Osuský, Peter, poslanec NR SR (2020-09-18):
Vážený pán podpredseda, vážená snemovňa, stojím na tomto mieste s touto agendou hádam štvrtý- alebo piatykrát. O jedenkrát viac ako Ondro Dostál, ktorý je spolupredkladateľ s mnohými ďalšími z vás. Dvadsiaty ôsmy október je úsvitom moderných dejín demokracie na Slovensku. Nech už akokoľvek, jedná sa o dátum, ktorý bol hádam tým najzlomovejším v našich moderných dejinách, pretože sme vďaka nemu nadobudli nielen demokraciu, ale i tak dôležitú vec ako hranice, ako vymedzenie, ako uznanie. A všetko to, čo prišlo potom dobré aj zlé, stálo na tomto základe. Dvadsiaty ôsmy október má dramatické osudy i ako historické dátum. Za prvej Česko-Slovenskej republiky, ktorá Slovákom priniesla zrodenie ich demokracie, bol najvýznamnejším štátnym sviatkom. Bolo to celkom pochopiteľné. Vznikli sme, dá sa povedať, z ničoho. Vznikli sme, a to hovorím pod čiarou, bez referenda, ktoré by bolo prebehlo v Rakúsko-Uhorsku, ktoré by odsúhlasilo odchod významných častí územia tisícročnej ríše. Vznikli sme preto, lebo sa naši pradedovia, v mojom prípade aj dedovia, angažovali v zápase o štátnosť, o slobodu a o demokraciu. Boli nielen politikmi, duchovnými literátmi, ale tí, ktorí vybojovali túto republiku z radov našich pradedov a dedov, boli i prostými legionármi, ktorí pochopili, že nastal čas zápasiť o svoj štát a nie o rakúsko-uhorského orla. A všetci títo, tisíce bezmenných, niektorí známi, legionárom bol napríklad Jozef Gregor-Tajovský, ale i mnohí ďalší. A, samozrejme, na ich žiarivom čele nepochybne najvýznamnejšia osobnosť histórie existencie Slovákov generál Milan Rastislav Štefánik. I on bol ten, ktorý pracoval a prebil sa, lebo sa prebiť chcel, k tomu, aby Slováci mali demokratickú štátnosť. Preto sa často pri májových spomienkach na jeho tragickú smrť zamýšľam, prečo si v našom štáte ctíme smrť niekoho miesto toho, aby sme si ctili jeho dielo. A povedzme si celkom otvorene, jeho dielo je Česko-Slovenská republika. Takže 28. október, ako nami na piaty pokus navrhovaný štátny sviatok, je zároveň aktom uznania generálovi Štefánikovi a tým statočným, ktorí od čias meruôsmych nezazúfali nad stavom národa pod Tatrami, ale robili niečo pre to, aby ho zdvihli. Finis coronat opus a ten 28. október korunoval snaženie slávnych i bezmenných. Samozrejme, že po rozpade a nastúpení inej gardy, ktorá vybudovala pod Hitlerovou záštitou najprv Slovenský štát, ktorý sa potom premenoval na Slovenskú republiku, 28. október nesvätila. Keď potom bol nacizmus porazený, tak 28. októbra ´45 prezident Beneš podpísal znárodňovacie dekréty veľkých bánk, baní, podnikov, oceliarní, čo potom komunistický režim využil ako španielsku stenu a prekryl 28. október ako štátny sviatok štátnym sviatkom s názvom Deň znárodnenia. Pochopiteľne, že Deň znárodnenia bol neporovnateľne bezvýznamnejší, i keď vážny a v mnohom i tragický, ale nedal sa porovnávať s 28. októbrom roku osemnásteho. Keď sa potom pod knutou okupácie naplnila fikcia federácie, tak 28. október nadobudol opäť isté postavenie. Došli k postaveniu pamätníka pred Národným múzeom v Bratislave, ktorý hovorí o vzájomnosti našich národov. A je celkom príznačné, že keď v réžii Mečiara, tej partie, ktorá nosila Ústavu Slovenskej republiky opretú o tučné brucho jednoho z nich, ozdobených šerpami, ústavu, z ktorej urobili veľmi rýchlo trhací kalendár, tak tento režim a táto garda, z ktorej bolo, ak sa nepletiem, z 19 ministrov 17 bývalých členov Komunistickej strany Československa, tak táto garda nezaradila 28. október ani len medzi pamätné dni. To bola teda ukážka toho, čo to bol za štát. Keď som bol prvýkrát v parlamente, tak som hlasoval za návrh poslanca Kamenického, ktorým sa stal 28. október v roku 1999 po víťazstve našej koalície pamätným dňom. Odvtedy sme sa opakovane pokúšali urobiť z neho štátny sviatok. Celkom čestne hovorím, že si uvedomujeme i ako predkladatelia tohto návrhu, že je počet dní voľna v súvislosti so štátnymi sviatkami logicky limitovateľný a limitovaný, a preto sme, opäť čestne priznávam, uvažovali o zámene za Deň ústavy. Ako som povedal, my sa dlhodobo domnievame, že ústava si zasluhuje pamätný deň, riadime sa ňou a budeme hľadieť a prisahali sme na ňu, že ju nebudeme porušovať svojím konaním, ale zároveň sa, povedzme si čestne, domnievame, že 1. septembra majú dostať deti na chrbát novú kabelu a ísť nafasovať šlabikár a za ruku s otcom a mamou ísť prvýkrát do školy. A to by bol primeraný spôsob slávenia Ústavy Slovenskej republiky, pretože tá ústava by dobre fungovala, v dobrom štáte potrebuje múdru mladú generáciu a 1. september je svojho druhu okrem marca a jubilea Jana Amosa Komenského symbolom vzdelávania. Ale dobre. Žiadame tým pádom v tomto návrhu zákona, aby sa 28. október stal konečne štátnym sviatkom, no nežiadame preňho deň voľna. Nemyslíme si, že to je to najlepšie možné riešenie, ale je primerané minimálne z toho, aby sme prejavili úctu k tým našim predkom, ktorý nám štát, na ktorom dodnes staviame, na ktorom sme vyrástli, na ktorom vyrástli generácie slovenských vzdelancov. V mojej alma mater Univerzite Komenského vyrástli prví veľkí slovenskí chirurgovia, gynekológovia, Lekárska fakulta bola totižto prvou fakultou, ktorá vznikla, a po nej postupne vznikali ďalšie. Ale v tej Česko-Slovenskej republike vyrástli i ľudia ako Karvaš a iné významné postavy, ktoré položili základy skutočnej slovenskej inteligencie. Pretože pred rokom 1918 sa k slovenstvu a ku inteligencii dalo na Slovensku zaradiť niečo okolo dvoch stovák ľudí, dvesto počtom. Chcem teda povedať, že sa snažíme a veríme v podporu pléna, že sa 28. október stane rovnako štátnym sviatkom, ako sa ním stali dva ďalšie nespochybniteľné dátumy našich dejín. Tie ďalšie dva sú tie, kde sme vykročili zo zlej cesty na cestu lepšiu. Dvadsiaty deviaty august znamenal, že sme sa odtrhli od temného dedičstva toho, čo Slovenskému národného povstaniu predchádzalo, a 17. november 1989 bol oslobodením z pút totality a vrátením sa na ťažkú, tŕnistú, kamenistú a rozkopanú cestu k demokracii. Tieto tri dátumy sú nosnými dátumami moderných slovenských dejín. Bolo mi cťou, že som bol jeden z predkladateľov 17. novembra ako štátneho sviatku. A budem rád, ak sa šedinami pokrytý dočkám toho, že sa 28. október po rokoch zápasov stane štátnym sviatkom. Ďakujem. (Potlesk.)