Jurinová, Erika, poslankyňa NR SR (2017-06-14):
Vážený pán predsedajúci, kolegyne, kolegovia, dovolím si predsa len ešte raz vystúpiť k tomuto návrhu zákona a dať pár poznámok z toho, čo som tu všetko počula. No, vážený pán predkladateľ, aj z toho, z tých reakcií, ktoré ste mohli počuť doteraz, vám musí byť jasné, že pokiaľ sa – koľko ľudí asi? – osem ľudí vystúpilo a nie je im z toho textu jasné to, čo ste sa nám snažili povedať od tohto pultu, tak asi niečo nie je v poriadku. To znamená, že možnože naozaj tá rýchlosť, ktorou ste túto novelu dostali do parlamentu, do Národnej rady, bola zbytočne zbrklá a mohli ste naozaj možno ten čas venovať možnože spolupráci s ľuďmi, ktorí sa tomu venujú. Prepáčte, ste vládni poslanci, ste poslanci vládnej koalície, ktorá hádam, nám nechcete nahovoriť, že naozaj vašou tendenciou je predkladať nám tu návrhy, ktoré si budete opravovať počas rokovaní? To môžete vyčítať vy nám. Áno, áno, vy vopred viete, že tá novela nie je správne pripravená, dobre urobená, ale chceli ste to mať za sebou, tak ste ju predložili. Jednoznačne zo všetkých vystúpení, ktoré tu boli povedané, vyplýva, že hlavnou témou toho, prečo tú novelu predkladáte, je jednak odstrániť súčasného predsedu, pritom som nepočula veľmi ľudí, že by hovorili, že neodstraňujte ho alebo teda že pán Krajňák je bezchybný človek, to som tu naozaj od nikoho nepočula povedať. Ale skôr to druhé, že vám ide o utlmenie činnosti alebo presmerovanie aktivít činnosti Ústavu pamäti národa. Pán Hrnko sa tunák oháňal, že konečne tým, že konečne začne ústav plniť potom svoje úlohy. Vo svojom vystúpení som tie úlohy priamo menovala, nevymenovala som ich všetky, sú od písmena a po písmeno k, vymenovala som ich asi šesť, asi, ja neviem koľko, tri, štyri som nevymenovala, nenašla som tam jednu úlohu, keď som si to preberala, v rámci toho, akú správu o, akú výročnú správu nám predložili do výboru, nenašla som tam jediné písmeno, ktoré by nebolo poňaté v rámci ich činnosti. To znamená, že vy neviete vlastne, alebo viete presne, že tú novelu robíte len kvôli pracovnoprávnym sporom. Ale opäť vám hovorím, toto nie je parketa na riešenie v Národnej rade. Ten ústav je funkčný, ten ústav robí činnosti, ktoré veľká časť občanov Slovenska kvituje a fandí im a teší sa z toho, že konečne robia niečo v prospech pamäti národa a hlavne smerom do budúcna. Uchováva, archivuje ešte poznatky tých, ktorí zažili priame dehonestovanie svojich rodín, svojich blízkych príbuzných. A vy toto všetko chcete utlmiť. Naozaj, nepozerajme sa teraz na to, čo sa nám nepáči, na každom jednom by sme našli tisíc vecí, ktoré sa nám nepáčia z toho ľudského hľadiska, alebo sa nám nepáči, ako rozprávame, ako konáme. Ale skrátka teraz sa bavme o činnosti Ústavu pamäti národa a ich úlohou je chrániť pamäť národa. A ja vám tu odtiaľto hovorím, že nenašla som jednu úlohu, ktorú by na základe zákona – a v tomto prípade vy nič nemeníte – neplnili. Oni si plnia všetky ustanovenia, ktoré im zákon prikazuje, podľa toho konajú. Vy dokonca robíte to, že ak je v tom citovanom paragrafe napísané, že „Ústav pamäti národa sa zaoberá najmä“ a sú tam vycitované od písmena a až po k úlohy, tak vy odstraňujete to slovo „najmä“. To znamená, že vy budete určovať kto, kým a či, prepáčte, nie vy osobne, ale politická sila, lebo vieme, že súčasťou správnej rady sú politickí nominanti, oni budú tí, ktorí budú určovať, čo úrad, ktoré písmenko si k svojej činnosti vyberie. A opäť potvrdzujem tú obavu, ktorú som už povedala vo svojom prvom vystúpení, zdá sa mi, že z toho chcete urobiť historický ústav, ktorý ale už na Slovensku máme. Úlohou Ústavu pamäti národa je nielen robiť tie archivačné ako dôležité veci, hej, vedecké, ale je to jedna z činností. Pre občanov je oveľa dôležitejšie to, aby tú pamäť národa predstavovali verejnosti, a tam sú jednotkou. Akokoľvek sa budete nazerať, budete nazerať na osobu predsedu Krajňáka, a tuná sme boli obviňovaní, že robí nám kampaň, neviem akú, kedy nám robil predseda správnej rady kampaň? Alebo potom ste žiarliví na to, že spolupracujeme, lebo naozaj spolupracujeme, zúčastňujeme sa ich akcií, ktoré; a nie sme to len my, sú to naozaj aj zástupcovia iných politických strán, ktoré nás môžu týmto spôsobom aj vyvzdelať alebo dovzdelať alebo utvrdiť v tom, že pripomínať si takéto zločinné režimy má zmysel, aby sme sa z toho poučili. Z toho, ako prebieha táto rozprava, sa stále naozaj len môžeme utvrdzovať v tom, že ide o získanie politickej trafiky. A prepáčte, v SNS ste toho boli príkladom ešte za predchádzajúcej vlády so SMER-om alebo za prvej vlády SMER-u, kedy ste boli súčasťou koalície. Išlo vám vždy o trafiky, takto vyzeráte v očiach ľudí a takto, bojím sa, že idete pôsobiť aj naďalej. Prosím vás, Ústav pamäti národa neberte ako politickú trafiku. Aj keď to je mnohým z vašich kolegov nie po srsti, tak skúste sa na to pozrieť tak, že je to vážna vec oživovať a udržiavať pamäť národa. Ja si dovolím ešte zacitovať z jedného listu, ktorý bol aj zverejnený, nebudem ho čítať celý. Písala ho pani Dagmar Babčanová, možno tiež viacerým ľuďom známa. Pár viet z neho odcitujem: „Úloha inštitúcie, akou je Ústav pamäti národa na čele s predsedom správnej rady, je tŕňom v oku všetkým tým, ktorí stratili cit pre zločiny, ktorí nechcú odpovedať na otázky o vine a zodpovednosti. Najradšej by našu minulosť a z nej prameniace dôsledky zahodili ďaleko od seba a sondu do svedomia národa považujú za zbytočnú agendu. Neuvedomujú si, že bez svedomia a pamäte sa národ transformuje na spoločnosť so stratenou identitou. Nastoľuje sa pritom spoločenská potreba spravodlivo vyhodnotiť vojnový slovenský štát, zabúda sa však na spravodlivé a otvorené hodnotenie našej nedávnej minulosti.“ Aj s týmto súvisí naša obava o smerovanie Ústavu pamäti národa. Keď som počúvala prejav pána kolegu Hrnka, zostal mi až trápny pocit, že je niekto schopný niektoré veci naozaj pomenovať tak, ako ich pomenoval. Pán Hrnko, ja vás vyzývam, aby ste sa, páni predkladatelia a pani predkladateľky, zamerali naozaj na vážny problém Ústavu pamäti národa, už som to spomenula. Jednak sídlo, čo predpokladám, že asi nepovažujete za vážny problém. Ale je, bolo by veľmi dôstojné, ak by úrad, ústav získal svoje vlastné sídlo. Ale čo považujem za ešte oveľa dôležitejšie, je práve zaoberať sa právnym nástupníctvom. Teda aby bolo jasne stanovené, kto je zodpovedný za tie zväzky, ktoré predstavuje, zverejňuje, rekonštruuje Ústav pamäti národa. Podľa mňa je nespravodlivé, že za to práve nesie zodpovednosť Ústav pamäti národa. Skrátka úrad by nemal zodpovedať za prípadné nepravdivé údaje v dokumentoch, lebo pár rozsudkov s odškodnením tento ústav naozaj zlikviduje a chcem veriť, že vám o likvidáciu tohoto ústavu nejde. Chcem to veriť, ale obávam sa, že touto zmenou, ktorou chcete vytvoriť kolektívny štatutárny orgán, lebo tak som to čítala aj ja, dospejete k tomu, že v inštitúcii zavládne chaos a v rámci toho chaosu poviete, takáto inštitúcia nám je nanič. Toho sa obávam. Ešte, prosím vás, by som chcela presnejšie uviesť, pomýlila som sa pri uvedení svojho, áno, nie je to procedurálny návrh, teda dávam návrh na zmenu uznesenia v duchu, že žiadam stiahnutie tohto návrhu z rokovania, aby sa nepokračovalo v rokovaní. Zasa nemám to pri sebe, môžem si to... (reakcia z pléna), podľa § 73 ods. 3 písm. b). (Reakcia spravodajcu.) Áno, tak. Ďakujem pekne.