J. Vaľová, poslankyňa: (2007-02-08):
Chcela by som vás požiadať o podporu môjho pozmeňujúceho návrhu, tak ako bol predložený spravodajcom k tlači 146. Za čl. II. sa vkladá čl. III v § 7 ods. 1 za slovom „uzavrela“ vypúšťa sa čiarka a vypúšťajú sa slová „len ak tento zamestnávateľ s rozšírením kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa súhlasí“. Dovoľte mi, aby som vysvetlila a odôvodnila opodstatnenie tohto pozmeňujúceho návrhu. Terajší platný právny stav umožňuje rozšíriť záväznosť kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa len so súhlasom zamestnávateľa, na ktorého sa navrhuje takáto zmluva rozšíriť. Túto podmienku sa navrhuje v tejto novele zo zákona vypustiť. Takýto návrh, vážení kolegovia, nie je nový. Novo navrhovaný text predtým platil takmer 14 rokov od 1. 2. 1991 do 30. 11. 2004. To je 13 rokov a 10 mesiacov, aby som bola presná. Zmenený bol počas druhej vlády Mikuláša Dzurindu na podnet ministra Ľudovíta Kaníka, ktorý presadzoval do pracovnoprávnej legislatívy liberálny prístup. Inštitút extenzie má dva ciele. Zabezpečiť rovnakú úroveň sociálnej ochrany zamestnancov, ktorí pracujú v rovnakých ekonomických podmienkach, v rovnakom odvetví, aby mali aj sociálnopodnikovú politiku na úrovni bežných štandardov, opakujem, bežných štandardov toho istého odvetvia, pretože práve zamestnanci sú tí, ktorí pomáhajú firmám vytvárať zisk. Zároveň zabezpečuje vyrovnané podmienky zamestnávateľov na konkurenčnom poli, čo znamená, že zamestnávateľ, ktorý uskutočňuje priaznivú sociálnu politiku, má aj určité náklady na pracovnú silu. Zamestnávateľ, ktorý redukuje sociálnu politiku pre zamestnanca, má na minimum  výrazne znížené náklady na pracovnú silu. Tým pádom má obrovskú konkurenčnú nevýhodu. Vôbec nejde o poškodenie zamestnávateľov, absolútne. Ide o vyrovnanie podmienok na konkurenčnom poli. Nechceme, aby konkurencieschopnosť firiem bola zabezpečená cestou sociálneho dumpingu. Preto v takýchto prípadoch môže štát zasiahnuť, aby sa vytvorili rovnaké konkurenčné podmienky pre firmy a tým sa vyrovnala úroveň sociálnej ochrany zamestnancov. Preto inštitút extenzie vyrovnáva uvedené podmienky. Rozširovanie záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa na ďalších zamestnávateľov je podoprené aj v programovom vyhlásení vlády, kde sa v časti 3.2. Pracovné vzťahy a sociálny dialóg uvádza, citujem: „V záujme zvýšenia stability sociálneho prostredia bude podporovať bipartitný sociálny dialóg medzi zamestnávateľmi a odbormi, a to predovšetkým legislatívnymi opatreniami, ktoré odstránia bariéry účinnosti kolektívneho vyjednávania a zavedú model rozširovania záväznosti kolektívnych zmlúv vyššieho stupňa na ďalších zamestnávateľov v súlade s relevantnými dohovormi Medzinárodnej organizácie práce. Ak máme odstraňovať regionálne rozdiely, môžeme na to práve použiť aj extenziu kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa, zabezpečovať to tak, že za rovnakú prácu a v rovnakých podmienkach budú zamestnanci rovnako zarábať v ktorejkoľvek časti Slovenska a nebudú zneužívané zlé podmienky, nezamestnanosť, ako je to napríklad na východnom Slovensku. Pretože práve tieto zlé sociálne podmienky tlačia ľudí, aby pracovali za minimálne mzdy. Treba brať do úvahy skutočnosť, že kolektívna zmluva vyššieho stupňa obsahuje pracovné podmienky a podmienky zamestnania, na ktorých sa však zmluvné strany musia dohodnúť. Nie je to diktát, ako to uviedli Hospodárske noviny zo dňa 2. februára 2007. Veď predsa kolektívna zmluva je dobrovoľná na základe dohody. Je určitým štandardom na vytváranie pracovných, mzdových a sociálnych podmienok zamestnancov v príslušnom rezorte alebo odvetví, ktoré spadá do pôsobnosti kolektívnej zmluvy. Ako navrhovateľka som vychádzala z poznatkov aplikačnej praxe v zahraničí a odporúčaní medzinárodných inštitúcií. Inštitút rozširovania záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa na ďalších zamestnávateľov je bežnou praktikou využívanou vo vyspelých členských štátoch Európskej únie, uvediem Belgicko, Francúzsko, Nemecko, Portugalsko, Španielsko. Uplatňuje sa takisto v Českej republike, Maďarsku, Poľsku a v ďalších európskych krajinách. Odvetvové kolektívne zmluvy sa rozširujú napríklad v Holandsku kráľovskými výnosmi. V Nemecku bola v roku, vážení – a to by som dala do pozornosti – v Nemecku bola v roku 2006 na žiadosť zamestnávateľov rozšírená kolektívna zmluva platná v stavebníctve na všetky stavebné firmy, aby sa zabránilo nekalej konkurencii z východných spolkových krajín. Čiže, môže požiadať aj zamestnávateľ. A toto je príklad. Aj toto je príklad, že vôbec nejde o poškodenie zamestnávateľov, ale o vyrovnanie podmienok na konkurenčnom poli, kde by sa mali vytvárať rovnaké konkurenčné podmienky firmám, ktoré uskutočňujú dobrú sociálnu politiku na úrovni bežných štandardov. Na vyvrátenie kritických stanovísk k inštitútu extenzie, ktoré sa v ostatných dňoch objavili v niektorých médiách, mi dovoľte ešte poznamenať toto. Ak by extenzia vyšších kolektívnych zmlúv mala nepriaznivé účinky, spomenuté krajiny, ktoré som spomenula, by už boli dávno vymazané z európskej mapy, z ekonomickej európskej mapy. My tu nejdeme zavádzať nič nové. Tieto krajiny naďalej úspešne prosperujú a zároveň podporujú priaznivú sociálnu politiku voči zamestnancom a starajú sa o svoj ľudský kapitál. Vážení, veď ľudský kapitál je obrovským bohatstvom tejto krajiny a každej jednej. Ak chceme napredovať, musíme vytvárať rovnaké ekonomické podmienky a sociálnu politiku. Verím, že tieto argumenty sú dostatočné na to, aby ste podporili tento pozmeňujúci zákon. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)