B. Bugár, podpredseda NR SR: (2001-11-06):
Ako prvý vystúpi pán poslanec Tkáč, potom pán poslanec Halmeš. V. Tkáč, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán predkladateľ, vážený pán spravodajca, dámy a páni, dovoľte, aby som vystúpil v súvislosti s týmto vážnym bodom a aby som urobil určitú inventarizáciu, v ktorom mieste systému sa tento návrh nachádza. Chcel by som v tejto súvislosti uviesť, že aj medzinárodné dokumenty o zamestnanosti, resp. o sprostredkovaní práce hovoria veľmi jasne, a to hneď v úvodných ustanoveniach, a pritom je to, možno povedať, v podstate výsledok svetovej aj európskej sociálnej a právnej kultúry, že systémy, ktoré sú v oblasti sprostredkovania práce, nie sú nemenné a že ich treba postaviť tak, aby boli vždy pružné, aby vždy zareagovali na zmeny, ktoré trh práce prináša. Preto si myslím, že treba naozaj seriózne sa postaviť k týmto návrhom, pretože nechcem teraz hovoriť len o tomto prerokúvanom bode, ale vôbec o koncepcii poslaneckých návrhov v oblasti zákona o zamestnanosti, pretože existuje určitý model, ktorý si myslím nie je naplnený. Ten model spočíva v tom, že samotná filozofia zákona, to znamená, jeho buď kogentnosť, obligatórnosť, alebo dispozitívnosť je postavená na tom, že, možno povedať, zákon stojí pred bránami úradov práce. Čo pod tým rozumie? Rozumie tým to, že tento zákon nie je absolútne kogentný z hľadiska rigorózneho kogentného ustanovenia na stanovenie povinností sprostredkovateľní práce. Nechcem teraz vynášať oblasti tvorby tohto zákona, ale taký bacil centralizmu sa prejavil aj v čase, keď sa ten zákon rodil, myslím napr. to, že boli snahy veľmi prísne a presne povedať, ja vám poviem príklad: „Rekvalifikácie na úradoch práce môžu byť maximálne 9 mesiacov.“ Keď takýto medziprodukt vyšiel, tak som sa pýtal tých ľudí, ktorých teraz si vážim, ktorí na tom zákone robia, aby sme si rozumeli, prečo tam ste dali 9 mesiacov. Nevedeli mi povedať prečo. V ďalšom čítaní na úrovni vedenia ministerstva už tam boli 2 roky a dnes tam nie je v podstatne nič, nie je lehota. A keď si úrad práce rozhodne, že budú rekvalifikovať dva a pol roka, tak je to ich plné právo. Chcem tým povedať, že celkové poňatie zákona je dispozitívne, to znamená, že naozaj treba, aby si tie zodpovedné orgány, ktoré tam sú, uvedomili, že tú dispozíciu majú. Dnes je zvláštny problém tejto právnej úpravy v tom, že rozhodovanie aj o finančných prostriedkoch, ale aj o aktívnych formách politiky trhu práce majú sociálni partneri spolu so zástupcami štátu. Nejde tam len o rozdeľovanie peňazí z hľadiska projektov alebo z hľadiska foriem pre aktívnu či pasívnu politiku, ale ide aj o organizovanie trhu práce. Chcem tým povedať, že existuje model, keď ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny má na určité obdobie stanoviť priority politiky trhu práce. A chcem sa spýtať každého do svedomia, aj sám seba, či ste mali šancu alebo či existuje aj zo strany ministerstva model, že každý občan a poslanec by to mal dupľom vedieť, poznať priority politiky trhu práce na rok 2001. Ja sa pýtam, či tieto priority politiky trhu práce, ktoré by mali mať určitý modelový charakter, poznajú sociálni partneri. Chcem tým povedať, že bol som zástanca organizovania tripartity v tejto oblasti, ale začínam strácať tento tripartitný model sám zo seba a naozaj začínam uvažovať nad tým, či netreba celý tento mechanizmus prehodnotiť a tripartitu naozaj z toho dať von. Chcem verejne vyzvať Konfederáciu odborových zväzov aj Asociáciu zamestnávateľských zväzov a združení rukou spoločnou a nerozdielnou, aby verejne vyhlásili, či môžu zdokumentovať z rokovaní svojich orgánov, kedy modelovali postup svojich ľudí v Predstavenstve Národného úradu práce, v správnych výboroch krajských úradoch práce a okresných úradov práce pre politiku trhu práce zo svojho pohľadu, kedy ich mali zvolaných, týchto funkcionárov, pretože oni majú obrovskú právomoc, dnes je obrat tohto fondu alebo Národného úradu práce skoro 12 mld. korún ročne. To sú obrovské peniaze, ešte za socializmu za 12 mil. korún vznikli, pokiaľ si pamätám, Východoslovenské železiarne. Chcem tým povedať, že otázkou je, či tieto prostriedky sa správne uplatňujú, či tam nevzniká výroba nových sociálnych strát, povedané slovami F. A. Hayeka, a či celý tento mechanizmus stojí za fajku dymu, chcem tým povedať aj to ďalej, že jednotlivé inštitúcie. A teraz nechcem ísť do detailov, ale otázky pracovných testov alebo otázky aj naozaj kontrolného systému, pretože je virtuálna realita, že desaťtisíce ľudí dnes pracujú načierno vraj, čo ak je pravda, tak je to totálne zlyhanie kontrolného, dozorného systému úradov práce, ale aj ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny. A keď to úradníci NÚP povedia, tak sa pýtam, čo tam robia ešte vôbec, ak hovoria, že 200 000 ľudí dnes, to je údaj z Národného úradu práce, pracuje načierno. A daňové úrady vraj tvrdia, že asi 160 000 ľudí pracuje načierno. Veď to je, preboha, obrovská výroba škôd. A nie je spoločnosť, štát, teraz už bez ohľadu na politiku. Nie sme schopní s tým pohnúť? Pýtam sa. Chcem tým povedať, a znovu sa vraciam aj k sociálnym partnerom, čo urobili pre to, aby tie kompetencie, ktoré v duchu tohto zákona sú, a nie je tam nič kogentné, využili, aby povedali jasne, či investovať do verejnoprospešných prác, či radšej investovať do stratových okresov, kde je absurdná už miera nezamestnanosti, alebo či nejsť do tých okresov, kde je aktivita, kde sú projekty, ktoré sú hodnototvorné, pretože máme veľa rečí o verejnoprospešných prácach a takisto sú pod tým istým stromom listy na ulici, ako boli minulý rok, ako boli predminulý rok, a máme verejnoprospešné práce, ani peniaze nie sú, ani ľudia sa nenaučili znovu pracovať, neobnovili si svoju manuálnu zručnosť ani vzťah k práci, ani obce to nevyužívali. A bol som mnohokrát svedkom, keď už o pol dvanástej dopoludnia boli krčmy plné zamestnancov vo verejnoprospešných prácach. Chcem tým povedať že: po prvé, kde sú priority politiky trhu práce, kto o nich vie a ako ony modelujú rozhodovanie samosprávnych orgánov úradu práce, po druhé, ako sociálni partneri pristupujú k svojim reprezentantom v týchto orgánoch, ako sú pochopené mnohé námety aj otázka pracovných testov a podobne. Ja to nechcem znevažovať, ale naozaj by som poprosil, aby som bol takto pochopený, ale otázka pracovného testu je materiál na rokovanie v grémiách generálneho riaditeľa Národného úradu práce. Je mi ľúto preto, že tento zákon to umožňuje. Chcem takéto námety povedať, že vytestujme si 3 okresy a urobme pracovné testy. A toto všetko dneska je aj dokonca vyzdrojované. A keď sa v tripartite dohodnú, že to absorbujú, akceptujú, tak na pracovné testy, na to netreba zákon. To si môže dneska generálny riaditeľ, a mal by, normálne dať na poradu svojho vedenia a urobiť si z toho s tripartitou potom poriadok. Chcem tým povedať, že tu chýba aj strednodobé plánovanie činností vo využívaní týchto prostriedkov. Chýbajú tu vyššie akcie, ako bol napr. Volkswagen v Nitre, ktorý bol cez zdroje Národného úradu práce vyzdrojovaný. A nešlo Volkswagenu o 130 mil. či 140 mil. korún v tom čase, ale bol tam multiplikačný efekt. A keby neboli tieto prostriedky, tak dnes to, čo je dnes multiplikačne v Nitre, v Púchove a neskôr bolo aj v Martine, už je v Španielsku alebo v Portugalsku, lebo to bola alternatíva, že to nepôjde k nám, ale pôjde to do Španielska alebo do Portugalska. Myslím si, že v tomto smere je už aj vecou Národnej rady sa tým zaoberať komplexne, pretože inštitúcie úradov práce sú dneska, aj keď sú tam zástupcovia štátu, inštitúciami Národnej rady, to si treba povedať, my schvaľujeme rozpočet, schvaľujeme funkcionárov Národného úradu práce v najvyššom rangu a nám, myslím tým Národnú radu, by sa malo aj predstavenstvo spovedať. Čiže bude tu potom aj otázka, aby aj výbor pre sociálne veci a bývanie zrejme sa spamätal viacej a začal sa tomu venovať. Ale všetky tie námety, ktoré sú tu dnes, by naozaj mali byť posúdené už komplexne, pretože to nie je materiál vlády, ani nie je to už len zodpovednosť vlády, aj keď, samozrejme, politicky sa do vlády dobre bije, lebo vláda zodpovedá za všetko. Ale z hľadiska rozhodovania o veľkom balíku finančných prostriedkov tento model, ktorý zákon predvídal, podľa mojej mienky sa nenaplní. Nenaplnil sa ten rytmus aktívnej aj pasívnej politiky trhu práce a politiky zamestnanosti. Existujú dokumenty o štátnej politike zamestnanosti a podobne. Nechcem teraz hovoriť o hospodárskej politike, o hospodárskom raste a jeho vplyve na percento nezamestnaných alebo zamestnaných, chcem hovoriť o tom, aké možnosti má priamo ten model, ktorý dneska je, lebo tu sa v podstate tieto námety naozaj stretávajú, sú naozaj námety. Netreba ich zahlušiť a hlasovať proti nim, ale treba si uvedomiť, že ony pôsobia v určitom systéme. Urobili sme aj v Národnej rade, a to je už aj na margo koalície, urobili ste viaceré chyby pri tomto zásahu do zákona o zamestnanosti od roku 1998. Najväčšiu chybu vo vzťahu k vládnej koalícii vidím v tom, že sa tam zahlušili zárodky poistného princípu, ktorý sme zavádzali v tomto zákone. Myslím tým práve presne to, že ten poistný princíp znamená, že ja sa naozaj poisťujem ako občan alebo ako zamestnávateľ pre prípad, že stratím prácu a že sa mi to poistenie vráti, pozitívne sa mi vráti, to znamená, presne podľa logického princípu bratskej pokladnice kto platí, koľko platí, kedy platí a komu platí. A podľa toho sa mi to má spätne vrátiť potom späť buď vo vyššom hmotnom zabezpečení, alebo vo vyššej šanci tú prácu dostať a tým pádom... (Hlasy z pléna.) Alebo zľavu, áno, na poistnom, bonus. To sú presne tieto mechanizmy, ktoré v tom poistnom systéme sú, ale, žiaľ, tých 20 %, 18 % ruší aj poistný princíp, ktorý v týchto právnych predpisoch je. Na záver by som len chcel povedať jedno, že naozaj chýba tu aktivita Národného úradu práce, chýba tu aktivita sociálnych partnerov, lebo oni majú 33 % zodpovednosti, vážení, to si jasne povedzme, nielen zástupcovia štátu v týchto modeloch tripartitných, ale aj sociálni partneri. Ak s prepáčením Konfederácia odborových zväzov je schopná dať do svojich požiadaviek na jedno z prvých miest znižovanie daňového zaťaženia, čo je podľa mojej mienky 125. položka v prioritách odborov všade, normálnych odborov všade vo svete, a keď si to zoberiete od našej vlády aj cez túto vládu, aj od roku 1993, toto je obrovský hit konfederácie – znížiť daňové zaťaženie. Preboha, veď tu sú niektoré mechanizmy úplne iné. Aká je tu filozofia kolektívneho tarifného vyjednávania napr.? Pozná ju niekto? Ja osobne nie. Presadzujú niektoré požiadavky aj vo vzťahu k zamestnávateľom? Sú tu priority, ktoré si stanovujú aj zamestnávatelia ako jedna tretina, reprezentatívni zamestnávatelia – jedna tretina tohto poriadku v zákone o zamestnanosti? Viete o nich? Ja osobne nie. Chcem tým povedať, že tieto námety sú pozoruhodné, že treba si jasne uvedomiť, že kontrolná funkcia parlamentu by mala byť aj v širšom zmysle slova, pretože ak ten zákon nie je kogentný a vytvára priestor pre sociálnych partnerov a pre manažment úradov práce, tak my máme právo kontrolovať, prečo nie sú tvoriví, prečo nie sú invenční a prečo tento priestor sa nevyužíva. A vraciam sa s tým, k tomu, čo som začal. Som dospel k určitému vývoju sám v sebe, že  treba, aby sme sa vrátili aj k medzinárodným dokumentom a zvážili, či tripartitný mechanizmus v tomto modeli je efektívny, je rentabilný, skôr sociálne a ekonomicky rentabilný, či netreba tento model začať skúmať a hľadať iné riešenia, pretože sociálne partnerstvo v tomto smere považujem za vážne zlyhanie občianskej spoločnosti v tejto krajine, vrátane pôsobenia za našej vlády, vrátane pôsobenia tejto vládnej koalície, vnímam to absolútne bez politiky a bez politického dresu, lebo sme v tomto smere všetci na jednej lodi. Prosil by som, keby ste si tieto veci dali do hlavy v čase, keď sa bude hlasovať o týchto námetoch, ktoré tu sú v súvislosti s týmito tromi námetmi, ale či nie je tu aj povinnosť, aj zodpovednosť naozaj si raz urobiť jednu rozpravu špeciálne k týmto otázkam filozofie, trhu práce, politiky zamestnanosti, pretože časť zodpovednosti spadá na vládnu koalíciu za hospodársku politiku, ale je tu aj kontinuálny vývoj od roku 1990, za chvíľu tu bude nová parlamentná zostava, odovzdávame štafetu novej parlamentnej generácii a novej vláde a v tomto smere tento parlament ešte by mal za tých 9 mesiacov sa k týmto zásadným otázkam vrátiť. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)