme tam z vlastnej vôle rozšírili niektoré práva, aj používanie jazykov národnostných menšín v zdravotníckych a sociálnych zariadeniach a ďalšie iné. A ak by som chcel vzbudzovať vášne, tak ten zákon vyzerá úplne inak. A svedčí o tom aj to, že si nepamätám, že by s výnimkou Strany maďarskej koalície nejaká politická strana si robila nejakú politickú agendu. Ani Slovenská národná strana, nevnímam, že by tento zákon, túto novelu používala na vzbudzovanie vášní, lebo obsah tej novely taký ani nie je. Jedine SMK robí to, čo robí neustále. Otvára aj na báze tohto zákona problematiku práv národnostných menšín a žiada opäť ich rozširovanie. Pán poslanec Berényi, skúste sa aj vy pozrieť na to, ako vy reagujete na túto novelu, keď žiadate, aby sme rozširovali práva národnostných menšín. Či váš prístup k tejto novele zákona o štátnom jazyku je taký, aby v nás vzbudzoval dôveru, že vám ide naozaj aj, povedzme, o to, aby slovenský jazyk bol tým integrujúcim prvkom v Slovenskej republike. Myslím si, že vaše vystupovanie aj pri prvom čítaní o tom nesvedčí. Pán poslanec Bugár, viete, prečo je zmienka osobitných zákonov o používaní národnostných menšín v novele zákona o štátnom jazyku? Preto, aby bolo jasné, že rozsah práv v týchto osobitných predpisoch sa garantuje aj v zákone o štátnom jazyku. Tie práva sa v tejto novele nezmenšujú, naopak, rozširujú sa. (Potlesk.) Pán poslanec Abrhan hovoril alebo sa pýtal, či existujú nejaké príklady alebo podnety, pre ktoré sa vlastne prichádza s novelizáciou zákona. Pravidelne sa pripravuje Správa o plnení Koncepcie starostlivosti o štátny jazyk, tak to bolo, myslím, pred 2 rokmi. Ministerstvo kultúry predkladá túto správu, predkladalo ju aj v minulom období a tam sa veľmi presne konštatujú konkrétne príklady porušovania súčasného zákona o štátnom jazyku a na druhej strane absolútna neschopnosť vymôcť nejakú nápravu. Takže, samozrejme, aj tieto správy, pán predseda, sú vám k dispozícii. Ale ak chcete konkrétny príklad, tak poviem nedávno jeden. Tabuľa na budove Csemadoku. Prečo len v maďarskom jazyku? Vôbec sa nebavím o obsahu tej tabule. Prečo sa nemôže občan Slovenskej republiky dočítať, čo je tam napísané aj v tom jazyku, pre ktorého porozumenie sa vytvárajú všetky predpoklady v školskom systéme na území Slovenskej republiky? Aký je to problém pre predstaviteľov SMK? Ja si myslím, že vy tu uberáte právo občanom Slovenskej republiky rozumieť, čo sa tam píše. (Potlesk.) Ale ja ukážem aj ďalšiu ústretovosť. Aj dnes sú niektoré tabule dvojjazyčné. Zákon už dnes hovorí o tom, že na prvom mieste by mal byť nápis v štátnom jazyku a potom nápis v jazyku národnostnej menšiny. Samozrejme, že je rad príkladov, keď štátny jazyk je obchádzaný. Ale existujú aj tabule, kde je, povedzme, najprv nápis v jazyku menšiny a potom v štátnom jazyku. Pripúšťam pozmeňujúci návrh, ktorý upraví znenie novely v tom zmysle, že budeme akceptovať tie dvojjazyčné tabule, ktoré dnes sú a nebudeme trvať na tom, že sa musia vymeniť kvôli tomu, aby bol na prvom mieste štátny jazyk a na druhom mieste jazyk menšiny. Pretože mi ide o podstatu. Ide o to, aby sa občan slovenskej národnosti, aj maďarskej národnosti, aj ukrajinskej národnosti, aj nemeckej národnosti, ktorí ovládajú slovenský jazyk ako integrujúci prvok, dorozumeli, alebo, aby rozumeli vo verejnom živote nápisom, textom, jazykovým prejavom. Myslím si, že to boli tie najpodstatnejšie pripomienky, na ktoré bolo potrebné reagovať. Vo svojom včerajšom úvodnom vystúpení, aj v dnešnom som veľmi jasne vysvetlil potrebu, účel novely zákona o štátnom jazyku. Ešte ale predsa len jedna poznámka, pretože sa to tu objavilo. Včera aj dnes tu pani poslankyňa Biró znovu spomenula otázku používania jazykov v zdravotníckych zariadeniach. Vy viete, že ak ide o pacienta, ktorý neovláda štátny jazyk, tak je jasne napísané, že sa s ním komunikuje v tom jazyku, v ktorom sa s ním dá dorozumieť. A okrem toho rozširujeme a práve aplikujeme aj tú hranicu 20 % na túto oblasť, že tam, kde žije 20 % menšiny, tak keď aj ten pacient, ten človek ovláda slovenský jazyk, môže v sociálnych a zdravotníckych zariadeniach komunikovať v menšinovom jazyku. Je to rozšírenie súčasného zákona. Ale toto vy nikdy nepriznáte. Ale tento zákon nie je o používaní menšinových jazykov. Je o štátnom oficiálnom jazyku, ktorý má integrovať, zjednocovať, slúžiť ako nástroj dorozumenia pre všetkých občanov Slovenskej republiky. Ďakujem. (Potlesk.)