I. Mikloš, podpredseda vlády a minister financií SR: (2005-07-06):
Pretože chcem oceniť, že pán poslanec Čaplovič sa pokúsil alternatívu definovať. Viackrát tu zaznelo – a zaznelo to aj z mojich úst, aj z úst predsedu vlády, ale aj ďalších poslancov –, že Smer nemá alternatívu, že opozícia ako taká nemá alternatívu a že jedinou alternatívou je bezhlavá kritika všetkého, maľovanie obrazu načierno. A návrhy, ktoré sú vzájomne nekonzistentné a ktoré by neviedli k tomu, čo sa deklaruje, že by viedli. Takže veľmi rád využívam túto príležitosť, aby som na to reagoval a aby som povedal svoj postoj z hľadiska toho, či toto teda nejaká alternatíva môže byť alebo byť nemôže. Dalo by sa veľmi konkrétne reagovať aj na konkrétne argumenty, ktorými podporoval svoje tvrdenia pán poslanec Čaplovič, ale na ilustráciu dve tvrdenia. Tvrdil, že existuje smernica Európskej únie, podľa ktorej od roku 2009 budeme musieť mať v nižšej sadzbe dane z pridanej hodnoty niektoré tovary, služby a komodity. Nie je to pravda. Nikde v Bruseli ani v Bratislave o žiadnej takejto smernici nechyrovať. Pán poslanec tvrdí, že áno, že ho vyzývam, aby povedal číslo tejto smernice. Ja tvrdím, že takáto smernica neexistuje. Strašil s Enromom v súvislosti s dôchodkovou reformou. Všetci, ktorí vedia, o čom je reč, vedia, že Enrom bol postavený, dôchodková schéma Enromu a podobné dôchodkové schémy súkromných spoločností boli postavené na úplne iných pravidlách a princípoch, ako je dôchodková reforma presadená na Slovensku. Takto by sa dalo pokračovať argumentmi o tom, že dane nie sú vraj dôležité, že nejaký liberálny manažérsky inštitút tvrdí, že nie sú dôležité. Ja viem doložiť iné empirické výskumy, ktoré dlhodobo sledujú desiatky až stovky krajín, ktoré dokazujú niečo iné. Ale k tej alternatíve, lebo zaznela pomerne zaujímavá téza, že alternatívou k programu a reformám, ktoré presadzujeme my, má byť program Dokonalé Slovensko ako pokračovanie alebo konkretizácia programu strán združených v Socialistickej internacionále Dokonalá Európa. No keby to bolo všetko také pekné a ľahké, že stačí minúť oveľa viac peňazí na vedu, vzdelanie, výskum a potom by sme sa mali oveľa lepšie, že stačí mať progresívne dane, potom by sme sa mali lepšie, že stačí viac míňať, zároveň sa však pán poslanec prihlásil, priamo tu za týmto pultom predtým, že predsa len daň zo zisku je dôležitá, aby bola čo najnižšia, a že tú znižovať treba. Takže dovoľte mi povedať na margo toho, nielen, čo povedal pán poslanec tu, ale aj toho, čo navrhujú poslanci Smeru buď priamo v parlamente formou vašich návrhov na zmeny zákonov, najmä v daňovej oblasti, ale aj toho, čo deklarujete na svojich tlačových konferenciách. Viackrát ste povedali, že chcete daňovú reformu zmeniť v tom, že chcete väčšinou znížiť dane, mimochodom. Vy ste deklarovali, že chcete znížiť spotrebné dane a že chcete znížiť daň z pridanej hodnoty, nakoniec opakoval to tu aj pán poslanec. Zároveň pri zvyšovaní daní som nejako nepočul, že by ste dane veľmi chceli zvyšovať, jediná výnimka bola v návrhu sprogresívniť daň z príjmov fyzických osôb. Ako človek, ktorý pripravoval už viackrát štátny rozpočet, vám zodpovedne vyhlasujem, že výsledky takýchto návrhov, aké ste dávali, by znamenali z hľadiska terajšieho stavu vysoké mínus. Teda mali by sme, na daniach by sme zozbierali omnoho menej, ako zbierame teraz. Pričom už teraz Slovensko je krajina, ktorá spomedzi európskej dvadsaťpäťky najvýraznejšie znížila daňové a odvodové zaťaženie. Znížili sme daňové a odvodové zaťaženie za posledných osem rokov o 10 % z hrubého domáceho produktu, presnejšie 9,9 %, druhé najväčšie zníženie daňového zaťaženia dosiahla Litva, bolo 5-percentné. V Českej republike, ktorú často spomínate, za tých istých deväť rokov ostalo daňové zaťaženie merané podielom na HDP to isté. Inými slovami, a teraz prejdem zase do jazyka politologického a alternatívneho, vy vlastne navrhujete ďalšie znižovanie daňového zaťaženia, preto z vašich návrhov nič iné nevychádza, znižovanie už dnes jedného z najnižších daňových zaťažení, čo podľa môjho názoru nemá nič spoločné ani so socialistickou orientáciou, ani z vaším deklarovaným smerovaním a najmä to nemá nič spoločné s tým, že vy na jednej strane navrhujete ďalšie znižovanie daňového zaťaženia a na druhej strane propagujete zvyšovanie výdavkov do oblastí, ako je veda, vzdelanie a výskum. Kde na to, prosím vás, chcete zobrať? Bolo by poctivé, keby ste povedali, áno, chceme viac prerozdeľovať, chceme zvýšiť dane, výrazne ich chceme zvýšiť, chceme zobrať viac ľuďom, aby sme potom my rozhodovali, kde sa tieto peniaze použijú, a myslíme si, že ich treba použiť tam, tam a tam. Ale sľubovať aj znižovanie, ďalšie znižovanie daňového a odvodového zaťaženia, aj väčšie výdavky v oblastiach, ktoré propagujete, je jednoducho nemožné, proste fyzicky nemožné. K tomu problému škandinávskych krajín. Tu boli propagované ako náš vzor škandinávske krajiny. Treba veľmi jasne povedať, že ak máme hľadať niekde inšpiráciu, tak ju nemôžeme hľadať v krajinách, ktoré boli historicky dlhodobo jedny z najbohatších krajín, ktoré sa vyvíjali dlhodobo bez veľkých konfliktov a ktoré boli vždy vyspelé. Veď Švédsko, iné škandinávske krajiny, Dánsko, patrilo vždy medzi najvyspelejšie krajiny Európy. Ak si môžeme niekde vziať príklad, z krajiny, ktorá dobiehala v európskom kontexte, tak je to Írsko. A Írsko išlo podobnou cestou zlepšovania podnikateľského prostredia, znižovania daňového zaťaženia práve preto, aby sme dosiahli ten vyšší ekonomický rast. A zároveň zodpovedám otázku pána poslanca Čaploviča, ktorý mi ju položil, prečo sme s Minervou prišli až teraz? A kritizoval, že sme s ňou prišli až teraz. V tom projekte Minerva je to napísané a každý, kto čítal ten program, mohol vidieť, že on má dva piliere. Ten prvý pilier, sa hovorí o princípoch hospodárskej politiky a hovorí práve o tom, že sme robili reformy založené na tých princípoch, tie reformy, ktoré tu nemusím vymenúvať, pretože všetky boli schválené tu v parlamente, ktoré vytvorili predpoklady na vysoký a udržateľný ekonomický rast, rast hrubého domáceho produktu. A práve až po urobení poriadku vo všetkých týchto oblastiach, po naštartovaní nielen vysokého, ale aj udržateľného ekonomického rastu sa môžeme sústrediť na to, aby sme plody tohto vysokého ekonomického rasu mohli v čo najväčšej miere využívať aj na väčšie verejné výdavky do školstva, vedy, výskumu, informačnej spoločnosti a tak ďalej atď. Takže ak kladieme otázku, napríklad prečo ten švédsky model, ktorý je úspešný, áno a je pravda, že škandinávske krajiny majú vysokú konkurencieschopnosť napriek tomu, že majú, a to je pravda, vyššiu mieru zdanenia a prerozdeľovania, ale vy nenavrhujete vo svojich návrhoch vyššiu mieru prerozdeľovania, vy navrhujete znižovanie daní. A dnes už tá miera prerozdeľovania je nízka. Čiže majú vyššiu mieru prerozdeľovania, majú oveľa väčšie výdavky do vedy, výskumu, vzdelania a tým smerom by sme mali ísť, aby sme aj verejné výdavky do vedy, výskumu zmenili, ale majú napr. veľmi pružné pracovné trhy. Málo sa vie, že krajiny, ako sú škandinávske krajiny, urobili reformy trhu práce a majú oproti napríklad Nemecku, Francúzsku a Taliansku omnoho pružnejší pracovný trh. Čo sme však počuli my tu dnes z úst tentoraz pána Tkáča, pána poslanca Tkáča, už dnes v tričku Smeru, sme počuli úplne niečo iné. Slovensko dnes má pružný pracovný trh vďaka novému zákonu – Zákonníku práce, ale z úst pána poslanca Tkáča sme počuli, že to chcete meniť, že Smer, pretože dnes už je v tričku Smeru, chce tento pružný pracovný trh, ktorý je významnou devízou a významným nástrojom toho, že môžeme dosahovať vyšší ekonomický rast, že to chcete meniť. Takže zhrniem. Je sympatické, že zo strany pána poslanca Čaploviča tu zaznel pokus o formulovanie alternatívy. Alternatíva to však v skutočnosti v žiadnom prípade nebola. Ďakujem pekne. (Potlesk.)