J. Brocka, poslanec: (2006-08-02):
Ale teraz, ak dovolíte, k programovému vyhláseniu trošku vážnejšie. Táto vládna koalícia má iný pohľad na svet, má iný pohľad na spoločnosť, na človeka, iný, ako ho mala predchádzajúca vláda, iný, ako ho má napr. aj Kresťanskodemokratické hnutie. Je to zrejmé z jej pôsobenia na verejnosť, je to zrejmé z jej pôsobenia na zahraničie, je to zrejmé aj z tohto programového vyhlásenia. Dovoľte niekoľko poznámok a postrehov. Najprv by som chcel povedať pár slov k programovému vyhláseniu a spomenúť vaše predvolebné sľuby. Ja som osobne veľmi rád, že ich tam nie je toľko, som rád, že tam nie sú všetky vaše predvolebné sľuby, lebo si myslím, že by to táto krajina neuniesla, že by to bola katastrofa. Len odhady predvolebných sľubov tej najsilnejšej strany Smer analytici odhadovali na 80 mld. – 90 mld., zvýšenie výdavkov štátneho rozpočtu. Mne by vyhovoval ešte pragmatickejší prístup, keby ste v tom programovom vyhlásení ešte menej sľubovali a keby ste sa správali tak pragmaticky, ako sa správajú vaši stranícki partneri v zahraničí, či v Maďarsku alebo v Česku. Dnes im to napr. v tom Česku nevyčítajú ani ich voliči. Ja si myslím, že aj na Slovensku teda naši, moji voliči by vám to určite nevyčítali. Spomínam si teraz na ten prípad, ako ČSSD vyhrala v predchádzajúcich voľbách na jednej téme. Hovorili, že keď sa dostanú k moci, tak vrátia späť hranice odchodu do dôchodku. Nakoniec to neurobili, veď to bolo naozaj rozumné a múdre, že to nespravili. A dnes im to ani ich voliči nevyčítajú, jednoducho správali sa veľmi zodpovedne. Po voľbách sa správali zodpovednejšie ako pred voľbami. Jednoducho sú isté veci, ktoré ak treba urobiť, jednoducho ich treba urobiť. A vlastne je jedno, kto ich urobí, ak z toho má osoh celá spoločnosť, ak z toho majú osoh všetci. Prečo to hovorím? Lebo ešte sme ani neschválili programové vyhlásenie vlády a už ste napr. zrušili poplatky v zdravotníctve, teda časť poplatkov v zdravotníctve. (Hlasy z pléna.) Áno. Prosím vás, týmto opatrením ste si vôbec nepomohli, pretože to opatrenie okrem finančného efektu, má aj veľmi dôležitý výchovný efekt. A myslím si, že ste si veľmi do budúcna skomplikovali situáciu nielen v štátnom rozpočte, teda v časti Zdravotníctvo. Moja druhá poznámka je od všeobecnej k takej konkrétnejšej o tom, ako je programové vyhlásenie plné protirečení. V programovom vyhlásení, v tomto, teda tejto vlády, je veľa zámerov, ktoré sú nerealizovateľné, lebo na jednej strane deklarujete, že chcete niečo urobiť, a inými opatreniami, ktoré chcete tiež urobiť, vlastne to negujete. A ja sa budem snažiť byť aj konkrétny, lebo tých príkladov je v tom programovom vyhlásení veľa, napr., a to je citát z programového vyhlásenia, v časti Hospodárstvo a podnikanie: „V záujme ekonomickej prosperity štátu bude vláda dôraznejšie ako doteraz klásť dôraz na hospodárske záujmy Slovenska,“ zaujímavé je to aj terminologicky, dôraznejšie klásť dôraz, zdôrazňujem. Čiže vláda sa zaviazala, že bude chrániť hospodárske záujmy Slovenska. Dokonca za svoju hlavnú úlohu bude považovať opatrenia na zvýšenie konkurencieschopnosti. No ak chce táto vláda ratifikovať Európsku sociálnu chartu, tak si myslím, že to je cesta úplne opačným smerom, veď to je jeden z tých nástrojov regulácie zo strany starých členských štátov Európskej únie voči novým, ktorí už aj tak sú dosť znevýhodnení. Jednoducho toto nie je cesta na zvyšovanie konkurencieschopnosti Slovenska alebo dôraz na hospodárske záujmy Slovenska. Ďalej, v tej istej časti Hospodárstvo a podnikanie vláda „zlepší podmienky pre rozvoj všetkých foriem podnikania“, a, ďalej, „prispeje k stabilite podnikateľského prostredia“. A pritom takmer celé programové vyhlásenie je hrubým zásahom do podnikateľského prostredia. O daňovej, dôchodkovej reforme a sčasti aj o sociálnom systéme už hovorili aj moji predrečníci. V časti Sociálna oblasť, tam vláda chce odborom prinavrátiť postavenie efektívneho obhajcu záujmov zamestnancov. A urobila úplný opak. Urobila ich takmer súčasťou vládnej koalície, čím ich spolitizovala. A ja si myslím, že efektívny obhajca zamestnancov musí byť nezávislý tak ako od zamestnávateľov, tak aj od vlády. Dámy a páni, to, ako razantne a dôrazne bude táto vláda chrániť naše hospodárske záujmy v európskom priestore, už sa k tomu vyjadroval aj môj kolega Vladimír Palko alebo aj kolega Mikloš, v časti Dane a daňová politika, to je veľmi zaujímavá formulácia. Ja ju len pripomeniem. Je to prvý odsek v časti Dane a daňová politika: „Vláda bude veľmi pozorne sledovať vývoj v oblasti daní v európskom priestore a v rámci neho najmä snahy členských štátov EÚ o harmonizáciu daňového základu. K týmto návrhom uplatní veľmi opatrný prístup a bude starostlivo zvažovať svoje stanovisko.“ No teda priznám sa, že toto by bolo zaujímavé uverejniť doslovne aj v humoristickom časopise. Dámy a páni, práve daňový systém robí Slovensko atraktívnou krajinou nielen pre zahraničných investorov, ale aj pre domácich investorov, a preto by sme mali tento priestor chrániť, resp. tieto reformy, nielen pred zásahmi zvnútra, ale aj pred zásahmi zvonku. A o tom je harmonizovanie daňových základov, že nám niekto chce, možno ľudovejšie povedané, hádzať ďalšie polená pod nohy, lebo, samozrejme, ich to, že my ich skôr dobehneme, veľmi neteší. To znamená nakoniec presúvanie fabrík rovno z ich krajín na naše územie a vytváranie nových pracovných miest. To, čo vzbudzuje obavy, a nielen u mňa, a už o tom hovoril aj na to reagoval aj pán premiér, to je snaha vlády odškodniť klientov nebankových subjektov. Toto populistické gesto vlády nevyvoláva len otázku, že kde chcete na to zobrať, aj keď to je len čiastočné, u mňa vyvoláva inú otázku, a tú ja považujem za podstatnú, otázku o legitímnosti a oprávnenosti vlády urobiť takúto vec. To predsa nebola živelná pohroma, aby sa zodpovední ľudia zo svojich daní skladali na naivné, nereálne, ba, by som povedal, „podnikateľské zámery“ pachtivých ľudí. Toto je solidarita? Toto je solidarita naruby. Toto je výsmech solidarity. Samozrejme, to odškodnenie nebankových subjektov považujem za absurdnejšie o to viac, že je v kontexte snahy vlády zasahovať do 2. sporivého piliera. Možno je to tým, že tí sporitelia, väčšinou mladšia generácia, pravdepodobne nepatria do voličského spektra vládnych strán. Ja si myslím, že vláda týmto poškodzuje záujmy veľkej skupiny občanov a neodôvodnene, že ohrozuje dôchodkový systém. Áno, v 2. pilieri sú veci, ktoré môžeme zmeniť. A ja si viem predstaviť, ako sa ľahko na nich dohodneme. A ja budem za to hlasovať, ak také veci navrhnete, alebo keď nie, tak to navrhneme možno sami. Napr. podmienka možnosti čerpať peniaze z 2. piliera o desať rokov, naozaj to nie je nevyhnutná podmienka, lebo ten, kto omylom alebo akýmkoľvek spôsobom, možno ani nie omylom, vstúpil do toho 2. piliera a príde skôr do dôchodku, lebo má už veľa rokov, tak nemôže čerpať svoje peniaze, ako prejde táto lehota alebo možno jeho príbuzní zdedia tie prostriedky, až keď zomrie. Čiže prečo by sme nemali umožniť týmto ľuďom, aby, aj keď po piatich rokoch, proste koľko sporili peniaze, si ich mohli vyčerpať. To považujem za logické, správne. A takéto zmeny určite každý rozumný v tejto sále podporí. Sú tam aj iné veci, ktoré treba opravovať, na tých by sme sa rovnako mohli zhodnúť, ako treba zvyšovať bezpečnosť, a teda chrániť úspory sporiteľov. Ale to, čo chcete vy urobiť, dámy a páni, je nebezpečné aj pre štát, aj pre tých sporiteľov. Zákonník práce, ďalšia zaujímavá téma, ku ktorej sa viacerí vyjadríte a vyjadrovali ste sa. Áno, on by mal byť hľadaním istej rovnováhy medzi záujmami zamestnancov a zamestnávateľov. Ale ten súčasný, to je naša výhoda, naozaj v súťaži s ostatnými, s tými silnejšími ako my. A je atraktívny práve, aby bolo viac pracovných miest, tak ako daňový systém. Veď preto sa hnevajú tí zo západnej Európy na Slovensko. Ak to však chcete vrátiť späť, tak pomôžete nie Slovensku, ale pomôžete im. Ja si spomínam na paralelu a možnože aj vy si pamätáte, keď z Konfederácie odborových zväzov, zástupcovia, neviem, koľko autobusov zo Slovenska išlo do Bruselu, keď západné odborové centrály demonštrovali pred Európskym parlamentom a pred Európskou komisiou proti novej smernici o službách. Bol to neuveriteľný trapas, keď naši odborári až v Bruseli zbadali, kam vlastne prišli. A museli vzadu tichučko stáť. Ja si myslím, že benzín a čas minuli zbytočne. Oni tam zbadali, že keby sa pridali k tomu protestu, tak škodia Slovensku, tak škodia svojim členom, svojim členským základniam. Dámy a páni, pri takýchto omyloch ma teraz napadá, že keby som chcel zaradiť ľavicu do životnej etapy raná, stredná a snáď neskorá ľavica, tak táto ľavica s takýmito návrhmi je skôr raná ľavica. Dámy a páni, spokojnosť a šťastie zamestnancov veľmi málo súvisí s podobou Zákonníka práce. Prosím vás, Dáni, vraj podľa iného prieskumu, patria medzi najšťastnejších a najspokojnejších ľudí v Európe. A u nich v Dánsku nie je problém aj niekoľko razy v roku meniť zamestnanie. To, že na Slovensku je istá časť populácie možno menej šťastná a spokojná, to nesúvisí so Zákonníkom práce, to možno súvisí s mentalitou, že boli dve generácie naučené, že sa štát o všetko postará. A vo mne zasa vzbudil úsmev ten smelý výrok premiéra, terajšieho, včera bol, myslím, v Pravde na 1. strane, že: „My sa dokážeme oveľa lepšie postarať o občanov ako bývalá vládna koalícia.“ Prosím vás, veď o toto s vami nikto nesúťaží. Na to sa môžete vykašľať. Veď ľudia sa dokážu na Slovensku postarať o seba. (Reakcia v sále.) Áno, vidím, že som vás zaujal. To ma teší. Vážení kolegovia, moja ešte jedna poznámka konkrétna. A tá súvisí takisto so solidaritou a predstavou sociálnej politiky. V programovom vyhlásení chce táto vláda, a vraj ten zákon je už na svete, máte ho pripravený, bude tu čoskoro v parlamente, v rámci opatrení rodinnej politiky zvýšiť príspevok pri narodení prvého dieťaťa na 15 000 korún. Mladý pán poslanec Madej je poradcom pani ministerky. Ja sa pokúsim na jeho príklade ukázať, aké to je nespravodlivé opatrenie, aký to je luxus, aké to je plytvanie prostriedkami daňových poplatníkov. Pán Madej je slobodný alebo ženatý? Slobodný. Ak sa pán Madej ožení a narodí sa mu prvé dieťa, možno aj posledné, prvé a posledné, on dostane od štátu 15 000 korún. Ale inému rodičovi, ktorý možno pracuje za tú minimálnu mzdu, ktorú pán premiér tak horlivo obhajoval, možno sa narodí tretie, štvrté dieťa a on dostane od štátu oveľa, oveľa menšiu podporu. Toto je príklad, a sú, samozrejme, z programového vyhlásenia aj ďalšie príklady, ako táto vláda, hoci sa nazýva sociálnou a chce budovať sociálny štát, je v podstate nie sociálna. Ona dokonca podporuje bohatých. Veď pán Madej bude mať milionársku daň, predstavte si, a on dostane ešte od štátu 15 000 korún pri narodení prvého dieťaťa. To je nespravodlivé. Samozrejme, pokusy regulovať ceny benzínu, regulovať ceny plynu, to je rovnako príklad, ako chce vláda podporovať bohatých. Sociálne odkázaní ľudia alebo nemajú autá, alebo sa nevozia dnes už pri takých cenách benzínu. Čiže ak bude vláda toto podporovať, tak bude podporovať nás, čo sa vozíme v autách, tých, čo budú mať milionársku daň. Dámy a páni, aj s ohľadom na čas, pretože sa blíži 19.00 hodina, dovoľte, aby som k záveru pristúpil a sformuloval ho nasledujúcimi dvomi-tromi vetami. Slovensko sa vybralo zlým smerom. Táto vláda je príliš drahá. A už od prvého dňa táto vláda svojimi zámermi –mnohými – bude škodiť národným záujmom Slovenska. Preto je nezodpovedná. Táto vláda robí neadresnú sociálnu politiku, preto je nespravodlivá. A tie príklady, ktoré sú výsmechom solidarity, som už spomenul. Proklamuje, že chce riešiť problémy chudobných, a v skutočnosti problémy chudobných bude zväčšovať. A preto ja takéto programové vyhlásenie nepodporím. Ďakujem za vašu pozornosť. (Potlesk.)