J. Brocka, poslanec: (2004-12-09):
Vážený pán podpredseda, vážený pán minister, dámy a páni, rodina patrí medzi tradičné a základné hodnoty v našej spoločnosti. Aj podľa štúdia Eurobarometer väčšina Európanov hovorí, že rodinný život je to, čo si vážia najviac vo svojom živote. Byť akceptovaný a začlenený do rodiny je Európanmi považované za podstatné v ich ponímaní blahobytu. Dôležitosť rodiny je podčiarknutá aj jej pozitívnym dosahom napríklad na zdravie jednotlivca a zvlášť kľúčová pre zdravie, dobré zdravie na oboch koncoch životného cyklu. Rodina zostáva základným kameňom starostlivosti a podpory. Prispieva k ochrane a zlepšeniu zdravia jednotlivcov, tak detí, ako i dospelých, a zvlášť do platí práve pre starých ľudí. Tým začiatkom pre každú rodinu, nielen podľa môjho presvedčenia, je manželstvo. Manželstvo je prastará, osvedčená inštitúcia, vďaka ktorej ľudstvo prežilo tisícročia. Bolo to najmä vedomie zodpovednosti za svoju rodinu, ktoré viedlo ľudí v dejinách k neustálemu hľadaniu nových zdrojov obživy a následne k pokroku ľudstva. Manželstvo ako trvalé harmonické spolužitie muža a ženy a ideálne prostredie na výchovu detí. Aj preto múdra spoločnosť rodinu založenú manželstvom všestranne podporuje a chráni, aj neúplnú rodinu. Dámy a páni, žijeme však v období všadeprítomného relativizmu a aj experimentovania. Aj spochybňovanie úlohy manželstva a prirodzenej rodiny je predmetom experimentovania. Je to však veľmi nebezpečný experiment, veľmi drahý pre spoločnosť, drahý, myslím, expensive. Ak by sme to v stavbárskej terminológii pomenovali, tak ak sa začnú demontovať základy, tak sa celá stavba môže zrútiť. Na čo tým narážam? Na návrhy, ktoré dnes spochybňujú úlohu manželstva a rodiny, ktoré ohrozujú jej stabilitu, ktoré útočia na túto inštitúciu. V § 18 v návrhu zákona sa hovorí, že „manželia sú si v manželstve rovní v právach a povinnostiach. Sú povinní žiť spolu, byť si verní, vzájomne rešpektovať svoju dôstojnosť, pomáhať si, starať sa spoločne o deti a vytvárať zdravé rodinné prostredie“. To je reálny obsah manželstva, pre väčšinu ľudí prirodzený a samozrejmý. Ja si nezakrývam oči pred faktom, že sú manželstvá, ktoré sa z rôznych vážnych dôvodov rozpadnú, ale je to krajné riešenie, určite nie ideál či zdravou spoločnosťou preferované správanie jednotlivcov. Ja si myslím, že rozvodom je možné predchádzať, ich počet minimalizovať a myslím si, že je to v záujme celej spoločnosti. Napríklad vhodnou prípravou na manželstvo a rodičovstvo, ale aj oficiálne uznávanými a lepšie platenými manželským poradcami v snahe čeliť narastajúcemu vnímaniu rozvodu ako automatického riešenia problémov a kríz vo dvojici. Tak ako je chvályhodný trend v Európskej únii, ktorá sa stará a zabezpečuje spájanie rodín, ktoré sú rozdelené vonkajšími hranicami Európskej únie, rovnako by sa mala zvýšiť aj naša snaha zastaviť rozklad rodín vo vnútri hraníc a nie naopak. Dámy a páni, je zrejmé, že jedna z najčastejších príčin manželského rozvratu je nevera. Takisto je zrejmé, že pri rozvode sa prihliada na to, kto spôsobil rozvrat manželského vzťahu. Ak by vernosť nebola zákonnou požiadavkou manželstva, nebolo by možné prihliadnuť pri rozvode na nevinnú stránku. Ak by vernosť prestala byť vzájomnou povinnosťou manželov, tak strácajú, myslím si, opodstatnenie aj ostatné manželské povinnosti. Diskusia o tomto zákone a problémoch, ktoré s týmto zákonom súvisia, bola aj na stránkach médií a mňa zaujala diskusia v denníku SME a názor môjho bývalého pedagóga, on je už dnes na dôchodku, ale veľmi živo sa zaujíma o to, čo sa u nás deje, a na vážne veci aj aktívne reaguje a on vo svojom e-maili do denníka SME, kde časť toho e-mailu aj uverejnili, napísal svoj názor a kde polemizuje s názorom inej skupiny. On je skôr liberálno-konzervatívne zameraný človek. Musím vám povedať, že ako ho poznám, určite nie je kádéhák, ale podpísal sa pod svoje stanovisko ako hovorca Občianskeho združenia za návrat zdravého sedliackeho rozumu. Teraz mi dovoľte, aby som z toho e-mailu zacitoval: „Som rád, že minister Lipšic patrí k tým, ktorí sa vôbec nevzdávajú overených hodnôt, ktoré si ľudstvo osvojilo dávno pred stredovekom. Skutočne si občianske združenie vedené pani Pietruchovou myslí, že pre národ a jeho budúcnosť je nebezpečné, ak budú manželia žiť spolu v láske a vernosti? Nie je, naopak, perverzným tvrdenie, že práve takéto spolužitie manželských partnerov neprijateľne zasahuje do ich intímnych vzťahov? A naopak, nebolo by tragédiou pre slovenský národ, keby sa nevera vo vzťahu heterosexuálnych partnerov stala normou slobodnej voľby a vzťahov v súžití medzi mužom a ženou vôbec? Ktorú manželku, partnerku poteší, ak jej manžel, partner pri dočasnom odlúčení, napríklad z pracovných dôvodov, sa necíti byť viazaný sľubom vzájomnej vernosti? Považujem za chorý názor,“ hovorí pán profesor, môj bývalý pán profesor, „že vytvorenie trvalého harmonického životného spoločenstva manželov, ktoré zabezpečí riadnu výchovu detí, môže negatívne pôsobiť na spoločnosť.“ Toľkoto dlhoročný pedagóg a hovorca Združenia za návrat zdravého rozumu. Dámy a páni, inými slovami, návrhy v spoločnej správe, som rád, že ich gestorský výbor neodporúča prijať, tie, ktoré zdanlivo nevinne útočia proti podstate manželstva a v konečnom dôsledku aj proti rodine, nebudeme podporovať aj z toho dôvodu, že sú v našej spoločnosti ľudia, ktorí si formujú svedomie aj podľa zákona. Zákon formuje i výchovu. Ak sa stratia určité hodnoty zo zákona, stratia sa ako spoločné hodnoty, ktoré všetci uznávajú. Prejdem k inej téme, keďže obsahom návrhu zákona o rodine je aj riešenie náhradnej rodinnej starostlivosti v prípadoch, keď biologická rodina neplní svoje funkcie a je ohrozená výchova a vývoj dieťaťa. Oceňujem, že náhradná osobná starostlivosť alebo pestúnska starostlivosť má prednosť pred ústavnou starostlivosťou. Nakoniec je to z mnohých hľadísk pre nás spoločnosť, ale najmä pre dieťa, výhodnejšie a som rád, že to nik nespochybňuje. Vo výbore pre sociálne veci a bývanie prešlo viacero pozmeňujúcich návrhov, ktoré sledujú tento najlepší záujem dieťaťa a chcú minimalizovať čas, ktorý dieťa strávi mimo prostredia svojej pôvodnej rodiny. Možno istým nedopatrením sa stalo, že gestorský ústavnoprávny výbor tieto návrhy neodporúča prijať, resp. k nim aj neodporúča alebo k nim nezaujíma stanovisko, hoci sú to návrhy, ktoré sú odobrené predkladateľom a vyšli aj z dielne, resp. vyšli z dielne tých občianskych združení, ktoré sa profesionálne venujú týmto deťom. Preto takisto navrhujem zo spoločnej správy, pán minister to v úvodnom slove povedal, body 21 a 24 vyňať na osobitné hlasovanie a na rozdiel od gestorského výboru ich odporúčam schváliť, tak ako ich odporúča schváliť aj výbor pre sociálne veci a bývanie. Ďalšou zmenou, ktorá je v tejto časti v III. hlave o náhradnej starostlivosti, týka sa, je to zlepšené znenie § 55. Je to návrh, ktorý teraz prednesiem, má podporu aj „mimovládiek“, aj pána ministra alebo ministerstva spravodlivosti. Čiže navrhujem, aby bod 25 zo spoločnej správy nebol schválený, lebo prednesiem podľa môjho názoru lepší návrh. A s bodom 25 súvisí bod 33, čiže ten by som odporúčal plénu tiež neschváliť. A teraz ten môj pozmeňujúci návrh: „§ 55 (1) Súd sústavne sleduje spôsob výkonu ústavnej starostlivosti a najmenej dvakrát do roka hodnotí jej účinnosť, najmä v súčinnosti s orgánom sociálno-právnej ochrany detí, obcou a príslušným zariadením, v ktorom je maloleté dieťa umiestnené. (2) Ak súd nariadil ústavnú starostlivosť z dôvodov, ktoré sú na strane rodičov, v rozhodnutí zároveň určí rodičom dieťaťa primeranú lehotu na úpravu ich rodinných a sociálnych pomerov tak, aby mohli osobne vykonávať starostlivosť o maloleté dieťa. Ak rodičia úpravu svojich rodinných a sociálnych pomerov v určenej lehote zabezpečia, súd ústavnú starostlivosť zruší. Ak rodičia úpravu svojich rodinných a sociálnych pomerov v určenej lehote nezabezpečia, začne súd aj bez návrhu konanie o zverení dieťaťa do náhradnej osobnej starostlivosti alebo konanie o zverení dieťa do pestúnskej starostlivosti. (3) Súd zruší ústavnú starostlivosť najmä vtedy, ak je možné maloleté dieťa zveriť do náhradnej osobnej starostlivosti alebo pestúnskej starostlivosti, alebo ak zanikli dôvody, pre ktoré bola nariadená.“ Toľko nové znenie § 55. Táto úprava reaguje na nariadenie ústavnej starostlivosti z dôvodov na strane rodičov, kde sa navrhuje viesť rodičov k zmene životného štýlu a k vytvoreniu bezpečného rodinného prostredia na návrat svojich detí. Určenie primeranej lehoty rodičom dieťaťa na úpravu ich rodinných a sociálnych pomerov, ako i jedna z obligatórnych obsahových náležitostí rozhodnutia o nariadení ústavnej starostlivosti má zabezpečiť merateľnosť schopností a skutočného záujmu rodičov dieťaťa o odstránenie príčin, pre ktoré bola ústavná starostlivosť nariadená. Zároveň sa upravuje následok využitia tejto šance. Rozhodnutie súdu o začatí konania o niektorej z dvoch foriem náhradnej starostlivosti je na zvážení súdu podľa okolností konkrétneho prípadu. Ďakujem za vašu pozornosť.