V. Faič, poslanec: (2001-10-18):
Predložený návrh zákona by teda mal, a podotýkam, že nielen tieto skutočnosti, ale aj ďalšie, ktoré ešte uvediem, obsahovať. Zvýrazňujem tieto skutočnosti z dosť závažných dôvodov a pokúsim sa s vaším dovolením uviesť aspoň tie najdôležitejšie. V súvislosti s posudzovaním regionálnej politiky, ale i rozvoja regiónov by som si dovolil vždy hovoriť o celom období transformačného procesu od roku 1990, pretože asi tak by to bolo správne a objektívne. V regionálnych dimenziách bolo potrebné zabezpečiť po roku 1990 na Slovensku, aby súčasťou transformačného procesu bola aj jeho priestorová stránka, čo si vyžadovalo neodkladne pristúpiť k vymedzeniu určitého systémového rámca na usmerňovanie a stimulovanie regio-nálneho rozvoja. V júli 1991, teda už v podmienkach transformácie, schválila vláda Slovenskej republiky uznesením číslo 390 zásady regionálnej hospodárskej politiky, ktoré až do súčasného obdobia majú vlastne svoj význam a opodstatnenosť  v praktickom využití. V konkrét-nosti bolo schválených 7 zásad, ktoré reagujú na postupné presadenie hodnotovo orientovaného systému riadenia, posilnenie ekonomickej samostatnosti jednotiek hospodárskej sféry, právomocí miest a obcí a nové poslanie a aj funkcie centra. Preferovaná mala byť zásada, aby ústredné orgány vytvárali ekonomickými nástrojmi predpoklady na to, aby rozvoj miest a obcí bol zabezpečovaný v maximálne možnej miere vlastnými hmotnými a finančnými zdrojmi. To je problém v celom trans-formačnom období, o čom hovoril aj pán kolega Sopko i iní. Základom na usmerňovanie regionálneho rozvoja mali byť analy-tické a rozvojové dokumenty spracované jednotlivými subjektmi regionál-neho rozvoja v úzkej spolupráci s orgánmi územného plánovania. Opatrenia na realizáciu regionálnej politiky sa mali uskutočňovať nástroj-mi konformnými trhovej ekonomike, nie špecifickými nástrojmi, ale regio-nálnou diferenciáciou úverovej, daňovej, dotačnej i odpisovej politiky, pričom sa mali vzťahovať na územia vymedzené hranicami územno-správnych jednotiek alebo na účelovo vymedzené územné celky. To, že diferenciácia v týchto nástrojoch je vlastne v polohe, dalo by sa povedať, nula, bolo tu tiež hovorené, aj čo sa týka rozdielov alebo porovnaní s inými štátmi, najmä s krajinami Európskej únie. Od týchto zásad sa mali postupne odvíjať i práce na príprave legislatívy inštitucionálneho zabezpečenia a nástrojov regionálnej politi-ky. Celý ten proces má, samozrejme, svoje hranice a má aj svoje objektívne príčiny, že je v takom stave, v akom je. Bezprostredne pod vplyvom uznesenia, ktoré som citoval, boli spracúvané programy hospo-dárskeho a sociálneho rozvoja okresov a do roku 1993 vlastne všetky okresy už tieto programy rozvoja mali vytvorené. Založené boli tiež poradensko-podnikateľské strediská pri okresných úradoch, ktoré zame-riavali svoju činnosť na oblasť poradenstva, prípravy projektov pre malých a stredných podnikateľov, ako i pre obce a okresy. Obce a ich združenia vypracovali množstvo projektov a iniciatív, na ktorých aj participujú. Spolupodieľajú sa na poradenskej a informačnej činnosti pre podnikateľov, pre rozvoj cestovného ruchu, agroturistiky, vypracúvajú marketingové ponuky pre investorov. V porovnaní s rozsahom subvenčnej a dotačnej politiky Európskej únie a jej členských štátov však ťažko u nás možno hovoriť o podpornej regionálnej politike napríklad v smerovaní na rozhodujúce pole rozvoja území miest alebo aj iných subjektov. Chýba určitý alebo istý systémový prístup k nástrojom a inštrumentáriu, jeho previazanosť, doplnkovosť. Predpokladá sa totiž na základe skúseností aj z vyspelých krajín, európskych krajín, napríklad plošná podpora vo Švajčiarsku, že sa budú prvky jednotlivých stratégií kombinovať a diferencovať podľa miest, regiónov, prípadne ďalších subjektov. O tom, aké sú v tom problémy, som už hovoril. Ďalej v tomto celom období možno povedať, že bolo spracovaných veľké množstvo dokumentov na úrovni centra, ktoré je možné rozdeľovať do troch skupín, či už ide o analytické materiály, koncepčné a stra-tegické, ako aj materiály týkajúce sa cezhraničnej a medzinárodnej spolupráce. Nebudem ich vymenúvať, ale je to skutočne veľké množstvo materiálov, ktoré boli v celom desaťročnom cykle spracované. Zároveň sa v celom období 90. rokov uskutočňovali i viaceré inštitucionálne zmeny, na ktoré je potrebné asi v stručnosti poukázať. Viackrát sa menil gestor za regionálnu politiku na úrovni centra od Slovenskej komisie pre plánovanie a vedecko-technický rozvoj, cez Ministerstvo pre hospodársku stratégiu, Komisiu vlády Slovenskej republiky pre hospodársku politiku, Centrum strategických štúdií, Úrad pre stratégiu rozvoja spoločnosti vedy a techniky až po Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky. Na orgánoch miestnej štátnej správy sa tiež postupne prechádzalo z referátov a oddelení regionálneho rozvoja na 38 okresných a 121 obvodných úradoch k odborom regionálneho rozvoja a iných odvet-vových vzťahov rôznych krajských úradov a 79 okresných úradov. Rozšírila sa i sieť poradenských centier a stredísk regionálnych rozvojo-vých agentúr. Vznikli aj nové inštitúcie, ktoré tu tiež boli, samozrejme, menované. Vznikla alebo bola zriaďovaná i zrušovaná Rada vlády pre regionálnu politiku ako poradný orgán v predmetnej oblasti. Je len prirodzené, že tieto časté zmeny sa premietli aj do úrovne koncepčnej činnosti, ale aj do praktickej realizácie na všetkých úrovniach, pretože buď klesalo kompetenčné postavenie príslušných subjektov, ich autorita na území a, samozrejme, v neposlednom rade i odliv alebo odchod odborníkov pri prerušovaní kontinuity prác. Predsa však regionálna politika realizovaná v 90. rokoch položila isté základy možnosti systémového prístupu k riešeniu regionálnych a mikroregio-nálnych otázok. Vážnym problém v uplynulom desaťročí bol systém usporiadania verejnej správy s výrazným centralistickým a proštátnym zameraním bez regionálneho článku samosprávy. Aj z týchto dôvodov sa uskutočnilo niekoľko etáp reformy verejnej správy, ktorá sa vlastne začala v roku 1990 s tým, že jej ďalšiu etapu, ako isté zavŕšenie začína po prijatí predmetných zákonov aj naša koaličná vláda práve v týchto mesiacoch. Ak sa doteraz hovorilo o neukončenej reforme verejnej správy ako o najvážnejšej prekážke pri vecnom a legislatívnom usporiadaní regio-nálnej politiky, táto prekážka tu už nie je, práve naopak, sú všetky predpoklady, aby mohli byť veci ohľadne usporiadania vecných i legisla-tívnych predpokladov regionálnej politiky uskutočnené. Aj preto je tu návrh zákona o podpore regionálneho rozvoja, ktorý by mal vlastne zohľadňovať všetky atribúty, ktoré boli spomínané, aj keď, samozrejme, už v priebehu tejto koaličnej vlády bol spracovaný aj návrh zákona o regionálnom rozvoji, ktorý mal možno vyššie ambície a širšie ciele, ako má predložený návrh zákona. Čo sa týka samotného zákona, považujem za jeho základný nedostatok to, že tu nie je vyriešená otázka zodpovednosti štátu za regionálny rozvoj a jeho financovanie. Za ďalší veľmi vážny nedostatok považujem aj sféru alebo systém riadenia aj vo vzťahu k istej koordinácii celej regionálnej politiky vo vzťahu k vláde a k ostatným ústredným orgánom, možno aj tým, že nie sú vyriešené otázky kompetencií alebo celkových a vyčerpávajúcich kompetencií aj pre ministerstvo, ktoré má pod gestorstvom regionálny rozvoj. Možno sa to podarí v druhom čítaní pri usporiadaní ústrednej štátnej správy. Samozrejme, chýba aj definícia regiónov podporovaných zo zdrojov štátu. Chýba presná definícia podielu štátu na financovaní regionálneho rozvoja možno vo vzťahu k tvorbe HDP určením istého percenta. O problémoch jasnej definície horizontálnej a vertikálnej osi riadenia som už hovoril. Chýba aj definícia úlohy Rady vlády pre regionálnu politiku. V tejto súvislosti, samozrejme, treba povedať aj to, akým spôsobom bol prerokúvaný predmetný návrh zákona vo výboroch. Mnohé návrhy, ktoré boli a ktoré sú pozmeňujúce, dotýkajú sa, dá sa povedať, legislatívnotechnickej oblasti. Predsa však sú tam významné návrhy, ktoré súvisia s postavením alebo vyplývajú z kompetenčného tzv. malého  zákona v súvislosti vo vzťahu tohto zákona k obciam a samosprávnym krajom. Tieto návrhy sú v spoločnej správe a sú odporú-čané na schválenie. Prihováram sa za podporu týchto návrhov, ktoré aspoň v nevyhnutnej miere skvalitnia predložený návrh zákona, vyriešia možno aj problém, o ktorom hovorila pani poslankyňa Keltošová a mož-no vytvoria aspoň nevyhnutný právny rámec v celom texte predloženého návrhu zákona na možnosť skutočne systémového prvku v zabezpe-čovaní regionálnej politiky vo vzťahu k regiónom a, samozrejme, rozvoj regiónov už v samosprávnych krajoch, ktorých orgány sa budú voliť začiatkom decembra tohto roku a kompetencie budú prechádzať postupne v jednotlivých etapách. Myslím si, že aj napriek tomu, že má tento návrh zákona určité nedostatky, sú v ňom problémy, nevyvážené veci nielen vo vzťahu z hľadiska gestorského ministerstva, ale vo vzťahu celej vlády k prob-lémom rozvoja regiónov, i napriek tomu je tento zákon podľa môjho názoru potrebný a prihováram sa za jeho prijatie. Ďakujem.