J. Brocka, poslanec: (2005-12-07):
Štátny rozpočet je predsa len návrh zákona, ktorý je zákonom zákonov a je namieste sa tu v pléne k nemu vyjadriť. Je náročné vás udržať v pozornosti práve preto, že vystupuje veľa poslancov a viacerí sa možno budú opakovať. Preto ja by som neopakoval to, čo povedal pán minister, takisto by som nechcel hovoriť o všetkých problémoch, ktoré mi pri študovaní rozpočtu napadli a budem hovoriť skôr o iných charakteristikách rozpočtu najmä z pohľadu Kresťanskodemokratického hnutia alebo jeho priorít. Aký je vlastne návrh zákona o štátnom rozpočte na budúci rok? Čo všetko na tento rozpočet vplývalo? Je to, na jednej strane sa zhodneme, posledný rozpočet tejto vládnej koalície vo volebnom roku, je to rozpočet krajiny, ktorá je už plnoprávnym členom Európskej únie, je to rozpočet v krajine, kde sme nedávno prijali reformy fiškálnej decentralizácie, kde viac peňazí a na úkor štátu budú mať samosprávy, po daňovej reforme, kde viac peňazí po znížení daňového zaťaženia budú mať viac občania, po dôchodkovej reforme, ktorá je už aj s vyjadrením viacerých predrečníkov jedným z veľkých rizík, ale nielen budúcoročného, ale aj tých ďalších rozpočtov. Rizikom, ktoré som spomenul ako prvé, sú voľby. Voľby nie sú len rizikom pre štátny rozpočet, voľby môžu byť aj rizikom pre celú krajinu, ale to je asi na dlhšie. Voľby totiž zvádzajú politikov, aby sa správali vo volebnom roku inak, aby svoju popularitu zvyšovali za cenu, ktorú zaplatia voliči a daňoví poplatníci. Myslím si, že z tohto pohľadu tento rozpočet, o ktorom rokujeme, je v porovnaní s tými volebnými alebo predvolebnými v predchádzajúcich obdobiach zásadne iný. Nie je taký rozhadzovačný, je viac hospodárnejší, zodpovednejší aj šetrnejší. Tento pohľad ale určite neuspokojí maximalistov, ale predpokladám, že takí v tejto sále nesedia. To sú tí, ktorí by očakávali od tejto reformnej pravicovej vlády viac, najmä v kontexte rýchleho a vysokého ekonomického rastu, čo nemusí byť vždy samozrejmosťou najmä teda v budúcich rokoch. Títo považujú návrh rozpočtu za málo ambiciózny a dokonca niektorí hovoria ministrovi alebo teda na adresu tých, ktorí ho budú obhajovať, že to je premárnená šanca. Ja si to nemyslím. Ale viac bude tých, ktorí sú sklamaní. A sklamaní sú preto, že tí, ktorí ho lepšie študovali a našli v ňom rôzne rezervy, alebo ako sme my vo výboroch hovorili vatu v rozpočte, je aj v tomto a tiež rezervy vo verejných výdavkoch, aby som povedal v istých deformáciách vo verejných výdavkoch. Takýchto poslancov je tu v sále viac a tí sú aj v koalícii, aj v opozícii. Títo sklamaní sú z istého zvyšovania verejných výdavkov, a to napríklad rýchlejšieho, ako je rast cenovej hladiny a málo pod úrovňou rýchleho ekonomického rastu. Inými slovami, keď sa nám dnes darí, nemali by sme sa zadlžovať. Príkladom deformovania štruktúry verejných výdavkov je v tomto návrhu rozpočtu viacero. Aj keď sú najviditeľnejšie možno pri politických prioritách, tu sebakriticky túto oblasť obídem, lebo som bol tiež pri tom. Preto spomeniem skôr iné, napríklad nevhodné zasahovanie vlády do ekonomiky a do trhu, keď sa napríklad selektívne podporujú isté subjekty na trhu. Toto má viacero negatívnych dôsledkov. Keď jedných podporujeme, tak tí druhí sú znevýhodnení. To spôsobuje zvyšovanie cien, nákladov, neefektívne rozhodovanie, umelo sa niekomu znižujú náklady aj riziko podnikania. A ja si myslím, že toto nie je dobré pre spoločnosť, pre spoločné dobro, je to aj o dotáciách do prebytkového pôdohospodárstva, zvyšuje to ceny, znižuje to efektivitu v ňom, ja si ale uvedomujem, lebo môj predrečník hovoril trošku v inom duchu, že toto je problém nielen Slovenska, ale je to problém celej Európy, alebo by som povedal Európy verzus ostatný svet. Bez globálneho riešenia s ním nepohneme ani doma. Len by sme uvoľnili priestor iným poľnohospodárskym výrobcom dotovaným prebytkom a zlikvidovali by sme vlastnú poľnohospodársku výrobu. Ja si uvedomujem, že pôdohospodárstvo je v určitom zmysle nielen súčasť hospodárstva, ale je to aj oblasť sociálnej sféry. Ale prípadom deformácií, kde nie je problémom ani Európa a či celý svet, v prípade deformácií to je oblasť lákania, povedal by som „lákania zahraničných investorov“. Ja si myslím, že sčasti to je už minulosť, lebo  vymenili sa ministri, niečo je dedičstvo práve toho bývalého ministrovania a sám teraz neviem, či už sú tie čísla jasné, aké budú náklady napríklad na KIU v budúcom roku, keď vyjde najavo všetko, čo  bolo obsahom tých dohôd a to, k čomu sa táto vládna koalícia zaviazala. Ja naozaj považujem za nedôstojné napríklad stavať desiatky rodinných domov pre zástupcov zahraničného investora, ja si myslím, že Slovensko je predsa dnes atraktívna krajina pre investorov aj za oveľa dôstojnejších podmienok. A verím, že sa do budúcnosti aj vďaka existencie istých pravidiel, ktoré už sú na svete, že sa podobné veci nebudú opakovať. Za deformáciu verejných výdavkov považujem ešte stále veľkú mieru spotreby verejných inštitúcií, lebo si myslím, že to je priestor nielen na znižovanie, ja si myslím, že dokonca je tu priestor na rušenie inštitúcií. Ja si ale uvedomujem, že to už bude obsahom skôr našich volebných programov ako obsahom volebného rozpočtu. Ďalej vysoký podiel obligatórnych výdavkov, páni poslanci, to teraz som na vašu adresu prekvapený, nechcem vyčítať, ale som bol prekvapený, aká tu bola veľká obhajoba zadržiavania štrnásteho platu sudcom a prokurátorom. Prosím vás, veď rok má dvanásť mesiacov. Ani nebudem viac o tom hovoriť, ale naozaj považujem takéto benefity v našom systéme za niečo prekonané, a preto som prekvapený, že tu v sále sa nájde taká veľká skupina poslancov, ktorí takéto niečo obhajujú. Za osobitnú sociálnu dávku pre solventných považujem štátnu prémiu v stavebnom sporení. Tú rovnako považujem v danej a dnešnej situácii už za prežitok. Prepáčte, mám tiež stavebné sporenie. Už nie sme takí bohatí, aby sme mohli takto plytvať. Aj v kontexte riešenia iných, alebo respektíve rušenia iných sociálnych dávok, ale naozaj chudobným považujem takú štedrú a vôbec existenciu štátnej prémie pri stavebnom sporení za luxus, ktorý by sme mohli premeniť na niečo iné. Podporujme mladú generáciu cez vzdelanie alebo dokonca aj cez mladomanželské pôžičky v kontexte aj nepriaznivého demografického vývoja, ktorý na Slovensku je. Považujem to v danej situácií za dávku z luxusu. Za ďalšiu dávku z luxusu považujem rodičovský príspevok aj zamestnaným rodičom. Páni kolegovia, kolegyne, v takej istej výške ako zamestnanému rodičovi to nemá so solidaritou nič spoločné. Paradoxne dnes sme hlasovali napríklad za zvýšenie súdnych poplatkov pre všetkých, lebo niet peňazí v štátnom rozpočte na iné dôležitejšie veci. Keby nebolo deformácie v oblasti rodičovského príspevku, dnes sme vôbec nemuseli hlasovať alebo rokovať o zvyšovaní súdnych poplatkov. Dámy a páni, tých rizík je tam ešte viac, ale tak ako pán predseda rozpočtového výboru tiež nechcel hovoriť o všetkých, aj ja som sa teda venoval len časti z nich. Tie riziká sú tu aj vonkajšie, aj vnútorné. Tých vonkajších, tie veľmi nemôžeme ovplyvniť a súvisia práve s tým naším plnoprávnym členstvom v Európskej únii alebo aj s tým globálnym svetom a s pohybmi na trhoch najmä v oblasti energií. Ale tie vnútorné, ktoré môžeme ovplyvniť, tie stále ešte máme v rukách. Politický vývoj v krajine, to je jedno veľké riziko, ale to budeme riešiť asi v budúcom roku. Sociálna poisťovňa je vážny problém a jej hospodárenie a druhý pilier dôchodkovej reformy a demografický vývoj, s ktorým my budeme zápasiť ešte celé roky. Dámy a páni, určite mohol byť tento návrh rozpočtu ešte zodpovednejší, ale zasa na druhej strane som realista a napriek povedanému vám chcem povedať, že klub KDH nebude pozmeňujúcimi návrhmi tento predložený návrh zákona o štátnom rozpočte meniť. A, samozrejme, podporíme ho. Ďakujem za vašu podporu, teda pozornosť.