Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2021-09-22):
Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, kolegyne, kolegovia, dovoľte mi niekoľko slov. Hneď v úvode, aby nemusela byť taká prestrelka tuná tých procedurálov, spomeniem tu kolegynku Katarínu Hatrákovú, aby ste práveže mohli na ňu reagovať, pretože ten procedurálny návrh, ktorý tuná dala, je naozaj torpédujúci dobrý návrh zákona, ktorý tu v pléne Národnej rady je. Musím povedať hneď v úvode, že s touto iniciatívou sme vyšli my ešte, strana ŽIVOT, štyria poslanci, ako to kolega Tomáš Taraba tu spomenul, ešte v júni, kedy sme maďarskej vláde napísali list, kde sme dali podporné stanovisko pri prijatí zákona, kde Maďarsko prijalo zákon, ktorý chráni svoje deti na školách a škôlkach pred novodobým totalitárnym systémom LGBTI agendy. Dostali sme odpoveď v júli skrz pani ministerku vnútra, teraz jak sa volá, musím si pozreť, Judit Varga, a ona nám, ona nám poďakovala za túto podporu, kedy sme vlastne napísali ten list v čase, keď Maďarsko bolo vystavované veľkým medzinárodným tlakom, kde ich kritizovali. Ale ona, tak v krátkosti, keď už som spomenul, sme radi, že obraz hodnôt alebo odraz hodnôt, ktoré zdieľame v oblasti výchovy, ste podporili, práve keď Maďarsko bolo pod veľkým týmto medzinárodným tlakom. My sme vtedy nabrali tú odvahu a napísali sme to, nevedeli sme, aká bude ako odozva tuná v tejto veci, a ja preto aj vítam tento návrh zákona, ktorý tu v pléne Národnej rady je, pretože keď sme na jednej strane pozitívne reagovali na susedné Maďarsko, ktoré má deti, ale aj Slovensko má deti a mládež, ktorá je tiež vystavovaná takémuto morálnemu tlaku. Zvlášť je to v posledných rokoch, možno desiatich, pätnástich rokoch, kedy v podstate kazíme túto mládež. Je to úplne strašné, pretože ako ty sa môžeš rozhodnúť pre pohlavie? Tu mám po svojej ľavici pána doktora, no skús mi, Miro, povedať, že ako sa ja môžem rozhodnúť pre svoje pohlavie. Ty nie si gynekológ, ale keď na pôrodnici, tak prvé, čo pozerajú, hej, tak český profesor na Karlovej univerzite to pozeral, aby som povedal mamičke, že čo sa im narodilo, pozrem se do klína dítěte a potom poviem, hej, či sa vám narodilo chlapček alebo dievčatko. Aké sú to, prosím vás pekne, aké sú to bludy? Poviem vám jeden prípad, ktorý sa stal v Amerike, kedy 15-ročné dievča sa rozhodlo pre zmenu identity. Mesiac bola in vo svojej škole, pretože sa aj podrobila zákroku operačnému, kde boli jej amputované prsia. Jednoducho bola zmrzačená. Rodičia ju prosili, aby to nerobila, v podstate nechceli jej to dovoliť. Aj polícia sa postavila na stranu tohto dievčaťa, na stranu tohto dieťaťa, ona je dostatočne veľká, aby sa slobodne rozhodla v tejto veci slobodne konať. Viete, čo sa stalo? Mesiac síce bola pozornosťou a pod drobnohľadom svojich spolužiakov, svojich rovesníkov a po mesiaci prišla za mamou a za otcom a plakala, mama, ja chcem byť zasa taká istá, ako som bola. A ona jej hovorí, ale to jednoducho nejde, jej to vysvetľovala. To decko ako keby to nevedelo pochopiť. A výsledok bol taký, že to dievča sa obesilo, spáchalo samovraždu. Viete, v tomto návrhu zákona aj ja vidím trošku jednu vec a dovolil by som si to, ak kolegovia dovolia, tak my by sme aj podali pozmeňujúci návrh, ktorý by tento návrh zákona vylepšil, a to je to, čo chcem teraz, na čo chcem poukázať. Nielen 15- a 16-ročné deti nie sú spôsobilé sa rozhodnúť v tak závažnej otázke, keď sú tí demagógovia na tých školách a kazia a prznia nám naše deti. Pod takýmto možno emotívnym tlakom a to, tak môžu byť skratové tie rozhodnutia. Ja by som to nedal len v škôlkach, školách, školských zariadeniach, resp. sociálnych zariadeniach, že dospelé osoby, teda pokiaľ, hej, nie sú dospelé osoby, že nemôžu byť. Ale ja by som to dal takto, že na stredných školách. Terminus technicus je tu zmenený, hneď si pozrite ten prvý bod dôvodovej správy, ktorý tam máte, a stredné školy by som en bloc zahrnul tam ako celok. Prečo? Lebo my na školách máme častokrát aj, stredných školách, 18-, 19-ročné, dokonca 20-ročné deti máme a to sú aj osemročné gymnáziá, ktoré sú. Takže na stredných školách by som túto agendu LGBTI úplne, totálne zakázal. A to je jedno, či máš 20 alebo 21 rokov. Prečo to hovorím? A ten príklad, ktorý sa vrátim ako späť. Pretože mentálny vek a fyzický vek nekorešponduje nám v dnešnej dobe, že je ten istý, to je obrovský rozdiel. My máme vysokoškolákov na vysokých školách, prepáčte, sa ospravedlňujem vysokoškolákom na školách, ale veľakrát sa správajú ako puberťáci, sú nezrelí. Koľkokrát sú to dospelí ľudia, ktorí už majú možno aj polovicu života za sebou a furt sa správa ako taký puberťák, ako nezrelý. Teda ten mentálny vek chcem len tuná poukázať, že hlboko zaostáva za tým psychickým vekom, v súčasnej dobe je to tak. Kedysi v minulosti to tak nebolo, ten psychický vek. Dneska my sme pohoršení z toho a zvlášť u rómskych dievčat, lebo rómske dievča, ja neviem, je 15-ročná, je tehotná alebo 16-ročná je tehotná a rodí a podobne. U nás na východe je to častý zjav, poviem, ale nie je to nič výnimočné. Viete, keď ja len idem do generácie našich starých mám, veď tie dievčatá sa 14-, 15-, 16-, 17-ročné vydávali, to boli vydaté dievčatá a už keď mala 20 rokov, to bola stará dievka. Ale schvaľujem to, čo je teraz, ako samozrejme, tých 18 rokov, lebo dnešné mladé dievčatá ani v tých osemnástich rokoch nie sú zrelé ako na vydaj. Kdežto vtedy v minulosti, v blízkej minulosti, to je generácia našich starých mám, bola tá, ktorá jednoducho kládla dôraz ako jednak na toho chlapca, na to dievča, muselo sa zapájať do domácich prác, dostávalo zodpovednosť. No museli sa plnohodnotne správať ako vo svojej domácnosti. Rodina bola tá, ktorá formulovala toho človeka od malička, a neboli to dezinformácie, ale tuná, tuná korešpondovala výchova rodiny a výchova v škole. A, samozrejme, bol aj farár ešte vo farnosti, ktorý formoval celkovo mladého človeka, resp. tú rodinu a podobne. Ale tu nebolo čosi, čo sa stretalo a sa takto bilo. Pozrite sa, ja som dieťa narodené pod červenou hviezdou, lebo ja som sa narodil už v čase totality a na tom nič nezmením. Ale ako dieťa v škole som bol vychovaný a formovaný. Doma nás formovali rodičia a vychovávali inak, ako to bolo v škole. Ale my sme vedeli a my sme to vedeli aj rozlišovať medzi tým, hej? A nie to všetko, čo škola na nás kedysi ako pôsobila, takže to bolo to všetko to najlepšie a podobne. Vždycky s rodičmi sme sa rozprávali aj o otázkach aj spoločenských, aj vážnych ako témach a nám to rodičia trpezlivo vysvetľovali, ako to je. Nechcem, aby sme žili znova obdobie totality, kde bude to rozporuplné vo výchove medzi školou, školským zariadením a rodinným prostredím. Ale dieťa ti nepatrí, aj keď je to tvoje dieťa, to dieťa nie je vlastníctvom, to je obrovský omyl, keď si to mnohí rodičia myslia, že dieťa mi patrí, je moje. To nie je vec, to je živá bytosť. Boh ti ju zveril, ale prepáčte, poviem to tak trošku inak. Boh ti to dieťa zveril preto, aby si ho formoval a vychovával. Raz keď sa tvoj syn alebo tvoja dcéra vydá, ožení, no ale veď tebe nepatrí to dieťa, to nie je vlastníctvo. A toto je to omylné, čo podstatne veľakrát, hej, ako v tých rodinách a rodinnom prostredí to zažívame. A na záver sa vrátim k pani Hatrákovej, aby ste, naopak, mohli na ňu reagovať, pretože dať procedurálny návrh, aby sa návrh zákona vrátil a takto tento dobrý návrh zákona torpédovať, považujem to aj ja za veľmi neseriózne, hej, je to taká podpásovka, tak sa tomu hovorí. A, samozrejme, tam, kde my muži svalnatí nič nezmôžeme, no tak pošleme ženu. A to, Katka, to váš zákon na to zneužili, že ste sa tu postavili a povedali takúto vec, že stiahnuť návrh zákona na prepracovanie. To sú rozprávočky. Keď ti nechýba odvaha, príď tu, predlož takýto návrh zákona! Ale veď my sme dva roky tuná čakali, že takéto návrhy zákona tu prídu. Kde sú tie hodnotové zákony, ktoré ste sľubovali v otázkach, ja neviem, výchovy, v otázkach rodiny a to nie je len všetko cez peniaze. Peniaze všetko nevyvážia, rodičia nie sú ochotní prijať len, deti len preto, lebo dostanú neviem aké prídavky. No skús dostávať tisíc eura na dieťa a prijmi, prijmi desať detí! Nikdy to neurobíš kvôli peniazom, ale vždy je to osobné rozhodnutie týchto rodičov. Zaznel mi ten signál a chcem rešpektovať to ukončenie a ďakujem, že ste ma nechali ešte myšlienku aspoň dohovoriť. Tak ďakujem veľmi pekne, kolegovia, za pozornosť.