Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-01-28):
Už som to, už som to nestihol povedať. (Reakcia predsedajúcej.) Ďakujem veľmi pekne. Ak dovolíte, pokúsim sa to dokončiť. S dobrým úmyslom pomôcť, to, čo som hovoril na začiatku, nie tomu, kto potrebuje pomoc, lebo naozaj tí poľnohospodári sú bezradní a bezmocní a slabí, a jak však koniec koncov, jak by mohli byť silní oproti takým gigantom, akí, s akými musia obchodovať, ale tak taký je život, ale našou úlohou je sa snažiť hľadať nejaké riešenia. Čiže k tomu by som sa predsa len vrátil. Ešte predsa len jednu drobnú poznámku si neodpustím pre ľudí, ktorí to prípadne pozerajú, tu to absolútne nemá význam. Neprešiel úplne nevinný, nevinný, jeden z najnevinnejších, tak jak nechcem, aby to nebolo zle pochopené, ale tak nevinný návrh, že aby hausbóty sa vyjadrovali aj obec, žiaľ, je mi to ľúto, no tak to je. Viete, aby to zase nedopadlo tak, lebo my sa tomu budeme venovať, že zas potom pošlete nejakých, máte tu nejakých pikolíkov, ktorí potom sa zrazu zjavia ako, ako Bill Gates a autori neviem akého všetkého možného a budú sa tváriť, že to vymysleli. Mne to je jedno, ale proste, ak to urobíte tak, tak to spravte tak a prosím vás, spravte to, lebo je to dôležité. Čo sa týka tohto, tak keď sme sa zhodli v tom, a verím, že sa zhodneme, a teda nemusíme sa zhodnúť, však to nepriznáte, ale je to pravdou, že to, čo tu bol ten pokus, bol zlý pokus, ten nevyšiel, ale to, čo teraz predkladáte, znova to môže dopadnúť tak, že to znova bude zlým pokusom už len pre jednu vec, ale ja nevylučujem, že ma tu kolega prípadne opraví, že ak teraz ešte nie je jasné, lebo tá vyhláška ešte nie je schválená, ktorá bude schválená na základe tohto zákona. Čiže schválime zákon, vložili sme tam 9-béčku (krátka pauza), vložili sme tam 9-béčku, ktorá, na základe ktorej vyrastie tá vyhláška, a tá bude špecifikovať, že čo a ako možno, môžete dobrovoľne označiť, a tá ešte nie je a vyzerá, že to nebude také jednoduché v tom procese, ale my už chceme a zaväzujeme a pod hrozbou drakonických pokút firmy, predajcov, aby nám to, a teraz neviem, že či plnohodnotne, lebo aj tam to nesedí, riportovali v tých tabuliach teraz zmenených. Lebo oni majú riportovať v tých tabuliach, a to je tiež zaujímavé, že majú nám hlásiť na A-trojkovom formáte, že koľko predali potravín vyrobených v Slovenskej republike. No a pri tom sa pristavím, lebo tá vyhláška, ktorá ešte nie je schválená, ktorou už teraz sú avizované chyby, hovorí, že budeme poznať rôzne kategórie. Budeme poznať slovenský poľnohospodársky produkt, budeme poznať slovenskú potravinu, budeme poznať potravinu vyrobenú na Slovensku, budeme poznať regionálny poľnohospodársky produkt a budeme poznať farmársky produkt. Dobre? Toto je, toto sa plánuje. Nuž, ale viete, to je to, čo som, s čím som aj v tej prvej časti môjho hovoril, že je to tak všeobjímajúce, že, a možno je to nápoky alebo naschvál, že aj tá Coca-Cola z tej Lúky je potravina vyrobená na Slovensku. Ona je dokonca, a to chcem upozorniť, v zmysle tej vyhlášky, ona je dokonca slovenskou potravinou. Viete, to znie tak akože nelogicky, ale je to tak, hej, lebo v prvom rade treba povedať, že aj, že aj nápoje sa rátajú medzi potraviny v zmysle tohto zákona, a tomu nerozumiem, že tá vyhláška hovorí, že teda slovenskou potravinou je niečo, čo má 75 % podielu v časti, ktoré sú tu, mimo vody. To ináč pán Galko spomínal, nebolo celkom, to je, teda na to sa myslelo, čiže vtedy je ním, môže byť. Ale, samozrejme, ako už býva dobrým zvykom v našej krajine, má to nejaké aj ďalšie ustanovenie, a ktoré hovorí, že nemusí to byť, v prípade, že tá tá surovina tu nerastie. A dokonca ja som videl prvú verziu tej vyhlášky, ktorá hovorila, že nerastie v takej kvalite, a to už je alogizmus totálne absurdný, lebo ak niečo nerastie v takej kvalite, no tak keď to chceme, tak robte to v takej kvalite, aby sme to mohli použiť. Chvalabohu, v tej najnovšej, ak sa nemýlim, to už je vymenené, ale stále hovorí, že nie je tu, nerastie alebo nevyskytuje sa. No tak nuž ale povedzte mi, tak načo je potrebné to deklarovať ako slovenská potravina. To mi príde také čudné. Nie? Lebo to je mätúce. V konečnom dôsledku je to mätúce. (Ruch v sále.) Čiže aj takého niečo, čo tu nerastie, a použijete to, tak nemusíte spĺňať ten parameter 75 % a môžete to vyhlásiť ako slovenskú potravinu. Absurdne môžete aj kokos, aj figu, aj neviem čo, lebo však kokosy, figy tu nerastú, v zásade tam asi bude nejaké doplnenie toho, ale mne to príde absolútne nelogické. Skôr je logickejšie, dobre, tak poznáte kategóriu, podľa mňa tiež nie je celkom namieste, že potravina vyrobená na Slovensku, tak už keď, tak tam. Tak to už má skôr logiku, ale tam tiež zase sú úskalia toho, čo ja predpokladám, že Európska únia s tým nemá problém, že, že čo je potravina vyrobená na Slovensku, hej, tam vy máte odvolávku na tú Európsku komisiu, to nariadenie 2913, čl. 24, že ktorá krajina sa považuje za krajinu pôvodu, tam, kde došlo k poslednému úkonu významnému spracovateľskému. (Neutíchajúci ruch v sále.) Strašne ma to ruší ináč. Ja neviem, ja prípadne skončím, však aj tak to tu nikoho nezaujíma, ale dovoľte mi, prosím vás, povedať to ľuďom. Mne ináč sem-tam niekto povie, že ich to zaujíma a že oni si to pozrú. Tak keď ma chcete rušiť, tak choďte do bufetu, ja, ja, mňa tu zvolili, ja tu môžem za tým rozprávať ešte dva roky určite, keď ma rušíte, tak ma, prosím vás, ma nerušte! Ja to chcem tým ľuďom povedať, ich to zaujíma. Verte tomu! Ja viem, že vás to nezaujíma. Mne bolo povedané, na výboroch sa diskutuje. Ja som dneska v dobrej viere šiel na výbor, prosím vás, tam vašu kolegyňu zaujímalo, že či parlament je v Budapešti. To to je to. Tam, načo zbytočne, tam nikoho nič nezaujíma, tam neprebiehajú, ani tam neprebiehajú tie diskusie. Nikde neprebiehajú tie diskusie. Nikoho tu nič nezaujíma. Tak mi dovoľte to povedať ľuďom. Dobre? Poprosím o zabezpečenie poriadku, pani predsedajúca. Ďakujem. Čiže znova. Ak ideme všeobjímajúco povedať, že vyrobené na Slovensku, tak tam všetko môžeme teda zahrnúť, lebo ten posledný úkon realizujeme tu, baliarensky a neviem aký. To je, znova je to podľa mňa nie dobre uchopené, lebo podporujeme v konečnom dôsledku tých obchodníkov alebo to preobchodovanie, lebo to, deklarácia tam zostane, a podľa mňa to, čo je skutočný, skutočný výrobok, dávame do formy nejakého takého, že, že farmársky. Keď farmársky, ja by som prípadne aj rozporoval. Skôr v historických súvislostiach je pre nás lepší gazdovský. Ale viete, niekde sa pohybujem aj, aj pred tým, že jak ľudia čo vnímajú. A to vnímanie, že farmársky, má určitý kontext aj anotáciu, ktorá môže byť niekde aj nemusí byť celkom až taká pozitívna, a ako keby dodávame, nie, nie úplne dováračku, to akože marginalizujeme, a to je vlastne ten skutočný, to je ten skutočný produkt, o ktorého podporu by nám malo ísť, ten gazdovský, ten farmársky. A my ho staviame po všetkých týchto kokosoch a figách, hej, tak potom je tu ešte nejaký gazdovský a farmársky a to mi príde proste zle. A teraz, že prečo je to tak, a nevravím, že to tak je, ale ono to v konečnom dôsledku to spôsobí. Spôsobí to to, že vám tie štatistiky alebo že nám tie štatistiky vyzerajú vcelku dobre. Presne to, že je 60 %, 50 % slovenských, už či slovenských potravín, alebo potravín vyrobených na Slovensku, alebo slovenských poľnohospodárskych produktov, tak je tu 60 %, niekto povie, však vidíte, jak je to super. Dokonca možno prijatím tejto vyhlášky, keď tam zaradíte všetko možné, tak to stúpne a nevylučujeme veľký brífing biľakovský so šúchaním zrna na poli, hej, v lánoch, kde je teda, že jak úspechy hospodárske a politika a stratégia dopadla, že dokonca nie 60, 65, -7, -9, všetci sa tu budeme utešovať, ale to nebude to, čo sme chceli. To, čo chceme. Podporiť toho chudáka (povedané so smiechom), ktorý naozaj ráno ide tomu býkovi vykydať. No, viete, to je to, hej, že to z toho nie je, ale štatisticky vám to bude vychádzať, že ako je to dobre. Ak by sme mali nájsť parametre, ja nebudem negativistický v tom: všetko zlé, všetko zlé, všetko nanič. Je to zlé, vieme o tom, že je to zlé, toto, čo je tu, je rozpačité, už to neni zlé, už to je rozpačité, ale keby sme chceli hľadať, ako pomôcť, tak poďme rozprávať, že ako majú tie reťazce, tie, tie giganty, ktoré sa správajú tak, jak sa giganty správajú, a oni sa správajú tak zo svojej podstaty, lebo ich podstata je postavená na tom, ako sa majú správať, to si netreba vyčítať. Ale my, my zákonodarcovia máme určité možnosti, ako môžeme tých našich chudákov, ktorí ráno k tým býkom chodia kydať, ako im pomôcť, že toho býčka niekde na ten regál niekto aj vyloží. A nebudú tam operovať poľským a neprebaleným štyrikrát prebaleným mäsom. No a to je to presne, že keď, tak poďme hovoriť o tom, že ako majú deklarovať alebo nedeklarovať, už toto, už toto prejde, to už je, ale do budúcna, že ten prvovýrobca, hej, ten prvo-, prvochovateľ, ten prvopestovateľ a jaký je podiel, lebo to je podľa mňa ukazovateľ, ktorý stojí za to, že ako, koľko Billa nakupuje od prvovýrobcov. Koľko nakupuje Billa od chovateľov hovädzieho dobytka na Slovensku. Koľko nakupuje, a tam, tam potom sa ináč dozvieme krutú pravdu častokrát, že nič, lebo však tu nič neni, ale, ale povedzme si, lebo to bude pre nás dobrým zrkadlom. V prvej fáze hovorme o tom, že, že áno, že koľko, a to bude parametricky niečo dobré a potom aj spravte ples v Redute a tým, ktorí nakúpia najviac, aj niečo dajte, kľudne, to je všetko, to má zmysel, toto určite má zmysel pre túto chvíľu. A potom môžeme sa dopracovať, keď zvládneme tento stupeň, že budeme naozaj takýto nepriamy, lebo priamy tlak nemôžeme, ale nepriamy tlak vytvárať na tie reťazce, že budú chcieť kúpiť niečo od tých chovateľov hovädzieho dobytka, lebo tam v tých tabuliach to musia ukázať, tak my sa potom následne dopracujeme k tomu, kde je budúcnosť, a budúcnosť je tam, kde aj Európska únia hovorí, v dohľadateľnosti tej potraviny. A potom sa dopracujeme možno raz tomu, že v tej Bille bude visieť, že koľko nakúpili hovädzieho mäsa od Záhumenského. Prečo by sa Záhumenský nemohol pochváliť a všetci by sme nevedeli, že Záhumenského býčky sú v dobrom welfare, dobre chované, dobre živené, zdravé, a ľudia chcú vedieť, od koho kupujú, koho jedia, tam je budúcnosť a tam by sme sa potom už vedeli rozdeliť, že teda, že nakupujú toľko od prvovýrobcu chovateľov hovädzieho dobytka a dokonca od Záhumenského toľko, a my, čo vieme alebo budeme vedieť, on sa nebude hanbiť to priznať, však prečo by sa mal človek hanbiť za to, že jak vie dobre vychovať býka, nemusí to schovávať, tam sa teda k tomu dopracovať a potom to bude fungovať. Keď budú, a to je, to je cesta, nie cesta týchto hókusov-fókusov, ale po tom, že keď budeme hľadať, že všetko zlé je na niečo dobré, tak možno nás to len nabudí k tomu, že hľadať riešenia. A tie riešenia sú, i keď je veľa pokazeného, a zo strategického hľadiska to, že sme my dovolili to, čo sme dovolili, to znamená, silným vyrásť tak, že sú tak silní, ako sú teraz, bola veľká chyba. Lebo to je, na to existujú aj také výrazy, že, že, že v čom je to chyba, ale je to obrovská chyba, lebo tej sily oni sa ťažko budú zbavovať, a my už tu moc budeme mať o to slabšiu, s tým sa bude ťažká vec, ale netreba hádzať flintu do žita práve v záujme tých, o ktorých sa tu rozprávame. Veď nehovorme to, že kokos zabalený – ja neviem kde, v Jelšave alebo kde – je, je slovenskou potravinou, no lebo neni. Či to bude na A3 alebo na A5 pred Billou, no stále to nebude. Bude to mať význam vtedy a nemusí to byť ani na tej Bille nalepené, ale bude to niekde a oni to budú chcieť komunikovať, že koľko nakúpili hovädzieho mäsa, v tom je to už konečná fáza tohto, koľko nakúpili hovädzieho mäsa od Záhumenského. Vtedy môžeme povedať, že, že sme to urobili dobre. Ďakujem pekne.