Škripek, Branislav, poslanec NR SR (2012-11-07):
Ďakujem pekne za slovo. Vážená pani predsedajúca, vážení kolegovia, vážený pán spravodajca, ďakujem tomu, že sa rozprúdila debata. Ďakujem teda vám za to, že sa rozprúdila debata. Myslím si, že rezonuje aj medzi ľuďmi v celej krajine, teda v tej celej krajine, ktorá to sleduje a, samozrejme, že je to len medzi niekoľkými zopár tisíc ľuďmi, ktorí sa o toto zaujímajú, ale minimálne je to tých 11-tisíc spoluobčanov – predovšetkým rodičov, vychovávateľov, pedagógov –, ktorí podpísali túto petíciu, ktorú som zverejnil spolu s kolegami pánom poslancom Vašečkom a pani podpredsedníčkou Jurinovou. A aj touto cestou im ďakujem, že sa postavili za túto petíciu. Ja som aj predtým počul mnoho ľudí, viacerí, ktorí mi hovorili, že ale to bude zosmiešňujúce a ľudia ťa budú s tým vysmievať a to bude také zbytočné a presne tak, ako argumentoval pán Sulík, a ďakujem aj za ten osobný rozhovor, ktorý sme nedávno mohli viesť, pán kolega, na túto tému, že najviac sa ľudia ohradzujú, že ale veď na internete je to všade a proste tomu sa nedá ubrániť a čo s tým narobíme, už je taká doba. Myslím si, toto sú také, jak by som ich nazval, ustupujúce defenzívne, vzdávajúce sa vyjadrenia, ktoré jednoducho hovoria: „No nič sa nedá robiť...“ Ja som ale presvedčený, že robiť sa dá a má. I keď pán kolega Sulík mi už vysvetlil v osobnom rozhovore. A ja to akceptujem a pre čestnosť tohto môjho vystúpenia voči vám teraz konkrétne v tejto otázke morálky poviem, čo ste mi povedali. Predsa sa odvolám na citát z novín, lebo ste mi povedali, že aby som vám ho ukázal. Tak ja som ho vážne našiel, kde ste zhodnotili, pán kolega, ako oponent a diskutér, že celá táto moja akcia je hlúposť. A pripadlo mi to, že je to zvláštne, dospelý muž, ženatý muž, ktorý má rád svoju rodinu, aspoň tak vás pozorujem, tak vás hodnotím, povie, že výzva k mravnosti a k morálke je hlúposť. Ale v tom mojom, v tom vašom rozhovore ste povedali, že nemyslíte to tak, ale že sa vám nezdá ten nástroj, že chcem dosiahnuť nejakú zákonnú úpravu, ale že teda výzva k morálke nie je celkom hlúposť. Tak to si dosť vážim od vás, lebo som si vážne myslel, že to je vo vašej predstave liberálneho politika, že povedať pred celým národom do novín, že je hlúposťou žiadať zmenu v tej mravnosti a dosiahnuť tú morálku, že je to hlúposť, tak to by ma vážne prekvapovalo ako morálny profil človeka, ako ste vy. Ale aj tak musím povedať, že som presvedčený, že je správne, aby sme ako zákonodarcovia urobili nejaký krok, ktorý napomôže minimálne tým 11 tisícom ľudí, a ja budem naďalej šíriť túto petíciu. Ľudia sa mi ozývajú naďalej, že chcú ju podpísať a chcú ju zaniesť ďalším a spýtať sa ich na ich názor a povedať: „Podpíšete to?“ A viem, že prídu ďalšie tisíce podpisov. A viete, prečo to viem? Jednoducho preto, že tak ako oni, aj ja som roky pociťoval bezmocnosť voči tomu, prečo sa na našej mediálnej, sa v našej mediálnej sfére prejavuje toľko hrubosti, dvojzmyselnosti a nátlakového predávania tovaru za pomoci zobrazovania nahoty. Čiže zobrazenie nahoty aj sexuality alebo dokonca pohlavného života slúži ako reklamný nástroj na predávanie tovaru. Ja si však myslím, že máme sa na toto pozerať iným spôsobom a že sú tu mnohé nebezpečenstvá, ktoré v tom vznikajú, a preto máme urobiť určitú zábranu, bariéru. Tak jak keď sa niekde rozlieva nežiaduca záplava vody povedzme po veľkých dažďoch, tak tam spravíte zábranu z pieskových vriec, aby tá voda bola usmernená a išla iným spôsobom a nepoškodila vám príbytok. Ja si myslím, že je to jednoduchý, ale dobre priliehavý obraz, ktorý povie o tom, že my máme v rukách svoje spoločenské prostredie a máme sa oňho starať a toto je jedna z najcitlivejších oblastí, ako je mediálne zobrazovanie, ako je vplyv na naše deti a toto je môj rozhodujúci argument. Priatelia, tu nejde o to a veľmi ma mrzí, že včera tak ľudia z liberálnej strany SaS argumentovali alebo aj iní liberáli, že to ja mám problém. A toto ma trápi najviac. Jednoducho argumentácia, ktorá hovorí, že to je môj problém. Ja chcem predovšetkým aj cez túto veľmi citlivú oblasť, s ktorou som bol presvedčený už dávno, že je treba vyjsť a hovoriť na túto tému, som presvedčený, že máme nakladať dôstojne a zodpovedne a tieto dve slová sú pre mňa dôležité: dôstojne a zodpovedne. Mňa k tomu vedie moje presvedčenie, môj duchovný pohľad, moje náboženské presvedčenie a to, čo som sa dozvedel z biblických výrokov, pretože ich považujem za Božie slovo. A tam sa hovorí o veľkej dôstojnosti človeka. Boh stvoril človeka s dôstojnosťou a dal mu tú dôstojnosť, aby sa dôstojne správal. Kto si to chcete prečítať a sú vám blízke žalmické spisy, tak je to Žalm 8, kde sa hovorí: „Len o niečo menším si urobil človeka od božských bytostí. Slávou a dôstojnosťou si ho ovenčil.“ Slávou a dôstojnosťou je ovenčená dôstojnosť človeka. My sa nemáme správať ako zvieratká pudovo a zobrazovať, to len niečo nás atraktívne priťahuje, tak to budeme zobrazovať a vôbec sa nestaráme o to, čo to urobí s našimi deťmi. V ďalšom je ešte napísané: „Urobil si ho pánom nad dielom svojich rúk.“ Priatelia, toto je dôležité, že my sme páni sveta alebo Zeme, my sme koruna tvorstva a máme ho zveľaďovať, ale predovšetkým zveľaďovať seba. To znamená, že my sme zodpovední za to, čo s tým robíme. Sme zodpovední za to, čo s tým robíme. Mňa prekvapuje, nie je to pre mňa tak nové, keď sa rozprávam s liberálnymi politikmi, ktorí hovoria: „Mne to nevadí a preto to môže byť, lebo mne to nevadí.“ Ak je toto rozhodujúci postoj politika pre celú krajinu, myslím si, že to je šeredne málo, že to je hrozne málo, že to tak nemôže byť. Veď predsa my nemôžeme len povedať: „Mne to nevadí alebo tejto skupinke ľudí to nevadí, alebo títo to chcú, tak to urobíme takto.“ Veď to potom naozaj vedie k bezbrehému liberalizmu a náš známy satirik Milan Lasica, myslím, že už začiatkom 90-tych rokov povedal: „Aj tento bezbrehý liberalizmus musí mať svoje hranice.“ Ja myslím, že je to múdry výrok, aj keď vyzerá taký zábavný, ale on je múdry. Takže my sme zodpovední za to, čo tu produkujeme. Sme zodpovední za kultúru, ktorú tvoríme, sme zodpovední za atmosféru, ktorú vyrábame. My sme zodpovední za prostredie, ktoré dospelí ľudia vytvoria pre deti a mládež. Prečo? Pretože deti a mládež sa nevedia brániť. Sú najplytkejšími, by som povedal, alebo najprimárnejšími konzumentmi všetkého, čo im podáme. Presne tak, ako vy všetci, ktorí máte svoje malé detičky, ste im dali do pusky nejaké jedlo, tak to spapali. Oni sa nepýtali: „Je to dobré? Je tam dosť, je tam málo olova alebo veľa olova, tatinko? Je tam arzén alebo je tam nejaký jed?“ No dieťa sa nepýta, veď to nie je ani jeho úloha, ani to nie je v jeho rukách, aby sa takto pýtalo. Dieťa sa spolieha a to, čo my mu vytvoríme, sa nám vráti. Už som to povedal v inej reči, že kto si čo zaseje, to bude žať. To preverila história, to je v biblických spisoch a je to v skúsenosti každého z nás. Myslím, že každý by sme túto skúsenosť našli: keď si zasejete zlú vec, zožnete zlú vec. Vyrastie vám. Keď zasejete zlé zrno, vyrastie vám zhnitá úroda alebo zlá úroda, v tom zmysle to chcem povedať. A preto sme zodpovední za to, čo urobíme a musíme to urobiť dobre a kvalitne. Takže hovoril som o tom, že ak nechceme zažiť záplavu nežiaduceho prívalu vody, tak potrebujeme tam postaviť vrecia s pieskom, aby sme ochránili príbytok. A prostredie, ktoré vytvoríme, v ktorom žijeme, sa nám vráti v podobe toho, čo bude s našimi deťmi. Ja som zažil veľakrát ľudí, starších ľudí, ktorí sa mi sťažovali na rôznych stretnutiach, ktoré som navštevoval, na ktoré som bol pozývaný, a sťažovali sa mi na svoje deti starší ľudia, omnoho starší ako ja. A hovorili, ako zle žijú, ako sa im pokazil život a ja som im hovoril po rôznych vypočutiach, že viete, ale z istej časti to bolo vo vašich rukách a z istej časti je to ovocie aj toho, čo vy ste do nich vsadili. Kolegovia, bol som napadnutý, že chcem robiť cenzúru, ale ja cenzúru v žiadnom prípade nechcem a v tomto ma mýli, keď kolegovia reagovali na mňa, že chcem cenzurovať. Veď ja som im povedal, že chcem regulovať, že si myslím, že je potrebné. Cenzúra v žiadnom prípade nie je možná, pretože táto spoločnosť je precitlivelá na akékoľvek náznaky. Precitlivelá, to myslím doslova toto slovo. My to preháňame s tou „absolútnou slobodou“. Sme úplne hotoví, keby len náhodou by sa niečo malo trošku obmedziť. Veď ja vôbec nehovorím o tom, že sa niečo nesmie publikovať. Práve keby som to ja chcel a mal o tom rozhodovať, tak aj tak musím si povedať, že no aj keby som o tom mohol rozhodovať v plnej miere, tak musím rešpektovať aj množstvo iných ľudí, ktorí si želajú iné veci, a preto musíme pohľadať nejaký správny konsenzus. Len mne to tu pripadá tak, že ja predkladám nejaký návrh a viackrát som vyzval k spoločenskej dohode. Veď všetci vieme, že predávať cigarety a alkohol alebo tabakové výrobky a alkohol deťom do 18 rokov nie je vhodné, potrebné ani dobré, a nikto by ste to svojim deťom nechceli. Občas som síce videl rodičov, ktorí tak 14-ročným – nechávajú ich fajčiť, aj keď sami s tým bojujú a musia povedať, že no viem, že to nie je celkom najlepšie, ale veď teda odborníci, lekári povedali, že treba počkať do 18. roku veku, aby sa telo vedelo brániť vplyvu tabaku alebo fajčenia. Takže je tu spoločenské povedomie, že nemáme toto robiť pre mladých ľudí, nemáme im dávať alkohol, ja som presvedčený, že aj táto oblasť – konfrontácia, predkladania deťom, zobrazovania nahoty, ľudskej sexuality alebo pohlavného života zodpovedným a pekným, výchovne správnym spôsobom – by mala spadať do našej spoločenskej dohody a pochopenia, že je treba na to dať pozor. Takže nechcem robiť cenzúru, pretože keby to tak bolo, kolegovia, tak by ste ma museli napadnúť, že chcem novelizovať tlačový zákon. Ale ja to nerobím. Ja hovorím o zákone 445/1990 Zb., o zákone 102/2010 Z. z. Takže to, čo navrhujem, je riešiť spôsob, akým vystavujeme. Akým vystavujeme zobrazovanie ľudského tela. A dovolil som si rozdať vám tento propagačný materiál, ktorý som zostavil zo záberov z dennej tlače. Zo záberov z dennej spravodajskej tlače. Priatelia, ja som presvedčený, že toto nie je v poriadku, aby sme v našej krajine toto mali. Ešte mi to pripadá aj také sarkastické, ironické, priam teda ironické a priam sarkastické, že som rozprával s niektorými kolegami poslancami a ukázal som im tieto zobrazenia a on sa úplne čudoval: „Toto? Toto? Čo to je?“ Ja som mu povedal, že to vychádza v denníku Nový Čas, Plus JEDEN DEŇ, PLUS 7 DNÍ, tak on povedal: „Ach, také“ – vyjadril sa trošku hrubým spôsobom – „veci nekupujem.“ Tak to som celkom rád, že mnoho ľudí takéto veci ani nevie, že existujú, lenže mi to pripadá práve ten sarkazmus v tom, že my tu sedíme, ani netušíme, že toto na Slovensku je publikované v obrovských nákladoch a my tu sedíme, ani netušíme, že takéto niečo na Slovensku vychádza a ovplyvňuje. Je to denník s najvyšším nákladom, ovplyvňuje myslenie ľudí na Slovensku. Ani netušíme, že sa to deje. Potom, možno že to pripadá mnohým to, čo tu hovorím, ako nerelevantné alebo teda irelevantné, ako nepotrebné, ale viete, čo ma motivovalo? Trošku ma to tak pichlo a naštartovalo, keď v titulku Nového času bola zobrazená žena, ktorá je tu vedená ako zvieratko na vôdzke v nejakej sado-maso póze a tam bol výkrik: „Zastavte to už niekto!“ Tak hlásim sa. Myslím si, že je to potrebné zastaviť. Kolegovia, toto je niečo, čím kŕmime naše deti. Ste presvedčení, že tým máme naše deti kŕmiť? Že je to v poriadku? Na druhej strane som napísal, o čo mi ide. Ide mi v tomto predkladanom návrhu zákona alebo tejto novelizácii, aby periodická tlač, ktorá prináša denné správy, ak chce obsahovať mravne nevhodné explicitné erotické obsahy, ktoré ohrozujú mravnosť, tak potom nech vydavatelia označia svoje vydania ako erotické. Veď ak je tu zobrazenie, priame zobrazenie záberu z pornofilmu, tak to, kolegovia, si myslím, že aj porušuje zákon, ktorý už platný na Slovensku máme. Takže ak to chcú zobrazovať, tak nech to publikujú v erotickej tlači, tak ako kolega Viskupič hovoril, že v tom známom filme Ľud verzus Larry Flynt sa vybojovala sloboda takéto niečo publikovať, ale veď práve na to poukazujem. Oni si tú slobodu teda tam vydobyli vo svojom práve a zároveň upravili, kde má byť erotická a pornografická tlač šírená a predávaná. Veď presne takúto slobodu chcem. Veď to je správne, teda ak si to spoločnosť žiada, ak to vydavateľ hovorí, že je to sloboda tlače, sloboda prejavu, sloboda slova, tak nech sa páči, majme to, ale majme to v kolónke erotická tlač alebo pornografická tlač. Takže toto chcem, to označenie erotické v príslušnom tvare a aby nebola takáto tlač vystavovaná vo verejnom priestore, pretože minimálne tých 11-tisíc rodičov sa nevie brániť tomu, aby uchránili svoje deti, pretože toto, priatelia, je už verejné obťažovanie. Ja tvrdím, že toto je verejné obťažovanie, že my už sa nevieme tomu brániť a tým je narušené naše právo nebyť s týmto konfrontovaní takýmto násilným spôsobom. Veď naše, náš spoločenský priestor nepatrí majiteľom médií, oni nemôžu s nami narábať, ako keby im patril a my sme tu tá utláčaná skupina ľudí, ktorí musia toto rešpektovať, lebo hotovo, niekomu sa to páči. Niekomu sa páči trieskať dvojzmyselné vulgarizmy reklamné na bilbordy a hotovo – ja sa na to musím pozerať? Viete, jeden z tých komentárov ľudí pod petíciou, ktorí to podpísali, a znovu vyzývam ľudí k tomu, aby si ju prečítali, ak s ňou súhlasia, aby ju podpísali, tak tuto citujem komentár: „Máte pravdu, rodičia sú prví, ktorí majú byť príkladom vo svojej vlastnej domácnosti.“ Tak toto je pravda zo strany liberálnych politikov, ktorí toto hovoria, a rozumne určiť, na čo sa ich deti budú pozerať. Ja som rodič, otec dvoch synov, 3,5- a 6-ročného. Spolu s manželkou chránime naše deti, ale aj samých seba pred nemorálnymi, zvrátenými a násilnými obsahmi, ktoré ponúkajú médiá. V domácnosti sa to ešte dá. Ale prečo sa moje deti majú pozerať na nevhodné reklamy na uliciach, vo výkladoch niektorých obchodov, stánkov a podobne, keď ja si to neprajem? Takže tu je narúšané právo a dôstojnosť človeka, ktorí chodia okolo týchto vystavených vecí spôsobilých ohroziť mravnosť. Toto je právny výraz. Ten, kto takúto zábavu chce, tak si ju nájde, je slobodný sa pre to rozhodnúť. Kolegovia, toto je rešpekt spoločnosti. Kto chce takéto veci, nech si ich nájde. Ale, prosím vás, mne ich nestrkajte. Ani mojim deťom nech ich nikto nestrká. Ja si to neželám a nemám sa ako brániť a mne to má zákon zaručiť. Mne to má zaručiť naša krajina a som presvedčený, že o tom tu sme. Prečo sa máme na také veci pozerať, keď sa chceme prejsť s deťmi mestom, v ktorom žijeme, alebo keď čakáme na MHD. Nevhodné a násilné obrazy deformujú malé deti, mládež a v neposlednom rade aj dospelých. Ľudská myseľ a ľudské srdce je ako čistá kniha, do ktorej sa zapisujú všetky podnety, ktoré vidíme, počujeme a tak ďalej. A to nás potom ovplyvňuje ako konáme, ako si vážime iných, akú hodnotu má vlastne život človeka. Kolegovia, som presvedčený, že my dospelí sa obmedzujeme v iných významoch. Zamyslite sa so mnou. Hovoríme tu o cenzúre? Veď nie, nehovoríme o cenzúre a zároveň sa tu bavíme o tom, že sme ochotní a treba nám zaviesť časovú oponu. Majú to všetky krajiny Európy, len Česko a Slovensko to ešte nemá zavedené, poriadnu časovú oponu, dokonca Taliansko až do 22.30 hod. nevysiela erotické obsahy. Počujete ma dobre? Taliansko do 22. 30 hod. nevysiela erotické obsahy kvôli svojim deťom a mládeži. Slovensko a Česko nemá ani len toto zavedené. Ale bavíme sa o tom, že to chceme, ja si myslím, že to bude aj schválené, lebo je to správne a potrebné. Pán minister kultúry sa vyjadril k tomu, že to treba spraviť a zmeniť to vysielanie, aby nebolo takéto ohrozujúce, mravne ohrozujúce, aby tam neboli zobrazované tie najnižšie pudy. Priatelia, teraz sa zamyslite so mnou. Ak teda vieme si odstupňovať, že programy sú vhodné do 12, 15, 18, čo vám vadí na tom, keď poviem, že isté časopisy sú vhodné a nevhodné pre mládež a vhodné sú len pre dospelých? Veď to je presne ten istý princíp. To je doslova úplne presne to isté. Takže keď niečo nechceme dávať deťom a mládeži, aby im to neškodilo v programovom vysielaní televízií, prečo by sme nemali to isté urobiť s tlačovinami? Nakoniec, veď my to už máme. Pornografia sa nesmie publikovať. Mne potom zostáva vyzývať verejnosť, ľudí, aby sa pustili do ostrejšieho boja s tým, keď niekto porušuje zákon, lebo toto všetko je podľa mňa porušenie zákona a na to existujú nástroje, aby bola dosiahnutá náprava. Takže ide mi o spoločenskú dohodu a aby sme rešpektovali, a minimálne teraz sa môžem odvolať na 11-tisíc a viac ľudí, ktorí mi to podpísali ešte na petičných hárkoch, a predpokladám, že to bude ešte viacej tisícov. Podpisujú, že oni to potrebujú, takúto legislatívu a potrebujú sa brániť. Iný názor: „Súhlasím s tým, aby výchova detí a mládeže mala prednosť pred ziskom súkromných médií.“ Kolegovia, ja dobre rozumiem, mne už tu bolo naznačené, že keď sa chcem spýtať na dopyt, ktorý vydavatelia tvrdia, že majú, tak to nejde o to, že im niekto píše. Majú peoplemetre, vedia, ktoré vydanie ktorého časopisu sa lepšie predalo, no a teda tak títo vydavatelia, majitelia médií tvrdia, že keď publikujú podobné veci, tak teda sa im to lepšie predáva. No toto je názor občana a myslím, že úplne správny: „Súhlasím s tým, aby výchova detí a mládeže a ochrana mali prednosť pred ziskom súkromných médií.“ Priatelia, pred ziskom! Iná pani s komentárom pod petíciou píše: „Zaznamenala som za jediný večer vysielania reality šou 47 písknutí,“ to znamená, že bol vypípaný neslušný výraz, „pričom niektoré bežnejšie vulgarizmy prejdú aj bez písknutia“. Ani to nie je v poriadku. Ale 47 písknutí za nejakú hodinku vysielania je moc, priatelia. Je normálne, aby, vy sa takto doma rozprávate? Ja som presvedčený, že nie. Ja dúfam v to, že nie, ale ak by sme chceli tvrdiť, že sprosté slová – za hodinu 47 – je normálne, tak potom sme skutočne znížili morálny štandard nášho vlastného najbližšieho životného prostredia. Človek si rád pozrie peknú prírodu a podučí sa, ako sa farmárči, ale nejde to bez tých hnusných vulgárností a propagácie neviazaného života? Tiež som sa pozeral na jednu z takýchto šou. Tak jedna mladá dáma tam prišla, neviem, či mala 23 rokov, ožratá bola ako koza, s prepáčením, a toto najviac brala kamera, že ešte aj ten mikrofón, čo mala na gatiach obtiahnutých okolo tela zavesený, jej sťahoval tie nohavice až pod zadok. No velice duchaplné vysielanie. No skutočne úžasné sa na toto pozerať, ja to nemôžem pochopiť, to nevychádzam z údivu, keď sa na toto pozerám, že kto, ktorý, kto zamestnal takéhoto, kto to je tam – scenárista, dramaturg, kto to vymyslel, že takto. Alebo to nahovorili to dievča na to, alebo proste ona sa tak hanbila, tak sa radšej totálne zlískala? Nie, myslím si, že toto nie je vhodné a nemáme to takýmto spôsobom robiť. Iný koment: „Touto sexualizáciou spoločnosti spejeme k degradácii samej ľudskosti a mlčaním len prispievame k podpore násilia.“ A to sexuálne násilie, natláčané obťažovanie, tvorí výrazné percento. Priatelia, kolegovia, toto sú názory ľudí, to nie je môj názor, ako mi tu pán kolega Miškov povedal, že mne to nič nerobí, teda pán kolega Miškov včera povedal, že: „Podľa mňa, podľa môjho názoru, vraj neustále zobrazovanie sexuálnych, sexuality vybíja sexuálny náboj ľudí.“ Áno, myslím si to. Teraz bol rozhovor s jednou pani psychologičkou, ktorá sa volá Caisová, a uviedla tam v tom rozhovore jeden zaujímavý fakt, že narastá počet mužov, ktorí nemajú záujem alebo sa označujú za asexuálnych a že nie sú, nemôžu byť asexuálni, všetci sme nejako sexuálni, ale nemajú záujem o sexuálne prejavy. Viete, ja som presvedčený, že je to týmto nátlakom na to, aby sme sa stále pozerali na nahotu a sexuálne scény. Ale najzaujímavejšia argumentácia, myslím, že úplne pochybná alebo chybná, nie pochybná, prepáčte, chybná argumentácia je, keď mi kolega povie, že: „Ja som sa včera pozeral na rôzne takéto zobrazenia a nič mi to neurobilo. A problém máte vy, pán kolega.“ Teda ja mám problém s mojou sexualitou, keď sa voči tomuto vyjadrujem. No, prepáčte, ale toto je celý rozhovor dvoch politikov? Mne to nič nerobí, a preto to nikomu nič nerobí. Úžasné! Ale mne to podpísalo 11-tisíc ľudí, pán Miškov, a nie ja som si to podpísal 11-tisíckrát a tuto chce, aspoň 11-tisíc ľudí si to neželá. Takže argumentácia: „ja to nechcem“ alebo „mne to nevadí“, je málo. A nie to môj problém so sexualitou. Ale ak sa dostaneme do stavu, kedy sa tu politici navzájom zosmiešňujú alebo obviňujú, alebo ironizujú, a toto sme tu zažili v debatách od tohto pondelka alebo minulého pondelka dosť veľa, tak si myslím, že to nie je dobré, že máme debatovať k veci a podstatne. Ďalší príklad obťažovania verejného, pretože, opakujem, som presvedčený, že toto je verejné obťažovanie aj dospelých ľudí, ale toto sa, znovu opakujem, týka detí. Už len to, že nachádzam pravidelne za stieračom auta nevkusný propagačný materiál erotického salóna, je hnus. Všeobecná prístupnosť erotiky vo filme, prepáčte, vo voľne predajných denníkoch, násilie v TV, neprináša nič dobré pre naše deti. Zasa iná, posledný koment: „Navrhoval by som doplniť do petície aj to, aby sa zakázalo používanie vulgarizmov v médiách a na divadelných scénach. V podstate už nie je možné sledovať televízny program bez toho, aby sa v ňom nevyskytovali výrazy a scény urážajúce ľudskú dôstojnosť. Slušnosť a vychovanosť sa stáva pomaly výsmechom.“ Kolegovia, som presvedčený, že naša spoločnosť má byť slušná a máme sa snažiť o to, aby sme jej k tomu dali usmernenie. Takže ak hovorí pán kolega Sulík alebo ľudia s liberálnym presvedčením v tejto snemovni, že to nedosiahneme, tak potom sa tiež musím opýtať, čo potom chcela dosiahnuť pani Nicholsonová, pán Droba a pán Poliačik návrhom zákona o registrovaných partnerstvách osôb rovnakého pohlavia, pretože tiež uviedli, že oni chcú dosiahnuť úctu voči týmto ľuďom. Tak, prepáčte, však to nejde teda zákonom, nie? K tejto veci budem mať ešte iné vyjadrenia, ale ja vám chcem pripomenúť, Národná rada, vyhlásenie Národnej rady Slovenskej republiky o deťoch a mládeži z roku 2001. Táto Národná rada, neviem, koľkí ste tu vtedy sedeli, kolegovia, lebo ja som tu nesedel, ale vtedy sme hovorili toto, zacitujem tri citáty z uznesenia zo 4. septembra 2001: „V presvedčení, že dieťa potrebuje špeciálnu pomoc a ochranu na naplnenie svojich práv na dôstojný život“, potom tri bodky, tu je dôstojný život „v mieri, v atmosfére šťastia, lásky a porozumenia, majúc na zreteli zodpovednosť voči budúcim generáciám,“ to povedala táto Národná rada, citujem ďalej: a „prihlasujeme sa k Berlínskemu záväzku o deťoch Európy a Ázie a mienime jeho dohodu rešpektovať“, ďalej citujem: „aby sme smerovali k nižšej miere ich ohrozenia fyzickým či psychickým násilím, budeme podporovať tie kroky a aktivity, ktoré vychovávajú mladých ľudí k občianskemu uvedomeniu, ušľachtilým záujmom a úcte k všeľudským hodnotám.“ Ďalší bod: „Rodina je základom spoločnosti a má prvoradú zodpovednosť za starostlivosť o deti a ich ochranu. Inštitúcie štátu majú rodičom a rodinám vychádzať v ústrety, aby mohli vychovávať deti v bezpečnom a stabilnom prostredí a vo vlastnej krajine.“ Inštitúcia štátu je táto najdôležitejšia, ktorá má stanoviť, aby sme napomohli rodičom, aby sa necítili urážaní, ponižovaní a obťažovaní majiteľmi médií, ktorí zamorujú verejný priestor. Ďalej: „Deti majú byť ochránené pred rizikami, vrátane mentálneho zdravia a pred alkoholom a drogami.“ A záverečný citát: „Deti majú byť ochránené pred všetkými formami násilia, sexuálneho zneužívania a telesného trestania vrátane ochrany pred zobrazovaním násilia a pornografie v médiách a na internete.“ Má byť im venovaná sústavná pozornosť. „Generácia dospelých musí v maximálnej miere prevziať spoluzodpovednosť za deti a mládež a odstraňovať riziká, ktoré ohrozujú ich zdravotný vývoj a najdôležitejšiu fázu ich života – detstvo.“ Uznesenie Národnej rady zo 4. septembra 2001. Kolegovia, bolo mi namietnuté, že takáto petícia ohrozuje slobodu prejavu a že je zlá, ale kto hovorí o ohrozovaní slobody prejavu? Ja hovorím o tom, že máme chrániť deti. Bolo mi namietnuté, že ja si beriem deti za rukojemníkov. No, mrzí ma takéto vyjadrenie, lebo potom sa tu nedá vlastne diskutovať na žiadnu tému, ale ja sa odvolávam na odborníkov. Ja nehovorím, že mne sa tak chce alebo že ja vás chcem na to nahovoriť. Ja tvrdím, že tu je množstvo odborníkov, ktorí nás upozorňujú na to, že takto sa nemáme k deťom správať. Budem teraz citovať Barboru Mesárošovú, psychologičku, ktorá predniesla tieto svoje zistenia vo verejnej diskusii na Ministerstve kultúry Slovenskej republiky: „Kultúra obrazu vytesňuje kultúru slova. Rodičia sa nevedia brániť v tomto prostredí, ktoré je zamorené takýmto zobrazovaním a tlačovinami, bilbordmi, vysielaním. Nevedia sa brániť slovom. Dôsledky sú, že deti málo čítajú, zaostávajú s čítaním s porozumením a majú zmeny v štruktúre intelektu. Médiá majú v rukách možnosť manipulácie. Dochádza k strate vlastného názoru, identity, devalvácie hodnôt a vkusu. V médiách dochádza k obrovskej komercializácii, jediné kritérium hodnoty programov je sledovanosť. Jediným kritériom predajnosti týchto časopisov je to, aby sa viac, teda nie v predajnosti, ale kritériom úspechu je to, čím viacej ich predá. K čomu však dochádza u detí? Stotožnenie sa so zámermi tvorcov a majiteľov, čiže divák nadobúda presvedčenie, že to, čo sa mu ponúka, presne chcel.“ No a toto je to, čo nám hovoria majitelia médií, že však to ľudia chcú. No veď to chcú, tak to budeme publikovať. Kolegovia, v tom prípade by som navrhol niečo ešte trošinku zvrátenejšie ako len vulgárne zobrazovanie nahoty a sexuality a pohlavného života. Ukazujme popravy. Neviem, kde by sme to zohnali, lebo však sa to nejako zakázalo, ten trest smrti, ale však zobrazujme popravy, to je dosť zaujímavé, aby sa ľudia chceli na to pozerať. Viete, to priťahuje takáto zvrátenosť. Ukazujme, ako sa odsekávajú hlavy alebo ruky, alebo rozštvrtiť telo, môže to byť dosť zaujímavé, nie? Nemyslíte si, že prudko stúpi náklad, prudko stúpne predajnosť, zníži sa remitenda, ako povedal kolega Mičovský. Ja si myslím, že áno, lenže takýmto spôsobom nemôžeme nezodpovedne pristupovať k tomu, čo ponúkame v národe. Čo ponúkame krajine? My sme zodpovední ľudia a musíme byť zodpovední ľudia. My máme to poverenie byť zodpovednými ľuďmi. My máme autoritu na to, aby sme to robili predovšetkým voči svojej nastupujúcej generácii. Kolegovia, máme problémy v tejto spoločnosti s rodinou, s výchovou v rodinách. Mnoho detí je zanedbávaných. To sú problémy vzťahové, to sú problémy medzi ľuďmi, ktorí samotní ťažko vedia žiť vo svojich dobrých vzťahoch, a preto tu máme deti zanedbávané, a tie vplyvom médií chcú imponovať starším, preto si ľahko osvoja vulgárny jazyk, znovu citujem závery pani psychologičky: „Nekultúrne prejavy správania si osvoja, majú predčasný záujem o sex, alkohol a fajčenie.“ Kolegovia, nemyslíte, že by sme to mali uchrániť? Súčasné trendy cez pluralitu hudobných žánrov, opäť citácia: „Telenovely a reality šou – prichádza k škodlivým návykom, k bagatelizácii mravných noriem, naivnej romantike a prehnanému záujmu o módu a sex. Dôkazy nekultúrnych účinkov médií na mladú generáciu možno odsledovať na sociálnych sieťach. Prejavuje sa tam nekultúrne vyjadrovanie, hrubé výrazy a fotografie obnažených tiel sú najviac zobrazované.“ Dokonca to má názov. Je to sexting. Kolegovia, „mediálne vplyvy majú vplyv na vnímanie vlastného tela. Sledovanie telenoviel, reklám a relácií, kde sa prezentujú módne trendy, vedie k nespokojnosti s vlastným výzorom, k diétam a hladovkám, poruchám príjmu potravy, k vyzývavému a zosmiešňujúcemu sa správaniu a k pestovaniu nezdravého životného štýlu.“ A viete, aké sú možnosti podľa odborníčky redukovania takýchto vplyvov? „Primárna prevencia je proaktívna eliminácia, regulácia, legislatívne úpravy.“ Legislatívne úpravy! Kolegovia, toto je namieste, aby sme robili. „Primárna prevencia retroaktívna je mediálna výchova, osveta a sankcie.“ A čo sú liberálmi najviac odporúčané – na prvom mieste zdôrazňované – sú až na treťom mieste u odborníčky: „regulačné a samoregulačné stratégie, podpora rodiny, zdravé programy, symbolické gestá“. Kolegovia, som presvedčený, že tejto veci máme skutočne venovať silnú pozornosť. Naša ústava zaručuje a nabáda, aby práva, ktoré v tejto spoločnosti máme, v tejto slobodnej spoločnosti sme obmedzili iba zákonom, ak ide o opatrenie nevyhnutné v demokratickej spoločnosti na ochranu verejného poriadku, zdravia a mravnosti. To nám hovorí naša ústava. Mne sa zdá, že je čudné, že prečo sa máme potom snažiť až nejako prieť – to je správne slovo. Viete, kolegovia s liberálnymi názormi mi tu citovali Voltaira a ja mám iný jeho citát: „Len klamte a klamte, niečo na nich prischne.“ Hm, aj to povedal tento génius. Takže tento návrh, ktorý ja som tu podal, chce tisíce ľudí na Slovensku. Niekto tu citoval, že, pán kolega Mičovský tu citoval, že fajčenie sa v súčasnosti potiera. Pamätáte si kolegovia z mladosti, vy ste starší odo mňa viacerí. Ja mám nižší vek, ale pamätám si, že fajčilo sa ešte aj v osobných vlakoch! Že je to tak kolegovia? Sa pozerám na vás, nehnevajte sa, lebo ste starší, tak si to musíte pamätať. V každom vozni ČSD bol popolník. Ešte raz: Nefajčite! Ale v každom vozni ČSD bol popolník. Dokonca v medzimestských linkách autobusových boli popolníky a fajčilo sa. To bolo dávno, že? To bolo dávno, áno, ale prišli sme do doby, kedy sa fajčenie zakazuje a na krabičkách sa píše, že fajčenie škodí zdraviu a dokonca ešte väčšími a väčšími nápismi to je, takými veľkými, že je napísané, že umriete, keď budete fajčiť, len nefajčite, aby ste neumreli! No a prečo? A čo sme zistili? Že fajčenie, spotreba tabaku klesá na Slovensku, že je to tak? Lebo sme zistili, že náklady na liečenie fajčiarskych chorôb, fajčením spôsobených chorôb, sú omnoho, omnoho väčšie sú tie náklady a je to ťažšie, než tie cigarety predávať a mať z nich zárobok. Viete, tuto je porušované právo na ochranu dieťaťa, preto musíme sledovať tento škodlivý dopad na deti. Keď mi boli povedané, že sú tu mechanizmy na ochranu, no aké? Ja tvrdím, že sloboda, ktorú máme, nemôže byť bez zodpovednosti, ale teraz to tak vyzerá. Tvrdím, že tu ide o vulgarizmy, nie o môj problém so sexualitou, a to podľa mňa je trápne, keď sa tu napádame takto navzájom, že mi niekoľkí kolegovia povedia, že to ty máš problém, kolega, ty sa vyrovnaj so svojou sexualitou a potom to bude v poriadku, nebudeš predkladať blbé návrhy zákonov. No ďakujem! To je úžasná rada, skutočne! 11-tisíc ľudí so mnou súhlasilo s petíciou, viete, lebo tu ide o vulgárnosť a hrubosť a bezbrannosť, s ktorou sa potýkame. Ja vás prosím o podporu tohto zákona alebo tejto novely a tiež prosím o to, aby sme hlbšie a dôkladnejšie skúmali, keď dochádza k nejakým takýmto citlivým témam v spoločnosti, pretože toto je, uznávam, že nie je ľahká téma, je ťažká, ale nemôže byť povrchne vyriešená nejakým povedaním si: „Pán kolega, vyriešte si svoj problémik, a keď bude vyriešený, tak to je v poriadku.“ Včera napr. v tej diskusii došlo k veľmi nekorektnému použitiu mojich slov. Vytiahol tu, myslím, že pán Chren, následne pán Miškov a pán kolega Viskupič tiež, kedy tvrdili, že som povedal, že sex má svoj čas. Toto celé bola diskusia použitá z Facebooku. Kolegovia, ja som to tu nepovedal, len poukazujem na nekorektnosť nástrojov. A túto diskusiu na Facebooku niekto so mnou viedol a ja som povedal, ja som povedal a som presvedčený, že je to tak, že 98 % tejto spoločnosti žije prirodzeným rytmom. A ten rytmus vyzerá tak, že všetci, ktorí chodia do zamestnania a s námahou pracujú pre obživu svojej rodiny a zarábajú si vlastnými rukami, tak skoro ráno vstávajú. Stihnú sa naraňajkovať, možno ani to nie, vypraviť deti do školy, niektorí takéto starosti nemajú, ale väčšina áno. Namáhavo pracujú až do večera, vyťažení prídu domov, venujú sa znovu svojim deťom, ak to stihnú, a unavení padnú do postele a spia, kolegovia. My nežijeme zhýralým spôsobom života, že nemáme čo robiť, len si prezeráme všelijaké sexuálne zobrazenia. Nie, nie je to tak. Väčšina bežných ľudí naozaj žije normálnym spôsobom života a na to, aby mali priestor na telesné potešenia, majú skutočne večer posteľ alebo víkend, alebo možno dovolenku niektorí a mnohí, ktorí pracujú na montážach alebo zmenách alebo sú odcestovaní, alebo sú v zahraničí, aby uživili svoje rodiny, sa nemajú čas venovať týmto blbostiam, ktoré nám tu produkujú najmasovejšie denníky na Slovensku. Nemajú čas sa tomu venovať a nechcú to, lebo sú voči tomu bezmocní. Ja súhlasím s tým, že pojem mravnosť je veľmi delikátny, aj ohrozenie mravnosti, ale tvrdím, že pojem ohrozenie mravnosti, a to je moja dôvodová správa, je širší pojem ako pojem pornografia. Toto máme zákonom ošetrené, šírenie pornografie, ale ten pojem pornografia je jednoznačne definovaný, lenže ohrozovanie mravnosti zahŕňa aj také výtvory, ktoré síce nie je možné považovať za pornografiu, ale ktoré sú spôsobilé narušiť ľudskú dôstojnosť, napr. dôstojnosť čitateľa tlače. Na toto naše zákony ešte nemysleli. Takže definovaný pojem pornografia je, ale pojem ohrozovanie mravnosti zahŕňa aj také výtvory, ktoré nie je možné považovať za pornografiu, ale sú spôsobilé narušiť ľudskú dôstojnosť alebo vyvolať verejné pohoršenie. Verejné pohoršenie. Kolegovia, chcem dosiahnuť prirodzenú rovnováhu medzi slobodou prejavu a právom na informácie na jednej strane – a právom na zachovanie ľudskej dôstojnosti na strane druhej a právom na ochranu detí a mládeže. To je to, čo potrebujeme. To je to, čo v našej spoločnosti potrebujeme dosiahnuť a nemáme ošetrené. Kolegovia, chcem dosiahnuť prirodzenú rovnováhu medzi slobodou prejavu a právom na informácie na jednej strane a právom na zachovanie ľudskej dôstojnosti na strane druhej a právom na ochranu detí a mládeže. To je to, čo potrebujeme. To je to, čo v našej spoločnosti potrebujeme dosiahnuť a nemáme ošetrené. Takže, kolegovia, som presvedčený, že je výlučne v právomoci vydavateľa tlače, akú cestu si v tomto smere zvolí. Jednoducho, čo bude publikovať a či to bude musieť označiť ako erotickú tlač, alebo nie. Ja myslím, že som vyčerpal, čo by som k tejto téme mal povedať. Prosím, aby sme z tohto miesta zabránili tomu všetkému, čo som tu v ohrozovaní mravnosti detí a mládeže povedal. Aby sme jednoducho naším rozhodnutím ohľadne novely zákona – alebo že ju vylepšíme ešte alebo že ju zmeníme. Alebo túto novelu zahodíme, lebo nie je vhodná a niekto iný ju prinesie, možno, že z vládnej strany a že tá bude ďaleko lepšia prepracovaná. Len vás prosím, aby sme to dosiahli. Na to sme parlament a ja som tu túto tému priniesol preto, aby sme ju reálne zmenili na Slovensku. To, čo je zlé, aby sme urobili lepšie a kvalitnejšie. Kolegovia, dúfam, že bude možné to dosiahnuť. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)