Počiatek, Ján, poslanec NR SR (2011-10-19):
Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister bezvládnej koalície, vážené dámy, vážení páni, vidím, že sa tu začína rozpútavať aj celkom vecná diskusia na túto tému, tak by som tiež chcel predostrieť svoj uhol pohľadu. My rokujeme o zákone, ktorý filozoficky obsahuje parametre, ktoré sú akceptovaným riešením v rámci celého európskeho teritória, kde došlo k jasnej zhode názorovej na tému, či banky alebo vôbec finančné inštitúcie sa majú spolupodieľať na sanácii krízou rozvrátených verejných financií. Odpoveď je jasná, že to robiť majú Čiže tento koncept vôbec nie je taký šialený, amatéristický a paškvilný, ako bol označovaný, keď sme ho my pred rokom predkladali, čoho dôkazom je, že dnes bezvládna koalícia predkladá v podstate filozoficky identický návrh, ktorý je len parametricky mierne odlišný od toho nášho. Ale princíp je ten istý. Čiže je to podľa môjho názoru tiež len ďalší dôkaz názorového kotrmelca, ktorý táto koalícia urobila, takisto ako to bolo v prípade eurovalu, kde pred voľbami tvrdili, že to je neprípustné riešenie. Dnes poznáme všetci názor, pri ktorom dokonca časť koalície navzájom sa osočuje a usvedčuje jeden druhého z klamstva. Takisto to platí aj v tomto prípade. Čiže keď sme tu dlhé mesiace počúvali o tom, aký je to nezmyselný návrh, likvidačný, a neviem čo všetko, dnes ho tu máme na stole a obhajuje ho práve jeden z tých, ktorý ho tak vehementne kritizoval. Na druhej strane sme aj radi, pretože konečne je to aspoň prvý pokus o to, neprenášať všetku záťaž, ktorú kríza priniesla, a celú záťaž konsolidácie verejných financií na bežných ľudí. Ale snaží sa hľadať peniaze aj tam, kde naozaj sú. A keď si pozrieme ziskovosť bankového sektora v tomto roku, naozaj sa črtá, že dosiahnu nieže predkrízové úrovne, ale pravdepodobne najvyššie úrovne vôbec v histórii ich pôsobenia na slovenskom trhu. Čiže celkove je to posun a otázka je, prečo sa ten posun stal. Navyše tento zákon prijímame v skrátenom legislatívnom konaní, ktoré vyžaduje určité zákonné predpoklady na to, aby sa tak vôbec mohlo stať. A väčšinou je to pomenúvané, ako keď je situácia naozaj kritická. A myslím si, že aj tá kritická situácia už dnes je, a to aj v súvislosti s rozpočtom na budúce tri roky. I keď sa tu včera pán minister, nedá mi to nepovedať, bezvládnej koalície hrdil, že ten rozpočet už dodali do parlamentu, keď som sa pýtal, aký vlastne bude, tak ma odkázal na to, že si mám prečítať to, čo do Národnej rady už predložili. Ale skutočnosťou je, že to je naozaj iba zdrap papiera, pretože ten rozpočet vôbec nemá žiadne pevné základy, viď aj dnešné hlasovanie o stavebnom sporení, pretože už len tento jeden zákon vytvára úplne iný rámec. Ale aj tie zákony, ktoré prešli prvým čítaním, stále čakajú druhé čítania. A podľa toho, ako tu ja vnímam atmosféru v tomto parlamente, vidím, že s tým budú ešte veľmi veľké problémy. Čiže moja prognóza k tomu je, že ten rozpočet vôbec nebude schválený v takej podobe, v akej bol do parlamentu dodaný, a bude v úplne inej podobe. A to ešte v rozpočte je zapracovaná veľmi optimistická prognóza rastu na budúci rok na úrovni 3,3 %, ktorej už dnes azda vôbec nikto neverí. Už prvé medzinárodné inštitúcie prichádzajú s revíziou rastu. A je úplne evidentné, že tie čísla budú úplne iné, čo bude vytvárať obrovskú dieru. A myslím si, že ten deficit môže skončiť na úrovniach podobných, ktoré boli tak dlhodobo kritizované. A to vôbec nie je tá kríza ešte v takom hlbokom štádiu, ako sme to zažili my v minulosti. Celá taktika v minulosti, konsolidácie, bola prenesením celej konsolidačnej záťaže na obyvateľstvo cez zvýšené dane, poplatky a odvody, čo sa aj stalo. Ministerstvo financií sa neustále hrdí tým, že aj šetria. Áno, došlo k nejakému zníženiu výdavkov, ale otázka je kde a v ktorých sektoroch sa tak stalo. Najviac ušetrili na zdravotníctve, učiteľoch, protipovodňovej ochrane. A to je šetrenie, ktoré naozaj je nezmyselné. A opäť tá záťaž na obyvateľstvo sa prenáša v réžii tejto bezvládnej koalície dvomi spôsobmi, jednak cez vyššie dane, odvody a poplatky a jednak cez nedofinancovávanie služieb, ktoré štát má obyvateľstvu poskytovať. Ergo tie služby, samozrejme, sú v oveľa horšej kvalite. A myslím si, že sa tu nemusíme presviedčať, že zdravotníctvo sa dostalo na hranicu kolapsu. A uvidíme, ako sa táto situácia vôbec rozrieši v najbližších mesiacoch a ako ju táto súčasná bezvládna koalícia rozrieši. Čiže dnes je optický deficit lepší len vďaka vyšším daniam, nečerpaniu eurofondov, čo je ďalšia zaujímavá problematika, pretože vláda, ešte súčasná, v minuloročnom a vôbec rozpočte, ktorý platí, naplánovala a narozpočtovala veľmi veľkú sumu eurofondov, vyššiu, ako sme ju plánovali my v minulosti, za čo sme boli veľakrát kritizovaní. Čiže súčasná vláda si naplánovala ešte väčšie čerpanie eurofondov. Keďže sme hovorili, že to nie reálne vyčerpať, tak si môžete nájsť, pričom sa dočítate, čo všetko bolo povedané. Ale faktom zostáva, že sme mali pravdu. Tie eurofondy sa proste nečerpajú v takej miere. A ani zďaleka sa nevyčerpá to, čo narozpočtované bolo, čo automaticky vytvára úsporu na strane spolufinancovania, čo pôsobí pozitívne na deficit. Ale to je také šetrenie vo veľkých úvodzovkách. A navyše, tá masívna alokácia eurofondov do jednotlivých sektorov bola preto, aby sa opticky javilo, že sú dofinancované, ale keď sa dostaneme k záveru roka a uvidíme koľko peňazí naozaj bolo čerpaných v jednotlivých sektoroch, uvidíme, že to je oveľa menej, ako je to potrebné. A preto dochádza aj k tomu stavu napr. v zdravotníctve alebo aj v školstve, že sa dostávajú na hranicu kolapsu. Na o zjavne tá taktika do budúcna bola veľmi podobná, i keď opäť mi nedá nespomenúť aj tu ústami pána ministra bezvládnej koalície navrhované riešenie v roku 2008. Ako najzázračnejšie riešenie na prekonanie krízy bolo zníženie daní. Dnes niet ani chýru, ani slychu o znížení daní, iba o zvyšovaní daní, odvodov a poplatkov. A tak veľa skloňované šetrenie dopadlo takisto, šetrenie v citlivých a zásadne dôležitých sektoroch, ako sú zdravotníctvo, školstvo, protipovodňová ochrana a mnohé iné. No a to, že deficit v budúcom roku nebude vôbec taký, ako ste to plánovali, je dnes už úplne zrejmé. A čas mi dá za pravdu. A je to len otázka pár mesiacov, kedy budeme vedieť presne, aké to číslo je. A tento vyšší deficit bude automaticky znamenať vyššie zadlženie. Pritom pri pôvodnom pláne ešte sa tvárili všetci predstavitelia tejto bezvládnej koalície, že nás čakajú už len dobré časy. A spomeňme si na to, niekoľko mesiacov dozadu to je, čo ústami premiérky bolo povedané, že zlé časy sa skončili a že už nás čakajú len dobré časy. Tak už vtedy ten plán na zadlženie Slovenska na najbližšie štyri roky bol, že sa Slovensko zadlží viac ako za predchádzajúcej vlády. A to bol najoptimistickejší scenár konsolidácie, ktorému dnes už neverí podľa mňa vôbec nikto. Otázka je, či vôbec ešte na ministerstve financií tomu veria, keď navyše viem, že ani na ministerstve financií už tomu neveria. Čiže keď tie deficity budú väčšie, tak aj to zadlženie bude väčšie. Čiže už sa tu nebavíme o tom, že súčasná vláda mala plán zadlžiť Slovensko o 12,4 mld., viac, to bude určite, ale o koľko viac to bude, to uvidíme, keď budú najnovšie prognózy, ktoré vlejú oveľa viac svetla do toho, ako budú najbližšie dva-tri roky vyzerať. Čiže by som to zhrnul. Strana SMER – sociálna demokracia sa hlási k filozofii zavedenia špeciálneho odvodu pre finančné inštitúcie, a teda najmä banky. Máme určité predstavy v duchu, v akom sme ich predkladali už pred rokom. Stratili sme podľa nás príliš veľa času, ale to už ide na vrub súčasnej bezvládnej koalície, ktorá mohla túto daň zaviesť. A keď akceptovala, a dnes vidíme, že akceptovala filozofiu nášho pohľadu, mohla sa pokúšať o zmeny parametrov, keď to má byť jediný problém. Ale tak sa nestalo. Čiže my sa ešte pokúsime cez pozmeňujúce návrhy, ktoré kolegovia prednesú, zmeniť niektoré parametre, ale tak či tak sme aspoň teda radi, že už došlo k posunu, že aj súčasná vláda pochopila, že je nutné hľadať tie prostriedky tam, kde sú, a nie tam, kde nie sú. Ďakujem.