R. Fico, poslanec: (2006-01-24):
Predtým, ako v mene poslaneckého klubu strany Smer – Sociálna demokracia vystúpim, mi dovoľte jednu poznámku a poviem, že jediné, čo stojí za zmienku vo vystúpení pána poslanca Horta je to, že do opozície nezaradil Ľudovú stranu – HZDS. Dúfam, že ste si to všetci všimli, teraz nevieme, ako si to máme, samozrejme, vysvetľovať. V atmosfére, vážené dámy a páni, v atmosfére tragédie, ktorá má štátny charakter, keďže išlo o slovenských vojakov plniacich si povinnosti vyplývajúce z medzinárodných záväzkov, v atmosfére, keď je dôveryhodnosť Národnej rady Slovenskej republiky najnižšia v jej novodobej histórii, a v atmosfére pomerne veľkého verejného pnutia vyvolávaného charakterom súčasného slovenského politického systému sa nie ľahko hľadajú slová vyjadrujúce stanovisko k podstate otázky, pre ktorú sme zvolali mimoriadnu schôdzu Národnej rady Slovenskej republiky. Strana Smer – Sociálna demokracia rešpektuje rozhodnutie Ústavného súdu Slovenskej republiky, podľa ktorého prijímanie závažných hospodárskych rozhodnutí patrí do kompetencie vlády Slovenskej republiky a nikdy sme toto rozhodnutie Ústavného súdu ani neznevažovali, ani sme v ňom nehľadali iný výklad. Zásadne, a to bez ohľadu na to, či budeme v opozícii, alebo budeme súčasťou vládnej koalície, však budeme vždy presadzovať nadradenú úlohu Národnej rady Slovenskej republiky nad vládou Slovenskej republiky. Vláda Slovenskej republiky, vážené dámy a páni, zodpovedá Národnej rade Slovenskej republiky, a nie naopak, ako sa niekoľkokrát za posledné roky podarilo ukázať súčasnej vládnej koalícii. Národná rada Slovenskej republiky má nielen právo, ale aj povinnosť kontrolovať vládu ako inštitúciu, ktorá jej zodpovedá, a prijímať voči vláde uznesenia, ktoré sú pre vládu záväzné. Ak by tomu tak nebolo, popierame parlamentný charakter našej, bohužiaľ, len teoretickej demokracie. Ak aj patrí vláde Slovenskej republiky právo privatizovať, návrhy na privatizáciu bratislavského a košického letiska a samotný priebeh a príprava tejto privatizácie sú podľa nás hrubým zneužitím tohto práva. Podľa Smeru – Sociálna demokracia nemá súčasná vláda ani len legitimitu na prijímanie privatizačných rozhodnutí. Niet pochýb o tom, a dúfam, že sa o tom nebudeme dnes presviedčať, že vládne na základe kúpených poslancov, ktorí sa svojimi výpoveďami hlbšie a hlbšie zamotávajú do vlastných poloprávd a klamstiev. To je obrovský paradox súčasnej politickej situácie, vážené dámy a páni. Vládna koalícia namiesto toho, aby stabilitu svojich najvýznamnejších rozhodnutí, a určite privatizačné tam patria, posilňovala hľadaním podpory u opozície, významne túto stabilitu oslabuje až likviduje tým, že udržuje väčšinu kúpenými hlasmi. Principiálne odmietame časové hľadisko privatizácie. Pravicová vládna koalícia veľmi často tvrdila a stále tvrdí, že štát je vraj zlý vlastník. Napriek tomuto tvrdeniu však do poslednej chvíle nechala štát, teda seba riadiť štátne akciové spoločnosti. Ak dnes niekto tvrdí, že štát je zlý vlastník, tvrdí to sám o sebe, pretože štátne akciové spoločnosti, vážené dámy a páni, neriadi opozícia, ale vy páni z SDKÚ, z KDH, z SMK a ďalší páni, ktorí nie sú zaradení dnes v žiadnom politickom subjekte. Nielenže ste politicky tieto spoločnosti riadili, ale ešte ste aj vyvolávali obraz, ako sa im zle darí a že jediným východiskom je ich privatizácia. A keďže sa blíži koniec volebného obdobia a 100-percentá istota, že vláda bude pokračovať v rovnakom zložení, neexistuje, pustili ste sa do totálneho výpredaja štátneho majetku. Áno, naozaj vynikajúca kombinácia. Najskôr trojročné politické vyciciavanie štátnych firiem a teraz ich rýchly predaj spojený s ďalšími straníckymi výhodami. Predávať letiská, elektrárne, nákladnú železničnú dopravu, teplárne doslova pár mesiacov pred voľbami, toto je to lepidlo, ktoré vás drží pohromade. Koľko zásadových vyhlásení sme už počuli. Musíme vraj naštudovať, nedovolíme, je to naša zodpovednosť a potom príde jedna jediná koaličná rada a letiská sa vymenia za zmluvu o svedomí, elektrárne a bohviečo. Zrazu už nevadia ani jasné dôkazy o kúpených poslancoch, dôležité je byť pri tom. Výborne sme sa pobavili, vážené dámy a páni, pri vyhlásení, že po 31. marci 2006 už vláda nebude privatizovať, vraj aby si verejnosť nemyslela, že to je len o privatizácii, že už nechcú pozametať všetko, čo ešte zostáva pred nasledujúcimi voľbami. Prečo ste ale nepovedali, vážení páni z vládnej koalície, že dovtedy sa stihnú predať aj letiská, aj elektrárne, aj železničná nákladná doprava. Vyhlásenie o neprivatizácii po 31. ešte aj SAD, povedal tu pán poslanec (potlesk), vyhlásenie o neprivatizácii po 31. marci 2006 je prejavom najhrubšej arogancie, aká kedy zaznievala z radov vládnej koalície a bola povedaná smrteľne vážne, ako keby sme boli úplní hlupáci všetci a verili tomu, že vláda po 31. sa bude správať slušne. Vládna koalícia, a urobil to dnes aj predseda poslaneckého klubu SDKÚ, často obviňuje opozíciu, najmä Smer – Sociálnu demokraciu, že jej jediným dôvodom zastavenia privatizácie je záujem privatizovať v prípade účasti v novej vládnej koalícii. Viete, obviňovať Smer z toho, že chce privatizovať, to je taký nezmysel ako voda v prútenom koši. Odpovedám ešte raz a úplne jasne. Smer – Sociálna demokracia odmieta takú privatizáciu, pri ktorej štát stráca kontrolu nad strategickými odvetviami. Čo je to za nezmysel predať slovenskú nákladnú železničnú dopravu zahraničným štátnym spoločnostiam. Čo je to, prosím vás, za nezmysel predávať elektrárne v čase, keď každý rozumný štát robí všetko, aby v očakávaní veľkých energetických kríz plne kontroloval energetický sektor. Páni z vládnej koalície, robíte zo Slovenska krajinu, ktorá bude absolútne závislá od cudzích vlastníkov, krajinu, v ktorej zákonodarná a výkonná moc majú len slúžiť cudzím vlastníckym záujmom a súdna moc ich má ochraňovať. Navyše sa ukazuje, že cudzie štáty sú schopné strategické štátne podniky riadiť efektívne. Ak je tu minister hospodárstva, je tu, pýtam sa ho, ako je to možné, že ČEZ mal v roku 2005 čistý zisk viac ako 16 miliárd Kč, a ako to je možné, že hodnota jeho akcií za pár posledných rokov vzrástla desaťnásobne, ako je to možné, že oni to vedia a my to jednoducho stále nevieme. Príklad rozdielneho prístupu k ochrane národných záujmov nám ponúka aj porovnanie Slovenska a Rakúska. Rakúska republika vyžaduje od svojej holdingovej a privatizačnej agentúry, aby hľadala, citujem: „Najlepších možných kupcov v najlepšom záujme predávanej firmy rakúskeho hospodárstva a rakúskych daňových poplatníkov a dáva jej za povinnosť chrániť rakúske záujmy.“ Zároveň vyžaduje Rakúska republika, aby sa dbalo na ochranu rakúskych záujmov, a to cestou, že kontrola privatizovaných podnikov musí zostať v rakúskych rukách. Tu len vidíme, o čom je prístup iných štátov k strategickému majetku. Vážené dámy a páni z vládnej koalície, štátne spoločnosti, ktoré dnes tak rýchlo predávate, ste ale nepostavili vy. Viac ste im počas svojho politického vládnutia poškodili, ako ste im pomohli. Ako si môže zlepená hŕstka politikov, ktorí tolerujú politickú korupciu pri zabezpečovaní vládnej väčšiny v Národnej rade dovoliť sedem mesiacov pred skončením volebného obdobia takto bohapusto rozpúšťať štátne bohatstvo. Čo majú, prosím vás, ľudia, ktorí desaťročia v týchto spoločnostiach pracovali a vytvárali z vašej privatizácie? Odpovedzte na túto otázku, čo majú z vašej privatizácie. Majú lepšie zdravotníctvo? Nemajú, je horšie. (Potlesk.) Majú vyššie dôchodky? Nemajú. Majú nižšie ceny? Nemajú. Nie, práve naopak, ako pravidlo po privatizácii sa musia báť o svoju prácu a platia viac za služby alebo tovary, ktoré sprivatizovaná spoločnosť produkuje. Z privatizácie sa tešia len traja. Po prvé sa teší cudzí vlastník, ktorý si príde za lacný peniaz k obrovskému bohatstvu. Opäť odpovedzte nám, páni z vládnej koalície, za koľko sa  Gaz de France  Rurgasu vrátia peniaze, ktoré dali za kúpu. Odpoveď je veľmi jednoduchá. O pár rokov a o takejto investícii by sa im v štandardných trhoch nemohlo ani len snívať, ani len snívať, a nie to ešte  realizovať. Druhý, kto vynikajúco zarobí, sú poradcovia pre privatizáciu. Len pri privatizácii SPP poradca za to, že poradil, aby ten, kto je jediný prihlásený do privatizácie privatizoval, dostal 500 miliónov korún. Koľko korún dostane privatizačný poradca teraz napríklad za poradenie pri privatizácii ohľadne bratislavského a košického letiska. To sú stá milióny, stá milióny korún, ktoré sú vyhodené doslova a do písmena do vzduchu. Po tretie. Kto sa z realizovanej privatizácie teší, radšej ani hovoriť nebudem. Vážené dámy a páni, v dnešnom hlasovaní o bratislavskom a košickom letisku pôjde o podstatne viac ako o počty hlasov. Hlasovanie o predloženom návrhu uznesenia, aby sa zastavila privatizácia, nie je hlasovanie, že kto bude Zlatý slávik, že kto dostane viacej hlasov, tak ten vyhral a pôjdeme, dáme si poldeci, ale sme teda porazili tú opozíciu, ale sme im dali, mali málo hlasov a opozícii sa nepodarili tieto veci presadiť. Dnes sa ukáže, kto to ako myslí so slovenskými národnoštátnymi záujmami. Buď budú poslanci súčasťou poslušnej mašinérie riadenej bohviekým a prihlásia sa k nezmyselnému predaju bratislavského a košického letiska, alebo svojím hlasovaním dajú jasne najavo, že veria v schopnosť Slovenska a jeho ľudí spravovať si dôležité strategické oblasti. Kto dnes privatizáciu podporí, podporuje cudzie záujmy, opakujem to ešte raz, kto dnes privatizáciu podporí, podporí cudzie záujmy. (Potlesk.) Kto ich odmietne bez ohľadu na to, či tých hlasov bude viac, alebo menej, podporuje záujmy Slovenska. Toto bude platiť bez ohľadu na to, ako sa hlasovanie skončí. Nikto nepochybuje o tom, vážené dámy a páni, že bratislavské letisko je schopné samostatného rozvoja a že môže v krátkej budúcnosti vyrásť do zaujímavého konkurenta viedenského letiska. Kto lieta z Bratislavy môže potvrdiť, akým obrovským oživením toto letisko prechádza. Pribúdajú nové zaujímavé spoločnosti, veď ak máme dobré informácie, prosím ministra Prokopoviča, aby to vyvrátil, alebo potvrdil, že v decembri v roku 2005 bola podpísaná dohoda s leteckou spoločnosťou  Ryanair, ktorá garantuje ročný obrat vo výške 1 miliardy korún a v priebehu rokov 2008 až 2009 nárast počtu pasažierov o ďalšie dva milióny. Ak niekto tvrdí, že letisko potrebuje rozvoj, prečo sa má predávať, ak v roku 2005 bol hospodársky výsledok letiska kladný a vzhľadom na perspektívu tohto letiska sa banky budú predháňať poskytnutím vhodného úveru, ktorý by bol potrebný na ďalší rozvoj bratislavského letiska. Tak potom teda prečo predávať. Toto sú však veci, ktoré asi nikoho netrápia. Politický pokyn je jasný, predávať rýchlo a za každú cenu. Namiesto toho, aby sme hľadali vhodný model na prevádzkovanie bratislavského letiska garantujúci štátu kontrolu, predávate toto letisko, vážené dámy a páni, ako kilo jabĺk na trhu. Dovoľte mi ešte, aby som uviedol len tak pre zaujímavosť, ako si dokážu vybudovať v iných štátoch modely fungovania strategických oblastí, ako sú napríklad letiská, a zobrali sme si úmyselne krajinu, ktorá má záujem o privatizáciu bratislavského letiska, a to je Rakúsko. V Linzi je regionálne letisko ročne okolo 800-tisíc cestujúcich, to je údaj z roku 2005, ale rovnako sa vlastníctvo delí medzi krajinu Horné Rakúsko a mesto Linz,  Graz  okolo 900-tisíc cestujúcich v roku 2005. Stopercentným majiteľom je mestský podnik. Salzburg 1,7 milióna cestujúcich v roku 2005,  Salzburg 75 percent, mesto má 20 percent. Pokiaľ ide o viedenské Letisko Schwechat, od roku 2001Viedeň a Dolné Rakúsko vlastnia po 20 percent, nadácia zamestnancov letiska má 10 percent, zvyšok je v rukách 34,85 percenta akcií sa voľne obchoduje na burze a 15,15 percenta držia dve inštitucionálne investičné firmy. Toto je stav k 31. decembru 2004. Takáto štruktúra zabezpečuje, že mesto a krajina môžu konať prakticky ako vlastníci letiska. Poistkou, že štát nebude prehlasovaný, je 10-percentný podiel zamestnancov, ktorí z vlastného záujmu ako skupina ľudí budú chrániť svoje pracovné a sociálne istoty voči prípadnému záujemcovi o kúpu väčšinového podielu akcií. Tu jednoducho vidieť, že existujú iné modely, ako spravovať strategické veci, a nieto jednoducho predať, možno to najmä sa predá tomu, kto sa najviac obáva konkurencie. Keď už neplatia žiadne vecné argumenty na národné a štátne záujmy, privatizáciu treba zastaviť pre jej doterajší priebeh. Podstatné veci povedal predkladateľ pán poslanec Vážny. Ako máme hodnotiť to, že po zdrvujúcej kritike rozhodnutia ministra dopravy odporučiť vláde predaj letiska spoločnosti TwoOne. Po výhradách a váhaniach dvoch koaličných strán prišla jedna koaličná rada a povedala, bude druhé kolo. Čo to je to druhé kolo? Je to priznanie, že prvé kolo bolo zmanipulované, zbabrané a podozrivé, že platí to, čo povedal Protimonopolný úrad, že platí to, čo povedali právnici, ktorí radia Európskej komisii, že ak sa predá toto letisko rakúskej spoločnosti, bude z toho druhoradé vidiecke nepodstatné regionálne letisko? Prečo druhé kolo len pre dvoch uchádzačov, prečo nie opakovane celej privatizácie, do ktorej by sa opätovne mohli prihlásiť všetci záujemcovia. Na tieto otázky nám vláda nikdy, určite nikdy nedá takú odpovedať, aká by sa na takéto závažné otázky patrila. Vážené dámy a páni, je celkom pochopiteľné, že všetci poslanci strany Smer – Sociálna demokracia, ktorí sú dnes na rokovaní Národnej rady, podporia návrh uznesenia, ako ho predniesol a odôvodnil pán poslanec Vážny. A poviem aj to, čo vyvolalo toľko nervozity, a myslím si, že celkom oprávnene to mohlo vyvolať nervozitu u niektorých ľudí. Ak bude za týchto podmienok bratislavské a košické letisko predané, ak štát stratí kontrolu nad týmto strategickým podnikom, opakujem ešte raz, ak bude možnosť takéto rozhodnutie vzhľadom na počty novej vládnej koalície prijať, jednoducho, to zrušíme. A hovoríme to dostatočne zavčasu, ja o tom nehovorím po prijatí rozhodnutia o privatizácii, hovoríme o tom dostatočne dlho pred tým, ako dôjde k rozhodnutiu o privatizácii. Použijeme na to všetky legálne prostriedky, ktoré sú k dispozícii, ak bude treba, použije sa na to zákonodarná moc, aby sa rozšírili podmienky, ktoré umožnili prijatie takéhoto rozhodnutia, a za týmto, čo som teraz povedal, si stojím s plnou vážnosťou a s plnou zodpovednosťou, môžete kričať, koľko chcete. Vážené dámy a páni, je už všetko v rukách slovenskej verejnosti. Ľudia na Slovensku sa musia rozhodnúť, čo chcú, či chcú pokračovanie tohto výpredaja, doslova a do písmena, ja tomu hovorím, že zimný výpredaj štátneho majetku, alebo či chcú, aby prišla vláda, ktorá sa k štátnemu majetku bude správať inak. Bude ho zveľaďovať a najmä ten štátny majetok, ktorý je schopný prinášať efekty pre tento štát, bude zveľaďovať a rozvíjať tak, aby z neho naozaj aj efekty boli. Preto ešte raz pripomínam, vážené dámy a páni, tu nejde o to, kto dnes vyhrá, tu ide o to, kto bude ako hlasovať. My, samozrejme, hlasujeme za podporu návrhu uznesenia, ako bolo predložené. Ďakujem pekne. (Potlesk.)