J. Mikolaj, podpredseda vlády a minister školstva SR: (2009-02-04):
Pokiaľ ide o pripomienky pána poslanca Fronca. Veď ani doteraz nebola rovnoprávnosť alebo rovnaké podmienky. Ani po tomto zákone ešte nebudú. Prvý rozpor je predsa v platoch. Veď učitelia na verejných a štátnych školách majú limitovaný plat, ktorý vychádza z normatívov, starých, ale tí, čo sú na súkromných školách, naviac k tomu môžu mať z príspevkov rodičov zvýšený plat, čo na tých verejných nesmú mať. A toto je rovnosť? To je tiež disproporcia, čiže máme, ste spomenuli pri tých vysokých školách dve kategórie žiakov, teraz dve kategórie učiteľov. Ale to tu neriešime, aspoň nie úplne, hoci také názory sú, že máme dve kategórie učiteľov, čo je ako nespravodlivé. Ale druhá nerovnosť bola v tom, že kapitálové výdavky predsa nesmeli ísť na tzv. neštátne školy (A to nebola disproporcia?), ale na verejné áno, alebo formou daní, a na cirkevné a na súkromné nie. A aj z tohto vznikla táto novela. A my púšťame, aby cirkevné školy mohli mať aj kapitálový príspevok z ministerstva školstva, lebo to majú, ak keď nie takto, ale  cez dane, ale súkromné zatiaľ nie, pretože si nemyslíme, že štát by mal financovať súkromný majetok, jeho investičnú výstavbu, povedzme. Spomenuli ste jednou vetou, pán poslanec Fronc, aj vysoké školy. Ale veď to predsa vyplýva z pravidiel Európskej únie. Veď naše vysoké školy takisto môžu si otvoriť svoje pobočky v celej Európskej únii. My nesmieme diskriminovať zahraničné vysoké školy na Slovensku, čiže keď je verejná zahraničná vysoká škola vo Francúzsku, má právo pôsobiť na Slovensku za takých istých podmienok, ako ich má slovenská vysoká škola. Si prečítajte chartu. Aj naopak, naša verejná vysoká škola si môže otvoriť svoju pobočku v celej Európskej únii za tých istých podmienok, aké majú domáce vysoké školy. To bola ťažká deformácia, ktorá v tom zákone bola.  Ale o tom sa budeme rozprávať o mesiac aj pol. Systém dotácií. Áno, ja uznávam, a môžeme to tam aj doplniť v druhom čítaní, to zmocňovacie ustanovenie. Ale my sme systém dotácií prevzali od vás. Tak ako bol nastavený, tak sme ho prevzali, tak ho používame. Sú smernice na to. Takže využívame to, čo bolo. A ak je potreba, že pri týchto kapitálových výdavkoch bude treba smernicu (Prečo nie?), dáme si to zmocňovacie ustanovenie a môžeme takúto smernicu v spolupráci dokonca s vami vypracovať. Pán poslanec Ivančo, takisto tie nerovnosti financovania boli doteraz, lebo tie kapitálové výdavky, ako som spomínal, nesmeli ísť ani na cirkevné školy. A cirkevné školy keď si zoberiete, pýtam sa: Z čoho majú cirkevné školy dneska financovaný majetok? Z výnosov daní nie, to má len samospráva, tak si to pozrite, z dodatku, ktorý má z ministerstva kultúry, ale tam toto nie je. Čiže tam je systémová chyba. A cirkev nemá z čoho financovať svoje školy. Ďalšia vec je rómska otázka. Máme obce, kde je 200 nových detí ročne. Chcete povedať že to z normatívu vyfinancuje buď cirkev, alebo verejná základná škola? Takže to tu musí byť. A preto sme to tam dali. Sankcie. No veď my sme nemali na súkromné vysoké školy, my nemáme žiadnu možnosť kontroly. Zriadia si eseročku a tým to pre nás končí. Môžeme si pozrieť daňové priznanie, nič viac, nepustí nás to. A odkiaľ my máme vedieť, či štátne dotácie, ktoré štát dáva, a financujú si z toho aj mzdy a celú prevádzku, naozaj tam idú a či sa z toho, povedzme, nevydržiava byt, čo sa stáva? Takže my musíme mať právo kontroly. A prečo sa niekto kontroly bojí? Takže kontrola nejako je a sankcia je dôsledok kontroly, ináč tá kontrola je formálna, nemá žiaden význam. Čiže sankcia je aj výsledok kontroly. A my sme doteraz nesmeli ísť s tým na súkromné školy a jednoducho sme sa k tomu nedostali. Teraz budeme musieť aj rodičom, pokiaľ rodič platí, aj školskej rade to ísť, pretože, opäť, podmienky musia byť na všetkých školách rovnaké a doteraz to tak nebolo. Súkromné a cirkevné mali výnimku, dokonca nemuseli mať ani školské rady. Pán poslanec Szigeti, áno, dávame nové príspevky, pretože školstvo je z viaczdrojového financovania absolútne podvyživené, preto je aj ten ďalší zákon, ku ktorému sa zatiaľ dostaneme, ale v tomto zákone musí byť o tom zmienka. Musí byť tam tá zmienka. O kapitáloch som rozprával, tak isto aj o Rómoch, preto to tam dávame, aby táto možnosť bola. Povinnosti pre súkromné len preto, že doteraz neboli a na štátne boli. Však my si štátne môžeme kontrolovať bez problémov, ale súkromné nie. Preto to doplňujeme, že aj súkromné budú musieť byť kontrolované minimálne z toho normatívu ktorý štát tam platí. Veď to je naša povinnosť. No a má to robiť krajský školský úrad. Kto iný to má robiť, rozpočet, tých 220 ľudí na 3 200 škôl? Keď si pozriete reformu, školský zákon pre krajské školské úrady, uvidíte, že len na dohľad vyplýva 17 nových  úloh. Napr. je tu ten dodatok na päťročné deti, však dávame príspevok na päťročné deti. No kto to skontroluje, či je to naozaj tak? A ako tie peniaze tam pošleme? Veď to nejde. Cez jeden krajský školský úrad tečie 6 mld. až 7 mld. Sk, kontrola, alokácia. Čiže to je obrovská zodpovednosť. Obce a VÚC-ky majú prenesený výkon kompetencií, štát to financuje. Takže my musíme mať nástroj. Vo Francúzsku máte štátny školský dohľad. Pozrite sa, čo je to za sieť. Čiže my sme povinní minimálne, tie štátne prostriedky, ktoré do škôl a do všetkých škôl idú, aby to nejakým spôsobom skontroloval, plus sú maturity a tak ďalej a tak ďalej. Takže krajské školské úrady sme znížili o 26 %, zoštíhlili, to sa stalo, nie o 20 %, ale o 26 %, ale sú nevyhnutné, niekto tú miestnu školskú správu vykonávať musí. Čo sa nám nedarí, to je to, čo vy ste zaviedli, to sú tie miestne školské úrady, tých je len 40 %, tam nie sú žiadne pravidlá. Môže sa spojiť jedna obec s druhou obcou na druhej strane republiky a nemusí ju mať vôbec. Tak teraz dávame 100 mil. Sk na to, aby to robili namiesto nich krajské školské úrady, lebo 60 % nezriadilo si školský úrad, ani to nikto nevykonal. Takže aj kvôli tomu potrebujeme, aby tie krajské školské úrady nám zatiaľ fungovali ako výkon miestnej štátnej školskej správy. Ďakujem pekne.