M. Číž, podpredseda NR SR: (2007-09-12):
Takže dovoľte mi, aby som ako predseda poslaneckého klubu zareagoval na toto vystúpenie. Ospravedlňujem sa, že využívam tento inštitút, ale nemohol som sa riadne prihlásiť do rozpravy, pretože som bol na prijatí predsedu Slovinského parlamentu. Takže niekoľko slov. Vlastne, pán Mikloš, no, dôveryhodnosť, odbornosť, to by mali byť teda atribúty, o ktorých presviedčate verejnosť, že sú vašou súčasťou a teraz ste nám to dokumentovali. Dovoľte osobný názor, pán Mikloš, no, bolo to vcelku zaujímavé vystúpenie, skutočne agenda súkromných zdravotných poisťovní. To slovo agent, nechcem ho nejako veľmi pejoratizovať, ale ono naznačuje, že agent má právo vychvaľovať klady nejakého produktu, jeho úlohou je presvedčiť adresáta, aby ten produkt zobral a jedine, za čo zodpovedá, z čoho profituje je výsledok. To znamená, že to predá, a teda, že disponuje tým ziskom, o ktorom ste hovorili. Pán Mikloš, takto hovoriť o zisku a demonštrovať tak neuveriteľné nepochopenie úplne samozrejmých vecí, ktoré sa dotýkajú verejného sektora, verejných peňazí a zároveň neregistrovať stav diskusie, ktorá v európskej  verejnosti na túto tému prebieha, je neuveriteľné. Ak máte pocit alebo časť verejnosti má pocit, že takto vyzerá dôveryhodný politik, ja teda tomu nerozumiem a pokúsim sa vysvetliť prečo, pán Mikloš. SMER na rozdiel od vás veľmi dobre pozná Ústavu Slovenskej republiky, osobitne príslušný článok ústavy, ktorý hovorí o tom, že máme sociálne trhové hospodárstvo. Vy ste demonštrovali vaše vnímanie toho slova hospodárstvo celý čas, ako ste pôsobili vo veľmi vysokej funkcii podpredsedu vlády v podstate osem rokov. Na základe toho, keďže SMER vie, čo je to sociálne trhové hospodárstvo, tak registruje a rešpektuje v plnom rozsahu aj trh. Rešpektuje úplne samozrejme generovanie zisku, ktorý je úplne samozrejmou činnosťou kapitalistického spôsobu hospodárenia, teda hospodárenia, v rámci ktorého je hlavným mechanizmom, v rámci ktorého sa uskutočňuje výroba, nákup a predaj pracovnej sily a tu je trh. A vieme, čo je to jednoduchá reprodukcia, čo je rozšírená reprodukcia aj, samozrejme, nevyhnutnosť, aby firmy mohli generovať prostriedky na to, aby sa mohli rozvíjať, aby mohli neustále obohacovať trh svojimi produktmi a podobne. Zároveň aj vieme, čo sú to verejné peniaze, čo je to poskytovanie služieb, ako poskytuje služby štát, pán Mikloš, ak teda dovolíte, a práve tu je dosť zásadný význam. Nepochopiť na vašej úrovni ekonóma význam poskytovania služieb vo verejnom záujme a stotožňovať ich s generovaním zisku v normálnom trhovom prostredí, ja osobne považujem za nepochopiteľné a mňa osobne vystúpenie ekonóma, ktorý to nepochopí, toho ekonóma, aby to výrazne nezdôveryhodnilo, dokonca až tak, že potom veľmi ťažko sa diskutuje o tom. Čo je, pán Mikloš, náš problém, je, že ak by ste vy boli naďalej vo vláde, ak tam je skutočná podstata vecí, o ktorých ste rozprávali, tak to by bolo tak, že predsa štát naozaj nakupuje služby. Štát nakupuje služby a prečo by nemohol služby nákupu štátu organizovať súkromný sektor? Keby ste boli vy podpredsedom vlády, pravdepodobne sa dočkáme, že by ste veľmi rýchlo zariadili, že by ste urobili súťaž pre 5, 6 veľkých kapitálových skupín, ktorí by vytvorili súkromnú správcovskú spoločnosť a spravovali by štátny rozpočet, pán Mikloš, napríklad. A tam je podstata toho, o čom vy rozprávate. Lebo však veď majú právo generovať zisk. No a tí ľudia by spravovali teda štátne peniaze, vložili by sme im nenávratne, ako ste to urobili vy, tieto peniaze aspoň na 30 rokov, to znamená, do 30 rokov do budúcnosti by spravovali súkromné správcovské spoločnosti štátny rozpočet, predávali by teda, nakupovali by v mene štátu služby, ako to robia teraz súkromné zdravotnícke spoločnosti, no a úplne geniálne by a zároveň úplne prirodzene a samozrejme generovali zisk z tejto činnosti. Problém je, že v politike, a teda medzi štátom a trhom sú isté disproporcie, rozdiely. Majú rozdielne úlohy, rozdielne mechanizmy. Štát reguluje v istých veciach, štát koná v mene spoločnosti a zabezpečuje v rámci štandardov, ktoré sú typické pre verejný sektor, zabezpečuje služby. Tie štandardy pre ten verejný sektor spočívajú v tom, že sú verejne kontrolovateľné. Že je tam jednoducho, že  príslušný minister, ktorý spravuje daný rezort, je povinný, aby vykonával poriadnym spôsobom správcovské povinnosti štátu. A o tej kvalite, samozrejme, sa dá diskutovať. Ale predovšetkým je tu tento fenomén, že je tam demokratický prístup tých, s ktorými peniazmi sa nakladá. V správe týchto peňazí, k vstupovaniu, kontrole týchto peňazí veľmi zásadným spôsobom a že nie je daný súkromnému záujmu, ale verejnému záujmu, ktorý sa môže za 3, 4, 5 rokov zmeniť, má iný charakter. A toto, pokiaľ som to tak improvizovane sa vám snažil vysvetliť, je ten základ toho rozdielu medzi fungovaním štátu a medzi súkromnou spoločnosťou. A preto poskytovanie služieb vo verejnom sektore má dramatický rozdiel, alebo dramaticky iný charakter, ako má klasické generovanie zisku v trhovom prostredí. Toto naozaj je nevyhnutné pochopiť a toto je alfa a omega toho, čo si myslím, že Slovensko potrebuje pochopiť, vnímať to a aby sa aj občania naučili chrániť si svoje práva, aby im niekto nebral a nevnútil do súkromného chomúta v tomto smere ich peniaze, aby im znemožnil akýkoľvek normálny prístup k týmto peniazom ku kontrole a podobne. Tí ľudia, ktorí musia dávať peniaze do zdravotných poisťovní, do dôchodkových správcovských spoločností predsa majú prístup iba k súkromnému sektoru. Vstupujú do priestoru, ktorý je súkromný, kde ako poslanec sa ani nemôžem ísť opýtať, pretože ma nepustia, pán poslanec, ani za brány tej dôchodkovej správcovskej spoločnosti, ak nebudú zdvorilí a trošičku so mnou zdvorilo nepokonverzujú. To je základný problém a základný rozdiel medzi nami. A chránime tieto peniaze nie preto, že by sme nechceli niekomu a bránili a čosi to tu vyprávali tým nesmierne siláckym spôsobom akoby lož a nemáme radi zisk a podobne. Pán Mikloš, toto je nedôstojná diskusia, to je nezmysel a ja vás vážne vyzývam, poďme sa baviť naozaj o tom, kde sú prínosy súkromného správcovstva. Ak si myslíte, že je dobrý, skúste verejnosti v korektnej diskusii, bez tých nezmyselných ideologických floskúl a bez toho vajatania tu, ako poskakujete, akože ste nepovedali boľševický, ale mysleli ste správne a podobne. Načo je toto dobré, pán Mikloš? Je to absolútne nanič. Poďme sa baviť o tom, že my musíme našim občanom pri správe ich peňazí, kde štát má nesmierne dôležité úlohy, ktoré sú garantované  ústavou, pán Mikloš. Štát má napísané, že garantuje občanom istý typ a istý rámec hospodárskych, sociálnych a kultúrnych práv. Dôchodkové správcovské spoločnosti ani súkromné poisťovne negarantujú občanom nič iba to, čo je v klasickom obchodnoprávnom vzťahu, pán Mikloš. To je ten zásadný rozdiel. Čiže my musíme udržať pre našich občanov možnosť kontroly ich nakladania s ich peniazmi. To je základný problém, a preto SMER bojuje a bude ďalej bojovať a bude hľadať dobré mechanizmy, a to v situácii, kde ste vy vaším bezbrehým liberalizmom veľmi výrazne zabránili možnosť doregulovať a normálne stanoviť obchodné pomery vzhľadom na to, že opäť SMER zápasí teraz s neustálou ochranou investícií a podobnými záležitosťami, čo veľmi výrazne sťažuje možnosti naozaj odstraňovať riziká, ktoré v tomto smere sú a podobne. Takže zásadná otázka, ktorá tu je. SMER potrebuje udržať peniaze, ktoré sa používajú v zdravotníctve pod verejnou kontrolou. To je zásadná otázka. Pán Mikloš, vám ako ekonómovi, ja nechápem, ako môžu ujsť tie všetky prívlastky, ktoré ste adresovali SMER-u. Prečo ich neadresujete do Veľkej Británie, do Kanady? Iste poznáte, aký je mechanizmus verejného financovania vo Veľkej Británii. Oni opäť nepochopili genézu vo vašej osobnosti, nevypočuli vás s týmito vecami, ktoré tu rozprávate (potlesk v sále) a diskusie na túto tému, ktoré, samozrejme, z pravicového prostredia vychádzajú, tam diskutovali doteraz, ani v náznaku k takémuto prechodu neprechádza. Pán Mikloš, tieto veci treba minimálne seriózne zobrať do úvahy a potom začať diskutovať na tejto úrovni. Prečo je u nás, prečo je tento model lepší a podobne? Je situácia v Slovinsku veľmi známa. Je to jeden zo štátov z postkomunistických, ktorý má najvyššie HDP na hlavu. Ako pristupoval k politike menového fondu ten, ktorý sa uskutočnil u nás v tom totálne neoliberálnom prostredí a vnímať, ako ste to urobili vy. Ako ste dokázali chrániť elementárne národné záujmy a elementárne záujmy svojich obyvateľov. Hovorili ste o farmaceutických firmách a o tom, ako nezodpovedne tam štát nakladá s peniazmi a podobne. Otvoril som dneska dvoje noviny a tam je o tom, aký je obrovský problém z toho, že veľké farmaceutické spoločnosti predražujú lieky. Chránením autorských práv zabraňujú tomu, aby sa tam, kde je to najpotrebnejšie, na južnej časti zemegule, aby tam bolo možné poskytovať za primeranú cenu peniaze. Dokonca tie farmaceutické spoločnosti uznali už túto aktivitu a sú rôzne aktivity od OSN a iných organizácií, v rámci ktorých sa teda hľadajú riešenia preto, aby sa odstránili tie pseudotrhové prekážky, o ktorých vy hovoríte a kde sa začne konečne sledovať hlavný zmysel ľudskej činnosti aj trhu. Zabezpečovanie základných ľudských potrieb. Pretože naším zmyslom predovšetkým je v našich životoch, pán Mikloš, nie je vyrábať, zabezpečovať základné ľudské potreby, udržať krajinu v udržateľnom stave sociálnom, ale aj ekologickom a v rámci toho dokonca uvažujeme o tom, aké tempo hospodárskeho rastu pustíme a do akej miery sme schopní chrániť ekologický a sociálny priestor. My o tom diskutujeme, vy nie, lebo, však prečo by ste to robili. Alebo to bolo výnimočné teraz, že ste iba teraz agentom pre toto, ale inak ste teda objektívnym politikom, ktorý má starosť o bicyklovanie, o lesné cesty, a to všetko, čo ste nám tu demonštrovali. Takže zarážajúca neznalosť, pán Mikloš, ja som sa teda profesionálne zaoberal verejnou správou a v rámci toho, prirodzene, som sa musel zaoberať trošku aj, ako sa pohybujú vo verejnom priestore peniaze, ako sa spravujú a aké sú nápady. Poznám rôzne typy mechanizmov, ktoré sa ale v čisto teoretickej podobe objavili a ktoré vy teraz tu prezentujete ako nejaké absolútne uznané verejné pravdy, pričom v žiadnom štáte v podstate ten typ užívania verejných peňazí a verejného priestoru, kde teda absolutizujeme výkon politickej moci ako službu, pričom pre mňa tento význam má obrovský význam. Zároveň ju vydám za trhový priestor, a to znamená, že poskytovanie týchto verejných služieb začneme v tomto rozsahu, ako ste to urobili vy, privatizovať. Pán Mikloš, tak privatizácia zdravotníckych poisťovní je problém, ale ten sa riešiť dá. Ak vidím niekde obludnosť takéhoto uvažovania, tak vidím práve o tých dôchodkových správcovských spoločnostiach, ale o tom nechcem hovoriť, pretože zobrať občanom spod ich správy za 10 rokov predpokladaných 200 miliárd, ktoré bude v tých správcovských spoločnostiach, neumožniť absolútne žiadny konkrétny vlastnícky dohľad nad ich peniazmi, lebo to sú ich peniaze, vydávať toto za nejakú kvalitu v situácii, keď správcovské spoločnosti negarantujú ani nieže výnosy, kde negarantujú ani istinu, dnes je to absolútne preukázateľné, je to obludnosť. Je to obrovská krádež občanom, pán Mikloš, a ak ide o nejakú snahu, kde krvopotne hľadáme dobré riešenie a naozaj, nie je to vždy jednoznačné, tak ide o to, vrátiť tie peniaze znovu občanom pod ich kontrolu. A keď sa budeme baviť o tom, že sa vedia vytvoriť podmienky, kde súkromný sektor naozaj vie zabezpečiť lepšiu správu istej časti peňazí, pri zabezpečení dostatočnej kontroly štátneho politického priestoru, aby naozaj bolo možné garantovať odstránenie prípadných zásadných pochybností, SMER sa aj o tom vie baviť. Ale vám o žiadnu diskusiu v tomto zmysle skutočnú nejde. Využili ste historickú možnosť, že ste zobrali občanom naozaj obrovské množstvo peňazí, vložili ste ich do konkrétnych súkromných spoločností, verejných peňazí, budúcich peňazí občanov, ktoré ešte ani nemajú, ktoré ešte len budú mať za 10, za 20 rokov. Tie peniaze ste principiálne vyniesli z investičného prostredia na Slovensku a nikto nevie, kde sa tých 200 miliárd bude investovať. Ja som už tu niekoľkokrát hovoril, že zakladateľ Európy Schumann mal základnú tézu, o ktorej hovoril, národné štáty si financujú svoj rozpočet z národných úspor. Vy ste naše národné úspory, pán Mikloš, do haliera za pán miliárd korún rozpredali budúcim spoločnostiam a o tom, aké majú podnikatelia dokonalé podmienky dnes v našom bankovníctve pri svojich podnikateľských aktivitách, o tom by sa tu tiež dalo veľmi intenzívne a veľmi dlho rozprávať. Takže myslím si, že toto sú základné veci, ktoré som vám, pán Mikloš, chcel nejakým spôsobom pripomenúť. Teším sa, samozrejme, na vaše odpovede a na vaše faktické poznámky, ale poprosím vás, skúste sa vyrovnať s tou podstatou, čo som vám chcel povedať. A skúste trošku aspoň porozmýšľať o zodpovednosti voči občanom, o ktorých toľko tu rozprávate aj s pánom Dzurindom, lebo na mňa to pôsobí a naozaj na všetkých nás ako červené súkno a robí nám to zle. Bezostyšne začnete tu rozprávať o 80 % občanov, ktorí ako nesúhlasia s liekmi atď., transparentne, účelovo povyberané fakty. Pán Mikloš, zásadná vec, 60 % obyvateľov tejto krajiny túto vládu podporuje, takže, nech sa páči, už sa ani nebudeme nejako veľmi zapájať do týchto diskusií. Vykladajte tieto veci. Neviem, do akej miery ste povinní alebo to robíte dobrovoľne pre tie súkromné správcovské spoločnosti. Pokiaľ sa vrátite skutočne k serióznej diskusii o tom, ako sa budú spravovať verejné peniaze v oblasti zdravotníctva, sme pripravení. Veľmi pekne ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)