B. Zala, poslanec: (2005-05-11):
Euroústava nemôže mať charakter klasickej ústavy štátu v tejto chvíli, lebo je akousi syntézou zmlúv, ktoré vznikali a podľa ktorých sa tvorila Európska únia. Majú teda charakter integračných zmlúv medzi jednotlivými štátmi. Ďalej. Táto zmluva menej stanovuje klasické ústavné zákony, ale viacej mechanizmy politického rozhodovania. To je jej jadro. A je to aj logické, pretože zabúdame na dva body. Celá Európska únia nevzniká ako produkt jednorazového rozhodnutia vlád, nevzniká zhora, ale ako proces permanentného zlaďovania záujmov jednotlivých suverénnych štátov. Tým sa líši – a už to tu bolo spomenuté – od všetkých ostatných pokusov zjednocovania Európy a líši sa aj od spôsobu vzniku Spojených štátov amerických. Preto nemôže mať charakter takej ústavy, ako je Ústava Spojených štátov amerických. Hovorím to na okraj toho, že sa to veľmi často vyskytuje v médiách aj v tlači, kde sa tieto dva dokumenty prirovnávajú. Nedajú sa prirovnať! A po ďalšie. Konvent, ktorý pripravoval túto ústavu, bol poverený, aby dotiahol tieto mechanizmy práve preto, aby v Únii mohlo byť 25 krajín, to znamená, aby sme aj my mohli byť prijatí do Európskej únie. Práve bez prijatia návrhu tejto zmeny ústavy by sme nemohli do Európskej únie vstúpiť my, čiže v istom zmysle sme my práve príčina, prečo sa tieto mechanizmy politického rozhodovania musia touto Ústavnou zmluvou meniť. Po druhé, v rámci ústavy sa diskutuje o hodnotách. Tie tu vyvolávajú najväčšie vášne, aj v našom parlamente a bolo to tak aj na Konvente. Preambula, kresťanstvo, sloboda, Boh, civilný, občiansky štát, rodina, diskriminácie, základné ľudské práva, sociálne práva atď. Ale treba vidieť, že táto diskusia je skutočne základnou civilizačnou diskusiou Európskej únie, ale ona sa v tej ústave prejavuje. Tam sa prejavujú názory rovnako liberálne, ako kresťanskodemokratické, ako sociálnodemokratické. Sú predmetom vnútornej diskusie v rámci tejto ústavy. A práve prostredníctvom tejto ústavy aj Slovensko a Slováci majú možnosť vstúpiť na celoeurópskej a prostredníctvom celoeurópskej aj do celosvetovej diskusie o týchto hodnotách. Inak ostane celá naša debata aj spor o tie hodnoty, o ktorých sa tu my priečime, iba izolovanou debatou jednej skutočne malej krajiny a nestane sa celkovou tvorbou európskeho civilizačného rámca. Buďme v tomto opatrní, o ktoré hodnoty sa oprieme, a hlavne v tom, ktoré hodnoty budeme absolutizovať. To sa tu prejavuje veľmi často. Lebo raz už sme takouto absolutizáciou hodnôt, jedných hodnôt, nádejný civilizačný pohyb utopili v totalite. Nezabudnime, že všetky hodnoty, nech si ich vážime akokoľvek, sú odvodené od tej základnej, ktorú tu ja vždy hovorím, to je od hodnoty slobody. A len sloboda dáva hodnotu a dáva zmysel aj iným hodnotám, lebo také hodnoty, ktoré nemôžem prijať slobodne, nie sú hodnotami, sú nanucovaním. A tu sa o probléme slobody hovorí veľmi málo. Nedajme sa zlákať tým, že ak chceme mať na Slovensku iné hodnoty, ako sú v tejto chvíli dominantné povedzme v Európskej únii alebo v ústave, radšej sa od Európskej únie odvráťme. Nie, radšej uvažujme, či my sami nie sme v slepej uličke, ak sme na hodnotách, ktoré nemajú priestor v európskej civilizácii. Po tretie, rád by som sa ešte zmienil o jednej kratučkej veci. V pozadí kritiky EÚ celkovo a euroústavy zvlášť sa často objavuje istá komparácia so Spojenými štátmi americkými. Šíri sa ideológia, že USA sú na tom lepšie, že sú dynamickejšie, že sú trhovejšie atď. A zároveň sa tvrdí, ako keby Európska únia predovšetkým svojím sociálnym modelom bola akousi prekážkou, ktorá by brzdila rozvoj Európskej únie a ktorá by vytvárala z Európy akýsi zaostávajúci a stále sa rozširujúci gigant. Prosím, nie je to pravda. Je to ideologická hra. Keby sme si zobrali konkrétne údaje, veľmi podrobné ekonomické údaje, štatistické údaje, zistíme, že opak je pravdou. Ja spomeniem na okraj len pár. HDP bolo v Európskej únii v roku 1970 nižšie od USA o 35 %, dnes je to 7 % a zmenšuje sa táto hranica. Hodinová produktivita práce je vo väčšine európskych krajín vyššia ako v Spojených štátoch amerických. Európa je najdynamickejšia v malom a strednom podnikaní. Zamestnáva v tejto oblasti najväčší počet pracovných síl a Spojené štáty sa v tomto rovnať vôbec nemôžu. V sociálnom zákonodarstve európske vlády, áno, garantujú dôstojné sociálne služby aj príjmy, americká federálna vláda negarantuje skutočne absolútne nič. A len na porovnanie taký jeden zaujímavý údaj: cena súkromného zdravotného poistenia v USA kladie na firmy väčšiu záťaž, ako sú sociálne dane v Európskej únii. A tak ďalej, mohol by som rozoberať kopu iných problémov o chudobe v porovnaní medzi Európskou úniou a Spojenými štátmi americkými. Nebudem sa zmieňovať. Chcem to len uzavrieť. Časť bojovníkov na Slovensku – vidíme to hlavne teda v tlači – vytiahla proti euroústave len preto, že chce presadiť americký konzervatívny hodnotový model. A ten si skutočne nenašiel miesto v euroústave. Lebo si ho nenašiel ani u európskych liberálov, ani u európskych kresťanských demokratov, ani u európskych sociálnych demokratov. Stačí ich v týchto otázkach počúvať. Som niekedy skutočne prekvapený, ako práve na Slovensku sa presadzujú niektoré konzervatívne modely, ktoré vychádzajú vyslovene nie ani z kresťanskej, ani kresťanskorímskej tradície, ale skôr z niektorých sektárskych tradícií protestantských cirkví Spojených štátov amerických, z akých vyšiel napríklad George Bush. Európa má nepochybne pred sebou mnohé výzvy, technologické, ekonomické, sociálne, reformy vzdelania, obrany, zahraničnej politiky, problém imigrácií, samozrejme, azylov, susedov, Turecko atď., tých problémov je skutočne obrovské množstvo. Ale, prosím, to sú aj naše vlastné problémy, ktoré by sme mali bez ohľadu na to, či sme v Únii, alebo nie sme, bez ohľadu na to, či ústava bude, alebo nebude, ale v rámci EÚ a s ústavou sa nám budú riešiť lepšie, ľahšie a dynamickejšie v náš vlastný prospech. Euroústava nám vytvára rámec na ich riešenie. Nezabudnime spoločne s takými piliermi európskej civilizácie, ako sú nielen spomínané tradície, ktoré tu už boli spomínané, Ferko Mikloško spomínal, ale aj s takými národmi, ako sú Taliani, Španieli, Francúzi, Holanďania a ďalší. Máme obavy z akéhosi superštátu? Ja viem, že vzhľadom na nevydarené manželstvo s Maďarmi, ako to nazval Andrej Hlinka, keď sa rozhodoval v roku 1918, či vzhľadom na rozdelenie Česko-Slovenska, a teda zlej skúsenosti z dvojvládí v Česko-slovenskej republike. Ale zoberme to opačne. Ja som presvedčený, že nám to nevyšlo v dvojvzťahoch, pretože v dvojvzťahoch sa vždycky prejavuje dominancia silnejšieho. Preto vidím riešenie v multilateralizme. V tom, že sa vytvára Európska únia nielen vo vzťahu jednotlivých národov, ale aj k spoločnému civilizačnému rámcu. Na ten nesmieme zabudnúť. A prostredníctvom tohto sa vieme my podieľať na tvorbe tohto spoločného rámca. V tomto som Európan a v tomto sa nebojím ani európskeho štátneho útvaru. Ak sa niektorí boja, že euroústava zavádza štátny útvar, aj keď táto ústava ho ešte nezakladá, môžeme ju pokojne, môžu ju pokojne, túto euroústavu, podporiť aj tí, ktorí sa takéhoto štátu boja. Ja ju podporím ako dobré dielo. Ďakujem. (Potlesk.)