D. Čaplovič, podpredseda vlády SR: (2009-04-16):
Áno, hovoril som o právach národnostných menšín, ale znovu som zaklincoval jednu podstatnú vec a to je vec, ktorá je dôležitá. Keď hovoríme na jednej strane o právach, treba hovoriť aj o povinnostiach alebo o zodpovednosti. A zástupca, významný predstaviteľ Rady Európy pán Hammemberg mi dal za pravdu vo svojom vystúpení a, samozrejme, aj neskôr, keď bol v Bratislave, znovu zopakoval, že musíme začať hovoriť nielen o právach, ale musíme hovoriť aj o povinnostiach a zodpovednosti tých druhých. Ak sme boli veľkorysí pri prijímaní novely v súvislosti s užívaním učebníc na jazykovo zmiešaných územiach, najmä pre národnostné menšiny, očakával som, že podobne veľkorysí budú predstavitelia Strany maďarskej koalície a budú chápať, že tento návrh novely zákona nie je robený len pre väčšinový národ v tomto štáte, ale aj pre všetky menšiny. Ide o zákon, ktorý sa doťahuje tak, aby v skutočnosti príslušníci národnostných menšín boli rovnoprávni občania Slovenskej republiky, aby aj naši občania Slovenskej republiky dokázali poznať históriu, resp. označovanie rôznych významných epopejí ako v slovenskom oficiálnom či v úradnom jazyku, ale aj v menšinovom jazyku. To je, myslím si, najpodstatnejšie. A že my sme veľkorysí, dokazuje aj to, že sme pod mojou záštitou a záštitou bývalého pána ministra a vedúceho úradu vlády Maďarskej republiky – vypadlo mi jeho meno – v Skalici odhaľovali tabuľu maďarskému básnikovi Juhászovi, dvojjazyčnú. Dvojjazyčnú ako v slovenskom oficiálnom jazyku, tak aj maďarskom, čo sa často v rámci samosprávy, žiaľ, na jazykovo zmiešanom území nevyskytuje. A myslím si, že treba si vzájomne v tejto veci podať ruku, vyčistiť si tento chlievik a naozaj si vytvoriť všetky podmienky na to, aby občania aj väčšinového národa, aj Slováci, nežili na niektorých častiach územia Slovenska ako v cudzom štáte. Aby sa navzájom komunikovalo, aby napríklad aj to vysielanie, o ktorom sa tu hovorí, o regionálnom, pretože to vysielanie nie je len pre občanov maďarskej národnosti, dôležité je, aby vysielania pre národnostné menšiny boli uvádzané aj v oficiálnom jazyku, aby aj väčšina poznala život tejto menšiny. Toto je najpodstatnejšie a myslím si, že takto musíme pripravovať aj dvojjazyčnosť pri jednotlivých printových médiách, regionálnych, alebo pri elektronických médiách. To je cesta, ktorá nás navzájom zbližuje, navzájom nás ťahá k sebe a má k sebe čoraz viac a viac bližšie. Ja som mal niekoľko stretnutí aj teraz, nedávno s pánom hlavným komisárom alebo vysokým komisárom pre národnostné menšiny s pánom Vollebeakom. Nedávno som mal stretnutie s komisárom Európskej komisie pánom Leonardom Orbánom, to je komisár pre multijazyčnosť. A všade sme sa zhodli v tom, že treba vytvárať všetky podmienky pre to, aby príslušníci národnostných menšín neboli vytláčaní len do toho regiónu, v ktorom žijú, ale aby ovládali oficiálny či štátny jazyk. Aj tu by som trošku polemizoval, pretože som bol na 5. výročí založenia Univerzity Jánosa Selyeho aj s pánom prezidentom na pozvanie predstaviteľov tejto univerzity a boli tam zástupcovia, predstavitelia Maďarskej republiky, pán prof. Pálinkás, prezident Maďarskej akadémie vied, humanitný a sociálny vedec a bol tam aj predseda Rektorskej konferencie Maďarskej republiky a všetci hovorili, opakovane pre poslucháčov, pre občanov tohto regiónu, poznávajte a užívajte aj štátny jazyk, štátny jazyk, aby bol plnohodnotným jazykom. Hovorili o menšinovom jazyku, o cudzom jazyku ako angličtina, nemčina, ale hovorili jednoznačne o štátnom jazyku. A nikto mi to nemôže poprieť, vy ste tam väčšinou boli zo Strany maďarskej koalície, že sa takto nehovorilo. Preto si myslím, že naozaj, hľadajme to, čo nás spája a hľadajme to, že táto cesta, ktorú volí ministerstvo kultúry je aj v prospech občanov maďarskej národnostnej menšiny a v prospech občanov všetkých národnostných menšín, aby sa v podstate v našej Slovenskej republike, spoločnej Slovenskej republike cítili ako doma, aby mohli komunikovať tak vo svojom menšinovom jazyku, ale aby sa dohovorili aj vo svojom, aby sa dohovorili aj v oficiálnom, či tzv. štátnom, ak sa budeme o tom baviť, čo je štátne a čo nie je štátne. Nie som ústavný právnik, aby som to vysvetľoval ako pani Biróová včera pri svojom vystúpení v rozprave k tomuto návrhu novely zákona. A opakujem, prerokovali sme to, je tu prítomný pán Nagy, predseda výboru pre ľudské práva a menšiny a práva žien, na zasadnutí Rady vlády pre národnostné menšiny a etnické skupiny, bolo to 18. decembra. Boli tam pripomienky a tieto pripomienky potom boli ešte aj z veľkej časti akceptované na ministerstve kultúry, a potom sa ten materiál rozoslal všetkým zástupcom jednotlivých národnostných menšín, ktorí sú členmi rady a znovu opakujem, podľa toho sme to dali aj na ministerstvo kultúry. Neboli vznesené k tomuto návrhu žiadne zásadné pripomienky. Malé pripomienky tam boli zo strany maďarskej národnostnej menšiny. Takže, naozaj nevidím problém, ak sa to aj v takomto poradnom orgáne, demokratickom orgáne, kde sa vyslovili. Niekedy sa tam riešia veľmi náročné témy aj v tejto oblasti a kde sa prijal istý konsenzus. Prečo to znovu otvárame teraz zo Strany maďarskej koalície na rokovaní nášho parlamentu? Čiže máte tam svojich zástupcov a každá národnostná menšina tam má svojich zástupcov a všetci príslušníci národnostných menšín.  Neboli to zásadné, neboli to pripomienky zásadného charakteru. Teraz hovoríte o zásadných pripomienkach. Bolo to prijaté a takýmto spôsobom sme to poslali aj na ministerstvo kultúry. Čiže, neotvárajme znovu tento problém a pochopte, že naozaj vláda Slovenskej republiky a osobitne ministerstvo kultúry robí pre všetkých, aj v prospech vás a vám to všetkým pomôže. Ďakujem vám veľmi pekne.