Pavelka, Radoslav, poslanec NR SR (2019-03-26):
Ďakujem pekne. Pán predsedajúci, kolegyne, kolegovia, dovoľte mi, aby som sa ja vyjadril k tomuto zákonu, respektíve k návrhom pána prezidenta, ktorý vrátil tento zákon na opätovné prerokovávanie. A vo svojom vystúpení sa zameriam teda na tie veci, ktoré pán prezident vytkol. Jednu z tých vecí, alebo možno by som ich chcel tak vysvetliť, aby to možno pochopilo aj plénum, aj keď teda moc nás tu teda nie je, ale možno, aby niekto pochopil, že o čo tu naozaj ide, to, čo pán prezident napadol. Je to, je to, jedno z nich je ustanovenie, podľa ktorého rozklad proti rozhodnutiu o udelení poriadkovej pokuty alebo rozklad proti rozhodnutiu o uložení pokuty za správny delikt nemá odkladný účinok. V oboch prípadoch je tam stanovená doba splatnosti na 30 po jej doručení. Čo to znamená v praxi? Jednoducho to, že ak subjekt dostane pokutu, je povinný ju fyzicky zaplatiť do 30 dní alebo teda uhradiť do 30 od toho, ako mu je doručené. Môže sa voči tomuto odvolať, ale nič to nemení na tom, že túto pokutu musí v uvedenom termíne zaplatiť. Treba povedať, že táto prax nie je bežná v našich zákonoch a je de facto popretím akejsi prezumpcie neviny, keďže pokutovaný objekt musí hneď podstúpiť trest, teda zaplatiť tú pokutu bez toho, aby sa ešte mohol odvolať, pokiaľ teda tú pokutu zaplatí. Môže sa síce obrátiť na príslušné orgány s odvolacím konaním, ale podstatné je, že túto pokutu musí naozaj zaplatiť. V reálnom živote ale samozrejme môže nastať situácia, že odvolacie orgány dajú za pravdu subjektu, ktorý dostal pokutu, a vyhodnotia takéto konanie v udelení pokút ako konanie v rozpore so zákonom a celé rozhodnutie sa zruší. Subjektu sa takto okrem morálnej satisfakcie, ktorú teda týmto, ktorá mu je týmto vyjadrená, môže teda vrátiť aj táto pokuta. Ale tu je ten problém, že si musí vymáhať v súdnom konaní, ktoré môže trvať naozaj, naozaj dlho, a nevidím v tom naozaj žiadnu logiku, prečo niekto, kto nič nespravil, sa musí o svoje peniaze domáhať súdnym konaním, pretože niekto mu tieto peniaze predtým zobral bez toho, aby sa ten dotyčný mohol obrátiť na príslušné orgány na prejednanie jeho sťažnosti. Je veľmi dôležité pripomenúť, že tento problém je o to vypuklejší, že tieto pokuty sú naozaj veľmi vysoké. V tomto zákone sa rozprávame o desaťtisícoch, stotisícoch až miliónoch. Tieto hodnoty sú také vysoké, že pre niektoré dotknuté subjekty môžu naozaj znamenať až ich likvidáciu. Na túto skutočnosť som upozorňoval aj v rozprave pri prejednávaní tohto zákona. Pripomenul som tiež to, že si treba uvedomiť, že tento zákon neplatí len pre veľké reťazce, ako sa to deklaruje, ale platí pre celý potravinový reťazec, teda aj pre menších, menších predajcov, ktorí, ako som spomenul aj vo svojej faktickej, sú predajcovia, ktorí sú možno aj na sídlisku, je to možno malá drobná predajňa, alebo možno je to nejaký lokálny predajca, ktorý chce predávať slovenské výrobky, ale jednoducho má jednu predajňu, a tam keď dostane takúto pokutu, ktorú bude musieť zaplatiť, a ak náhodou teda ju dostal v nesúlade so zákonom, tak, a bude musieť tieto peniaze dlhodobo, dlhodobo mať aj mimo seba, naozaj mu to môže spôsobiť veľké problémy. Je preto problém, že zákon nijako neupravuje výšku pokuty, môžem citovať: „Ministerstvo pôdohospodárstva pri určení pokút prihliada na závažnosť protiprávneho konania, jeho následky, dĺžku protiprávneho konania a na jeho opakovanie.“ Koniec citátu. Ale nikde nie je taxatívne napísané akékoľvek upresnenie, začo sa aká veľká pokuta môže udeliť. Je tam len jeden jediný limit a to sú maximálne výšky pokút. Samotná výška pokuty je na orgáne kontroly, ktorý si vyššie uvedené upresnenia môže vysvetliť po svojom. Nuž a povedzme si otvorene, je rozdiel, ak kontrola udelí pokutu 5-tisíc euro alebo 200-tisíc euro. Takéto možnosti sú ako stvorené na vytváranie možnosti korupcie, respektíve hľadania spôsobu ako ovplyvniť orgán, ktorý určí výšku pokuty. To by bolo určite vhodné zadefinovať výšku pokuty presnejšie, napríklad odstupňovanie podľa výšky obratu predajne, aby sme takéhoto malého slovenského predajcu nemali možnosť likvidovať hneď pri prvom jeho prehrešku, ale práve naopak, aby takáto pokuta slúžila nie ako represália, ale aj akési posledné, posledné, v úvodzovkách posledné, upozornenie. Nie v neposlednom rade treba mať na pamäti, ako môže takáto vysoká likvidačná pokuta pôsobiť nielen na podnikanie daného predajcu, ale aj na jeho súkromný život. Z uvedeného je jasné, že toto ustanovenie, podľa ktorého rozklad proti rozhodnutiu o udelení poriadkovej pokuty alebo rozklad proti rozhodnutiu o uložení pokuty za správny delikt nemá odkladný účinok, je protiprávne. Domnievam sa, že týmto zákonom sú nabúravané základné princípy právneho štátu a demokratickej spoločnosti, a preto túto námietku pána prezidenta my v SaS aj podporíme. Druhým bodom, pre ktorý vrátil pán prezident tento zákon na opätovné prerokovanie, je povinnosť uvádzať v reklamných letákoch minimálne 50 % poľnohospodárskych výrobkov a potravín vyrábaných na Slovensku. Toto nariadenie jasne diskriminuje propagáciu a marketing a tým aj predaj výrobkov a potravín dovážaných z krajín EÚ. Či sa vám to páči, alebo nie, týmto znením zákona porušujete medzinárodné dohody, konkrétne čl. 34 zmluvy o fungovaní Európskej únie a teda je v rozpore s právom EÚ. Žijeme v otvorenom európskom obchodnom priestore, aj my musíme dodržiavať medzinárodné dohody. Ak my chceme od našich partnerov EÚ dodržiavanie dohodnutých podmienok, musíme dohodnuté zmluvné podmienky dodržiavať aj my. Druhým pohľadom na problematiku je skutočnosť, či predajca dokáže reálne na slovenskom trhu zadovážiť dostatok kvalitných slovenských potravín a poľnohospodárskych výrobkov po celý rok. Ja som za podporu predaja slovenských výrobkov a poľnohospodárskych produktov, ale nerobme to za cenu porušovania medzinárodných zmlúv a dohovorov a nenúťme obchodníkov k tomu, aby hľadali rôzne cestičky ako naplniť tento článok zákona. Ďakujem pekne.