I. Štefanec, poslanec: (2007-09-12):
Tento návrh zákona nie je neobvyklý v tom, že je vlastne pokračovaním v rade útokov súčasnej vlády na súkromné vlastníctvo. Je ale jedinečný predsa v tom, že prvýkrát zakazuje tvoriť zisk. Je to tak podľa § 15 ods. 6 tohto návrhu. Vlastne zisk sa stal v rétorike aj v konaní súčasnej vládnej koalície akýmsi synonymom zla. Presne v duchu učenia marxizmu-leninizmu a vedeckého komunizmu, ako hovorili o tom už moji kolegovia. Pripomínam ale, že výsledkom prirodzených aktivít každej ľudskej činnosti je výsledok, ktorý z ekonomického hľadiska môžeme hodnotiť ako rozdiel medzi príjmami a výdavkami alebo, ak chceme, medzi výnosmi a nákladmi a je to zisk. Je to tak u každého jednotlivca, je to tak v každej rodine, v každej firme, je to tak v celej spoločnosti. Všetci sa usilujeme jednoducho mať väčšie príjmy ako výdavky. Je to motor lepšieho vzdelania, lepších technológií a v konečnom dôsledku lepšej životnej úrovne. Zisk, keď to chápeme u jednotlivca alebo v rodine, chápeme to ako niečo prirodzené. Ani o tom veľa nehovoríme. Keď ale už hovoríme o firme alebo spoločnosti, je to, samozrejme, viditeľnejšie. Čo je ale teda na zisku zlé? Čo je na ňom vlastne asociálne? Je to len výsledok prirodzenej snahy o prosperitu. Podľa mňa asociálny nie je zisk, asociálna je strata, lebo ak nejaká jednotka, či chceme hovoriť o firme, alebo o rodine, ak tvorí stratu, túto stratu niekto musí zaplatiť. Všetky účty sa musia platiť. A ak trebárs firma, nebodaj, skrachuje, tak doplatia na to ľudia. Doplatia na to tí, čo dodávajú tovar, tí, čo vložili peniaze do firmy, tí, čo prišli o prácu. Jednoducho ľudia. Asociálna je strata, dámy a páni. Asociálny nie je zisk. Všetko niečo stojí. Všetko sa musí zaplatiť. Na opačnej strane, ak firma alebo nejaká jednotka profituje, keď sú výsledky aktivít v tejto firme v pluse, samozrejme, je to ziskové, je to dobré. Zákaz takejto tvorby zisku je preto nelogický a asociálny a je jednoducho proti ľuďom. Logicky sa nám vynárajú nasledovné otázky. Prečo jeden dodávateľ nemocnice môže vytvárať zisk a prečo iný nie? Prečo napríklad výrobca alebo distribútor liekov, alebo lekáreň je iný v reťazci poskytovania zdravotnej starostlivosti iný ako zdravotná poisťovňa? Prečo je súkromný lekár napríklad iný ako zdravotná poisťovňa a podobne. Vláda takto vytvára skupiny ľudí, ktorí môžu vytvárať zisk a iní nie. Je to vlastne to isté, ako keby vláda rozhodla, že nemôžete poberať výplatu. Prečo vlastne, lebo peniaze pochádzajú z verejných zdrojov? Keby vláda rozhodla, že učitelia nemôžu poberať plat alebo lekári nemajú nárok na odmenu? Môžeme hovoriť aj o tom. Je to skutočne nespravodlivé a je to škodlivé. Zákaz tvorby zisku bude pre ľudí znamenať predovšetkým menšie možnosti výberu, čo sa prejaví následne v zhoršenej poskytovanej zdravotnej starostlivosti, a teda v zhoršení služieb pre ľudí. Tento návrh zákona je ďalším v rade, ktorý ide proti ľuďom. Okrem toho pozrime sa na ďalší aspekt tejto filozofie. Predsa jedine ziskové podniky napĺňajú štátnu kasu. Vláda by mala mať eminentný záujem na tom, aby príjmy od podnikateľov zvyšovala. Ak ich zisk bude nulový, predsa príjem do rozpočtu sa bude rovnať potom nule. Hovoríme o deficite, kvôli ktorému súčasná vláda chce siahnuť na úspory ľudí z druhého piliera a na druhej strane sa chce vzdať príjmov od zdravotných poisťovní. To je nielen nekoncepčné a nekompetentné, ale je to aj zavádzanie ľudí. Proti obmedzeniu fungovania zdravotných poisťovní dostávame množstvo podnetov, množstvo listov. Tu mám pri sebe niekoľko z nich, ale sú to mnohé a mnohé argumenty, kedy poistenci v súkromných zdravotných poisťovniach čakajú kratšie na potrebné operácie a iné zdravotnícke úkony ako tí, čo sú poistení v štátnych poisťovniach. Ako v štátnej poisťovni niekomu nechcú preplatiť operačný zákrok, ale v súkromnej to ide. Alebo napríklad ako lekári v súkromných poisťovniach môžu predpísať až trojnásobný limit pre pacientov atď. atď. Príkladov je neúrekom. Každý má právo na slobodný výber. Aj ja osobne som sa, samozrejme, pri výbere poisťovne rozhodoval podľa rozsahu služieb a poskytovanej zdravotnej starostlivosti. Každý má určite svoje vlastné preferencie a potreby, a preto som presvedčený, že je správne mať právo slobodného výberu a za toto právo budem vždy bojovať. Som rád, že na slobodnom výbere záleží aj mnohým ľuďom. Mám na mysli petíciu za pluralitu v zdravotníctve, ktorú podpísalo takmer 160-tisíc ľudí. Pripomínam, dámy a páni, že takúto vysokú podporu nezískala ani jedna z viac než 60 petícií určených pre parlament, ktoré sa organizovali od roku 2003. Jedným zo štyroch bodov petičnej akcie je zachovanie slobodného výberu zdravotnej poisťovne pre občana a iniciatíva je za zachovanie rovnocennosti všetkých štátnych a neštátnych zdravotníckych pracovníkov, nemocníc a zdravotných poisťovní, ako aj za zachovanie práva dosahovať primeranú odmenu vo forme zisku pre zdravotníkov, nemocnice a zdravotné poisťovne. Dámy a páni, je zrejmé a je to potešujúce, že občania, a sú to tisíce občanov, chápu, že nediskriminácia poskytovateľov starostlivosti v zdravotníctve a sloboda voľby sa následne prejaví v lepšej kvalite služieb pre ľudí. Vláda by preto nemala útočiť na prirodzené inštitúty, ale mala by skôr riešiť lepší prísun prostriedkov zdravotníctva. Mám tu na mysli napríklad platby za poistencov štátu, o ktorých sme hovorili napríklad pri návrhu o štátnom rozpočte. Vieme, že zo 4 na 5 %  z priemernej mzdy boli tieto platby zvýšené len na 4 mesiace počas tohto roka, a keď hovoríme o návrhu štátneho rozpočtu na budúci rok, tak, bohužiaľ, žiadne  navýšenie  tam   nie   je. Je tam opäť len sadzba 4 %. Ďalšie chyby, ktoré považujem za zásadné v zdravotníctve, sa udiali takisto koncom minulého roka. Mám na mysli zmäkčenie pravidiel a posunutie exekúcie zdravotníckych zariadení, ktorý znamenal vlastne len prudký nárast zadlžovania zdravotníckych zariadení a takisto chybou bolo aj znížiť daň z pridanej hodnoty na lieky a zdravotnícke pomôcky. Výsledkom je príjem menší o takmer 3 miliardy vo verejných zdrojoch, ale v konečnom dôsledku sa ceny liekov neznížili a ľudia to jednoducho nepocítili v lepších cenách. Straty, ktoré produkujú zle riadené zariadenia, odoberajú prostriedky napríklad aj iným, ktoré ich vedia na zdravotnú starostlivosť o ľudí použiť lepšie. Nesociálne je teda, opäť to pripomínam, vytvárať stratu, a nie zisk. Je pozoruhodné, že napríklad v doložke k tomuto zákonu, v doložke finančných, ekonomických a environmentálnych vplyvov, ako aj vplyvov na zamestnanosť a podnikateľské prostredie sa pri tomto zákone uvádza, že návrh zákona je v súlade s prioritami, cieľmi hospodárskej politiky, že nebude mať dopad na zamestnanosť a nebude mať dopad na podnikateľské prostredie. Nuž, ak je tento zákon v súlade s cieľmi hospodárskej politiky, pýtam sa, či cieľom hospodárskej politiky je zákaz tvorby zisku? Ak je tento návrh zákona bez dopadu na zamestnanosť, je to predsa nelogické, pretože pri zákaze tvorby zisku nastáva odliv kapitálu, a teda aj pokles zamestnanosti. No a, samozrejme, dopad na podnikateľské prostredie – je zrejmé, táto vláda ho permanentne zhoršuje a tento zákon znamená len ďalšie razantné zhoršenie podnikateľského prostredia a pri takomto návrhu sa každý človek, každý podnikateľ pýta, kedy, zakážu vytvárať zisk mne? Najdôležitejšie ale je, že všetky tieto dôsledky sa pri takýchto návrhoch, žiaľ, prejavia len v zhoršenej kvalite zdravotnej starostlivosti pre ľudí. Preto navrhujem, tak ako to už povedal pán poslanec Novotný, aby sme v zmysle zákona Národnej rady č. 330/2005 Z. z. o rokovacom poriadku podľa § 73 ods. 3 písm. b) nepokračovali v rokovaní o uvedenom návrhu zákona. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)