Takáč, Richard, poslanec NR SR (2022-05-25):
Ďakujem veľmi pekne za slovo, pán predsedajúci. Ja len veľmi krátko, lebo však sme niektoré veci nedopovedali vo faktickej poznámke. Čo sa týka doby minimálnej trvanlivosti, k tomu asi aj Patrick bude chcieť vystúpiť, ja len chcem povedať pár vecí k tomu, že, tak ako som povedal vo svojom vystúpení, že tým, že my umožníme predaj týchto potravín po dobe minimálnej trvanlivosti za odplatu, za peniaze, hej, tu sa kolega pýtal, že či za 50 % a tak ďalej, to nerieši ten, myslím si, že ten reťazec to kľudne môže predávať aj za tú istú cenu, ako to predtým predával. Hej, to nikto nevie v tejto chvíli garantovať. Ja hovorím jednu vec, že my sme, my budeme jediný členský štát Európskej únie, ktorý vlastne umožní predaj týchto „po", hej, za peniaze. Inde sa to všetko darováva. To znamená, že keď poviem aj príklad z Českej republiky, kde je možné tieto potraviny po dobe minimálnej trvanlivosti uvádzať na trh, ale len bezodplatne. To majú definované v zákone. To znamená, že my sa nie že zaradíme medzi krajiny, my budeme jediná krajina v Európskej únii, ktorá tieto vlastne potraviny po dobe minimálnej trvanlivosti bude môcť umožňovať predávať za peniaze, nie darovať zadarmo. To znamená, že toto je podľa mňa zlý krok, lebo tým pádom podľa mňa ten reťazec, však vieme aké reťazce, ako fungujú u nás reťazce. Jeden majiteľ dvoch reťazcov na Slovensku, čistý zisk za päť rokov jedna miliarda eur. A to fakt sa poďme ešte rozprávať o tom, koľko peňazí vyviezol do Nemecka. To sa možno že bavíme o ďalšej pol miliarde. To znamená, že my zas umožníme tým reťazcom, lebo ja nepredpokladám, že oni to budú darovávať alebo čo. Využijú možnosť a budú sa snažiť, snažiť to predávať za peniaze, bodaj by som sa mýlil. Ale to nikto teraz nevie povedať a ja si myslím, že my by sme tie zákony mali robiť tak, aby sme im to najviacej skomplikovali. A keby tam bolo zadefinované, že to nemôžu predávať za peniaze, tak tým pádom by to bolo určite omnoho lepší krok a aby sme sa nezaradili ako krajina v rámci číslo jedna. Čo sa týka, čo sa týka tých kontrol alebo tej povinnosti obcí a miest v rámci ambulantného predaja, tak ja si myslím, že každý z nás chce a chce vytvoriť kroky na to, aby sme mali možnosť čo najviacej kontrolovať, hlavne takých tých všelijakých pofiderných z niektorých iných okolitých krajín, ktorí nám sem dovážajú všelijaké nekvalitné veci a predávajú krížom krážom. Len zas tuto ja upozorňujem na to, a pani kolegyňa mi neodpovedala, že či ste to konzultovali so ZMOS-om a s Úniou miest, lebo vlastne to je v zásade niečo navyše, čo oni budú musieť, ja viem, že im to vyplýva z časti, ale zas budú musieť hlavne v tých veľkých mestách. Predstavme si takú Bratislavu. A v Bratislave hocikde na hocijakom mieste v katastrálnom území všetkých, kde, ktorá sa dotýka Bratislavy, bude vlastne musieť samospráva týchto predajcov všelijakých kontrolovať. No ja si to neviem predstaviť akým spôsobom, kde budú tí zamestnanci chodiť po celej Bratislave a kontrolovať každého, že či je nahlásený, a keď to nenahlásia, tak príde veterinár a proste udelí pokutu. Takže to sú, toto sú otázniky, ktoré sú pri tom, ktoré ja si myslím, že sú zlé, aj v týchto pozmeňovacích návrhoch, myslím si, že ešte, ešte jednu vec by som povedal. S pánom predsedom výboru sme sa potom o tom rozprávali, lebo mám pocit, že niektorí, niektorí ma nepochopili, keď som vystupoval k tomu, že ja som nehovoril o tom, že aby sme my tu vytvorili legislatívu a spravili všetko preto, aby sme našim poľnohospodárom alebo producentom zakázali vyvážať napríklad pšenicu do zahraničia. Ja hovorím, že už v tejto chvíli je tu určitá legislatíva, ktorá nám v určitom stave umožňuje, by som povedal nejakým spôsobom zamedziť tomu, aby to vyviezli, aby to najprv napríklad štát kúpil, keď je tu nejaké riziko toho, že budeme mať napríklad nedostatok pšenice. To, že dvakrát viacej vypestujeme, vieme všetci. Nevieme, čo prinesie budúcnosť z hľadiska toho, čo sa deje na Ukrajine a ďalšie veci, hej, Rusko a tak ďalej, takže, ale ja si myslím, že, a povedal som to vo svojom vystúpení, že tá povinnosť oznamovania a to, že vytvárame určitý zoznam komodít, je správna vec, ktorú treba spraviť určite, ale to, že sa bavíme o 400 tonách, ten kto chce, si tú cestičku vždy nájde. Toto neni žiadne obmedzenie, ja som to tak pomenoval, že ako tvárime sa, že niečo robíme, niečo sme akože spravili, ale v skutočnosti sme nespravili nič. Hej? Lebo nič tým nebudeme vedieť vyriešiť, a myslím si, že sú tie kroky, ktoré či už v rámci tej legislatívy ústavnoprávnej alebo, samozrejme, aj v rámci zmluvy o fungovaní Európskej únie vieme vstúpiť do toho, že vieme obmedziť vývoz tovaru, ale podotýkam za odplatu, to znamená, normálne vie ministerstvo, štát, vstúpiť do toho, že to kúpi v prípade, že by sme mali nedostatok a naplní naše zásoby. Takže, aby sme sa všetci pochopili, tak som potreboval to ešte raz sa k tomu vyjadriť. Ďakujem veľmi pekne.