Ľ. Vážny, poslanec: (2005-02-03):
Spracovateľ odpovedí k nim pristúpil podľa môjho názoru tendenčne, zahmlieva skutočnosť, tvrdí polopravdy, a čo je najhoršie, zavádza aj predsedu vlády Slovenskej republiky, ktorému takéto podklady pripravil a predkladá mu na podpis texty, ktoré v zásade nie sú odpoveďami na položené otázky. K vlastnej otázke. Doterajšia činnosť Telekomunikačného úradu viedla k tomu, že na Slovensku neexistuje v oblasti poskytovania telefónnej služby na pevnej sieti konkurencia, ktorá by viedla k tlaku na znižovanie cien a k vyššej dostupnosti služieb pre obyvateľstvo Slovenskej republiky vo všetkých regiónoch Slovenska. To je princípom regulačného rámca Európskej únie. Telekomunikačný úrad Slovenskej republiky v minulosti neplnil ustanovenia zákona č. 195/2000 o telekomunikáciách a neplní ustanovenia ani zákona č. 610/2003 o elektronických komunikáciách. Jednotlivé body boli uvedené v interpelácii. Vedenie Telekomunikačného úradu v dnešnej podobe existuje od konca roku 2000. Jeho základnou úlohou bolo zabezpečiť reguláciu telekomunikačného prostredia smerom k ukončeniu monopolu Slovak Telecomu a vytvoreniu podmienok na podnikanie, čo sa vôbec nestalo. Preto je potrebné, aby bola vyvodená zodpovednosť, určený vinník a prijaté opatrenia na vykonanie nápravy. Napriek výpočtu aktivít Telekomunikačného úradu, uvedených v odpovedi, tieto neboli účinné a nezabezpečili vytvorenie podmienok na podnikanie. Analýzy relevantných trhov neviedli k určeniu podnikov s významným vplyvom na trhu. Predseda Telekomunikačného úradu v týchto dňoch na svoju obhajobu vytiahol novú zbraň, ktorou je strach z rozhodovania, pretože štátny úradník ručí celým majetkom. Štátny úradník však dostáva od štátu mzdu, ktorá by mala byť adekvátna všetkým rizikám spojeným s výkonom funkcie. Preto by sme mali použiť a držať sa slovenského príslovia, starého dobrého slovenského príslovia, „ak nechceš oberať, tak z hrušky dolu“. Preto by mal takýto úradník zvážiť svoje pôsobenie vo funkcii a odovzdať ju tomu, kto sa nebojí. Na základe uvedeného nepovažujem odpoveď za dostatočnú. Tiež je potrebné uviesť, že informácia o 7. mieste Slovenska v počte notifikácií v rámci celej Európskej únie je správna, len autor zabudol uviesť tie rebríčky, v ktorých je Slovensko na poslednom mieste a ešte dlho bude. Slovensko je jediná krajina Európskej únie, v ktorej nie je prepojovacia zmluva. Neexistuje služba výberu operátora, prenositeľnosti čísla a máme najvyššie navrhované ceny za prepojenie sietí a najnižšiu penetráciu širokopásmových služieb, a to v rozhodujúcej miere vďaka tomu, že neexistuje konkurenčné prostredie, ktoré má zabezpečiť štát prostredníctvom svojho Telekomunikačného úradu. Z odpovede ďalej vyplýva, že zodpovedným funkcionárom na riešení tohto stavu nezáleží a zakrývajú lajdáctvo, nerozhodnosť, diskrimináciu a hrajú neférovú hru v prospech monopolu, za ktorým stojí štátna firma inej krajiny. Telekomunikačná politika na roky 2000 až 2002 a národná politika elektronických komunikácií – hodnotiace správy Európskej komisie konštatujú, že je potrebné zabezpečiť úplnú, teda aj finančnú nezávislosť Telekomunikačného úradu. Túto úlohu viackrát schválila vláda Slovenskej republiky a úspešne ju viackrát neplní. Vami uvádzaný materiál o spoločnom regulačnom orgáne pre oblasť elektronických komunikácií nie je schválený preto, lebo odborníci ho nepovažovali za vhodný z pohľadu krátkodobých riešení. Azda v budúcnosti v horizonte 5 až 10 rokov je možné takýto model uplatniť. Z krátkodobého hľadiska je však potrebné postaviť Telekomunikačný úrad na nohy, zabezpečiť dostatok zdrojov na jeho činnosť, dostatok odborníkov, zdroje na our sourcing, fungujúce štruktúry a finančná a celková nezávislosť. To sú nástroje na riešenie problematiky a nie vymýšľanie nezmyselných nových molochov, ktoré nikdy nebudú fungovať. Terajší stav len potvrdzuje neochotu problémy riešiť a snahu zabrániť transparentnosti a vyplávaniu na povrch špiny z minulosti. Z odpovede vyplýva, že ministerstvo dopravy mieni, alternatíva I – vyňať zamestnancov spod štátnej služby, alternatíva II – zlúčiť Telekomunikačný a Poštový úrad, alternatíva III – zahrňuje aj regulátorov z ministerstva kultúry, alternatíva IV – komplexne riešiť s ministerstvom spravodlivosti. Len v tejto odpovedi sú štyri koncepcie, ktoré rezonujú už jeden rok, a čas uteká a problémy sa hromadia a neriešia. Ak vieme riešiť menej závažné problémy, resp. nepodstatné veci, prečo neriešime rázne tento problém? Alebo je to len naschvál a chceme naďalej nechať bezzubý Telekomunikačný úrad pod vplyvom štátneho akcionára? Prečo vláda neprijme jednoznačné a razantné kroky? Po tretie. V tej odpovedi na moju interpeláciu takisto musím konštatovať, že odpoveď je nedostatočná. Štát iba deklaruje prioritu riešenia, v skutočnosti však doteraz v tomto smere nič neurobil. Máme zákon o elektronických komunikáciách, ktorý sa neplní. Máme telekomunikačnú politiku štátu, ktorá sa tiež neplní. Prijali sme projekty Europe 2003 a Europe plus i Europe 2005, ktoré tiež neplníme. Podľa analýzy denníka SME, ktorému dávam veľa za pravdu, teda tým analýzam, nie denníku SME, ale v tomto prípade tým analýzam áno, bolo minulý rok skutočne naplnených len 13 zo 42 úloh, ktoré si táto vláda predsavzala splniť. To je splnenie na 32 %. Tieto úlohy boli definované dostatočne konkrétne a možno ich plnenie hodnotiť. Nesplnených zostalo 55 % úloh s plánovaným termínom dokončenia najneskôr v decembri 2004. Za čiastočne splnené možno považovať 14 % úloh. Z úst ministra dopravy sme sa viackrát dozvedeli, že štát zabezpečil prijatie zákona o elektronických komunikáciách a tým sa to skončilo. Ostatné musí zabezpečiť trh. To je hlboký omyl! Pretože štát prostredníctvom ministerstva dopravy má regulačnú povinnosť v oblasti určovania telekomunikačnej politiky štátu. Údaje v odpovedi nie sú odpoveďou na predloženú otázku. Najvýznamnejšia podpora konkurencie – zákon č. 610, ale dodnes nemáme žiadnu zmluvu o prepojení, t. j. zároveň je bezzubý a treba urýchlene riešiť v týchto dvoch okruhoch: prvý okruh legislatívne, je to nový zákon, na ktorom sa pracuje, a druhý okruh účinným využívaním toho, čo máme. A tu je na neriešený problém namierená moja kritika, pretože odpoveď je nedostatočná. Povolenie síce alternatívni operátori majú, ale ak nemajú zmluvu o prepojení, tak je to o ničom. Keď si dovolím povedať paralelu, nejaký príklad, predstavte si, že štát vám dá možnosť prevádzkovať železničnú osobnú dopravu, dá vám oprávnenie na prevádzkovanie železničnej osobnej dopravy, ale zmluvu o tom, že máte prístup na koľajnice, vám nedá. To znamená, na čo vám je takéto oprávnenie? A na to práve narážam. Po ďalšie. Musím zareagovať na časť odpovede ohľadne konfliktu záujmov. Konflikt záujmov na ministerstve je jednoznačný a zrejmý. Sedí na dvoch stoličkách. Jedna je v Slovak Telecome, kde spravuje 49 % majetku a je v jeho záujme zachovanie monopolu, a druhé je v jeho úlohe tvorcu telekomunikačnej politiky v záujme otvorenia trhu, čo je v rozpore so záujmami Slovak Telecomu. Tento stav vytrvalo kritizuje Európska únia a napriek tomu vláda súhlasí so zachovaním status quo. Európska komisia viackrát uviedla, naposledy 10. správa o implementácii regulačného rámca, že nepovažuje existujúcu úpravu inštitucionálnej závislosti výkonu akcionárskych práv od výkonu regulácie ako za dostačujúcu. Otázka znela, ako sa odstráni konflikt záujmov a nie, ako sa to nedá. Zatiaľ nám vláda odpovedala, iba ako sa to nedá. Ďalším problémom je utajenie privatizačnej zmluvy a to je možno koreň celého problému. Slovensko sa zaviazalo splniť podmienky Deutsche Telekomu, a preto dnes nemôže otvorene priznať dôvody kladenia prekážok vytvorenia konkurenčného prostredia. Preto dnes Telekomunikačný úrad je taký, aký je, to je bezzubý, a preto sa nenapĺňa ani regulačný rámec. Preto nebola ochota novelizácie legislatívy v roku 2002, 2003, a preto nemožno pustiť Telekomunikačný úrad z uzdy ministerstva dopravy. Otázka znela, prečo nie je možno zmluvu odtajniť a nie, prečo je tajná? Odpoveď bola, prečo je tajná. Záverom musím vyjadriť hlboké sklamanie v tejto oblasti aj hlboké sklamanie z odpovede na moju interpeláciu na adresu predsedu vlády. Znovu ste potvrdili snahu o neriešenie, o odloženie tohto problému, pán predseda vlády, čo si myslím, že nie je správny prístup. Telekomunikačný trh a informatizácia spoločnosti a tržby z neho predstavujú 10 až 12 % HDP tejto krajiny. To je suma, ktorú si musíme všímať aj z hospodárskeho, aj z ekonomického hľadiska. Preto vás vyzývam, pán premiér, vyzývam aj vládu Slovenskej republiky, aby ste začali razantne riešiť uvedené problémy, pretože zanedbávaním tejto oblasti úmyselne dehonestujete vaše reformy a pomerne dobré meno Slovenska v Európskej únii, v oblasti telekomunikačného trhu a informatizácie už nestagnujeme, už kráčame možno dva kroky dozadu pred vyspelou Európou. Ďakujem. Ešte mi dovoľte, vážený pán predseda, vážené panie poslankyne, reagovať takisto v zmysle § 130 rokovacieho poriadku na moju interpeláciu na ministra dopravy, pôšt a telekomunikácií pána Prokopoviča, ktorú takisto máte pred sebou v tlači 1002. V uvedenej interpelácii som sa vás, pán minister, pýtal na problém kontroly nápravových tlakov nákladných vozidiel na našom území. Vaša odpoveď ma ešte viac utvrdila v presvedčení, že tejto problematike ministerstvo nevenuje dostatočnú pozornosť. Potvrdzujú to aj čísla, ktoré v nej uvádzate. Ak zoberieme do úvahy fakt, že ročne cez naše územie tranzituje cca 700-tisíc nákladných vozidiel a na vnútroštátnych úsekoch bola v roku 2004 za 46 dní vykonaná kontrola 315 vozidiel, nedá mi, aby som takéto konanie v štátnych orgánoch nenazval inak ako diletantstvo. Jednoduchou matematikou je možné si vypočítať, že na jeden deň výkonu kontroly tak v roku 2004 pripadlo len 6,8 kontrolovaného vozidla. Nebudem sa teraz zaoberať efektívnosťou práce kontrolórov, ktorí tieto kontroly vykonali. Zo štatistiky je zrejmé, že preťažených bolo skoro 10 % kontrolovaných vozidiel. Pri počte 700-tisíc tranzitujúcich vozidiel dostávame hrozivé číslo nákladných vozidiel, ktoré pravdepodobne prechádzajú cez naše územie preťažené, nehovoriac už o ich technickom stave, ktorý sa nekontroluje vôbec. Na moju otázku, aké dôsledky boli voči vodičom, resp. majiteľom preťažených nákladných vozidiel vyvodené, ste mi odpovedali, že tieto prípady boli postúpené na ďalšie riešenie na príslušné krajské úrady pre cestnú dopravu a pozemné komunikácie. Pokiaľ viem, tieto úrady sú priamo riadené vaším ministerstvom, a preto pre vás nemôže byť problém poskytnúť mi konkrétne údaje spolu s vyčíslením sumy vybraných pokút, resp. sumár iných dôsledkov, ktoré tieto úrady voči vodičom vyvodili. Alebo je pravdou fakt, že takýmto vodičom sa nič nestalo a aj naďalej beztrestne porušujú predpisy? Asi aj preto sa o Slovensku medzi prepravcami z rôznych krajín hovorí ako o Eldoráde, kde možno bez postihu jazdiť s preťaženými kamiónmi v zlom technickom stave z dôvodu, že tento stav a jeho neriešenie pretrváva už neúnosnú dobu. Ak však pred nimi spomenieme napr. Rakúsko, každý z nich vám potvrdí, že tam by si to dovoliť nemohol. Je faktom, že turecké kamióny cez rakúske územie idú dva, na rakúsko-slovenských hraniciach preložia náklad na jeden a jeden pokračuje v tranzitovaní cez Slovenskú republiku. Dôsledok takéhoto konania je zrejmý. Na našich cestách, kde sú aj tak vyjazdené válovy a pri daždi všetci vodiči, čo myslím si, že všetci zažívajú, čo je to aquaplaining. Nie je problém prejsť... Takýto laxný prístup, žiaľ, svedčí o tom, že vám je pravdepodobne ľahostajné, aj ministerstvu, riešenie tohto problému. Na záver musím konštatovať, že doterajší výkon kontroly nápravových tlakov nákladných vozidiel vo vnútrozemí, ako aj následný postih tých, ktorí predpisy porušujú, je absolútne nedostatočný a v plnej nahote odkrýva skutočnosť, že medzi ministerstvom dopravy a ministerstvom vnútra neexistuje koordinovaná súčinnosť. Aj preto v najbližšom čase zvolám na pôde komisie pre transformáciu dopravy, pôšt a telekomunikácií pri výbore pre hospodárstvo rokovanie, na ktorom by sa mali zúčastniť zástupcovia oboch ministerstiev a na ktorom sa budeme zaoberať ďalším postupom, ktorý by viedol k razantnejšiemu riešeniu tejto problematiky. Na záver, pán minister, mi dovoľte požiadať vás, aby ste mi v budúcnosti na moje otázky odpovedali nie všeobecne, ale konkrétne, hlavne ak vás žiadam o údaje o skutočnostiach, ktoré sú v priamej kompetencii a právomoci vášho ministerstva. Ďakujem vám za pozornosť.