R. Madej, poslanec: (2005-05-13):
Vážený pán minister, už v prvom čítaní pred mesiacom sme mali vážne výhrady k samotnej forme zákona, to znamená výhrady k legislatívnej technike, akú ste v rámci tohto zákona vy zvolili vo vašom rezorte. Názov zákona je zákon o študentských pôžičkách, ale to hlavné, to meritum veci, ktoré ten zákon robí, je novelizácia zákona o vysokých školách. Podľa legislatívnych pravidiel tak názov zákona musí korešpondovať s obsahom zákona, teda forma musí byť v súlade aj s obsahom, ale na druhej strane je nevyhnutné v prípade, ak zvolíte tak rozsiahlu novelizáciu nejakého právneho predpisu, túto novelizáciu, pán minister, predložiť samostatne. Hovorím to preto, pretože zákon o vysokých školách týmto zákonom sa novelizuje v 70 bodoch, a pritom je to zákon o študentských pôžičkách. Už aj z vecného hľadiska, keď si povieme, čo iné tento zákon prináša, je to spoplatnenie vysokoškolského štúdia, pôžičky sú, a to už poviem trošku politicky, len nálepkou na oči v rámci toho, čo bude tento zákon znamenať. Ale z formálnej stránky zákonom o študentských pôžičkách zavádzať spoplatnenie štúdia nie je určite ani legislatívnotechnicky dobré a v súlade s legislatívnymi pravidlami. Preto si osobne myslím, že, pán minister, ak by ste predkladali návrh zákona, ktorým by sa spoplatňovalo vysokoškolské štúdium, mala by to byť novela zákona o vysokých školách a zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákon o vysokých školách, s tým, že by sa menili v iných článkoch ďalšie právne predpisy, ale nie akýsi zákon o študentských pôžičkách, ktorým v 70 bodoch novelizujete zákon o vysokých školách. Čo sa týka ďalšej výhrady, pán minister, ktorá nebola v rámci druhého čítania vo výboroch, aj keď sme na to veľmi vážne upozorňovali aj v ústavnoprávnom výbore, odstránená, je zbytočný dualizmus, ktorý tu zavádzate týmto zákonom, a vytvárate akýsi Pôžičkový fond pre študentov. Ďalšie milióny, desiatky miliónov korún alebo stovky miliónov korún budú určené len na réžiu akejsi inštitúcie, o ktorej nevieme ešte, kto ju bude spravovať, pretože o tom sa minister rozhodne po účinnosti zákona. Ak fond bude spravovať organizácia, ktorej dokonca my nevieme ani právnu formu, tak ja sa pýtam, či je to nezisková organizácia, či to bude občianske združenie, nadácia alebo čokoľvek. To v zákone ustanovené nie je. A veľmi sa čudujem tomu, pretože takáto inštitúcia bude spravovať, dúfam, že nebude spravovať, lebo ten zákon v žiadnom prípade nie je možné podporiť, by podľa vášho návrhu mala spravovať miliardy korún, resp. miliardy korún v pohľadávkach, ktoré budú tejto inštitúcii dlhovať mladí ľudia, absolventi a študenti vysokých škôl. Najmä preto sa to pýtam, pretože v rámci už súčasného platného právneho stavu poznáme Študentský pôžičkový fond, ktorý je transparentnou inštitúciou, ktorý ste sa vy v minulosti pokúšali zlikvidovať. A v súčasnosti ste, samozrejme, pristali na to, že ten fond zachováte, ale vytvoríte si ďalšiu inštitúciu, asi ktorá bude vyhovovať istým politickým a možno nejakým ešte iným záujmom. Na druhej strane ale si povedzme, že na základe takýchto rozhodnutí sa plytvá prostriedkami štátneho rozpočtu. Vrátim sa ešte, pán minister, k zákonu. Tak názov zákona, ako aj jeho obsah musí jednotne, mal by podľa legislatívnych pravidiel jednotne pokrývať všetky právne a iné vzťahy v rámci jednotlivého spoločenského odvetvia v rámci právnej úpravy, ktorú tento zákon upravuje. Mal by komplexne zasahovať a pokrývať všetky vzťahy. A tuná týmto zákonom vzniká duplicita, tak prijmeme zákon o študentských pôžičkách, tak máme už existujúci zákon o Študentskom pôžičkovom fonde a v ďalších článkoch tohto zákona novelizujeme zákon o vysokých školách a ďalšie právne predpisy. Je to nesystémový a naozaj vo veľkom neporiadku zavádzaný právny systém. Vo veľkom neporiadku je tu veľmi slušné slovo. Čo sa týka pôžičiek, pán minister, ktoré navrhujete v rámci tohto, ja sa veľmi obávam, tak pôžičky, ako aj sociálne štipendiá, to som už hovoril aj v prvom čítaní, sú neefektívne, nedostatočné. A do istej miery sú len demagogickou nálepkou na oči pre tých, ktorí ako-tak sú schopní, je ich, dúfam, mizivé percento, aspoň trošku priznať, verím, že takých veľa nie je, že by mohli byť akou takou náhradou. Jednoducho ňou nie sú. Právna istota v rámci pôžičiek pre tých, ktorí si požičajú, je veľmi slabá, nehovoriac o tom, že študentom sa bude úročiť výška pôžičky už počas štúdia a za aké úroky. Rôzne právnické osoby, pán minister, budú môcť obchodovať s pohľadávkami študentov, pretože v zákone máte jasne ustanovené, že pohľadávku je možné preniesť so súhlasom ministerstva aj na iné subjekty. A ja sa veľmi obávam, kto teraz bude držať v hrsti tých študentov, ktorí budú dlhovať naozaj vysoké sumy štátu a že zrazu sa tie pohľadávky objavia v rukách niekoho iného. To bude na týchto mladých ľudí veľmi negatívne s týmto vplývať. Pôžičky sú nebezpečné aj z toho dôvodu, že vy sám, a bolo to už povedané v rámci rozpravy, neviete garantovať, pán minister, v akých budú číslach, v akej cene aký úrok bude ustanovený, podľa dôvodovej správy uvádzate v tých výpočtoch dokonca až 5 %. A človek si pozrie reklamu v televízii a vidí pôžičky, samozrejme, v súkromnom sektore a na iný účel, ktoré sú zabezpečené inak, ale vidí pôžičky v súkromnom sektore s úrokovou mierou ďaleko nižšou, ako je táto suma. A keď porovnáme pôžičky v súkromnom sektore a pôžičky, ktoré by mal garantovať štát, myslím si, že ak má byť štát drahší, tak veľmi ľutujem, ak má štát zarábať na študentoch. A je to najmä z toho dôvodu, že nemáme istú právnu formu. A dovolím si ešte povedať jednu vec, pán minister. Spomínali sme to aj v ústavnoprávnom výbore. V zákone máte uvedené, že úroková miera, resp. úrok sa určí podľa nákladov štátu, podľa nákladov štátu, za aký si tieto peniaze požičiava. Lenže právna istota je o tom, pán minister, že v zákone presne vymedzíte, ako sa tento úrok určí. Keby to bolo vo výške nákladov štátu alebo v presnej úrokovej miere, v akej si štát požičiava, v takej požičia aj študentom, tak aká taká právna istota by tam bola. Ale formuláciou na základe alebo podľa nákladov štátu, samozrejme, 2 – 3 % si tam prihodiť môže ktokoľvek. Práve preto si myslím, že právna istota ani v tejto veci, ktorá je akousi nálepkou na očiach pre tých, ktorí sú schopní alebo vôbec mylne ochotní uveriť takýmto demagogickým návrhom, myslím si, nie je dostatočná. Čo sa týka sociálnych štipendií, je to ďalšia nedostatočná úprava. A tak ako som už spomínal, sú taktiež len nálepkou na oči pre tých, ktorí by mohli v čo-to v tomto návrhu uveriť preto, lebo stále sa pýtam, pán minister, a vy ste stále neodpovedali: Rodinu s príjmom 16 000 korún spoločným, dvoch rodičov a jedno dieťa, teda trojčlennú rodinu so 16 000 korunami, ktorá má príjem 16 000 korún čisté, odpočítajme 500 korún prídavok na dieťa, 15 500, jeden rodič zarába 8 000 korún, druhý rodič zarába 7 500 korún čistého, kam by ste, pán minister, zaradili? Ja by som ju zaradil do asi nižšej príjmovej skupiny obyvateľstva. Dúfam, že sa nemýlim. A takáto rodina, pán minister, by dostala podľa vášho návrhu zákona v prípade, ak by jej študent študoval na vysokej škole v rámci svojho bydliska, 470 korún sociálne štipendium. Dostal by jeden rodič 8 000 korún, druhý rodič 7 500 a tento študent 500 korún sociálne štipendium. Hovorím to preto, pretože ak vy dovolíte vysokým školám spoplatniť vysokoškolské štúdium vo výške do 26 000 korún, ja sa naozaj pýtam, ako budú schopní takíto študenti a takíto rodičia a takéto rodiny pokryť také zvýšené náklady na vysokoškolské štúdium, o ktorých vy, pán minister, hovoríte. K pánovi poslancovi ešte by som chcel povedať, že táto vláda sa hrdí tým, že priemerná mzda v Slovenskej republike je 15 600 korún. Čím ďalej, tvrdí, tým je lepšie. Tak ja sa pýtam: Tých 8 000 korún kam môžeme zaradiť? Je to určite asi niekde v tých nižších skupinách obyvateľstva. Žiaľ, sú veľké regionálne rozdiely. A aj to spôsobuje, že najviac týmto zákonom budú postihnuté regióny, nie Bratislava, v ktorej mnohí skôr žijú a nechodia ďalej. Pán minister, nevidím z tých výhrad, ktoré sme vám spomínali, nič ani vo výpise z rokovaní výborov a ani v pléne, žiadnu snahu opraviť hrubé chyby, ktoré by boli v tomto zákone. Dokonca sa vrátim ešte k jednej veci, k tým sociálnym štipendiám. Vy sa hrdíte, pán minister, tým, že budete môcť určiť výšku sociálneho štipendia na základe koeficientu, ktorý určíte opatrením. Toto je podľa môjho názoru najväčšia a najhrubšia chyba. Ak Národná rada schváli zákon v takej podobe, že minister školstva bude môcť kedykoľvek, ale naozaj kedykoľvek opatrením zmeniť celý vzorec pre výpočet sociálnych štipendií, tak to je najhoršia právna neistota pre mladých ľudí a pre študentov, aká môže byť, a to z toho dôvodu, že keď sa raz po roku rozhodnete, že znížite sociálne štipendiá, nemusí o tom rozhodnúť ani vláda, ani parlament, jednoducho máte splnomocnenie na základe zákona, kde si zmeníte opatrením jedno číslo a okamžite 1 000, 2 000 korún alebo aj tých posledných 500 korún zoberiete študentom na sociálnych štipendiách. To je obrovská právna neistota. A teraz týmto vás vyzývam, a nechcem opravovať zákon, ktorý je neopraviteľný, lebo ten zákon je tak po formálnej, ako aj po vecnej stránke veľmi zlý, skúste aspoň priznať jednu vec, a to tú, že tento pozmeňujúci návrh, ktorý dávam, by zabezpečil, že sumu, koeficient na výpočet sociálneho štipendia, samozrejme, v rámci rozpätia, ktoré ste si vy určili, v tom výhodnejšom poli, dáme pevne do zákona. Dúfam, že zákon neprejde, a nechcem ho opravovať, ale toto je taký test pre vás, pán minister, či vôbec sám sebe veríte, že v rámci toho rozpätia, ktoré ste si vy v zákone určili, dáme pevnú sumu do zákona. Ja som veľmi zvedavý, ako sa vy k tomuto pozmeňujúcemu návrhu postavíte, pretože potom nebudete veriť ani sám sebe, ani vlastnému zákonu. Chcem povedať, že neopravujem tento zákon, naozaj ten zákon je neopraviteľný, ale som zvedavý ako sa postaví aj  Národná rada k tomuto pozmeňujúcemu návrhu, ktorý si týmto dovoľujem predniesť. V čl. II bode 67 § 96 odsek 5 znie: „Príjmový koeficient na výpočet výšky sociálneho štipendia je 0,25.“ Vy ste zvolili rozpätie medzi 0,25 po 0,7. Myslím si, že takú dispozíciu ministrovi Národná rada v žiadnom prípade nemôže dať. Sumu, ktorú som zvolil, som zvolil z vášho návrhu, samozrejme, výhodnejšiu pre študentov, aj keď si myslím, že ani pri tejto sume, ktorú dávam ako test pre vás, pán minister, a nie ako snahu o opravu toho zákona, nebudú mať študenti mnohí z mnohých rodín pokryté vôbec ani zvýšené náklady, ktoré im spoplatnením prípadným schválením tohto zákona tento parlament spôsobí. Ale je to test pre vás, pán minister, ako sám dôverujete svojmu návrhu zákona. Vážené dámy a páni, keďže aj samotné rokovanie o tomto zákone vo výboroch bolo neúspešné a keďže aj z toho výpisu z informácie z rokovaní som nevidel žiadne snahy o opravenie tých najhrubších chýb, s akými predkladateľ do parlamentu tento vládny návrh zákona predložil, tak si myslím, že tento návrh zákona nie je možné schváliť. A prosím o podporu pozmeňujúceho návrhu, ktorý je skôr skúškou pánovi ministrovi, ako sám svojmu návrhu zákona verí, a aby Národná rada Slovenskej republiky predmetný návrh zákona neschválila. Ďakujem pekne.