R. Madej, poslanec: (2003-02-28):
Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec, aj za to upozornenie, aspoň konečne teda vieme, ako sa správne vyslovuje vaše meno. Ďalej sa do rozpravy prihlásil pán poslanec Ondriaš. K. Ondriaš, poslanec: Vážená pani podpredsedníčka, dámy a páni. Pri študovaní zákona č. 553/2002 o sprístupnení dokumentov o činnosti bezpečnostných zložiek štátu 1939 až 1989 o založení Ústavu pamäti národa a o doplnení niektorých zákonov som bol nemilo prekvapený. Zistil som, že tento zákon je neúplný, neobjektívny, diskriminačný a nezodpovedá už vôbec historickej pravde. Poviem hlavné charakteristiky zákona, tie, ktoré ma zaujali. Zákon dáva „rovnítko“ medzi fašizmom a komunizmom na Slovensku. I napriek tomu, že komunizmus na Slovensku nikdy nebol, čo hovorí o hlbokej nevzdelanosti predkladateľov a zákonodarného zboru, ktorý zákon odsúhlasil. Na Slovensku bol socializmus, a nie komunizmus. Zákon mnohokrát zdôrazňuje „rovnítko“ medzi fašizmom a komunizmom. Napríklad v nadpise § 3, ktorý má názov nacistické zločiny a komunistické zločiny. A v § 3 ods. 1, v § 8 ods. 1 a tak ďalej. Zákon sprístupňuje dokumenty o činnosti bezpečnosti štátu v rokoch 1939 - 1989. A nie od roku 1938 po súčasnosť. Pamäť národa neobsahuje transformáciu, privatizáciu a fakty o úpadku spoločnosti počas budovania kapitalizmu na Slovensku po roku 1989. Neobsahuje históriu Slovenska ani činnosť jeho bezpečnostných zložiek po roku 1989. Ja len pripomeniem predkladateľom, že napríklad počet mŕtvol nájdených na Slovensku v kanáloch a na smetisku za posledných 5 rokov je okolo 200 ročne. To sú zločiny. Počet ľudí zavraždených za socializmu bolo okolo 60 ročne. V súčasnosti to máme 130 - 140 ročne. Len 13 rokov kapitalizmu vyprodukovalo o tisíc zavraždených ľudí viac ako socializmus za rovnaké obdobie. Počet ľudí, ktorí sa strácajú na Slovensku, 178 ľudí ročne sa stráca. To sú zločiny. Z čoho vyplýva, že len v tejto položke za posledných 13 kapitalistických rokov sa stratilo o 1664 ľudí viac ako za rovnaké obdobie socializmu. Len toto číslo je vyššie ako skutočné, aj vymyslené zločiny socializmu. Zákon hovorí, citujem: „...vlastenecké tradície boja slovenského národa s okupantmi, fašizmom a komunizmom“. Musím povedať, že niečo tak morálne nízke som už dlho nečítal. Zákon nič nehovorí o klérofašistickom režime, ktorý tu vládol v roku 1939 do roku 1945. Pričom klérofašistický režim na Slovensku za 6 rokov má na svedomí okolo 65 000 obetí. Pričom socialistický režim na Slovensku za 40 rokov má na svedomí menej ako 1 % obetí klérofašistického režimu. Čo má zákon využívať? Má využívať dokumenty bezpečnostných orgánov nemeckej tretej ríše, Zväzu sovietskych socialistických republík a bezpečnostných orgánov štátu od roku 1939 až do roku 1989. Zákon nemá využívať napríklad dokumenty CIA a jej predchodkyne. Zákon nemá využívať dokumenty bezpečnostných orgánov štátu po roku 1989. V zákone ma ako perlička diskriminácie zaujala definícia bezúhonného občana, ako môjho predrečníka. V § 11 sa definuje, kto je bezúhonný. Ja to budem citovať, aby som si vychutnal tento morálny úpadok predkladateľov. Za bezúhonného sa na účely tohto zákona považuje ten, kto nebol členom Komunistickej strany Česko-Slovenska, Komunistickej strany Slovenska, politických strán a organizácií združených v Národnom fronte, ani kto nebol príslušníkom, ani zamestnancom bezpečnostných orgánov štátu, príslušníkom ľudových milícií, ani osobou evidovanou ako spolupracovník bezpečnostnej zložky. Je to zaujímavá uzákonená definícia bezúhonného človeka. Takže bezúhonným človekom na účely tohto zákona je aj mnohonásobný vrah, pedofil, díler drog alebo obchodník s bielym mäsom. Všetko je v norme, všetko je dobré, len nesmel byť členom komunistickej strany. Toto ja taktiež pokladám nielen za uzákonený prejav diskriminácie, ale aj za prejav morálneho úpadku predkladateľov a zákonodarného zboru, ktorý tento zákon prijal. Na záver by som sa ešte dotkol formulácie bezúhonného človeka ako celku. Prečo sa asi táto diskriminačná formulácia bezúhonného človeka dostala do uvedeného zákona? A vlastne prečo tento zákon vôbec existuje! Prečo sa stále predkladá občanom „rovnítko“ medzi fašizmom a komunizmom, medzi zločinmi fašizmu a zločinmi komunizmu. Prečo si my stále musíme odsudzovať socializmus? Je to z jednoduchého dôvodu. Lebo je to súčasť našej ekonomickej, kultúrnej a duchovnej kolonizácie po prevrate v roku 1989. Zákony tohto typu majú za úlohu túto kolonizáciu dlhodobo zabezpečiť. Majú zabezpečiť platenie desiatku v optimálnej výške, ktorý už 13 rokov úspešne platíme. Majú zabezpečiť kolonizátorom dlhodobý a bezpečný maximálny zisk zo Slovenska. Poviem príklad: Posledných 7 rokov Slovensko splácalo zahraničný dlh a úroky vo výške 1,32 miliárd korún týždenne! Za 7 rokov! A stále ho bude splácať, lebo náš zahraničný dlh neklesá. Stúpol na 12 miliárd dolárov. Pri prepočítaní 40 korún za dolár, len za posledných 7 rokov sme zaplatili 480 miliárd korún z dlhu, ktorý nám narástol – neklesol, - narástol na 500 miliárd. Len tieto splátky boli vyššie ako všetok náš sprivatizovaný majetok. To znamená, že západný kolonizátori ho dostali zadarmo. Občania sa často pýtajú, kde sú peniaze z privatizácie. Odpoveď je jednoduchá, nie sú, lebo nestačili ani len na splácanie zahraničného dlhu a úrokov. A to je jeden z dôvodov, že pri súčasnom hrubom domácom produkte, ktorý je už vyšší, ako bol za socializmu, nemáme peniaze na zdravotníctvo, školstvo, bytovú výstavbu a tak ďalej, ako boli za socializmu. Prečo takýto zákon existuje? To sa už pýtam druhýkrát. Slovenskí občania pracujúci na Slovensku v podnikoch, ktoré nám nepatria, prispievajú k vysokej životnej úrovni Západu. Príjem robotníka na Slovensku je len 5 až 30 % príjmu robotníka na Západe pracujúceho v tej istej firme, v tej istej profesii. To znamená, že 70 % mzdy odvádzajú do zahraničia. Koľko je to ročne? Je to 10 až 30 eúr za hodinu. Ďalšie štatistiky by som povedal. Vie sa, že produkcia hrubého domáceho produktu na jedného obyvateľa Slovenska dosahuje až 49 % produkcie v Európskej únii, prepočítané, (Hlas v rokovacej sále.) ja hovorím presne prečo tento zákon tu je, hovorím o tom. Máme 49 % produkcie Európskej únie na jedného obyvateľa, ale príjmy na jedného obyvateľa máme len 80 %. Ako je to možné, že máme len 80 % príjmu na jedného obyvateľa, keď vyrábame 49 % produkcie? Slovensko je za posledných 13 rokov v stave, že nadhodnota a zisky zo Slovenska odchádzajú a o toto všetko vyspelé kapitalistické krajiny prichádzali po dobu 40 rokov socializmu na Slovensku. Niet divu, že majú komunistov stále v žalúdku. A starajú sa, aby sa socializmus na Slovensko už nikdy neopakoval, aby nestratili pravidelný zisk zo Slovenska, a to je dôvod prijatia zákona o pamäti národa. Úplne samozrejmé, že za zločiny komunizmu na Slovensku sa pokladá zvýšenie hrubého domáceho produktu osemkrát za 40 rokov socializmu. Zločinom komunistov je taktiež, že za socializmu sme na Slovensku nepoznali nezamestnaných, žobrákov, bezdomovcov, výpalníkov, najatých vrahov, dílerov drog a detskú prostitúciu. Zločinom komunistov je taktiež, že za socializmu sa ľudia menej vraždili, menej si fyzicky ubližovali a menej sa okrádali ako za súčastného kapitalizmu, že mali psychickú a fyzickú bezpečnosť. Že menej ľudí potrebovalo k šťastnému životu psychiatra, legálne a ilegálne drogy alebo alkohol, že počet obyvateľov na Slovensku stúpol za 40 rokov o 1,8 milióna, pričom v súčasnosti sme začali vymierať. Aby som nezabudol na veľké zločiny komunistov, že za 40 rokov socializmu komunisti zvýšili produkciu v priemysle 23-krát, ktorú súčasné vlády dokázali zničiť. Ďalší zločin. Vybudovanie vyspelého poľnohospodárstva, ktoré zaručilo sebestačnosť v potravinách. Kapitalistické vlády dokázali aj toto zničiť. Ďalší zločin. Vybudovali Slovenskú akadémiu vied na zelenej lúke. Vybudovanie vedecko-technickej základne Slovenska, kde v roku 1988 pracovalo 64 000 pracovníkov. Teraz tam pracuje už len 22 000, to jest vrátili sme sa 35 rokov dozadu. Rozvoj kultúry. Počet pracovníkov kultúry sa zvýšil z 3 000 na 32 000. Počet pracovníkov v školstve dosiahol 150 000. Ešte v 80. rokoch sme natáčali okolo 18 celovečerných filmov ročne. Dnes sú to dva - tri. Ďalší zločin komunizmu. Hovorím o zločinoch komunizmu, ktoré do toho zákona treba dať. 90 000 detí ročne trávilo leto v pionierskych táboroch. Vybudovalo sa 4 000 škôlok, stoviek škôl, desiatky nemocníc a univerzít. Odovzdávalo sa 35 000 finančne dostupných bytov ročne. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec, mne je to veľmi ľúto, ale ja vás musím upozorniť, že skutočne nie je tu všeobecná rozprava, že by ste mali hovoriť k veci, k prerokúvanému zákonu a k prípadným pripomienkam, lebo skutočne veľmi dlho hovoríte úplne mimo toho, čo prerokúvame. Páni poslanci, pokoj, ja som nepovedala nič iné, iba to, že prerokúvame zákon a vystúpenia by sa mali týkať toho zákona. K. Ondriaš, poslanec: Ja hovorím presne k zákonu a hovorím, ktoré zločiny komunizmu tam treba dodať! (Hlasy v rokovacej sále.) Tam sa hovorí zločiny fašizmu a zločiny komunizmu. (Hlas v sále.) Najväčší zločin komunistov, vybudovali Slovensko, a sčasti aj ich obyvatelia, za 40 rokov socializmu, vo všetkých oblastiach. Pretože neslúžili Západu len ako lacná pracovná sila a zdroj surovín. Všetko, čo sme si doma uvarili, sme si aj zjedli. Súčasné vládne garnitúry za 13 rokov mnoho z toho už zničili a nedokážu úspechy socializmu ani len zopakovať. A to je zločin, ktorý nám súčasní vládcovia nikdy neodpustia. Keď to poviem stručne, tak zákon má za úlohu zriadiť Ústav pamäti národa, aby si národ pamätal, že už nikdy na Slovensku nesmú vládnuť komunisti a už nikdy nie budovať sociálne spravodlivú spoločnosť. Podľa § 83 zákona Národnej rady, nebudem to celé čítať, predkladám navrhovateľovi na dopracovanie so zapracovaním 16 pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov. Môžem uvedené návrhy prečítať. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Nie, pán poslanec, predneste vaše pozmeňujúce návrhy. K. Ondriaš, poslanec: Tak prvý návrh. Navrhujem názov zákona v nasledovnom znení: „Zákon o sprístupnení dokumentov o porušovaní ľudských práv a slobôd a o založení Ústavu pamäti národa a o doplnení niektorých zákonov.“ Odôvodnenie: Ochrana ľudských práv a slobôd musí mať univerzálny charakter a musí tvoriť základ fungovania mechanizmu štátu a jeho právneho systému. Ľudské práva sú nielen občianske a politické, ale aj hospodárske, sociálne a kultúrne a tie sa teraz najviac porušujú. Ak má ochrana ľudských práv a slobôd spĺňať kritériá demokratického, právneho štátu, musí garantovať princíp humanity a medzinárodný štandard bez ohľadu na to, ktorá spoločnosť a kto ju reprezentuje. Dôkazy o tom, že tieto ľudské práva a slobody boli v štáte hrubo porušované, nemôžu byť selektované len na určité obdobie a musia tvoriť súčasť dejinného poučenia. Druhý návrh. Navrhujeme nasledovne nové znenia preambuly zákona: Národná rada Slovenskej republiky, majúc na pamäti dodržiavanie ľudských práv a slobôd na území Slovenska, povinnosti a zločiny proti mieru ľudskosti, vojnové zločiny a hrubé porušovanie ľudských práv a slobôd, povinnosť nášho štátu učiniť zadosť všetkým, ktorí boli poškodení štátom, ktorí porušovali ľudské práva a slobody a vlastné zákony. Povinnosť nášho štátu sprístupniť utajenú činnosť represívnych orgánov od roku 1938 po súčasnosť. Uzniesla sa na tomto zákone, dvojbodka. To je koniec navrhovanej zmeny. Odôvodnenie: Demokratický a právny štát musí nielen zabezpečovať dodržiavanie ľudských práv a slobôd, ale aj trestať tých, ktorí ich porušili, najmä zneužívaním moci a umožnili poškodeným okrem odškodnenia oboznámiť sa aj s činnosťou regresívnych orgánov od vzniku samostatného štátu Slovenska po súčasnosť. História Slovenska ani činnosť bezpečnostných zložiek sa nekončí v roku 1989. Pamäť národa o porušovaní ľudských práv a slobôd, možno i zločiny proti mieru, ľudskosti a vojnové zločiny, by mala tento stav postupne dokumentovať a sprístupňovať od roku 1938 po súčasnosť, bez ohľadu na to, ktorý politický systém mal alebo má moc v štáte. Tretí návrh. Navrhujem zmeniť znenie § 1 nasledovne. Predmet zákona. Tento zákon upravuje: a) Zriadenie Ústavu pamäti národa. b) Evidovanie, zhromažďovanie, sprístupňovanie, zverejňovanie dokumentov bezpečnostných orgánov cudzích štátov, najmä Nemeckej ríše, Maďarska a Zväzu sovietskych socialistických republík, Spojených štátov amerických a tiež bezpečnostných orgánov štátu Slovenska, ktoré boli vytvorené, zhromaždené od roku 1938 po súčasnosť a ktoré sa týkali zločinov páchaných na osobách národnosti slovenskej alebo iných národností. c) Spôsob konania pri odhaľovaní alebo stíhanie trestných činov podľa písm. b). d) Ochranu prenasledovaných osôb, § 5. e) Činnosť v oblasti verejného vzdelávania. Odôvodnenie: K porušovaniu ľudských práv a slobôd dochádzalo nielen za klérofašizmu v povojnovom období a za socializmu, ale dochádza aj po roku 1989 v rámci transformácie spoločnosti na kapitalizmus. Z hľadiska porušovania ľudských práv a slobôd, zločinov proti mieru, ľudskosti a vojnových zločinov proti občanom štátu sú zaujímavé napríklad aj bezpečnostné orgány Maďarska, hlavne v čase okupácie Slovenska, CIA a jej predchodkyne. Štvrtý návrh. Do § 2 navrhujem: a) v písm. a) za slová „Zboru národnej bezpečnosti alebo ich predchodcov“, vložiť slová: „a zložiek bezpečnostnej informačnej služby a Slovenskej informačnej služby“. b) v písm. d) za slová „štátnej bezpečnosti“, vložiť slová: „Bezpečnostnej informačnej služby a Slovenskej informačnej služby“. c) v písm. g) za slová „do 31. decembra 1989“, vložiť slová: „od 1. januára 1990 do 31. 12. 1990 a Bezpečnostnej informačnej služby a od 1. 1. 1993 Slovenskej informačnej služby“. d) Písm. j) navrhujem v tomto znení: Dobou neslobody, keď občania štátu nemali možnosť rozhodovať slobodne o svojom štáte a o sebe, keď akýmkoľvek spôsobom bola obmedzená alebo zrušená činnosť demokratických inštitúcií a kedy sú trvale a sústavne porušované ľudské práva. Odôvodnenie: Po prevrate v roku 1989 sa ukázalo, že aj Bezpečnostná informačná služba, ale najmä Slovenská informačná služba sa dopustila hrubého porušovania ľudských práv a slobôd a možno i zločinov proti ľudskosti. Viď smrť Remiáša. Preto je potrebné, aby aj jej archívy boli prístupné občanom Slovenskej republiky, samozrejme, okrem dôvodov osobitného zreteľa. 5. Zmena v § 3. a) Názov navrhujem v tomto znení: Zločiny štátu a funkcionári štátu. b) V ods. 1 navrhujem na začiatku vety vypustiť slová „nacistickými a komunistickými“. Odôvodnenie: Zločiny štátu a zločiny funkcionárov štátu podľa tohto zákona nie je možné zúžiť len na nacistické a socialistické zločiny, pretože k nim dochádzalo a dochádza v sledovanom období aj v iných politických systémoch nášho štátu. 6. Zmena v § 6.a) v ods. 1 navrhujem za slová „do 31. 12. 1989“ vložiť slová „a od 1. 1. 1990 bezpečnostnej informačnej služby a od 1. 1. 1993 Slovenskej informačnej služby“. b) v ods. 4 nahradiť slová „Slovenskej informačnej služby“ slovami „Ministerstva vnútra Slovenskej republiky“. Odôvodnenie: Predmetom sprístupnenia musia byť dokumenty aj bezpečnostných zložiek po prevrate v roku 1989, pretože i od tohto termínu dochádza k hrubému porušovaniu ľudských práv a slobôd občanov Slovenskej republiky. Siedma zmena. V § 8. a) V ods. 1 písm. a) navrhujem nahradiť týmto znením: „vykonáva nestranné hodnotenie doby neslobody a porušovania ľudských práv a slobôd, hlavne analyzovať príčiny a spôsob straty ľudských práv a slobôd a účasť na nich rôznych domácich a zahraničných ideológií“. b) v ods. 1 písm. h) vypustiť slová „o dobe neslobody 1938 až 1989“. Odôvodnenie: Ústav by mal poskytovať výsledky svojej činnosti za obdobie od roku 1938 do súčasnosti. Paragraf 11 navrhujem nahradiť týmto znením. Bezúhonnosť. Za bezúhonnú osobu sa pre potreby tohto zákona nepovažuje ten, kto a) bol právoplatne odsúdený za úmyselný, obzvlášť závažný trestný čin § 41 ods. 2 zákona č. 140/161 Zb. Trestný zákon v znení neskorších predpisov. b) Bol právoplatne odsúdený za úmyselný trestný čin alebo bol odsúdený za trestné činy verejných činiteľov, trestné činy hospodárske, trestné činy všeobecne nebezpečné, trestné činy proti životu a zdraviu. Odôvodnenie: Bezúhonnosť osoby nie je možné stanoviť na základe členstva v nejakej organizácii, teda vychádzať z kolektívnej viny, ale na základe činov posudzovanej osoby. Deviata zmena. V § 12 ods. 4 navrhujem vypustiť písm. b), ktoré znie: b) schvaľovať odmeňovanie členov výboru a ostatných pracovníkov ústavu. Odôvodnenie: Odmeňovanie zamestnanca štátnej správy a verejnej správy upravujú osobitné predpisy. Desiata zmena. V § 15 ods. 2 navrhujem vypustiť slová „s dobou neslobody 1938 až 1989“. Odôvodnenie: Ústav by mal zabezpečovať svoju činnosť za obdobie od roku 1938 do súčasnosti. Jedenásta zmena. V § 17 a) v ods. 1 písm. a), c) a e) navrhujem nahradiť slová „Štátnej bezpečnosti“ slovami „bezpečnostnej služby“. Ods. b). V ods. 3 doplniť za slová „Štátnou bezpečnosťou“ slová „Bezpečnostnou informačnou službou a Slovenskou informačnou službou“. Odôvodnenie: Predmetom sprístupnenia musia byť dokumenty aj bezpečnostných zložiek po prevrate v roku 1989, pretože i od tohto termínu dochádza k hrubému porušovaniu ľudských práv a slobôd občanov Slovenskej republiky. Dvanásta zmena. V § 18 navrhujem vypustiť a) v písm. a) slová „Štátnej bezpečnosti a ostatných“. b) v písm. b) slová „Štátnej bezpečnosti a ostatných“. Odôvodnenie: Podľa tohto ustanovenia by mali byť sprístupnené fyzickej osobe staršej ako 18 rokov zväzky všetkých bezpečnostných zložiek po roku 1938. Trinásta zmena. V § 19 ods. 1 slová: „Štátnej bezpečnosti z roku 1939 až 1989“ nahradiť slovami „bezpečnostnej služby od roku 1938 po súčasnosť“ a na konci tohto ustanovenia slová „Štátnej bezpečnosti“ nahradiť slovami „bezpečnostnej služby“. Odôvodnenie: Evidenčné podklady o zozname personálnych spisov by mali byť zverejnené všetkých bezpečnostných služieb od roku 1938. Štrnásta zmena. V návrhu novely zákona Slovenskej republiky č. 149/1975 Zb. o archívnictve v znení neskorších predpisov navrhujem: a) vypustiť navrhované znenie § 11 ods. 3 písm. d). Vypustiť poznámku pod čiarou k odkazom 1 a 1a. Odôvodnenie: Ľudské práva a slobody boli a sú potláčané aj stúpencami náboženskej a kapitalistickej ideológie. Pätnásta zmena. Navrhovanú novelu zákona Slovenskej republiky č. 320/1992 Zb. v znení neskorších predpisov v čl. 3 navrhujem v tomto znení: V sadzobníku správnych poplatkov sa v položke 2 na konci textu, oslobodenie, pripája táto veta: „Ak ide o kópie sprístupnených dokumentov vydané podľa § 25 ods. 1 zákona č. 553/2002 Z. z. o sprístupnení dokumentov o činnosti bezpečnostných zložiek od roku 1938 po súčasnosť a o založení Ústavu pamäti národa a doplnení niektorých zákonov zníži sa poplatok o 50 %“. Odôvodnenie: V návrhu znenia vychádzam z filozofie a účelu zákona mnou navrhovaných zmien a nevidím dôvod tak značne znižovať správny poplatok vyberaný v súvislosti s týmito úkonmi. Posledná zmena. V texte celého zákona navrhujem zmeniť slovo „komunizmus“ za slovo „socializmus“. Odôvodnenie: Komunizmus na Slovensku ani nikde vo svete ešte nebol. Zrejme predkladatelia zákona, poslanci, ktorí ho schválili, o tom vôbec nevedeli. (Výkrik v rokovacej sále.) Ja ďakujem všetkým prítomným za pozornosť. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Banáš, vy ste chceli faktickú poznámku. Zároveň uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. Pán poslanec Banáš. J. Banáš, poslanec: Dámy a páni, ja chápem tento zákon ako zákon, Hoď po mne kameňom, kto si bez viny. Preto mi je vždy ľúto a dnes sa to tiež stalo, keď povedzme kolega Hopta, keď už nemá argument, tak vytiahne minulosť z ŠtB, pretože na tomto zozname, pán Hopta, ste spolu so mnou aj vy. Ja by som chcel, priatelia, povedať zásadnú vec. Keď som išiel do politiky, tak som veľmi zvažoval, či do nej mám ísť, lebo vedel som, že príde otázka vysporiadania sa s minulosťou. Ale rozhodol som sa do nej ísť, lebo som si bol vedomý, a som o tom hlboko presvedčený, že sa dokážem s mojím konaním minulým aj dnešným z hľadiska morálneho vysporiadať. Viete, morálka je kategória univerzálna. Morálka nie je kategória opozičná alebo koaličná, alebo prednovembrová alebo ponovembrová. Pre mňa je nemorálny ten, kto kradol alebo tuneloval do novembra, aj ten, kto to robil po novembri, pre mňa je nemorálny ten, kto udával do novembra, aj ten, kto udával po novembri, alebo ten, kto odpočúval do novembra alebo po novembri. Ja som verejne zverejnil to a nepopieral som, že som spolupracoval s ŠtB, o tej forme môžeme debatovať. Ale chcem povedať jasne, stojím si za tým, že som nikomu neublížil a prehlásil som verejne, aby sa moje papiere otvorili, aby sa do toho pozrel, ktokoľvek chce a zároveň som povedal, že ak sa tam ukáže, že som konal nemorálne, položím poslanecký mandát, aby som mal istotu, že v snemovni budú sedieť morálni ľudia. Myslím si, že ak by takto premýšľali členovia tejto snemovne, bol by to veľký posun pre celý náš národ. Považujem tento zákon v jedinom bode za nedostatočný, že ak teda niekto nebude prelustrovaný, tak dostane len stanovisko, že neprešiel, čo považujem za chybu, mal by mať povedané, že... (Zaznel zvuk časomiery.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Vypršal vám časový limit, pán poslanec. Pán poslanec Fajnor, faktická poznámka. K. Fajnor, poslanec: Ďakujem veľmi pekne, pani predsedajúca. Ja by som chcel zareagovať na doktora Ondriaša v tej pasáži, kde hovoril o tom o náraste obyvateľstva, v roku 1989 nás bolo takmer 5,7 mil., to znamená nárast bol takmer 80 % za 40 rokov. Bolo to totalitné, samozrejme, museli sa tie deti rodiť, v dnešnej demokracii sme tento trend zastavili a podľa vlády, tak ako som si to naštudoval na interne, vážení kolegovia, v roku 2050 nás má byť len 4,2 mil. Je to viac ako 1,5 mil. úbytok obyvateľstva. Musím pripomenúť, že takú genocídu nespôsobila ani prvá a druhá svetová vojna dokopy, ako ponovembrové vlády. Som veľmi rád, pán Banáš, že ste sa takto vyjadrili a v tomto, čo tu my bojujeme, bojujeme aj za vás, za starého áčkara agentiska, bývalého člena komunistickej strany, lebo aj my si myslíme, že máte právo, aby ste v tejto spoločnosti boli ako rovnocenný človek. Ďakujem pekne. (Smiech.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Opäť chcem upozorniť, aby sme, páni poslanci, a platí to pre všetkých, nereagovali na kolegov, ale na predrečníka vo faktických poznámkach. Pán poslanec Pridal.