R. Fico, predseda NR SR: (2007-09-13):
Argument, vážené dámy a páni, že ministerka práce, sociálnych vecí a rodiny, pani Tomanová nerieši problémy mnohých sociálnych skupín, sa bez ďalšieho vysvetlenia a podporných údajov objavil aj v stručnom odôvodnení návrhu opozičných poslancov na jej odvolanie a má asi takú istú hodnotu, ako napríklad ďalšie dva uvádzané argumenty na jej odvolanie, že vraj zneužívala služobné auto, či ignorovala sociálnych partnerov pri prijímaní novelizácie Zákonníka práce. Všetci si pamätáme, dámy a páni, na megakauzu z obdobia, keď som ešte pôsobil ako opozičný poslanec, vyvolanú mojím úprimným priznaním, že niekedy pred rokom 1989 som lekárovi po tom, ako sa postaral o môjho, dnes už nebohého otca, dal fľašu koňaku. Veď ma aj na podnet vládnej antikorupčnej jednotky vedenej podpredsedom vlády, vtedajším pánom Miklošom, vypočúvali na Generálnej prokuratúre a chceli o fľaši, jej cene a druhu vedieť úplne všetko. Predstavte si, že dnes by som podal nejaký návrh alebo politicky atakoval napríklad poslanca Pada z SDKÚ za to, že minule označil drobné podarúnky lekárom za bežnú a akceptovateľnú vec. Čo by ste povedali? Asi by ste povedali, že som farizej, podvodník, plaziaci sa boľševik alebo niečo podobné. Nie predstavou, ale faktom je, vážené dámy a páni, že návrh na odvolanie pani Tomanovej podpísali aj poslanci pôsobiaci do roku 2006 na ministerských postoch. Ministerka vraj musí odísť z funkcie okrem iného preto, lebo zneužívala služobné auto a dala si ho poslať do Portugalska. Ak sme predložili jasné dôkazy, že bývalá ministerka pani Radičová si bežne posielala prázdne auto na cesty do zahraničia, na ktoré použila lietadlo, odpovedala, že ona postupovala v súlade so zákonom. Ako by sa takáto strata tváre, chrbtovej kosti dala asi nazvať? Jednoducho, necháme to na fantáziu ľudí. (Potlesk.) Nie predstavou, ale faktom je, že v návrhu na odvolanie sa ministerke vyčítalo ignorovanie sociálnych partnerov pri prijímaní novelizácie Zákonníka práce. Ja si osobne nepamätám okrem návrhu Ústavy Slovenskej republiky, že by k niektorému inému návrhu zákona bola taká široká sociálna diskusia a taký široký sociálny dialóg, toľko rokovaní a expertných konzultácií. A toto považujú za zlyhanie tí, ktorí v roku 2004 predložili do Národnej rady Slovenskej republiky takú novelizáciu Zákonníka práce, že by sa za ňu nehanbil ani kapitalizmus z prelomu 19. a 20. storočia, pričom verejná diskusia prakticky žiadna nebola. Ako nazvať takéto správanie? Zákon o tripartite. Tí, čo podpísali návrh na odvolanie, ho v predchádzajúcom volebnom období bez mihnutia oka zrušili a sociálny dialóg vždy považovali len za príťaž. Na návrh odvolávanej ministerky sme sociálny dialóg opäť zakotvili zákonom, ale proti sociálnemu dialógu je vraj súčasná vláda. Niekde mi tu chýba elementárna logika. Rovnakú kvalitu má aj ďalší argument na odvolanie a to, že vláda a jej konkrétny minister nerieši problémy mnohých sociálnych skupín. A dostávam sa k podstate otázky pána poslanca. Tak my sme vzali, vážené dámy a páni, alebo významne znížili 23 tisíc invalidom invalidné dôchodky, alebo ťažko zdravotne postihnutým peniaze na palicu a vyhlasovali invalidov za práceschopných, alebo vy ste to urobili? (Potlesk.) Kde je jednoducho tá miera farizejstva a kde skončí tá miera farizejstva pri podávaní vašich návrhov? Jeden príklad za všetky. V roku 2004 ste zobrali invalidný dôchodok osobe, ktorá bola 19 rokov na invalidnom dôchodku, pretože utrpela vážny úraz pri dopravnej nehode, trvalé znecitlivenie nohy, jedna ruka šesťkrát operovaná, druhá ruka osemkrát operovaná, ťažký úraz hlavy. Mal 59 rokov, tri roky do starobného dôchodku a vy ste mu zobrali invalidný dôchodok a poslali ste ho do roboty. A vy nás budete obviňovať z toho, že my nevedieme sociálny dialóg, že my sa nestaráme o sociálne skupiny, prosím vás, skončite s tým farizejstvom, ktoré tu predvádzate od rána do večera. (Potlesk.) Vláda Slovenskej republiky prakticky okamžite po nástupe začala konať a prijali sme na návrh ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny rozhodnutie všetky tieto nespravodlivosti odstrániť a to nielen do budúcnosti, ale aj spätne, my sme spokojne mohli povedať na základe rozhodnutia Ústavného súdu, že sa znovu iba budú vyplácať invalidné dôchodky. Ale my sa snažíme tie peniaze ľuďom vrátiť, aj tie, o ktoré prišli vďaka tomuto protiústavnému rozhodnutiu. (Potlesk.) Okrem tohto ustanovenia, pretože toho času ešte veľa neuplynulo, by som chcel len pripomenúť, že začiatkom roka bol novelizovaný zákon, ktorým sa zabezpečil rovnaký prístup k posudzovaniu nároku na pomoc v hmotnej núdzi u všetkých občanov, ktorým je poskytnuté bývanie v zariadeniach sociálnych služieb, upravili sa sumy dávky v hmotnej núdzi a príspevku na bývanie, zvýšili sme príspevok pri narodení prvého dieťaťa o 11 tisíc korún, teraz chceme ísť ešte ďalej, aby mladá rodina pri narodení prvého dieťaťa dostala až 25 tisíc korún, vyplatili sme a budeme ďalej vyplácať vianočné príspevky pre dôchodcov. Samozrejme, spomeniem aj nedávne zvyšovanie dôchodkov. Mohol by som pokračovať v mnohých podobných opatreniach, ale naozaj nemám pocit, že by sa táto vláda a táto vládna koalícia nestarala o sociálne skupiny ľudí. Dovoľte mi, aby som na záver vašej otázky odpovedal ešte toto. Reformy, a osobitne reformy v sociálnej sfére, aby mali trvalý charakter a trvalý prínos, alebo jednoducho povedané, aby mali zmysel, musia prinášať zisk väčšine spoločnosti. Zelenú v chápaní predošlej vlády mal zisk individuálny. My chceme, aby zisk nadobudol sociálnu dimenziu, aby bol v prospech väčšiny, aby sme hovorili o sociálnom zisku na rozdiel od klasického individuálneho profitu. Zisk ako sociálna kategória musí byť základným kameňom kvalitnej stavby dlhodobo udržateľnej slovenskej spoločnosti v európskom priestore. Nám ide, našej vládnej koalícii, o spoločnosť, ktorá k základnému ekonomickému zisku pridáva hodnotu sociálnej solidarity a tak spevňuje sociálnu stabilitu spoločnosti. Najväčším problémom každého sociálneho systému je, že sa v ňom výrazne prejavuje politický rozmer a politické cítenie, ideologické postoje tých, ktorí ho tvoria. A tak sa stalo aj v prípade takzvanej sociálnej reformy, ktorú uskutočnila predchádzajúca vláda, keď sa akosi zabudlo, že už Lisabonská stratégia Európskej únie predpokladá skĺbenie hospodárskeho rastu a ekonomickej výkonnosti s rastom zamestnanosti, sociálnej súdržnosti a zvyšovaním kvality života pre všetkých. Nech by bol na poste ministra práce, sociálnych vecí a rodiny ktokoľvek, musel by pri koncipovaní sociálnej politiky v prvom rade riešiť popretie a dlhodobé ignorovanie troch dôležitých ústavných inštitútov. Tým prvým inštitútom je ľudská dôstojnosť. Ľudská dôstojnosť, ktorá je považovaná za základný pilier koncepcie ľudských práv, ktorá je považovaná za jednu z univerzálnych hodnôt, na ktorých je založená Európska únia. Po druhé, sociálny štát, ktorý Ústava Slovenskej republiky predpokladá od vzniku samostatnej Slovenskej republiky tým, že upravuje a pre všetkých garantuje hospodárske, sociálne a kultúrne práva v rozsahu typickom pre sociálny štát. Po tretie, že hospodárstvo Slovenskej republiky podľa článku 55 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky je založené na princípoch sociálne a ekologicky orientovanej trhovej ekonomiky. Táto vláda si bola od svojho vstupu na scénu vedomá deficitu týchto parametrov doterajších reforiem, čo sa prejavilo aj pri tvorbe a schválení jej programového vyhlásenia. Avšak, ak sa urobia chyby v koncipovaní vyváženého sociálneho systému, ich náprava je, bohužiaľ, zložitá a dlhodobá záležitosť. Nie je to iba doba troch čítaní a akt potlačenia správneho hlasovacieho tlačidla. Je to proces postupných krokov formulovania základného obsahu, následne presadzovanie opatrení vo väzbe na ekonomické možnosti a európsky limit. A možno niektoré nedostatky predchádzajúcej, v niektorých momentoch asociálnej reformy sú už tak hlboko zažraté, že ich náprava v dohľadnom čase si vyžiada radikálny rez. Ale vzdávať sa nebudeme a program tejto vlády naplníme. Ďakujem pekne. (Potlesk.)