Novotný, Viliam, poslanec NR SR (2013-05-29):
Ďakujem pekne. Vážené dámy, vážení páni, dnes budeme rokovať o poslaneckom návrhu zákona, ktorý je, myslím, zaujímavý. A je takým logickým pokračovaním procesu, ktorý začal niekedy v roku 2010 a pokračoval potom jednou aj druhou novelizáciou predmetných zdravotníckych návrhov zákona. Prečo ho považujem za zaujímavý a potrebný zákon, prečo to opatrenie, ktoré sa pán navrhovateľ teraz snaží rozšíriť na širší okruh osôb, považujem za správny návrh. Jednak hneď na úvod si treba povedať, čo je cieľom zdravotníctva. Málokedy o tom hovoríme, lebo väčšinou potom diskutujeme o konkrétnych ustanoveniach, ale možno niekedy pre zopakovanie to je potrebné povedať. Cieľom zdravotníctva je zlepšovať zdravotný stav ľudí, zvyšovať spokojnosť ľudí s poskytovaním zdravotnej starostlivosti, nielen pacientov, ale aj zdravotníkov a, čo je najdôležitejšie, ochrániť ľudí pred vysokými doplatkami a poplatkami v zdravotníctve. Preto máme poistný systém, preto je poistný systém vo vyspelej Európe, aby chránil ľudí pred katastrofickými nákladmi, ktoré by vznikli, ak by ochoreli a nemali poistku. Faktom ale je, že trendom, ktorý zachytávame na Slovensku v ostatných rokoch, je také plazivé a nenápadné zvyšovanie doplatkov a poplatkov v zdravotníctve. Pri diskusii o zdravotníckych vládnych návrhoch zákona som už na tejto schôdzi o tom hovoril. Odhad hovorí, že zhruba jedna pätina všetkých peňazí, ktoré reálne minieme v jednom kalendárnom roku v zdravotníctve, pochádza z hotovostných platieb pacientov. To je strašne veľa peňazí, 20-percentná spoluúčasť je tu aj na vyspelú Európu v porovnaní s krajinami vyspelej Európy veľmi vysoká spoluúčasť. V roku 2010 som pochodil množstvo polikliník a nemocníc ešte pred voľbami v roku 2010 a urobil som si taký zaujímavý prieskum. Pýtal som sa ľudí, čo ich najviac trápi v zdravotníctve. Nesklamem vás, naozaj na prvom mieste boli doplatky a poplatky, drahé lieky a vysoké doplatky za ne, ale aj nezrozumiteľné poplatky u lekára, ktorým nerozumejú pacienti, prečo ich platia. U jedného lekára platia za infúziu tri eurá, u druhého lekára neplatia nič a u iného lekára o chodbu nižšie platia desať eur. Nebola na to odpoveď. Samozrejme, riešení je mnoho. A nejdem vás teraz v túto pokročilú, už skoro večernú hodinu zabávať týmito riešeniami, chcem len povedať, že my sme vtedy aj do nášho programu SDKÚ – DS v roku 2010 navrhli jedno riešenie. Veľmi jednoducho sa volalo „desať eur a ani o cent viac“. To bolo riešenie, cieľom ktorého bolo určiť určitý limit spoluúčasti. To znamená určiť, koľko môžu ľudia doplácať v hotovosti a čo by už nemalo byť tolerované zo strany zdravotníckeho systému a čo by malo tým pacientom byť už následne refundované. Samozrejme, vtedy sme uvažovali o všetkých doplatkoch a všetkých poplatkoch v celom rezorte zdravotníctva, pričom znovu mám množstvo technických nuáns, ak by sme to chceli takto realizovať, lebo to prvé, čo by bolo dôležité, by sme si mali povedať, že za čo vlastne ľudia tie poplatky u lekára platia, lebo dnes sa tvárime, že oni tam vlastne neplatia. Tam oni neplatia, ale vlastne platia. Čiže prvá vec, čo by sme mali urobiť, je naozaj zadefinovať, čo je rozsah zdravotnej starostlivosti plne hradenej z verejného zdravotného poistenia, na čo majú ľudia nárok z verejného zdravotného poistenia a čo sú poplatky a doplatky, ktoré je možné v zdravotníctve pri čerpaní zdravotnej starostlivosti z verejného zdravotného poistenia vyberať od pacientov. A na to je potom možné stanoviť nejaký limit pre určité skupiny nízkopríjmových ľudí alebo sociálne ohrozených ľudí. Takže o tom bolo to riešenie „desať eur a ani o cent viac“ z roku 2010“. Ja som veľmi rád, že sa nám ho podarilo posunúť do programového vyhlásenia vlády Ivety Radičovej, kde sa toto riešenie už objavilo, teda že uvažuje vláda o tom, že počas štvorročného funkčného obdobia zrealizuje limit na spoluúčasť, aj keď už to bolo trošku v oklieštenejšej forme. Týkalo sa to len doplatkov za lieky predpísané na recept. Ako už navrhovateľ tohto zákona pán poslanec Uhliarik o tom hovoril , k riešeniu realizácie limitu na spoluúčasť došlo veľmi rýchlo. Ministerstvo zdravotníctva, ktoré viedol pán poslanec, v tom čase predložilo najskôr novelu zákona o rozsahu čiže novelu zákona č. 577/2004 Z. z., ktorá zaviedla limit na spoluúčasť, ktorý nadobudol účinnosť 1. apríla 2011. Následne potom pri schvaľovaní nových liekových zákonov bol schválený zákon o rozsahu úhrady liekov, ktorý tiež predkladalo ministerstvo zdravotníctva, ktoré vtedy viedol pán poslanec Uhliarik. A tento návrh zákona prevzal zo zákona o rozsahu kapitolu o limite spoluúčasti, ktorú zároveň trochu rozšíril, čiže ten limit spoluúčasti na doplatkoch za lieky trochu rozšíril. Ako to v praxi funguje? Prvá poznámka, funguje to dobre, druhá poznámka, neboli s tým žiadne aplikačné problémy, tretia poznámka, týka sa to zdravotne ťažko postihnutých a dôchodcov, ktorí majú kvartálne, teda za štvrťrok určitý limit spoluúčasti na doplatkoch za lieky. V prípade dôchodcov je to 45 eur za kvartál, za tri mesiace, v prípade zdravotne ťažko postihnutých je to 30 eur za kvartál, teda za tri mesiace, s tým, že dôchodca alebo zdravotne ťažko postihnutý človek s tým nemá vôbec žiadne problémy, nemusí si nič merať a ukladať, pretože, samozrejme, pre kontrolu by si mal odložil bločky z lekárne, ale to je len pre kontrolu, nenastal tu vôbec žiaden problém zatiaľ, že by zdravotné poisťovne nesplnili to, čo splniť majú. Zdravotná poisťovňa, skrátka, vie, aké lieky sú predpísané pre jej poistenca. Vie na základe kategorizácie, aké sú výšky doplatkov, čiže presne vie spočítať, koľko vyčerpal daný pacient za tri mesiace liekov, koľko to stálo zdravotnú poisťovňu a následne koľko doplácal pacient. To vieme úplne presne. Zdravotná poisťovňa to vie veľmi presne vyčísliť. A ten limit spoluúčasti funguje tak, že sa počíta nie doplatok aktuálne predpísaného lieku, ale doplatok lieku s najnižším doplatkom s rovnakou účinnou látkou, čiže počíta sa doplatok u najlacnejšieho generika. Úplne jednoducho to poviem. Funguje to dobre. To, že pán poslanec Uhliarik dnes prichádza s rozšírením limitu spoluúčasti, považujem za správny a rozumný krok. Je to, hovorím to teraz kolegom zo strany SMER – sociálna demokracia, veľmi sociálny návrh zákona, ktorý naozaj pomôže ľuďom, ktorí sú nízkopríjmoví. Ja ich nebudem menovať, pán navrhovateľ vymenoval všetky tie kategórie. Naozaj je to pomoc tým, ktorí užívajú veľa liekov, ktorí sú chronicky chorí a ktorí majú nízky príjem. Pre tých je rozšírenie limitu spoluúčasti na ďalšie kategórie veľmi dobrá správa. Automaticky každý kvartál, keď to zdravotná poisťovňa spočíta, vráti im tie peniažky buď na účet, alebo poštovou poukážkou veľmi elegantným spôsobom. Áno, bude to mať dopad, to musíme férovo priznať. Mimochodom, aby ste mali predstavu, nemám ešte úplne posledné čísla Úradu pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou, ale za rok fungovania limitu na spoluúčasť na doplatky za lieky sa vďaka tomuto limitu vrátilo zhruba 2,5 milióna eur poistencom, 2,5 milióna eur zdravotne ťažko postihnutým a dôchodcom, nízkopríjmovým skupinám a každý kvartál sa to týkalo približne 30 tisíc pacientov, aby ste mali predstavu, ten odhad tejto novely zákona hovorí o tom, že ročne by to malo stáť 4,6 milióna eur, čiže skoro dvojnásobok toho, čo teraz vracajú zdravotné poisťovne. No ale uisťujem vás, že niečo cez 2 milióny eur nárast ročne zas nie je úplne nič voči tomu, že poradca, ktorý bude radiť pri vytváraní jednej zdravotnej poisťovne, si naúčtuje za to 3,4 milióna eur. Takže tu zjavne vidíte, o čo ide v zdravotníctve. Myslím si, že omnoho efektívnejšie je vrátiť niečo cez ďalšie 2 milióny eur pacientom, nízkopríjmovým ľuďom, ktorí sú chronicky chorí a užívajú veľa liekov, ako to dávať nejakému poradcovi, ktorý pripraví znovu nejaký pofidérny projekt jednej zdravotnej poisťovni, ktorý, sa veľmi obávam, skončí na arbitráži. Takže, vážené kolegyne, vážení kolegovia, považujem tento poslanecký návrh zákona za dobrý návrh zákona. Ja zaň budem hlasovať. A rád by som vás poprosil, aby ste tak urobili aj vy. Ďakujem pekne za pozornosť.