Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2024-02-15):
Mal by som interpeláciu na pani ministerku kultúry Martinu Šimkovičovú a na pána ministra pôdohospodárstva a rozvoja vidieka Richarda Takáča. V Národnej rade rokujeme práve o poslaneckom návrhu novely zákona o ochrane pamiatkového fondu, a teda v rámci toho sme diskutovali, ako pomôcť pamiatkovej ochrane, a pani ministerka Šimkovičová označila ochranu pamiatok za tak dôležitú vec, že kvôli nej dokonca avizovala zrušenie podpory niektorých iných kultúrnych aktivít, napríklad podpory kultúrnych aktivít LGBTI+ ľudí, aj keď to je zrejme skôr zámienka ako skutočný dôvod. Ale keďže takto k tomu pristupuje aj ministerstvo kultúry a aj celá vládna koalícia, tak by som chcel upozorniť na jeden konkrétny prípad, ako by prístup štátu k ochrane kultúrnych pamiatok vyzerať rozhodne nemal, a zároveň by som sa chcel teda spýtať pani ministerky na jej názor a aj pána ministra pôdohospodárstva, pretože v tomto príbehu sa spomínajú, spomínajú organizácie, ktoré spadajú do jeho rezortu. Ide konkrétne o informácie občianskeho združenia Hrad Tematín, ktoré sa usiluje o obnovu spomínaného hradu. Tieto informácie boli zverejnené včera na facebookovej stránke tohto občianskeho združenia prostredníctvom statusu, ktorý si dovolím celý zacitovať. Volá sa to Pozdrav Slovenskej republiky pre hrad Tematín. Autorom je kastelán Mojmír Choma. Takže citujem: „Budem emotívny, prepáčte, čaša pretiekla. Ak máte známych politikov, prepošlite všetkým. Nielenže v tejto republike musíme platiť za to, že jej dobrovoľne zadarmo opravujete kultúrne dedičstvo, ale ako gesto dobrej vôle, v úvodzovkách, vám zvýšia tento poplatok medziročne o 43 percent. Je mi na zvracanie. Od roku 2008 sa snažíme vysporiadať vzťahy okolo hradu, aby mal proces jeho záchrany hlavu a pätu, aby parcela pod hradom skutočne odzrkadľovala obrys hradu, aby bol hrad zapísaný ako stavba a normálne prebiehalo stavebné konanie. Postoj štátu k desiatkam našich žiadostí je katastrofálny. Nič sa za roky neposunulo, ale zato bolo veľa medzirezortných a medzineviemčo stretnutí s chlebíčkami a kávičkou. Vkuse výhovorky, prečo sa to nedá, žiadosti, na ktoré už cez dvetisíc dní nikto neodpovedal. Žiadosti, na ktoré bola odpoveď len telefonát, že sa na to niekto pozrie, a tým to skončilo. Prípadne žiadosti, na ktoré bola odpoveď, že sa čaká na odpoveď niekoho. Odkladanie na ďalšie stretnutia. Výsledok? Ten vidíte na tej faktúre,“ k tomu statusu je priložená faktúra. „Pred troma rokmi sme na vlastné náklady dali spraviť geometrický plán, zaplatili sme celý nákladný proces vkladu nového geometráku do katastra. Rozhodnutie bolo vydané v “len„ po dvoch rokoch, nechcite vedieť, čo sa dialo, že sám úrad ma vyzval, aby som jeho predošlé rozhodnutie napadol na vyššom správnom orgáne, lebo sa zistilo, že rozhodol zle, a celý proces odznova. Teraz rok čakáme, aby Slovenský pozemkový fond dal len nejaký trápny protokol Lesom, štátny podnik, na 61 metrov štvorcových pod hradbou, bez ktorého to pani na katastri odmieta zapísať. Slovenský pozemkový fond akosi stojí mimo zákon, neodpovedá na žiadosti, na žiadosti o informácie, na nič. Bolo mi len povedané, aby som do toho nevŕtal. Sme proste ako dobrovoľníci len handra, zdrap papiera vo vetre. Keby sme boli bohatí investori, len lusknutím prstov by boli hektáre prepísané za pár dní, orná pôda na fabriku. Na prosbu o pomoc neodpovedal ani samotný pán minister pôdohospodárstva. Poskladali sme sa, aby sme kúpili parcelu na výmenu za parcelu hradu. Dvojnásobného rozmeru, ktorá spĺňa prísne požiadavky na výmenu. Je s dubovým porastom, teda najlepšia bonita, aká je. Na žiadosť o výmenu nebola dlho odpoveď a na mail bola len odpoveď, že na to nie je čas, že sa riešia iné veci. Myslíte, že sa chceme obohatiť? A načo? Že roky muklujeme na pamiatke, ktorá na seba ani nevie zarobiť? Neviem, prečo si to niekto myslí, že je skvelý zisk vlastniť tisíce ton rozpadajúcich sa múrov. Však ani samotný štát to nechce a vidíme to na prístupe. Máme expozičné priestory tesne pred dokončením. Robíme na tom dvanásť rokov. Bez kolaudácie to nemôžeme otvoriť. Kolaudácia nebude bez stavby. Hrad ako stavba papierovo neexistuje. Existovať nebude bez geometráku a zápisu stavby, ktorý Lesy odmietajú. A teraz skúste niečo robiť. Mrzí ma to, fakt ma to mrzí a hanbím sa za tento bordel, v ktorom žijem, a snažím sa nejako prežiť, aby som viedol záchranu jedinečného hradu Tematín, o ktorom väčšina v živote ani nepočula. Je mi zle už z celej politiky štátnych úradníkov, bitia sa do pŕs, akí sme Slováci, prosíkania sa, hľadania spôsobov, ako sa čo nedá. Je mi zle, že pätnásť rokov opravujem hrad, ktorý je de facto čiernou stavbou, a všetci kompetentní sa tvária, že je všetko v poriadku, pritom je to výsledok ich alibizmu a nekonania. Ale faktúru vedia poslať obratom. Vzdelávame na hrade mladých pamiatkarov a remeselníkov z celého sveta. Cez medzinárodné projekty u nás praxujú záchranci pamiatok od reštaurátorov po budúcich zamestnancov UNESCO. Idem sa pod zem prepadnúť, keď im prednášam o našom práve a systéme. Vo väčšine sveta by za naše hrady padala hlava za hlavou, ak by vznikol nejaký problém. Ale tu? Tu mi úradníci povedia, aby som počas pätnásť rokov úctivej komunikácie príliš netlačil na pílu, aby som si ich neznepriatelil, prípadne nech pokračujeme v podávaní žiadostí a nechali to plynúť. To fakt musíme ísť do stanu pred úrad vlády? Povedzte, čo by ste robili na našom mieste? Zaplatili by ste?“ Priložená je faktúra od štátnych lesov, ktorá sa týka alikvotnej časti nájomnej zmluvy 4796/2012/LSR a dodatku 01/2024, kde občianskemu združeniu Hrad Tematín sa zvyšuje alebo teda zvyšuje sa nájomné v porovnaní s rokom 2023 zo 470 eur na 674 eur a päť centov a je tam priložený stav účtu občianskeho združenia 436,04. Pochopiteľne, že nejde o, iba o túto sumu, ktorú predpokladám, že po zverejnení tej informácie by sa pomerne jednoducho vyzbierala od nahnevaných občanov, ide o to, že akým spôsobom štát pristupuje k ľuďom, ktorí dobrovoľne sa podieľajú na oprave a obnove a ochrane kultúrnych pamiatok. Doobeda sme tu riešili, či sa má predĺžiť predkupné právo alebo lehota, počas ktorého, počas ktorej si štát môže uplatniť predkupné právo na kultúrne pamiatky, z 30 dní na 60 dní a viacerí, čo sme vystupovali, sme dospeli k záveru, že teda koaliční kolegovia to síce navrhujú, ale toto nie je reálny problém, ten reálny problém je asi skôr v tom, že štát na to nemá peniaze, aby kupoval kultúrne pamiatky. Ak je to priorita, tak by mal na to vyčleniť viac peňazí. Ale tu ani nejde o prioritu, tuto ide o nejaké zbytočné prekážky, keď sa dobrovoľníkom hádžu polená pod nohy miesto toho, aby sa im ruky bozkávali za to, čo robia. Takže mal by som otázku, ktorú adresujem na dvoch členov vlády, na pani ministerku kultúry, keďže ochrana kultúrnych pamiatok spadá do pôsobnosti jej rezortu, a na pána ministra pôdohospodárstva, keďže organizácie, ktoré sú spomínané v tomto prípade, spadajú zase do jeho pôsobnosti, či už ide o Slovenský pozemkový fond, alebo Lesy. Chcel by som sa teda oboch spýtať, ako vnímajú vyššie uvedené informácie, potom by som sa ich chcel spýtať, že či si myslia, že toto je správny prístup štátu a štátnych inštitúcií a organizácií k ochrane pamiatok a podpore ľudí, ktorí sa dobrovoľne podieľajú na ochrane pamiatok a obnove pamiatok, a ako tretie by som sa ich chcel spýtať, či môžu zo svojej pozície urobiť niečo, aby pomohli vyššie uvedenú situáciu vyriešiť a reálne pomohli občianskemu združeniu Hrad Tematín, aby dobrovoľníci podieľajúci sa na obnove pamiatok mali pocit, že majú podporu zo strany štátu, nieže im štát hádže polená pod nohy. Ďakujem za pozornosť.