P. Dubravay, poslanec: (2008-05-22):
Po prvé ZMOS namieta nesystémovosť riešenia vzhľadom na to, že územné rozhodnutie by bolo v rozpore s ustanovením § 46 správneho poriadku. Nie je pravda tvrdenie ZMOS-u, že územné rozhodovanie sa vykonáva podľa správneho poriadku. Správny poriadok je norma lex generalis a stavebný zákon je lex specialis, čo znamená, že úprava obsiahnutá v správnom poriadku sa použije iba vtedy, ak osobitný zákon, stavebný zákon neupravuje inak. Územné rozhodovanie sa aj dosiaľ vykonáva prednostne podľa stavebného zákona a až subsidiárne podľa správneho poriadku. Priamo § 140 stavebného zákona vyslovene ustanovuje, že úprava stavebného zákona odlišná od správneho poriadku má vždy prednosť. Nie je preto možné konštatovať, že poslanecký návrh je v rozpore s § 46 správneho poriadku, nakoľko sám stavebný zákon ustanovuje, že akákoľvek úprava v stavebnom zákone, obsiahnutá a odlišná od správneho poriadku, má vždy prednosť, teda prednosť aj pred § 46 stavebného poriadku.  Navyše, nie je zrejmé, ako by bolo ustanovenie § 46 stavebného poriadku porušené, nakoľko aj po prijatí návrhu bude územné rozhodnutie vydané, po prvé príslušným stavebným úradom, aj naďalej bude stavebný úrad povinný po druhé zistiť presne a úplne skutkový stav veci, avšak po novom ku dňu podania návrhu aj naďalej, samozrejme, bude platiť a to územné rozhodnutie bude obsahovať všetky náležitosti. Čiže, tretia podmienka, územné rozhodnutie bude obsahovať všetky náležitosti. ZMOS si navyše mýli postavenie všeobecného záväzného nariadenia ako podkladu pre územné konanie. Všeobecne záväzné nariadenie, ktorým sa vyhlasuje záväzná časť územného plánu, nie je ani doteraz podkladom pre územné rozhodnutie. Všeobecne záväzné nariadenie má v zmysle § 27 stavebného zákona iba publikačnú úlohu za účelom vyhlásenia záväzných častí schváleného územného plánu. Podkladom totižto v nadväznosti na § 27 stavebného zákona je schválený územný plán a nie všeobecne záväzné nariadenie. To sa schvaľuje uznesením obecného zastupiteľstva a až následne sa jeho záväzná časť vyhlási všeobecne záväzným nariadením. Ani podľa súčasného právneho stavu stavebné úrady neskúmajú súlad návrhu na umiestnenie stavby so všeobecne záväzným nariadením, ale s tým územným plánom, ktorý bol schválený. Ak došlo k rozdielom medzi schváleným územným plánom a všeobecne záväzným nariadením, tak stavebné úrady aj dosiaľ postupovali podľa schváleného územného plánu a nie podľa vyhláseného všeobecne záväzného nariadenia. Takúto povinnosť im ukladá § 27 stavebného zákona, ktorý má pred všeobecne záväzným nariadením ako pred zákonnou normou prednosť. Aj po novele bude rozhodovanie alebo rozhodnutie v súlade so zákonmi a ostatnými právnymi predpismi, teda s právnou úpravou účinnou v čase nadobudnutia jeho právoplatnosti, nakoľko bude v súlade s ustanovením stavebného zákona, ktoré má pred všeobecne záväzným nariadením obce ako nadradený právny predpis prednosť. Povinnosť  neprihliada na všeobecne záväzné nariadenie, ale na schválený územný plán, vyplýva aj teraz  z ustanovenia § 27 stavebného zákona, ktoré má pred § 46 stavebného poriadku ako lex specialis prednosť. Aj doteraz sa územné rozhodnutia vydávajú v rozpore s § 46, nakoľko stavebný zákon ako lex specialis vo svojom ustanovení § 27 stavebným úradom priamo ukladá postupovať podľa schváleného územného plánu, a nie podľa vyhláseného všeobecne záväzného nariadenia. Navrhovanou novelou sa teda právny stav nezmení, upresní sa len okamih, ku ktorému sa tento súlad bude skúmať a ktorý bude okamih podania návrhu. Po druhé ZMOS namieta, že územné plánovanie je verejný a dlhodobý proces, s ktorým sa každý, teda aj investor môže oboznámiť. Na druhej strane správne konania o umiestnení stavieb nie sú verejné konania a nie sú dlhodobé konania. Územné rozhodnutie musí byť podľa súčasného právneho stavu vydané v zákonom ustanovenej maximálne 60-dňovej lehote od podania návrhu. Ak by stavebné úrady postupovali v súlade so zákonom a vydali územné rozhodnutia včas, aj dosiaľ by bolo takéto rozhodovanie vydané pred samotným schválením dlhodobo pripravovaného územného plánu, a potom by bol schvaľovací orgán povinný takéto právoplatné územné rozhodovanie ako individuálny správny akt akceptovať a územný plán schváliť s jeho predmetom, teda bez zmeny územného plánu. Navrhovaná novela len odstraňuje doterajšiu právnu neistotu účastníkov územného konania, nakoľko práve mestá a obce ako stavebné úrady neodôvodnenými prieťahmi v územnom konaní nevydávajú rozhodnutia v zákonnej lehote a v priebehu územného konania zmenia územný plán, čím zabránia vydaniu rozhodnutia o umiestnení stavby a následne návrh zamietnuť. Účastník konania nemá žiadnu možnosť urýchliť územné konanie, odstrániť nečinnosť obce a zabrániť tak vydaniu rozhodnutia až po schválení územného plánu, čím mu je postupom obce znemožnené stavbu umiestniť. Navrhovanou novelou sa teda nezákonný právny stav odstraňuje a obciam sa zabraňuje prieťahmi v konaní znemožniť umiestnenie stavby. Navrhovaná právna úprava podporuje ústavný princíp, podľa ktorého orgány verejnej správy môžu konať len to, čo im zákon dovoľuje a občania môžu konať všetko, čo im zákon nezakazuje. V čase podania návrhu na umiestnenie stavby totiž žiaden zákon, ani iný právny predpis nezakazuje stavbu umiestniť. Obce si preto dosiaľ takýto zákaz samy počas konania vyrobia schválením nového územného plánu. Vážené kolegyne, kolegovia, podporujem návrh tohto zákona a budem zaň hlasovať. Ďakujem za pozornosť.