Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2013-09-19):
Ďakujem za slovo, vážená pani podpredsedníčka Národnej rady Slovenskej republiky. Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, ten návrh je tak jednoduchý, že asi bude najjednoduchším využiť prvú chvíľu mojej možnosti predložiť vám tento návrh v mene svojom a v mene kolegu pána poslanca Viskupiča, aby som jeho celé znenie prečítal. V zákone o vysielaní a retransmisii sa § 18 dopĺňa odsekom 4, ktorý znie nasledovne: „Vysielateľ na základe zákona je povinný zabezpečiť v celoplošnom vysielaní televíznej programovej služby, aby do vysielania boli zaradené filmy v anglickom jazyku sprevádzané otvorenými titulkami v štátnom jazyku, a to minimálne 52-krát v jednom kalendárnom roku.“ To je plné znenie návrhu, ktorý predkladáme. A teraz dovoľte niekoľko slov o jeho odôvodnení a uvedení do rozpravy. Možno bude vhodné, keď pripomeniem istého pána Zamenhofa, ktorý vyrastal v poľskom mestečku, ktoré bolo mnohonárodnostné, a, myslím, bol to Bielostok, a on v tomto mestečku, vďaka možno aj tej mnohonárodnosti a tým aj s tým spojenej mnohojazyčnosti, sa postupom času naučil ovládať 12 jazykov. Zrejme pri takejto skvelej lingvistickej výbave nemal dôvod byť nespokojný so svojou možnosťou a schopnosťou sa dorozumievať. Napriek tomu zdá sa, že bol nespokojný a bol nespokojný natoľko, že vstúpil do histórie. Vstúpil tak do histórie, že stal sa autorom jazyka, ktorý bol predstavený verejnosti už v predminulom storočí, v roku 1887, a ten jazyk všetci poznáme pod názvom esperanto. Ak by sme mali zhodnotiť, ten jazyk bol mimoriadne zrozumiteľný, jednoduchý, ľahko naučiteľný, mal všetky predpoklady na to, aby dosiahol cieľ, ktorý jeho autor sledoval. Sledoval myšlienku vzájomného dorozumenia sa ľudí, ktorí mnohokrát majú možno veľmi blízko sebe, ale tým, že hovoria každý iným jazykom, tak vzniká bariéra, ktorá de facto by nemala byť a ktorá ani neexistuje, ale „nemému decku ani vlastná mať nerozumie“ a dvom ľuďom, ktorí sa nevedia porozumieť, je veľmi ťažko možno niekedy dať spoločnú myšlienku a, naopak, veľmi ľahko je ich postaviť proti sebe. A on skutočne žil v tom mnohonárodnostnom prostredí Poliakov, Rusov, Židov, Nemcov a vychádzal zrejme zo svojej skúsenosti. A prečo to hovorím takto na úvod? No preto, lebo pán Zamenhof mal vo všetkom pravdu. Jeho jazyk bol skutočne svojím spôsobom geniálny, zrozumiteľný, zapamätateľný, naučiteľný. Mal len jednu smolu. Nestal sa tým, čo od neho jeho autor očakával, svetovým jazykom dorozumenia medzi národmi a tým základným predpokladom k tomu, aby na tomto maličkom kúsku vesmíru, ktorý sa nazýva Zem, panoval relatívne pokoj, ľudskosť a porozumenie. A prečo sa to tak nestalo? Nuž, vývoj ide niekedy iným smerom, ja to nebudem tu zdôvodňovať. Nedisponujem takým množstvom informácií, aby som to vedel tu primerane ponúknuť, ale jednoznačne môžme dnes na základe skúseností potvrdiť, že svetovým „esperantom“ napriek úsiliu pána Zamenhofa sa už dnes, dá sa povedať celkom presvedčivo, na dlhé obdobie stal jazyk anglický. A keďže ten jazyk anglický je naozaj potrebné ovládať, možno tak ako všetky jazyky, určite bude tu reč aj o tom, že prečo teda angličtinu áno a iné že by nie. Určite budem z tých, ktorí budú vždy hájiť nárok na materinský jazyk každému alebo nárok na druhý jazyk, akýkoľvek, každému, aký si vyberie. Ale predsa len ten jednotný spoločný jazyk, jazyk anglický, je zjavne víťazom dlhodobým a bolo by veľmi dobré, keby sme ho vedeli využiť pre všeobecné porozumenie ako naozaj prvý z druhých jazykov po materinskom. A takou inšpiráciou k tomuto veľmi jednoduchému návrhu zákona je moja skúsenosť z Nórska. Ja už som sa tu párkrát k Nórsku hlásil, mám ho ozaj rád a pri niekoľkých pobytoch vždy ma prekvapilo, že v Nórsku vedeli jazyk anglický použiť mnohí ľudia, kde by som to nepredpokladal. Jednoduchí farmári, ľudia, ktorí sedeli pri vreci zemiakov a zaväzovali na ňom šnúrku, ale prechádzali relatívne, nechcem povedať na plynulú, ja angličtinu tak neovládam, že by som mohol povedať, že by som to vedel oceniť, naopak, patrím k tým práve, ktorí by potrebovali sa veľa, veľa doučiť v angličtine, ale bol som prekvapený, že to tak prechádza tými rôznymi sociálnymi skupinami, že akýsi problém o druhom jazyku Nóri nemajú. Angličtina je tam prirodzeným druhým jazykom. Samozrejme, človek sa spytuje, to máte také dobré školstvo, to máte také dobré výchovné zariadenia, kurzy, kde sa všetci naučia také dobré metódy, že odmalička sa? Že ani nie, že my vieme tak anglicky vďaka tomu dobre, že u nás vlastne sa v televízii žiadne anglické filmy nedabujú, ale len titulkujú. A odmalička sa to ľudia takýmto spôsobom ľahšie naučia. Nechcem preceňovať túto skúsenosť, tento poznatok, ani ho nemám presne overený, nie je štatisticky nejak potvrdený, ale verím tomu, že bez toho, aby sme naším návrhom negovali akékoľvek vzdelávacie systémy, bez toho, aby sme zasahovali do rozhodnutia rezortu školstva, koľko jazykov, od akého veku. Chceme ponúknuť tento jednoduchý návrh, ktorý nás nestojí nič. Naopak, ktorý keby sme tu brali z hľadiska verejnoprávnej televízie, tak vlastne ešte zlacňuje prevádzku štátnej inštitúcie, pretože, isteže, dabovanie je výrazne drahšie ako titulkovanie. Na druhej strane bez toho, aby sme mali zámer, množstvo umelcov, ktorí možno majú celkom zaslúžené a primerané zárobky, rozšírené aj o možnosť robiť práve dabing. Veď filmy môžu byť aj titulkované, aj dabované. Bez toho, aby sme teda chceli čokoľvek obmedziť, práva na náš krásny materinský jazyk, bolo by veľmi dobré, keby sme ponúkli ľuďom, ktorí cítia, že by vedeli si veľmi vhodne doplniť svoje jazykové schopnosti alebo neschopnosti práve aj takýmto prirodzeným spôsobom, že zaujímavý film, ktorý je ponúknutý verejnoprávnou televíziou, je možné pravidelne, preto tam hovoríme v tom návrhu o 52-krát, teda raz za týždeň, aby v nejakom primeranom termíne verejnoprávna televízia ponúkla takýto film v anglickom znení s titulkami. To znamená, aby človek mohol konfrontovať, čo rozumel, čo nerozumel, aby zároveň udržal kontakt s týmto filmom. Takže táto skúsenosť z toho Nórska a táto potreba a presvedčenie o tom, že my ku svojmu krásnemu rodnému jazyku potrebujeme to „esperanto“ a tým „esperantom“, či sa nám to pozdáva, alebo nie, sa stala angličtina, tak navrhujeme takéto veľmi jednoduché znenie, ktoré by zasiahlo do súčasného zákona o vysielaní a retransmisii. Toľko moje úvodné slovo. Ďakujem pekne.