J. Golian, poslanec: (2009-06-18):
Poľnohospodárstvo a lesníctvo s využitím poznatkov znalostnej ekonomiky je podľa mnohých celosvetovo uznávaných analytikov jednou z najperspektívnejších oblastí ako dostať svet z krízy, v ktorej sa v súčasnosti nachádza. Využívanie obrovského domáceho potenciálu, ktorý poskytujú obnoviteľné zdroje energie, znamená totižto nielen väčšiu energetickú sebestačnosť a nezávislosť na dodávateľoch fosílnych energonosičov, ale aj vznik tisícok pracovných príležitostí na vidieku a najmä využívanie finančných prostriedkov, ktoré dnes za dodávky energií tečú na kontá ruských oligarchov a arabských šejkov práve v našich najchudobnejších regiónoch. Navyše dodávatelia fosílnych energonosičov sú prevažne z politicky málo stabilných regiónov, účelovo sa voči nám tvária priateľsky až bratsky a v skutočnosti sa chovajú ako výpalníci, ako sme sa mohli o tom presvedčiť aj na začiatku tohto roka. Aj dnes tŕpneme a s napätím očakávame, či sa Ukrajine podarí požičať si peniaze na platbu Gazpromu alebo nám veľký brat ukáže, ako sa točí uzáverom na plynovode. Aby som predišiel polemickej diskusii o tom, že využívanie obnoviteľných zdrojov energie je drahé a ekonomicky neefektívne, rád by som upozornil prípadných kritikov, že bez posúdenia multiplikačných efektov takýchto investícií na rozvoj regiónov a spoločnosti nie je možná zmysluplná diskusia. Pretože som tu krátko, môj prvý diskusný príspevok do rozpravy v Národnej rade Slovenskej republiky mienim viesť vecne a argumentačne, preto nebudem lamentovať nad tým, prečo sa zákon predkladá až teraz. Práve naopak, chcem sa pánovi ministrovi, zastupujúcemu ministrovi teraz, poďakovať a najmä jeho ľuďom z ministerstva hospodárstva poďakovať za solídne odvedenú prácu. Prijatie zákona svojím hlasom určite podporím. Rád by som však prispel svojimi návrhmi ku skvalitneniu niektorých ustanovení predkladaného zákona. Zákon považujem len za prvý významný krok za dobiehaním legislatívneho zaostávania Slovenskej republiky voči všetkým našim partnerom v Európskej únii. Bez urýchleného prijatia cestovnej mapy obnoviteľných zdrojov energie na obdobie najmenej do roku 2030, bez zefektívnenia činnosti regulátora tak, aby nebolo možné tak, ako je to teraz, prostredníctvom lobistov zneužívať podpory pre technologicky zaostalé technológie, ktoré znižujú konkurencieschopnosť odvetvia obnoviteľných zdrojov energie a ďalšími opatreniami nedokáže Slovenská republika plniť agendu 20/20/20, ku ktorej sme sa zaviazali. V druhej časti svojho vystúpenia sa budem zaoberať vecnou stránkou zákona, jeho legislatívnym procesom a pripomienkami, ktoré sa snažia zmeniť jeho dikciu v druhom čítaní v Národnej rade Slovenskej republiky. Ide najmä o zmenu čl. 1 § 3 ods. 7 predloženého návrhu zákona, ktorý pre prevádzkovateľa energetického zariadenia, napr. bioplynovej stanice taxatívne vymedzuje, že len 40 % substrátu, ktorý sa v procese anaerobnej fermentácie mení na energonosič a digestát môže pochádzať z ornej pôdy. Čo to v praxi znamená, sa pokúsim v krátkosti vysvetliť. Ministerstvo pôdohospodárstva ešte začiatkom leta minulého roku po skončení pripomienkového konania uplatnilo túto pripomienku ako zásadnú, hoci v rámci pripomienkového konania takáto podmienka v navrhovanom zákone nebola a nemohli sa k nej vyjadriť dotknutí, teda poľnohospodárska samospráva ako reprezentant poľnohospodárov, ako aj energetici. Cieľom zásadnej pripomienky je chrániť ornú pôdu ako celok, teda bez ohľadu na jej bonitu a spôsobilosť na intenzívnu rastlinnú výrobu. Čo to v praxi znamená? Kto bude touto pripomienkou dotknutý? Na prvý pohľad sa zdá, že to bude ten, kto má hospodárenie na pôde ako podnikateľskú činnosť, teda poľnohospodár. Je to naozaj tak? Skutočnosť je taká, že dotknutý bude prevádzkovateľ bioplynovej stanice, ktorý nemusí byť poľnohospodárom, nemusí hospodáriť ani na jedinom hektári poľnohospodárskej pôdy a ktorý surovinu do svojho zariadenia kompletne nakupuje, a to zníženou cenou elektrickej energie vyprodukovanej týmto zariadením. Tým bude postihnutý. Poľnohospodár môže pokojne na celej obhospodarovanej ornej pôde pestovať napríklad kukuricu, repku a iné energetické plodiny, môže si dokonca ešte v tomto roku uplatňovať podporu 45 € na hektár, ktorou ministerstvo pôdohospodárstva v protiklade s touto zásadnou pripomienkou k predkladanému zákonu stimuluje pestovanie energetických plodín na ornej pôde. Ešte raz sa teda pýtam: Ako môže prevádzkovateľ energetického zariadenia chrániť ornú pôdu? Prečo Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky tento problém, ak je to vôbec problém, nerieši novelizáciou niektorého z radu zákonov zaoberajúcich sa pôdou? Aké kontrolné mechanizmy tohto ustanovenia sú v zákone definované? Kto bude v silážnych žľaboch, kde je uskladnené 22 a viac tisíc ton suroviny a akým spôsobom kontrolovať pôvod tejto suroviny? Bude to možné len kontrolou papierov a v duchu hesla papier znesie všetko, stimulovať k podvodom a falšovaniu dokladov o dodávkach surovín. To, že štát týmto ustanovením reguluje slobodu rozhodovania sa poľnohospodárstva, evokuje ďalší problém. Tým, že štát ho usmerňuje, že na ornej pôde nemôže na väčšej ploche ako 40 % pestovať energetické plodiny, zároveň v prípade nadúrody môže štát žiadať o kompenzáciu. Ty, štát, si mi nedovolil pestovať, čo chcem, obmedzil si ma, tak teraz vykúp odo mňa napríklad nadprodukciu pšenice, nadprodukciu kukurice, ako aj ďalších plodín. Podľa môjho presvedčenia ide o zásadné poškodenie práve poľnohospodárov, pretože priestor, ktorý poskytuje energetika pre uplatnenie sa poľnohospodárskej produkcie, vytvára oveľa širší vplyv rezortu pôdohospodárstva na ekonomiku našej krajiny. Dovolím si preto v zmysle týchto pripomienok dať návrh, aby § 3 ods. 7 bol v rámci hlasovania vyčlenený na osobitné hlasovanie. To je môj procedurálny návrh. Ďakujem pekne za pozornosť.