Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2014-09-17):
Takže na začiatku eurofondov bol strach. A ten strach bol strach z Bruselu. Lebo všetci slovenskí „kumštíři“, aby som použil české slovo, všetci tí, ktorí vedeli počas 90. rokov, ako obtiahnuť nás všetkých, tak sa zrazu báli. Lebo sa báli, že keď prídu tí prísni bruselskí úradníci, tak veci budú inak. Slovenskí politici sa báli. Ja si pamätám, dnes už v tejto snemovni nesedí pán, aj keď sedí v európskej snemovni, pán podpredseda vlády Csáky bývalý, mal reálny strach, že ak tu začnú prepadávať eurofondy, ak to nebude fungovať, tak padne, padne podpredseda vlády, druhý najsilnejší muž veľmi mocnej vládnej strany. Na začiatku bol strach, lebo to bolo niečo nové a všetci si mysleli, že to bude iné. A potom a postupne prestali báť. Prestali sa báť z rôznych dôvodov, z niektorých racionálnych, niektorí, bohužiaľ, aj racionálnych menej. Jednak zistili, aspoň sa to tak zdalo vtedy, dnes už sme zase trochu múdrejší, zdalo sa chvíľu, že ten Brusel je vlastne bezzubý. Peniaze sa začali čerpať, tiecť, tiecť do veľmi do nesprávnych rúk, okrem tých správnych rúk aj veľmi nesprávnymi spôsobmi a Brusel nereagoval. Keď chodili audítori, zdalo sa, že riešia formality, či sú papiere v poriadku, či je všetko nastavené správne, v angličtine je na to dokonca taký krásny výraz, volá sa, že audit-trail, čo je doslova auditová stopa a to znamená, že či máte nastavené papierovú stopu tak, ako nastavená má byť. A zdalo sa, že ak nastavíme tie papierové stopy tak, ako majú byť, tak za tým papierom sa môže diať čokoľvek. Zároveň si mnohí uvedomujú, že dokonca aj keď sa na problém príde, tak tí, čo sú v pozadí, tí, čo z toho profitujú, ale ja tí úradníci a politici, ktorí to podpisovali, to nutne nemusia vždy zaplatiť. Pretože ak je zmluva podľa slovenského práva platná, tak prijímateľ svoje peniaze dostane a vracať ich nemusí. Zároveň vďaka funkčnosti, resp. nefunkčnosti slovenského vymáhania práva ten politik a úradník, ktorý zle podpísal, často nebude ani obvinený, nieto ešte, aby musel ísť do väzenia, alebo niečo vracať. To znamená, ak si aj Brusel od nás peniaze späť vypýta, ten, kto to zaplatí, je 5,4 milióna slovenských daňovníkov. Nie tí, ktorí z toho reálne profitovali, ani tí, ktorí za to môžu. Zároveň tí sofistikovanejší, tí, ktorí sa považujú za kreatívnejších, tvorivejších, zistili, že ani nemusia robiť oficiálne podvody, stačí štyri krát skrútiť zákon najmä o verejnom obstarávaní, keďže cez neho sa musí nakupovať, a to je najväčšia časť z eurofondov, stačí si to vybaviť na úrade pre verejné obstarávanie, možno priamo hore, možno u niektorého šéfa odboru, sekcie, možno aj u niektorého konkrétneho referenta, ktorý pripravuje stanovisko a dá sa posvätiť s odkazom na dieru v zákone alebo nepresne definovaný zákon, takmer čokoľvek. Dá sa posvätiť napríklad aj to, aby ste urobili súťaž na 500 eur a potom ju dodatkom zmenili na 20 mil. eur. Stačí mať papier z ÚVO. Zistilo sa, že stačí, aby na ministerstvách sedeli úradníci, ktorí nemusia byť žiadni platení agenti, ale ktorí sú jednoducho sami ambiciózni a by som povedal na financie motivovanej jednotlivci, ktorí chápu, že môžu si robiť oni svoje dealy, ak nechajú ostatných a najmä tých hore robiť svoje dealy. Toto všetko sa nejaký čas zdalo, že bude fungovať, nemeckí, dánski, britskí, ale aj naši daňovníci to budú platiť a ostatní sa budú mať, tí, ktorí si to vedia vybaviť, dobre. Postupne však začali prichádzať facky. Prvé facky padli ešte za prvej Ficovej vlády, ak si pamätáte sociálne podniky, ak si pamätáte nástenku, nebudem to ani podrobne rozoberať, všetci si to pamätáme. A vtedy sa zistilo, že keď sa to skrúti príliš, keď je to tak viditeľné, že to pravdepodobne porušuje aj naše zákony, ale až príliš to porušuje aj európske zákony, tak sa to jednoducho, tie peniaze nezaplatia. Ono tie príklady, aj sociálne podniky, aj nástenka sú nielen negatívne, ale aj pozitívne príklady. V oboch prípadoch tie škandály prišli ešte v čase, keď sa cez ne minula len menšina peňazí. Z 3,6 mld. korún, ktoré mali ísť cez nástenkový tender, sa stihlo vyčerpať len pár sto miliónov. Ten zvyšok sme nikdy, chvalabohu, zaplatiť nemuseli vďaka tomu, že sa to zastavilo. Pri sociálnych podnikoch sa stihlo minúť percentuálne viac, ale stále to bola len malá menšina alokovaných peňazí. Dnes vidíme, a to je správa z posledného roka až dvoch, že od individuálnych zlyhaní pristupujeme k systémovým zlyhaniam. To, čo nám hovoria čoraz naliehavejšie audity rôznych úrovní Európskej komisie a Európskeho súdneho, či audítorského dvora, pardon, je, že nemáme problém na úrovni jedného skorumpovaného úradníka, možno desiatich na úrovni jedného politika, máme problém, že nám nefunguje systém. Že je to systém, kde sa z výnimky stalo pravidlo a kde sa nedá spoľahnúť na to, že Slovenská republika vie zabezpečiť účelné a hospodárne nakladanie s prostriedkami európskych daňových poplatníkov. Nevie to zabezpečiť na úrovni rozdeľovania týchto peňazí, nevie to zabezpečiť na prvostupňovej kontrole míňania týchto peňazí na jednotlivých ministerstvách a nevie to dokonca zabezpečiť ani na úrovni auditu ministerstva financií, ktorý samozrejme, nie je a nemôže byť zodpovedný za všetko, čo sa deje, ale je zodpovedný za to, aby to odhaľoval. To je situácia, v ktorej sme dnes, to je situácia, v ktorej nám boli zastavené peniaze a to je situácia, v ktorej už sú nám trvalo škrtané ďalšie peniaze. Teraz otázka je, čo s tým? Zatiaľ boli vyskúšané štyri typy liekov. Dovoľte mi stručne o nich pohovoriť. Prvý liek je vyššia transparentnosť. Najúčinnejší nástroj v boji proti korupcii s európskymi fondmi je ten, ktorý nebol vôbec mierený na európske fondy ako také, hoci sa ich týka a to je povinné zverejňovanie zmlúv a faktúr, ktoré sa zaviedlo. Vďaka tomu sme schopní dnes vidieť mnohé veci, ktoré sa dejú, vďaka tomu sme napríklad mohli v rezorte školstva zanalyzovať národné projekty za 240 mil. eur, inak by sme sa k tým údajom nedostali a poukázať na to, ako nezmyselne sa míňajú. Keby nebolo povinné zverejňovanie zmlúv, nikdy nevieme, že financujeme ilearning pre chovateľov kôz. Problém povinného zverejňovania zmlúv je však len v tom, tak ako dnes funguje, že prichádza neskoro. Prichádza, keď sú projekty schválené, keď sú faktúry preplatené. Ak príliš kole do očí, je možné vyhradiť úradníka alebo ministra, ale často už je veľmi neskoro na to, aby sme zachránili tieto peniaze. Transparentnosť funguje, ale funguje s oneskorením, aspoň tak, ako je dnes nastavená. Druhý liek, ktorý sa skúšal a ktorý je úplne prirodzený, sú, je vyššia miera kontroly z hľadiska rôznych ustanovení a usmernení. To je bežná reakcia byrokratického organizmu, úplne každého, za každej vlády na kritiku. Ak vám audit Európskej komisie alebo aj NKÚ vytkne, že nemáte takýto papier takto správne nastavený, alebo nechytáte povedzme tento typ problému, tak pridáte ešte jeden checklist, ešte jeden papier, ešte jedno čestné vyhlásenie, ešte jedno kolo kontroly. Toto robíme už takmer desať rokov za všetkých vlád. Výsledkom je, že z eurofondov, ktoré z definície nie sú jednoduché, sa stala byrokratická nočná mora, pričom je ťažké argumentovať, že by to prispelo zásadne k zníženiu zneužívania, mrhania a korupcie súvisiace s týmito peniazmi. To znamená, tieto inštinktívne nánosy opatrenia a papiera ako reakcia na problém, riešením nie sú. Tretím možným riešením, ktoré sa skúsilo len veľmi obmedzene, je nárokovateľnosť peňazí. To znamená, vyhodiť z prideľovania eurofondov možnosť úradníka, politika povedať: tebe áno, tebe nie. Obmedziť tú možnosť na vyhodnotenie toho, či niekto spĺňa pravidlá, spĺňa podmienky a potom by mali dostať všetci rovnako. Takto to fungovalo v oblasti zamestnanosti od roku 2004 do minulého roku. Ten, kto splnil zákonné podmienky, mohol na svoje jedno, dve, tri pracovné miesta dostať podporu od štátu oproti tým obrovským peniazom, o ktorých som hovoril, skromnú, ale stále zaujímavú. Za ten čas sa podporili desaťtisíce pracovných miest a ich vznik cez tento mechanizmus a nepoznám žiadne správy o skorumpovanosti týchto mechanizmov. Naopak, dnes pán minister to môže potvrdiť, zo všeobecného zákazu preplácania eurofondu, ktorý ešte v tejto chvíli platí, aj keď pevne verím, že sa nám ho podarí odstrániť, sú vyňaté len dve, dva operačné programy, jeden sa týka, ak sa nemýlim, životného prostredia a druhý, sú práve tieto projekty v oblasti zamestnanosti, ale len tie, projekty, ktoré sú nastavené štandardné tzv. dopytové, tie klasické eurofondy zastavené sú. To znamená, že nárokovateľnosť fungovala, funguje a dokonca je akceptovaná aj Európskou komisiou. Jediný problém je, že ju minulý rok vláda Roberta Fica zrušila ešte aj v tejto oblasti zmenou zákona o službách zamestnanosti. Zaujímavá otázka je, prečo taký odpor? A posledný, posledné riešenie je lepenie dier najmä vo verejnom obstarávaní. Zmena zákona tak, aby nebol byrokratickejší a zároveň, aby nebol taký deravý. To sa naposledy udialo vo významnejšej miere v novele zákona o verejnom obstarávaní v roku 2011, keď sa mnohé diery napríklad tzv. neprioritné služby, čo bol príklad nástenkového tendra, úplne zrušili. A udialo sa mnoho ďalších lepení dier. Lepenie dier funguje, ale problém je v tom, že samozrejme potkany si vyhryzávajú diery nové, alebo hľadajú existujúce diery, ktoré by mohli zväčšiť a na príklade verejného obstarávania to možno pekne ilustrovať. Existuje podľa európskej smernice niekoľko typov verejného obstarávania. Štandardné sú súťaže, tzv. verejná súťaž a užšia súťaž, nebudem vás zaťažovať technikáliami, ale to je štandardná súťaž. Často však nie je možné nakúpiť cez štandardnú súťaž, ak chcete kupovať niečo veľmi komplikované, niečo, čo sa dopredu ťažko definuje a preto na veľmi úzky počet vecí sa dá použiť iné typy súťaže, súťažný dialóg a súťaž návrhov. Opäť vás nebudem zdržovať detailmi týchto súťaží, ale čo, oni sú oveľa flexibilnejšie. To znamená, že môžete ich oveľa viac upraviť na to, čo potrebujete, ale oveľa viac sa dajú zneužívať na to, aby sa reálne nesúťažilo, aby ste to našili niekomu na jeho potreby a potom už len s ním uzavreli zmluvu. Preto európske právo a Európska komisia pomerne prísne stráži, kedy sa používajú tieto súťaže a majú byť výnimočne naozaj na oblasti, kde to je treba. Keď sa však do určitej miery zapchali diery v štandardných súťažiach, začalo sa oveľa viac pracovať s týmito neštandardnými súťažami. Ich počet v rokoch 2012 a 2013 stúpol oproti roku 2011 o niekoľkonásobne. To znamená, že na lepenie dier potkany odpovedajú hľadaním nových, čo neznamená, že diery lepiť netreba, ale ani si o tom myslieť, že to samo o sebe stačí. Otázka je čo teraz? Pravdivá odpoveď je, že spôsob, akým sa nakladá s eurofondmi, sa dá zmeniť len z vlády skutočne. Nedá sa zmeniť z opozície a nedá sa zmeniť z parlamentu zásadným spôsobom. Je to príliš technicky zložité a príliš exekutívno-manažérske na to, aby nejakým zákonom sme to dokázali urobiť na poriadok. Čo však môžeme urobiť z parlamentu, je urobiť aspoň čiastkové zmeny, ktoré by mohli pomôcť a čiastkové zmeny chcem dnes navrhnúť aj s vedomím, že nejde o ucelenú zmenu. Zmeny sú štyri. Prvá sa týka verejnej kontroly. Navrhujem, aby sme, a spolu s kolegami, ktorí podporili ten pozmeňujúci návrh, aby sme zásadne zvýšili ďalej sumu informácií, ktoré sa zverejňujú, osobitne v prípade tzv. národných projektov. Národné projekty sú projekty, ktoré neprechádzajú súťažou. To sú projekty, kde ministerstvo dáva priamo väčšinou štátnej inštitúcii projekt, lebo podľa ministerstva, prípadne podľa zákona ona jediná môže takýto projekt realizovať. Národné projekty majú svoj zmysel, ale zároveň teda nepodliehajú takmer žiadnej súťaži v procese svojej tvorby. Keď sa schvália, tak vďaka povinnému zverejňovaniu zmlúv môžeme zistiť, že je v nich ilearning pre chovateľov kôz, ale v tej chvíli už je bežne neskoro. Preto navrhujem, aby sa národné projekty zverejňovali v zásade vcelku a priebežne, to znamená tak, ako sú schvaľované, aby v prípade, že je v nich niečo zlé, bolo možné do toho vstúpiť ešte pred ich schválením a realizáciou. Výhoda našich národných projektov je, že sú to monopolné projekty štátnych inštitúcií, to znamená nejaká otázka súkromného know how, na ktoré sa často odvolávajú tí, čo odmietajú zverejňovanie projektov, tu neplatí. Píšu to štátni úradníci za štátne peniaze a preto nie je problém s tým, aby sme v reálnom čase vedeli, čo píšu a ak je to problém, aby sme do toho zasiahli. Druhý návrh, ktorý sa týka transparentnosti, je posilnenie politickej kontroly. Navrhujem, aby v každom monitorovacom výbore, ktorý dozerá na každý operačný program, mal svoje právomoci, boli aj zástupcovia parlamentu, konkrétne príslušného parlamentného výboru. Pre operačný program v oblasti hospodárstva nech je to výbor pre hospodárstvo, pre operačný program v oblasti vzdelania a výboru nech je to výbor pre školstvo a vedu, životné prostredie, výbor pre životné prostredie a takto ísť ďalej a ďalej. Navrhujem, aby tam bol jeden za vládnu polovicu snemovne a druhý za opozičnú polovicu snemovne. Tým bude zabezpečený aj prísun informácií, aj skutočná kontrola. Druhý typ návrhov sa týka posilnenia mechanizmu štátnej kontroly a to je najrozsiahlejšia časť tohto návrhu a nebudem vás s ňou zaťažovať do detailu, aj keď to budem musieť prečítať, ale dovoľte mi vysvetliť, o čo ide. My máme problém, ktorý pán minister dnes sa snaží riešiť, že Brusel prestáva veriť nášmu auditu. Neprestal mu veriť kvôli osobe pána ministra, prestal mu veriť preto, že audit nefunguje, lebo neprináša výsledky, neodhaľuje podvody. Otázka je, čo s tým? Ministerstvo financií zatiaľ nezverejnilo kroky, oficiálne, ktoré v tejto oblasti prisľúbilo Bruselu, ale pokiaľ teda mám informácie, tie sa týkajú najmä zmeny procesov, výberu vzoriek, checklistov a toho, ako audítori fungujú. Myslím si však, že treba ísť oveľa ďalej a treba sa mať na to, aby vnútorní audítori boli skutočne silnými a nezávislými osobnosťami, ktoré budú môcť vykonávať audit nestranne, proaktívne a nebojácne. Ak vám môžem povedať príklad, v Spojených štátoch sú vnútorní audítori ministerstiev menovaní veľmi často prezidentom a vo väčšine prípadov dokonca musia byť potvrdení senátom, napriek tomu, že sú to vnútorní audítori, tam sa volajú Inspector general. U nás menuje audítora a odvoláva minister, príslušný, po prerokovaní s ministrom financií, tam nepotrebuje dokonca ani súhlas ministra financií, čo znamená, že každý audítor vie, že slúži len a len, kým sa páči ministrovi, ktorý je práve pri moci. Očakávali by ste, že vnútorný audítor ministerstva životného prostredia odhalí, že máme problém s emisiami? Očakávali by ste, že vnútorný audítor ministerstva výstavby a regionálneho rozvoja odhalí, že je tu nejaký nástenkový tender, keď ho menuje a odvoláva minister bez akejkoľvek kontroly tohto procesu? Asi nie. Preto navrhujem v pozmeňovacom návrhu, aby výberová komisia na týchto vnútorných audítorov obsahovala okrem zástupcov ministerstva aj zástupcov ministerstva financií, ale aj Audítorskej komory a Najvyššieho kontrolného úradu a zároveň navrhujem, aby sa pristúpilo k hodnoteniu audítorov na základe pomerne precíznych kritérií. Ak audítor zlyhá v tomto hodnotení, ktoré opäť nebude vykonávať minister, ale bude vykonávať takáto komisia, bude ho možné odvolať. Ale ak nezlyhá, ak bude dobrý audítor, tak ho bude môcť odvolať minister len po výslovnom súhlase ministra financií, čím minister financií prevezme politickú zodpovednosť za to, či tento audítor je, alebo nie je funkčným audítorom, alebo či je len niekým, kto robí neporiadok bez toho, aby to mal zdôvodnené. Je to návrh, ktorý by zásadne zmenil audítorskú kultúru na Slovensku a zmenil by ju, myslím si, správnym smerom. Tretí návrh sa týka nárokovateľnosti eurofondov v oblasti štátnej pomoci. To sú fondy, ktoré idú podnikateľom. Navrhujeme zaviesť to, aby podnikatelia, keď sa uchádzajú o eurofondy, mali na ne po splnení podmienok, ktoré určí poskytovateľ, nárok. Pýtate sa, ako to môže fungovať? No čo, keď sa prihlási priveľa z nich? Práve, že máme za sebou skúsenosť v oblasti zamestnanosti, viem vám odpovedať. Po prvé, riadiaci orgán väčšinou vie pomerne presne dopredu odhadnúť, aký ten dopyt v skutočnosti bude, najmä keď už má za sebou desať rokov skúseností a zároveň riadiacim orgánom môžuc upravovať podmienky pomoci tak, aby vedel vyhovieť všetkým. Inými slovami, ak sa prihlási priveľa, môže napr. sprísniť podmienky, môže povedať, že len tí, čo prekonajú určitý prah, dostanú pomoc. Alebo ak sa ich prihlási priveľa, môžu naopak znížiť intenzitu pomoci, to už je otázka ministra, alebo riadiaceho orgánu. A zaviedol by sa princíp, že eurofondy, minimálne pre podnikateľov, sa nedajú vybavovať, pretože každý, kto splní podmienky, na ne dosiahne. A posledný návrh sa týka administratívnej náročnosti. To je taká drobnosť len a ako som už povedal, administratívna náročnosť nám v čase rastie a všetci sa na ňu sťažujú, ale my ju ani nepoznáme. Nemáme ju presne zmeranú, preto navrhujem, aby riadiace orgány boli povinné zverejňovať a priebežne merať, aké bremená uvaľujú na žiadateľov a prijímateľov. Na záver, než prečítam pozmeňujúci návrh, dovoľte mi povedať, že na eurofondy, kolega Hlina to spomínal, sa tu často pozerá ako na niečo extra, niečo také nepodstatné, alebo tak, keď niečo z toho bude, tak fajn, keď z toho nič nebude, však to nie sú naše peniaze. Kolega Hlina zdôvodnil, prečo to nie je pravda a dovoľte mi k tomu len dodať, každé euro, ktoré sa stratí z eurofondov, je euro, ktoré nejde na vytvorenie pracovného miesta, ktoré nejde na výstavbu diaľnic, ktoré nejde na učebnú pomôcku pre dieťa v tejto krajine. Preto ten, kto zachraňuje eurofondy, stavia diaľnice, tvorí pracovné miesta a kupuje deťom učebné pomôcky, nie sú to extra peniaze, sú to tie peniaze, jediné, ktoré máme momentálne na verejné investície a bez nich sa ďalej nepohneme. Ďakujem. A teraz k samotnému návrhu. V prvom rade mi dovoľte poznamenať, že o každom bode žiadam hlasovať osobitne, pán spravodajca. Budem to čítať, pokiaľ možno rýchlo a zrozumiteľne, tak aby som vás nezdržal dlhšie, ako je nevyhnutné. Pozmeňujúci návrh skupiny poslancov k vládnemu návrhu zákona o príspevku poskytovanom z európskych štrukturálnych a investičných fondov. K čl. I. bod 1. V § 6 ods. 2 sa za písm. i) vkladá nové písm. j), ktoré znie: j) vypracúva metodiku a indikátory týkajúce sa administratívnej náročnosti procesu poskytovania príspevku. Doterajšie písm. j) sa označuje ako písm. k). To je ten návrh k meraniu administratívnej záťaže. Bod 2. V § 7 ods. 5 druhá veta znie: „Členmi monitorovacieho výboru sú dvaja zástupcovia vecne príslušného výboru Národnej rady Slovenskej republiky delegovaní na princípe pomerného zastúpenia politických strán a politických hnutí v Národnej rade Slovenskej republiky; podrobnosti o ďalšom zložení monitorovacieho výboru upraví štatút monitorovacieho výboru.“ To je účasť opozície, ale aj vládnych poslancov v monitorovacích výboroch. Bod 3. V § 7 ods. 5 tretej vete sa za slová „najmä na plnenie úloh“ vkladajú slová „pri poskytovaní príspevku vo výške najviac 1 000 000 eur“. To je technická zmena, aby monitorovací výbor musel schvaľovať národné projekty väčšie ako milión eur. Bod 4. V § 7 sa dopĺňa nový odsek 10, ktorý znie: (10) Riadiaci orgán vyhodnocuje najmenej raz za šesť mesiacov administratívnu náročnosť procesu poskytovania príspevku vo vzťahu k prijímateľom a žiadateľom podľa metodiky a indikátorov vypracovaných centrálnym koordinačným orgánom podľa § 6 ods. 2 písm. j). To je druhá časť toho ustanovenia o potrebe merať a zverejňovať administratívnu náročnosť fondov. Bod 5. V § 16 ods. 5 znie: „Príspevok, ktorým môže byť poskytnutá štátna pomoc, možno poskytnúť len, ak a) je poskytnutý všetkým žiadateľom, ktorí splnili podmienky poskytnutia príspevku, za týmto účelom môže poskytovateľ upraviť intenzitu a výšku poskytnutého príspevku, b) sú splnené pravidlá v oblasti štátnej pomoci.“. To je ten návrh, aby štátna pomoc bola poskytovaná na nárokovateľnom princípe. Bod 6. V § 48 ods. 4 sa za slovo „vyzvania“ vkladajú slová „a usmernenia“. To je o tom, aby centrálny koordinačný orgán zverejňoval aj usmernenia. Bod 7. V § 48 sa za ods. 4 vkladajú nové odseky 5 a 6, ktoré znejú: „(5) Riadiaci orgán zverejňuje na svojom webovom sídle a) žiadosť podľa § 26 ods. 5 a anotáciu uskutočnenia projektu pri ďalších žiadostiach, b) overenie splnenia kritérií pre výber národných projektov, c) schválené žiadosti a neschválené žiadosti podľa § 26 ods. 8 až 10, d) rozpočty projektov, e) odborné posudky a iné hodnotenia k návrhom projektov, ktoré má k dispozícii, f) záznamy z ukončených kontrol. (6) Ak sa údaje podľa odseku 5 týkajú národných projektov, riadiaci orgán takéto údaje zverejní na svojom webovom sídle do 14 pracovných dní od ich odoslania žiadateľovi.“. Toto obsahuje teda sumu zverejňovaných údajov a zároveň obsahuje aj to, že pri národných projektoch sa majú zverejňovať v zásade v reálnom čase, teda do 14 dní. Bod 8. V § 48 ods. 5 sa na konci dopĺňa nová veta, ktorá znie: „Centrálny koordinačný orgán zverejňuje bez zbytočného odkladu na svojom webovom sídle vyhodnotenie administratívnej náročnosti procesu poskytovania príspevku podľa § 7 ods. 10.“. Zmena nadväzuje na bod 1 tohto pozmeňujúceho návrhu a súvisí so zámerom znižovať administratívnu záťaž. K čl. II. Za novelizačný bod 37 sa vkladajú nové novelizačné body 38 až 40, ktoré znejú: 38. V § 28 odseky 1 a 2 znejú: „(1) Vnútorného audítora ministerstva financií vymenúva a odvoláva minister financií. Vnútorného audítora iného ústredného orgánu vymenúva a odvoláva vedúci tohto ústredného orgánu po prerokovaní s ministrom financií. Vymenovanie a odvolanie vnútorného audítora oznamuje vedúci ústredného orgánu ministerstvu financií, ak vnútorný audítor s odvolaním prejaví bez zbytočného odkladu nesúhlas, na jeho odvolanie je potrebný predchádzajúci písomný súhlas ministra financií. (2) Za vnútorného audítora vymenuje minister financií, alebo vedúci iného ústredného orgánu vlastného zamestnanca podľa § 26 ods. 1, ktorý úspešne absolvoval výberové konanie podľa tohto zákona.“. 39. Za § 28 sa vkladajú nové § 28a až 28c, ktoré znejú: „§ 28a Výberové konanie. (1) Výberové konanie vyhlasuje minister financií, alebo vedúci iného ústredného orgánu, ktorý zabezpečuje vykonávanie vnútorného auditu, verejne na webovom sídle ministerstva, alebo iného ústredného orgánu najmenej 30 dní pred jeho konaním. (2) Výberovým konaním na funkciu vnútorného audítora sa overujú odborné znalosti, všeobecný prehľad, ktorý je treba požadovať s prihliadnutím na činnosť ústredného orgánu, na ktorom sa uskutočňuje výberové konanie, schopnosť tvorivého myslenia, rýchlosť uvažovania a schopnosť rozhodovania, verbálny prejav, osobnostné predpoklady, zdravotný stav a znalosť cudzieho jazyka uchádzača. Výberové konanie pozostáva z písomného testu, prípadovej štúdie, prekladu z cudzieho jazyka a z ústnej časti. Písomný test, prípadová štúdia a preklad z cudzieho jazyka sa v deň výberového konania losujú výberovou komisiou z na to určených databáz. Výberové konanie sa uskutočňuje v súlade so zásadou rovnakého zaobchádzania ustanovenou osobitným predpisom, odkaz 17a. (3) Výberové konanie je verejné, okrem hlasovania výberovej komisie. Výberové konanie administratívne a organizačne zabezpečuje príslušný ústredný orgán, ktorý ho vyhlásil. (4) Ústredný orgán, ktorý výberové konanie vyhlásil, zabezpečí zverejnenie všetkých žiadostí o zaradenie do výberového konania, profesijných životopisov uchádzačov a ich motivačných listov na svojom webovom sídle a to najneskôr v deň uskutočnenia výberového konania. Ústredný orgán ďalej na svojom webovom sídle zabezpečí zverejnenie termínu a miesta výberového konania a zoznamu členov výberovej komisie a to aspoň desať dní pred jeho konaním. (5) Predseda výberovej komisie je povinný zabezpečiť zverejnenie zápisnice o priebehu výberového konania na webovom sídle ústredného orgánu dvadsaťštyri hodín od ukončenia výberového konania. (6) Všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá ministerstvo financií, ustanoví náležitosti vyhlásenia výberového konania, zoznam dokladov, ktoré má uchádzač predložiť, spôsob vykonania výberového konania, podrobnosti o písomnom teste, prípadovej štúdii, preklady z cudzieho jazyka a ústnej časti výberového konania, spôsob vytvárania databáz podľa ods. 2, spôsob vyhodnotenia výsledkov výberového konania a náležitosti zápisnice o priebehu výberového konania. § 28b) ods. 1.: (1) Výberové konanie podľa § 28a) a ods. 1 uskutočňuje päťčlenná výberová komisia. Členov výberovej komisie vyberie vedúci ústredného orgánu z databázy kandidátov na členov výberovej komisie vždy po vyhlásení výberového konania a to tak, aby jeden člen bol z kandidátov delegovaný Najvyšším kontrolným úradom Slovenskej republiky, jeden člen z kandidátov delegovaných ministerstvom financií, jeden člen z kandidátov delegovaných Slovenskou komorou audítorov a dvaja členovia z kandidátov delegovaných ústredným orgánom, na ktorom sa výberové konanie uskutočňuje. (2) Ak výberové konanie podľa § 28 ods. 1 vyhlási minister financií, členov výberovej komisie vymenuje z databázy kandidátov na členov výberovej komisie po vyhlásení výberového konania tak, aby dvaja členovia boli z kandidátov delegovaní Najvyšším kontrolným úradom Slovenskej republiky, dvaja členovia z kandidátov delegovaní ministerstvom financií a jeden člen z kandidátov delegovaný Slovenskou komorou audítorov. (3) Na účely vytvárania databázy kandidátov na členov výberovej komisie delegujú ústredné orgány Najvyšší kontrolný úrad Slovenskej republiky a Slovenská komora audítorov aspoň po piatich kandidátoch. Databáza sa zverejňuje na webovom sídle ústredných orgánov, Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky a Slovenskej komory audítorov. (4) Za kandidáta na člena výberovej komisie možno zvoliť alebo vymenovať len osobu, ktorá má morálne a odborné predpoklady na nestranný výkon funkcie člena výberovej komisie a ktorá je spôsobilá posúdiť uchádzača podľa § 28a) ods. 2. (5) Členovia výberovej komisie volia spomedzi seba predsedu výberovej komisie. Výberová komisia je uznášaniaschopná, ak sa na hlasovaní zúčastnia aspoň štyria jej členovia. Jej rozhodnutie je platné, ak zaň hlasovala nadpolovičná väčšina všetkých jej členov. §28c) Hodnotenie vnútorného audítora. (1) Ústredný orgán každoročne k 31. marcu vyhotovuje a najneskôr do 30. apríla kalendárneho roka zverejňuje na svojom webovom sídle ročný štatistický výkaz vnútorného audítora, ďalej len výkaz, za predchádzajúci kalendárny rok, ktorý obsahuje údaje o výkonnosti vnútorného audítora, údaje o výkonnosti vnútorných audítorov pôsobiacich na iných ústredných orgánoch a ich celoslovenský priemer výkonnosti. Štruktúru údajov, vzor výkazu, podrobnosti hodnotiacich kritérií a ich váha a spôsobe vyhodnotenia ustanoví ministerstvo financií všeobecne záväzným predpisom. (2) Ústredný orgán ďalej vo výkaze uvedie porovnanie údajov výkonnosti vnútorného audítora s ďalšími údajmi podľa ods. 1. (3) Ak je výsledkom porovnania nižšia výkonnosť vnútorného audítora ako celoslovenský priemer výkonnosti vnútorných audítorov, ústredný orgán na túto skutočnosť vnútorného audítora písomne upozorní. Nižšia výkonnosť vnútorného audítora v dvoch po sebe nasledujúcich výkazoch predstavuje závažné porušenie služobnej disciplíny. (4) Hodnotenie vnútorného audítora vykonáva trojčlenná hodnotiaca komisia. Členov hodnotiacej komisie vymenuje minister financií z databázy kandidátov na členov hodnotiacej komisie tak, aby jeden člen bol z kandidátov delegovaný Najvyšším kontrolným úradom Slovenskej republiky, jeden člen z kandidátov delegovaný ministerstvom financií a jeden člen z kandidátov delegovaných Slovenskou komorou audítorov. Na činnosť hodnotiacej komisie sa primerane použijú ustanovenia § 28b). (5) Činnosť hodnotiacej komisie zabezpečuje ministerstvo financií.“ Poznámka pod čiarou k odkazu 17a) znie: zákon č. 365/2004 Z. z. o rovnakom zaobchádzaní antidiskriminačný zákon v znení neskorších predpisov. Bod 40. V § 30 ods. 1 sa na začiatku vkladajú slová „ak tento zákon neustanovuje inak“. Zostávajúce novelizačné body sa primerane prečíslujú. Tento veľmi dlhý návrh ustanovuje podmienky výberu a hodnotenia vnútorných audítorov podľa nového spôsobu, najmä rozdelením právomocí medzi rôzne orgány, ale aj zavedením jasných kritérií aj na prijímanie, aj na hodnotenie. V čl. 4. Za článok 4 sa vkladá nový článok 5, ktorý znie: Čl. 5. Zákon č. 400/2009 Z. z. o štátnej službe a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov sa mení a dopĺňa takto. Bod 1. V § 75 sa na konci vkladá veta, ktorá znie: „Závažné porušenie služobnej disciplíny môže vyplývať aj z osobitného predpisu“, odkaz 52a). Poznámka pod čiarou k odkazu 52a) znie: 52a) napríklad zákon č. 502/2001 Z. z. o finančnej kontrole a vnútornom audite a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Bod 2. Za § 128 sa vkladá nový § 128a), ktorý znie: § 128a) niektoré opatrenia týkajúceho sa štátnozamestnaneckého pomeru vnútorného audítora. Ak so zmenou štátnozamestnaneckého pomeru alebo skončením štátnozamestnaneckého pomeru podľa § 46 ods. 1 písm. b) až d) štátneho zamestnanca, ktorý vnútorným audítorom podľa osobitného predpisu, odkaz 70a), tento štátny zamestnanec prejaví bez zbytočného odkladu nesúhlas, na ich platnosť sa vyžaduje predchádzajúci písomný súhlas ministra financií Slovenskej republiky. Poznámka pod čiarou k odkazu 70a) znie: odkaz 70a) § 26 ods. 1 zákona č. 502/2001 o finančnej kontrole a vnútornom audite a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Doterajší čl. 5 sa primerane prečísluje, nový čl. 5 nadobudne účinnosť 1. novembra 2014, čo sa premietne v ustanovení o účinnosti. Toto je dokončenie ustanovení o vnútornom audite, kde je teda už mnou spomínaná vyššia miera ochrany ich nezávislosti a pri prepustení z iných dôvodov, ako je negatívne hodnotenie. Vážení kolegovia, ďakujem veľmi pekne za trpezlivosť a dovolím si vás požiadať o podporu tohto návrhu.