V. Veteška, podpredseda NR SR: (2004-03-17):
Pristúpime k rokovaniu o návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na zriadenie Výboru Národnej rady Slovenskej republiky na kontrolu a koordináciu reforiem . Návrh ste dostali ako tlač č. 583. Za skupinu poslancov návrh na zriadenie uvedeného výboru odôvodní poslankyňa pani Zuzana Martináková. Prosím, pani poslankyňa, ujmite sa slova. Z. Martináková, poslankyňa: Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, vážení kolegovia, chcem vám za skupinu poslancov predložiť návrh na uznesenie Národnej rady Slovenskej republiky k návrhu na zriadenie ďalšieho výboru Národnej rady Slovenskej republiky. Návrh uznesenia znie: „Národná rada Slovenskej republiky podľa čl. 92 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky a podľa § 2 ods. 3 písm. b) a § 45 ods. 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov zriaďuje ďalší Výbor Národnej rady Slovenskej republiky na kontrolu a koordináciu reforiem.“ Dovoľte mi, aby som zdôvodnila, dúfam, že v krátkosti, návrh na zriadenie takéhoto výboru. Ešte by som chcela upozorniť, že oproti  pôvodnému návrhu, ktorý vám bol rozdaný, som v uznesení neuviedla počet členov tohto výboru a neuviedla som to preto, lebo na rokovaní poslaneckého grémia bolo dohodnuté, že v prípade, že poslanci dajú súhlas na zriadenie nového výboru Národnej rady, budeme spolu rokovať o zložení tohto výboru a ja za predkladateľov som povedala, že budeme  akceptovať politickú dohodu o tom, aké má byť zloženie, v akom počte a aké má byť zastúpenie  jednotlivých poslaneckých klubov, prípadne aj nezávislých poslancov. Dovoľte mi teda  krátke zdôvodnenie tohto nášho návrhu. Vláda Slovenskej republiky, ktorá po posledných parlamentných voľbách zasadla do svojich kresiel, sa sama nazvala ústami premiéra Mikuláša Dzurindu vládou reformnou. Sama si povedala, že si stanovuje veľmi ambiciózny cieľ - za štyri roky zreformovať Slovenskú republiku na modernú, dobre fungujúcu krajinu. Tento cieľ sme výrazne podporovali aj my predkladatelia tohto návrhu. Verili sme, že Slovensko potrebuje reformy, že Slovensko musí vstúpiť do Európskej únie  a obstáť v Európskej únii ako moderná krajina. Nestavali sme sa a nestaviame sa proti filozofii týchto reforiem, ktoré vedú krajinu k dobrému cieľu. Musíme si však uvedomiť, a my poslanci Národnej rady si to uvedomujeme pri každom hlasovaní, že žiaden poslanec Národnej  rady nie je schopný obsiahnuť celú šírku týchto reforiem v ich komplexnosti a previazanosti, ani  pri najlepšej vôli nie. Pán premiér Dzurinda v dopoludňajšom vystúpení pri návrhu na odvolávanie ministra financií Ivana Mikloša rozkreslil celý systém prijímania  legislatívy v Slovenskej republike. Rozkreslil ho na úrovni vlády, je to tak. Takto to funguje od pripomienkového konania cez rôzne orgány, ktoré zákony posudzujú. Skončil svoju reč pri tom, keď je zákon posunutý do parlamentu a my dobre vieme, že zákony vo svojej výslednej legislatívnej podobe vychádzajú práve z našich rúk, práve z parlamentu. Vieme, koľkokrát parlament zmení zásadne svojimi pozmeňujúcimi, doplňujúcimi návrhmi vo výboroch aj v pléne často veľmi významne obsah tohto zákona. Dovoľte mi uviesť jeden príklad, všetci budete vedieť, o čom hovorím. Pôvodný návrh zákona o takzvanom druhom pilieri dôchodkovej reformy prešiel práve v parlamente cez ruky poslancov takými výraznými zmenami oproti pôvodnému návrhu, že možno niekto, kto by si tie dva návrhy dal vedľa seba, tak by aj polemizoval, či ide o jeden a ten istý zákon. Chcem tým dokumentovať a pripomenúť, aká dôležitá je naša práca. A chcem tým pripomenúť, že každý akokoľvek dobre vo svojom odbornom výbore pracuje, nemôže vedieť ako reformy, ktoré sa prijímajú v tej ktorej oblasti, zafungujú v praxi, ak sa spoja dohromady, a ak sa spúšťajú v jednom termíne, ako sa to stalo na Slovensku od 1. januára. Dovoľte mi uviesť niekoľko takých konkrétnych príkladov. Zákony, ktoré sme novelizovali v sociálnej oblasti predminulý týždeň, pred pár dňami, ktoré sme mnohí aj koaliční poslanci doslova schvaľovali so zaťatými zubami, sme schvaľovali a opravovali aj preto, že nebolo v pôvodných návrhoch zákonov úplne jasné, ako sa s nimi vyrovná samospráva. Nehovorím už o tom, že finančné dopady asi neboli tiež presne nám poslancom zadefinované, ak sme vedeli, že môžeme hlasovať za výšku aktivačného príspevku vo výške 1 000 korún  a už  v priebehu januára sme sa dozvedeli, že to môže byť aj čiastka 1 500 korún, nehovoriac o tom, že mnohé tie drobné novely sme schvaľovali  po pripomienkach predovšetkým samospráv, ktoré prišli s tým, ako majú ony v praxi vykonávať zákony, ktoré sme prijali, a narážali tam na isté technické problémy. Dovolím si povedať, že pri lepšej koordinácii a previazanosti sme sa možno niektorým chybám mohli vyhnúť. Uvediem ďalší  príklad, na ktorý sme narazili,  keď sme po prijatí zákonov analyzovali sociálne dopady reforiem na jednotlivé vrstvy obyvateľstva. Nájomné byty, ktoré sa týkajú približne dvoch percent občanov, v týchto nájomných bytoch vzrástli ceny energií približne o 60  percent. Je to zadokumentované, je to tak podľa  štatistických údajov. Bývajú v nich predovšetkým sociálne slabé skupiny občanov, predovšetkým dôchodcovia. Aj to je zadokumentované. A musíme skonštatovať, že u týchto dvoch percent občanov výrazne vzrástli náklady na ich živobytie, každodenné živobytie práve preto, že keď sme schvaľovali  zákony, tak sme túto skupinu obyvateľov nevedeli presne zadefinovať, o koľko im práve stúpnu tieto náklady na bývanie. Nemôžeme sa stotožniť s tým, že ide o 2 percentá občanov. Práve sociálne dopady sú citlivé preto a sociálna politika ako taká je citlivá preto, že je veľmi štruktúrovaná, že v sociálnej oblasti sú ľudia, ktorých doslova každý jeden životný osud je odlišný a na každého jedného alebo na každú jednu životnú situáciu zaberú  jednotlivé  zákony rovnako. Stretla som sa ešte s argumentom, že zásadné reformy sú za nami, že sme ich schválili v závere minulého roka a vlastne o čom by  výbor mal ďalej rozprávať. Všetci dobre vieme, že reforma školstva, zdravotníctva je pred nami. Ak sa spýtate ktoréhokoľvek občana, ak si pozriete ktorýkoľvek prieskum verejnej mienky, aby občania povedali, aké oblasti ich najviac trápia, kde vidia najviac problémov, tak vám celkom určite na prvé miesto povedia zdravotníctvo a školstvo. Mali by sme teda s dvojnásobnou citlivosťou  pristupovať k reformám v týchto rezortoch. A ešte poviem jeden príklad, prečo sa reformy ani nekončia, ani neskončili. Príkladom môže byť aj plán úlohy vlády Slovenskej republiky v oblasti sociálnej politiky. Je to plán, ktorý nehovorí len o rezorte práce a sociálnych vecí, ale hovorí aj o iných rezortoch, aké pripravujú konkrétne návrhy na tento rok. A ja by som chcela upozorniť na niekoľko, ktoré si budú vyžadovať maximálnu koordináciu v jednotlivých rezortoch. Koncepcia zabezpečovania dlhodobej sociálnej a zdravotnej starostlivosti o starších ľudí. Je nepochybné, že ak chceme naozaj prijímať kvalitné zákony v oblasti starostlivosti o starších ľudí, ak chceme vôbec pracovať na nejakej dlhodobej koncepcii starostlivosti, tak musí byť previazanosť a koordinácia medzi jednotlivými rezortmi veľmi dobrá. Návrh systémových zmien a opatrení na realizáciu štátnej rodinnej politiky. Toto je zámer ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny na október. Tiež si neviem predstaviť, ako by sme mohli zadefinovať, zrealizovať a v konkrétnych oblastiach a zákonoch prijímať návrhy na štátnu rodinnú politiku bez dobrej koordinácie. Toto všetko budeme mať v tomto roku na stole. Poviem ešte jeden príklad. Dozvedeli sme sa z uznesenia vlády, ak čítame uznesenia vlády, tak sme sa to dozvedeli, ale dozvedeli sme sa to aj z tlače, že oblasť zdravotne postihnutých prechádza z ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny na ministerstvo zdravotníctva. Nevieme o tom my poslanci nič, za akých okolností, či má rezort zdravotníctva na to pripravený aparát, či zvláda problematiku, ktorá roky bola  na ministerstve práce a sociálnych vecí.  Či budeme my poslanci vôbec môcť do toho hovoriť, či je to pripravené, či celá táto oblasť a táto koncepcia má vôbec opodstatnenie, aby dnes v týchto dňoch prechádzala z jedného rezortu do druhého zvlášť, keď sme zákonmi prijali veľmi vážne opatrenia pre skupinu občanov so zdravotným postihnutím a často teda, keď už hovoríme o reformách a o ich koordinácii alebo nekoordinácii, tak hovoríme, že medzi reformy v sociálnej oblasti zaraďujeme aj reformu pre občanov so zdravotným postihnutím, čo chcem podotknúť, že zďaleka nebola reforma. Zákon o sociálnej pomoci. Bol to zákon pripravený na úsporu verejných financií, na úsporu peňazí v štátnom rozpočte a neodpustím si poznámku, ktorú som už verejne povedala, že, keďže sme s Petrom Bódym na tejto novele pracovali, že keby sme boli vedeli, že môžeme mať k dispozícii ešte finančné prostriedky pre túto skupinu občanov, tak celkom určite by sme v tej podobe novelu zákona o sociálnej pomoci neprijali, a dovolím si povedať, že to hovorím možno aj za iných kolegov, možno zo sociálneho výboru, ale naozaj nechcem hovoriť za nich. Toto všetko sú otázky, ktoré hovoria o tom, že poslanci by podľa môjho hlbokého presvedčenia mohli mať ambíciu dozvedať sa a vytvoriť si priestor na to, aby vedeli, ako reformy, ktorým sa odborne venujú v tej ktorej oblasti, keď sa prijmú naraz a keď jedna reforma zasahuje do inej oblasti, ako spolu zafungujú v praxi. Myslím si, že by sme sa tohto priestoru na pôde parlamentu nemali zbavovať. Pôjde o parlamentný výbor, ktorý je zriadený naozaj prierezovo, pre potreby parlamentu. Tak ako sme zriadili výbor pre európsku integráciu, keď Slovensko podpísalo asociačnú dohodu a bolo treba vybudovať na pôde parlamentu nástroj na to, aby komunikoval s Európskym parlamentom, aby sa zaoberal vôbec problematikou integrácie do Európskej únie. Keď sme si za štyri roky povedali, že budeme robiť reformy, tak by sme na pôde parlamentu mali vytvoriť priestor a nástroj na to, aby z našich rúk vychádzali čo najkvalitnejšie zákony. Myslím si, že je to logické, možno sme sa k tomu mali prikloniť niekedy ešte minulý rok, v druhej polovici polroka, ale opakujem, v tomto roku máme pred sebou niekoľko veľmi dôležitých aj reforiem, aj zákonov a koncepcií a návrhov, ktoré budú výrazne zasahovať do sociálnej sféry našich občanov. Dovoľte mi toto zdôvodnenie zakončiť citátom z už neaktuálneho materiálu, pretože je to stanovisko vlády k odvolávaniu Ivana Mikloša, ktoré sme absolvovali včera a dnes a už máme za týmto odvolávaním, ale v jednej časti tohto stanoviska vlády sa hovorí, že ministerstvo financií je priamo zodpovedné za reformu verejných financií, respektíve daňovú reformu, ale všetky reformy sú koordinované na úrovni vlády. Prebiehajúce ale aj pripravované reformy sa premietajú do tlakov na verejné financie a bez tejto náročnej koordinácie by sa jednoducho mohli vymknúť kontrole. Toto konštatovanie vlády potvrdzuje to, že vláda koordinuje reformy na úrovni verejných financií, aby neprekročili deficit. V tomto zmysle ja môžem do istej miery aj pochváliť pána ministra financií, že túto koordináciu robí dobre. Z hľadiska sociálnych dopadov koordináciu reforiem, dovolím si povedať, nerobí nikto, a preto by sa parlament tejto ambície nemal zbavovať. Ďakujem vám za pozornosť.