L. Szigeti, poslanec: (2009-04-23):
Prerokúvaný vládny návrh zákona o odbornom vzdelávaní a príprave a o zmene a doplnení niektorých zákonov sa nezaoberá problematikou odborného vzdelávania a prípravy v širšom zmysle slova, ale, žiaľ, chápe túto problematiku len ako súčasť nášho regionálneho školstva a predovšetkým upravuje podmienky na zabezpečenie odborného vzdelávania a prípravy žiakov v inštitucionálnej forme na našich stredných odborných školách, strediskách praktického vyučovania, na školských hospodárstvách, strediskách odbornej praxe, na pracovisku praktického vyučovania, na pracovisku inej fyzickej a právnickej osoby. Všade vo svete sa chápe táto problematika ako súčasť celoživotného vzdelávania, aj, samozrejme, ako súčasť vzdelávania dospelých, veď v 21. storočí ľudia musia byť pripravení a flexibilne prispôsobiví na zmenu povolania možno aj viackrát vo svojom živote. Práve preto považujem za veľký nedostatok návrhu zákona, že nevníma odborné vzdelávanie a prípravu zo spomínaného širšieho pohľadu. Návrh zákona čiastočne konzervuje dosiaľ bežne používanú prax v oblasti postavenia a úloh orgánov štátnej správy, samosprávy, zamestnávateľov a zamestnancov, ale aj finančné a hmotné zabezpečenie žiakov, čo doteraz bolo riešené nižšou právnou normou, vyhláškami a smernicami. Aj keď je pravda, že prijatím nového školského zákona tieto vyhlášky a smernice prestali byť v platnosti. Najväčším prínosom návrhu zákona je posilnenie právomocí, teda podľa môjho názoru, posilnenie právomocí stavovských organizácií, rôznych komôr a profesijných organizácií, ako aj návrh na vytvorenie fondu rozvoja odborného vzdelávania a prípravy. Napriek tomu, že kompetencie stavovských organizácií budú posilnené a prijatie kvalitného zákona o odbornom vzdelávaní a príprave by malo byť aj ich záujmom, s ľútosťou musím skonštatovať, že počas prerokúvania návrhu zákona v príslušnom výbore žiadna z týchto komôr neprejavila záujem a ani sa nezúčastnili na rokovaní výboru. Je to veľká škoda a považujem to za nedostatočný prístup zo strany našich rôznych hospodárskych či poľnohospodárskych, alebo živnostenských komôr. Vytvorenie fondu rozvoja odborného vzdelávania a prípravy by mohlo dodať potrebné impulzy na skvalitnenie tohto druhu vzdelávania, ale obávam sa, že za zákonom navrhnutých podmienok fond nebude mať dostatok finančných prostriedkov a nebude účinný. Myslím si, že subjekty koordinácie odborného vzdelávania a prípravy na celoštátnej a regionálnej úrovni sú celkom dobre premyslené. Domnievam sa však, že okruh ministerstiev by bolo treba rozšíriť minimálne o ministerstvo životného prostredia a na celoštátnej úrovni tam pre mňa stále chýbajú predstavitelia rodičovských rád, resp. predstavitelia rodičov a na regionálnej úrovni územná školská rada. Je síce pravda, že medzi pozmeňujúcimi návrhmi sú naznačené tieto zmeny, dúfam, že sa prijmú aj tieto pozmeňujúce návrhy. Je otázne, či stačí raz za 4 roky upravovať odvetvovú koncepciu odborného vzdelávania a prípravy žiakov pre výkon povolania a odborných činností. Myslím si, že v odôvodniteľných prípadoch táto inovácia by mohla byť aj častejšia. Žiaľ, nedá sa súhlasiť s výlučnou kompetenciu samosprávneho kraja v oblasti predkladania návrhov na zaradenie nového študijného odboru alebo učebného odboru do sústavy odborov vzdelávania alebo návrhom na vyjadrenie existujúcich študijných alebo učebných odborov zo sústavy odborov vzdelávania. Veď na území toho-ktorého samosprávneho kraja existujú, alebo môžu existovať aj cirkevné, aj súkromné školy a ich zriaďovatelia by mali mať podobné kompetencie ako samosprávne kraje. Určovanie počtu tried prvého ročníka stredných odborných škôl pre nasledujúce prijímacie konanie o možnosť vyjadriť sa zriaďovateľom stredných škôl vo svojej územnej pôsobnosti k počtu tried prvého ročníka všetkých stredných škôl pre prijímacie konanie v nasledujúcom školskom roku, považujem za prvok centralizácie a za návrat do minulosti. Žiaľ, predložený návrh zákona jednoznačne svedčí aj o tom, že sa štát chce zbavovať svojich povinností a hlavne zodpovednosti, pretože sa spolieha len na dobrú vôľu a ústretovosť zamestnávateľov, podnikateľov a stavovských organizácií pri vytváraní podmienok a poskytovaní materiálno-technického zabezpečenia pre praktické vyučovanie. V § 5 sú vymenované kompetencie stavovských organizácií a profesijných organizácií, na ktoré by bolo vhodné z ministerstva školstva prideliť aj finančné prostriedky na plnenie týchto, podľa môjho názoru náročných úloh. Dovoľte mi niekoľko pripomienok k finančnému a hmotnému zabezpečeniu. Keď hovorím o finančnom a hmotnom zabezpečení, takéto niečo existovalo aj v predchádzajúcom období, samozrejme, že nie je to riešené v žiadnom zákone a je dobré, že sme to dali do tohto zákona. Poskytnutie finančného zabezpečenia je možnosťou, nie povinnosťou, avšak myslím si, že odmena za produktívnu prácu je povinnosťou. V zákone, v úvodnej časti je uvedené aj poskytnutie hmotného zabezpečenia ako možnosť, následne v ďalších odsekoch sa hovorí už ako o povinnosti. Jednoznačne by to mala byť povinnosť. Vzhľadom na to, že motivačné štipendiá sa žiakovi uhrádzajú z prostriedkov fyzickej osoby alebo právnickej osoby, pre ktorú sa žiak pripravuje na povolanie, nemali by sme limitovať maximálnu výšku. V zákone je návrh, aby to nemohlo byť viac ako 65 % životného minima. Myslím si, že sú to finančné prostriedky podnikateľov, fyzických a právnických osôb, a pokiaľ daná fyzická alebo právnická osoba na to má dostatok finančných prostriedkov, nech je to jeho záležitosťou, akým spôsobom mieni motivovať žiaka strednej odbornej školy. Veď ako hovorím, nie sú to verejné prostriedky, nech je to rozhodnutie tej-ktorej fyzickej osoby. Len sa obávam, že nebudeme mať a nenájdeme v každom regióne, hlavne tam, kde sociálne postavenie alebo ekonomická situácia je slabšia, dostatok podnikateľov, dostatok fyzických a právnických osôb, ktorí budú ochotní podporovať odborné vzdelávanie a prípravu takouto formou či formou poskytovania finančného zabezpečenia – motivačným štipendiom alebo inou formou. Čo sa týka hmotného zabezpečenia, situácia je podobná s predchádzajúcou. Znova je to len možnosť a podobne je to na dobrej vôli a ústretovosti podnikateľov, resp. fyzických a právnických osôb. Najväčším problémom návrhu zákona je to, že Fond rozvoja odborného vzdelávania sa zriaďuje ako neštátny účelový fond, do ktorého štát cez štátny rozpočet nemôže prispievať a finančným zdrojom fondu nemôžu byť ani prostriedky z fondov Európskej únie. Zavedenie nového zdroja možného príspevku do fondu vo forme oprávneného prijímateľa podielu zaplatenej dane na osobitné účely v súlade s § 50 zákona č. 595/2003 Z. z. o dani z príjmov, ďalej rôzne dary a príspevky od tuzemských a zahraničných právnických a fyzických osôb, príspevky od zamestnávateľov, zamestnávateľských organizácií, ktoré sú dobrovoľné – a toto by som chcel podčiarknuť, že všetko je na báze dobrovoľnosti – v podstate nedokáže naplniť fond finančnými prostriedkami a nedokáže zabezpečiť svoje poslanie. Pravdepodobne preto fond bude prázdny alebo poloprázdny, lebo bude mať málo finančných zdrojov. Totiž je racionálnym riešením zo strany podnikateľov, aby si vybrali vo svojom regióne konkrétnu strednú odbornú školu, ktorú klasickým a tradičným spôsobom môžu podporovať. Bude to cielené, budú mať jednoznačne spätnú väzbu, akým spôsobom tá podpora bola používaná. Ale zákonom navrhovaná forma vlastne znamená toľko, že do spoločnej pokladnice nasypeme finančné prostriedky z jednotlivých regiónov a nie je garancia, že z tejto spoločnej pokladnice sa dostane podpora aj do konkrétneho regiónu, pretože finančné prostriedky z fondu sú nenárokovateľné a je to na rozhodnutí fondu rozvoja odborného vzdelávania a prípravy. Celá filozofia zákona sa príliš spolieha na zamestnávateľov, na stavovské organizácie. Chýba jednoznačne hlavne finančný vklad štátu do skvalitnenia odborného vzdelávania a prípravy, a preto osobne neočakávam po prijatí zákona zásadné pozitívne zmeny a skvalitňovanie úrovne odborného vzdelávania a prípravy na Slovensku. Ďakujem pekne.