R. Zajac, minister zdravotníctva SR: (2005-06-29):
Čo sa týka vystúpenia pani poslankyne Sabolovej, ona nedala, myslím si, žiadny návrh. Chcem len konštatovať, že nie celkom vystihla napríklad otázku tých trojkilometrových dištancií, pretože my ich máme vo vyhláške a budeme ich mávať vo vyhláške, ale prax ukázala, že my sme robili podľa geografického informačného systému mapu Slovensku na takzvanom matematickom modeli. My nemáme k dispozícii dobrý vektorový model, a teda niekde sa stalo, že je to výhodné posunúť o kilometer alebo tu aj pán poslanec Blanár má nejaký problém z nejakej jednej obce do druhej. A my to v tej vyhláške nemôžeme tak veľmi dobre robiť, tak úplne presne stanoviť. Máme niekde prípad v Košickom kraji, na juhu Slovenska sme mali zle rozdelené tie polohy. To znamená, toto je flexibilnejšie. Nič iné, neporušujeme tým nič a bude to trošku pružnejšie a lepšie sa budú dať  operačné body robiť. Pán poslanec Urbáni má svoju veľkú pravdu a musím povedať, že s ním sa vo veľkom dá súhlasiť v tom zmysle, že zbytočne je hovoriť, čo by bolo keby. Proste boli tu dve koncepcie, naozaj my sme aj pred voľbami diskutovali, aj spolupracovali, v niečom boli podobné, v niečom boli rôzne. Trochu mi vyrazil dych tou pôžičkou 20 miliárd, no, ale stalo sa. Ja si myslím, že cesta informatizácie je veľmi dôležitá. Napríklad, ak ste si všimli, práve tu už zaväzujeme zdravotné poisťovne dávať 15 korún z tých receptov nielen tak do rôznych fondov, ale v podstate na informatizáciu. Čiže 800 miliónov ročne znamená, že  fond nabehne. A plynule chcem odpovedať aj pani poslankyni. Pani poslankyňa, jeden informačný systém takej nižšej kvality v nemocnici, v jednobudovej nemocnici, povedzme Fakultná nemocnica Martin, nižšej kvality stojí okolo 70 miliónov. Kvalitnejší informačný systém je okolo 150 miliónov. To, čo hovoril pán poslanec Urbáni, to budú desiatky miliárd korún, ktoré budeme musieť postupne nainvestovať, ale má v jednej veci pravdu, že bez kvalitných informácií, bez spojenia nie je velenia, bez kvalitných informácií sa nemôžete rozhodnúť ideálne a často sa rozhodujete ozaj na tak nízko validných informáciách. Spomeniem príklad. V Banskej Bystrici dodnes nie sú schopní vedieť, za čo majú pohľadávky vo výške 700 miliónov korún. Je to dané aj neschopnosťou ľudí, ale aj tým, že nemajú dobrý informačný systém. Pánovi poslancovi Vážnemu. Ja tomu, samozrejme, rozumiem. Po prvé, to nemôžu byť žiadne desaťtisíce, pretože bude jeden systém. Neviem, kto hovoril o ISO – Medzinárodnej štandardizačnej organizácii, ale bude   jeden    systém   pre 5 600 ambulancií. Samozrejme, že chodia ľudia, ponúkajú. No, ježišmária, ale Asociácia súkromných lekárov, Únia špecialistov, Slovenská lekárska  spoločnosť a Asociácia nemocníc včera u nás sedeli tri hodiny a uzavreli sme prvý nástrel toho, čo pod tou kvalitou budeme rozumieť. Sú tam všetci okrem komory, ktorú sme pozvali a neprišla, hoci paradoxne kvalita, to je vlajková loď komory. Kvalita a vzdelávanie, to sú ich najposvätnejšie poslania. Hľadáme také riešenia, aby to nebolo veľmi finančne náročné. Ale nepochybne, ak chcete zvyšovať kvalitu zdravotnej starostlivosti, tak naozaj sestra musí vedieť, aj do ktorého koša čo má hádzať, ale hlavne musí vedieť, ako sa robia tieto veci a navyše, my kvalitu máme širšie koncipovanú práve vo výkonoch. A tým z katalógu výkonov a zoznamu výkonov, o ktorom tu hovoríme, tam sú predsa už zakotvené zo zákona, že musia vznikať  guideline, teda legálne postupy vyšetrovacie a legálne postupy liečebné. Aby sme sa dohodli, že toto sa tu na Slovensku považuje za štandardizovaný postup. Robí to celý svet, ale my keby sme uviedli americké guideline k nám, dajú sa zohnať, nie je to problém, tak potrebujeme štyri nuly za rozpočet, ktorý máme dnes. Tým som chcel povedať, že rozumiem tomu tlaku aj oceňujem, že ste sa ho ujali, ale v každom prípade to nebudem odporúčať, lebo by sme rozbili pôvod zákona. Máme tam inde ustanovenie, v poistnom zákone, že poisťovne uzatvárajú na základe ceny a kvality. No tak keď dáme preč kvalitu, na základe čoho budú tie poisťovne robiť. A navyše, to nie je smernica. Nerozumeli sme sa. Tri štvrtiny Slovenska, Slovensko má najdlhšiu hranicu na jedného obyvateľa podľa mňa, tri štvrtiny slovenských poskytovateľov ambulantnej starostlivosti je otázka doby do konca tohto roku, je v rámci Rady ministrov, to je predposledná fáza o cezhraničnej spolupráci. Predpokladáme významný nárast prísunu pacientov k poskytovateľom, ktorí sú cenovo výhodnejší aj zo zahraničia, hlavne Česko, Poľsko, Maďarsko a pre kardiologický ústav v Bratislave je už veľmi dobre rozpracovaná aj koncepcia kardiologickej starostlivosti pre rakúskych občanov. Samozrejme, je to veľmi zložitá aj veľmi citlivá téma. Žiadna zahraničná poisťovňa, dokonca ani česká, nezaplatí ani korunu, ak sa ambulancia nepreukáže, že má nejaký ňou akceptovaný systém kvality. Asociácia súkromných lekárov pripravila komplexný pohľad na kvalitu a vyrobila takzvaný národný systém. Ak chcete, trošku zjednodušené ISO. Ale zatiaľ nemajú istotu, či by tento systém bol akceptovaný zahraničím, Českom, tým najbližším, kde očakávame prísun pacientov. Je prakticky hotová spolupráca Komárno – Komárom, čakáme už len na nejaký súhlas z Európskej únie, ale takisto maďarská národná poisťovňa bude požadovať od nemocnice v Komárne, aby mala certifikát kvality. A v obrátenom garde, my budeme požadovať od Štúrovo – Ostrihom, viete, že to je tiež skoro dohodnuté, v Ostrihome je dobrá nemocnica, v Štúrove máme len ambulancie, cez ten most je to ako keby Petržalka a tento breh Dunaja, takisto budeme požadovať certifikát kvality. To znamená, že my kvalitu nemôžeme, aj keď je to veľmi pohodlné, nemôžeme kvalitu takto opustiť, a teda ak chcete, poviem vám k tomu, je ľahšie latku podliezť ako preskočiť, ale tu, žiaľbohu, budeme musieť skákať. Tu  podliezanie latky nám veľmi nepomôže. Ďakujem.