Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2015-12-21):
Ďakujem pekne. Vážené vedenie, práve striedajúce sa, Národnej rady, vážená pani spravodajkyňa, vážení kolegovia, kolegyne, samozrejme, aj mňa mrzí, že musíme toto preberať tu pred Vianocami, najmä mi je ľúto Východniarov, ktorí museli kvôli pár hodinám utekať z druhého konca Slovenska. Len keby sme tento zákon boli dali na začiatku minulej schôdze, tak tento celý proces sa mohol spraviť v rámci päťtýždňovej schôdze, ktorá tuná bola, určite by sa našiel priestor aj na túto debatu. Tak teraz to musíme robiť tesne pred Vianocami, čo samozrejme má aj veľa nevýhod. Ja mám jedno privilégium, ktoré vlastne nikto v tejto snemovni nemá ani z vedenia ani z poslancov, že som bol pred pár dňami na zasadnutí Rady vlády pre ľudské práva. Tam teda bol šesťbodový program, temer všetky body sa týkali extrémizmu, nechcem povedať, že v zátvorke prebehlo LGBTI, jeden sa potom stiahol, takže len päť, a v rôznom sa potom dodal bod, a s tým súhlasilo zľava, sprava, liberáli, všetci, aj nevládne organizácie, ktoré tam boli, a práve sa týkalo toho, že prečo tento zásadný zákon vlastne súvisí s ľudským právom, nebol daný do tejto Rady, prečo sa neprediskutoval. Bolo to veľmi kritizované, nebola žiadna verejná diskusia, prečo to bolo v skrátenom konaní, načo je teda Rada vlády, keď takýto bod – ja som očakával, že tam bude – tam vôbec nebol, a teda bola o tom dosť dlhá diskusia, ktorú pani štátna tajomníčka ministerstva spravodlivosti Jankovská skutočne musela sa veľmi zvŕtať, a nepresvedčila celkom Radu vlády o tom, že keď to vôbec nedali do programu, že urobili dobre. A vtedy som si spomenul, že závery z tohto by som mal tu povedať, resp. pri prvej príležitosti, tá sa teraz dnes naskytá vlastne. No samozrejme, terorizmus nás všetkých bolí, je obrovským ohrozením celého sveta, Európy a iste aj nás, ale pripomínam, že Paríž tu nebol ako jediný akt terorizmu. Dovolenky predtým, sa to každý rok mnohokrát kdekade udeje náhodne. Aj ruské lietadlo nad Egyptom bol akt terorizmu, ale to prešlo relatívne bez veľkých protestov. Samozrejme, Paríž bol strašný a bolo nutné niečo robiť. A teda vláde nezazlievam, že sa s tým zaoberala, len niečo takéto mohla mať už dávno pripravené a pokojne to urobiť aj v normálnych – v prvom, druhom a treťom čítaní. Nič by sa nebolo stalo. Mohlo to tu byť už dávno. Chápem, že bolo treba konať po Paríži, ale nie teda, by som povedal, tak rýchlo, ako konala. Všetci dobre vieme, že Európska únia je ekonomická veľmoc, ale vojenská aj protiteroristická vôbec veľmoc nie je, že vlastne nemá svoju armádu, spoliehať sa len na toto, znamená Spojené štáty, a ich unilaterálne akcie sú niekedy nám nie celkom pochopiteľné a nie so všetkým súhlasíme. Takisto bola šanca po všetkých teda posledných teroristických aktoch, aby sa EÚ troška zblížila viac s Ruskom. Vidíme, že v Sýrii je to veľmi nutné, kde Rusi naozaj bojujú proti terorizmu, môže veľa, veľa urobiť. Ale Európska únia na to odpovedala predlžením sankcií. (Reakcia z pléna.) Chcem povedať, že (reakcia z pléna) z poznámok, pán poslanec, môžeš vyprávať voľačo, teraz nemôžem na to reagovať. Chcem povedať, že čo sa týka tých sankcií, Rusi už mnohé vydržali, aj vydržia, a teda to predlžovanie, skôr by som povedal, dnes už umelé, bude škodiť aj nám. Potom sa nesmieme čudovať, keď naše energetické tranzity naraz budú k ničomu a nedivme sa tomu, keď to môže aj takto skončiť, čo bolo veľmi, samozrejme, zlé. V tomto sa mi zdá, že chýba nám aj nejaká konzistentná zahraničná politika, ktorá by nás niekde zaradila jasne. Ako malý štát nemôžeme veľa kľučkovať. V4 ukazuje, že naozaj môže byť určité zoskupenie aj silným. Ale už rozumy tuná dávať na tú tému nechcem. Čo sa týka pána prezidenta, ja musím tiež konštatovať, že v mnohom má pravdu. Mali by sme sa skôr tešiť jeho pripomienkam, že nejaké dal, a teda by som povedal, že očakávam, že niektoré z tých prezidentských námetov sa akceptuje a že z vládnej strany niekto dá nejaký návrh, ktorý by zmenil tú rétoriku tých 16 noviel zákonov a že ukážeme, že teda aj on v niečom mal pravdu. To, že sa porušuje princíp primeranosti, to všetci cítime. Jedna vec je bezpečnosť, ktorá je nutná, ale druhá je aj sloboda a ochrana súkromia. A to vidíme, že tú konzistentnosť medzi tým a tým sa dá veľmi rýchlo porušiť a proste na úkor slobôd občanov. Ja som náhodou sa po Amerike túlal v časoch, keď tam boli rôzne teroristické veci. Aj keď už v roku 2001, keď sa stali Dvojičky, som v podstate mal možnosť čítať veľa len šifier na túto tému, ktoré boli naozaj veľmi poučné na celý život. Padli Dvojičky, to bola katastrofa, ale americké reakcie, tie boli veľmi rýchle, veľmi, skoro by som povedal trocha nepremyslené, ako som to nazval niekde, a to nie je z mojej hlavy, strieľanie do hmly bez toho, že by sme videli, kde je vinník, došlo ku Guantánamu, došlo Irak a ďalšie veci. Na jednej strane to bola reakcia typu Pearl Harbour, keď to zjednotilo Ameriku a bez toho by sa Bush nebol nikdy stal druhýkrát prezidentom. Na druhej strane Patriotic act bol dlho pripravovaný a nebyť tejto udalosti, obávam sa, že by nikdy neprišiel. Čiže v tomto smere určitú jasnú hlavu si dodržať asi treba. Ešte poznámka je, že my nemáme senát, ktorý by mohol šachovať niektoré zákony, ktoré tuná príliš rýchlo prijmeme. Čiže to je jediné. Kto to nahrádza, je vlastne prezident a aj ten senát by sa podľa mňa zišiel a teda každý, kto nejako konštruktívne prispeje k tomu legislatívnemu procesu, by bol vítaný. Za starých časov bol legislatívny proces dlhý a trval aj k vážnym zákonom aj dva roky, jeden – dva roky. Naďalej tak malo byť. Tuná, keď prejde zákonov za deň dvadsať, nie je žiadnym problémom. Ale legislatívny proces spočíval v tom voľakedy, že sa formulovali zásady. Bola komisia, ktorá to pripravovala. Potom sa dalo verejné pripomienkové konanie na sto miest. Potom to išlo na legislatívnu radu, tam sa to schválilo, pripomienkovalo. Potom sa napísalo paragrafové znenie. To paragrafové znenie zas robila komisia, kde bola veľa, veľa zástupcov. Dlho to trvalo niekedy. Vláda aj financovala takéto zasadanie, aby sa to vylepšovalo. Potom po zásadách prišlo znova veľké pripomienkové konanie a po veľkom pripomienkovom konaní zase legislatívna rada. A potom to išlo do vlády a do parlamentu. Čiže takto má ísť zákon a naozaj má byť premakaný a všetky súvislosti má mať chytené a potom netreba ho novelizovať každú chvíľu. Čiže ja som bol aj zvyknutý na takýto postup, ktorý tuná som teda absolútne, by som povedal, postrádal. Samozrejme myšlienka tá, že téma terorizmu je našou kľúčovou témou, ale nemala by byť využívaná vo volebnej kampani. To si myslím, že je tiež pravdou, lebo je to téma spoločná, všetkých nás a teda pretekať sa v tom, že kto viac koho postraší a pretekať sa v tom, že kto viac potom koho ochráni, by bolo naozaj nepatričné a nemali by byť témy, ktoré sú všeobecne akceptované a ktorí všetci sú vlastne na jednej strane, nemalo by byť témou a dosť základnou témou vo voľbách. Čo sa týka ústavy, aj teraz sme ju zmenili. Mne sa zdá, že ju meníme často a že je v nej už veľa dier a nedôslednosti. To, že sa tam dva termíny posunuli, potom ten jeden sa troška skrátil, to sa mi zdá, naozaj nebolo podstatné. Ja to nazývam aj metódou odpútavania pozornosti od niečoho a snaha, že niečo ukázať atď. To mi pripomína, to vtedy, keď sme otvorili tú vodu, že sa chce voda predať. O pár dní došla ústava, zmena ústavy, voda sa nebude predávať, nebude sa vyvážať ani v plastových fľašiach. Neviem, či je to tak formované v ústave, ale vtedy, keď som videl ten termín, ako to má byť v ústave, tak som zaplakal, že v žiadnej svetovej ústave sa asi nedostala, vo svete sa nedostal takýto termín. Ale nemal som si to čas overiť. To, že táto ústava má diery, rozpory, neriešime situáciu, to je pravda. Čo ja navrhujem, pekne pokojnú, celospoločenskú, opozično-koaličnú diskusiu vyvolať. Dvadsiate piate výročie ústavy bude v roku, tuším, 2017, tak by sme mohli urobiť nejakú zásadnú novelu, ktorá by naozaj nás, na ústavných právnikoch a všeobecne s ňou súhlasili, niečo takto zmenila. Ja som zažíval oslavy americkej dvestoročnice v Spojených štátoch. Tá ústava sa naozaj dvesto rokov prakticky nezmenila. No čiže to neviem, či môžeme od našej očakávať, ale príliš jej menenie naozaj jej neprospeje. Tiež sa mi nepáčilo, keď premiér, myslím, včera vyhlásil, možnože to len médiá priniesli, obávam sa, že to povedal, že dnes prelomia veto prezidenta. Tak je to trocha skoro. Je tu parlament. Je to predsa len hlavná autorita Slovenska, tak nebolo to až tak nutné. Tak všetci vieme, že to tak bude, ale pripomínať to, sa mi zdalo také troška nevhodné. Pán premiér Českej republiky vyhlásil, tiež som to mal, toto mám len tiež z médií, že také obmedzenie, aké si teraz Slováci v oblasti slobôd robia, si neviem v Čechách predstaviť. No, vážení, blížim sa k záveru. Opakujem, že by som očakával nejaký pozmeňováčik, ktorý by v niečom prezidentovi dal za pravdu. A to, čo už bolo tu asi viackrát povedané, že mnohé rozšírenia právomoci policajného zboru a spravodajských služieb sa naozaj netýkajú terorizmu a že to prezeranie áut, používanie rozbušiek, príp. špeciálnych zbraní a streliva atď., obmedzovanie internetu, odovzdávanie audio, video atď., rôzne, extrémizmus. Neviete, čo je pod tým myslené. Tak to, čo nesúvisí s terorizmom, naozaj by som tam nemal, ale už je neskoro teraz o tom samozrejme hovoriť. Sloboda internetu. No internet je vážne médium, to všetci dobre vieme. Len na druhej strane, je tam toľko lumpární na ňom, že keď si až teraz začneme všímať, že by sme tam niečo mali obmedziť a zakázať a tak ďalej, je tiež trošku neskoro. Celá Európa si s tým neviem rady a potom, samozrejme, vôbec to nerieši problematiku, že tá stránka sa dá organizovať hocikde zo zahraničia atď. Čiže je, okrem terorizmu je tam veľmi iných vecí, xenofóbií všetkého druhu, detských pornografií atď. Nechcem to pripomínať. Čiže tieto pravidlá chýbajú v Európskej únii a keď Európska únia často dáva do pľacu rôzne inštrukcie a smernice pre celú Európu, tak v tomto by tiež mohla niečo urobiť, aj keď to nie je jednoduché a určite sa to tak ľahko nedá. Vážení, pár slov ešte a jednu poslednú vetu, vlastne vinš k Vianociam. Tak všetko dobré vám prajem, keď sa rozídeme domov, aby ten, aj Vianoce boli pekné s Božím požehnaním, pokojom, aby ten rok 2016 bol radostný, tvorivý pre nás všetkých. A dúfam, že po voľbách naozaj sa naša politická situácia ukľudní a teda bude tak, ako to má vo fungujúcich demokraciách byť. Slovensko má na to všetky predpoklady. Ďakujem. Všetko dobré.