Verešová, Anna, poslankyňa NR SR (2019-09-12):
Ak uznáme, že potratené ľudské plody – spontánne či umelo – sú pozostatkami ľudskými, tak je naozaj čas, aby v roku 2020 sme aj na Slovensku sa pridali ku krajinám, kde sú tieto pozostatky ľudského plodu pochovávané, teda spaľované v krematóriu a nie v spaľovni odpadov. Toto je dôležité pre nás. Táto požiadavka nebola akceptovaná, hoci v tom odôvodnení požiadavky bolo jasne ešte zdôvodnené aj to, že podobná prax už bola uzákonená v Českej republike. Tento zákon v Českej republike nadobudol účinnosť 1. septembra 2017, pred dvoma rokmi. Českí legislatívci sa ešte dokonca aj oni sami inšpirovali s praxou v iných európskych krajinách, to znamená, že Slovensko nebude prvé, že bude mať postoj k pozostatkom ľudského plodu, postoj zachovania dôstojnosti človeka. A dôvodom, si dovolím prečítať, dôvodom, pre ktorý Česká republika pristúpila k takejto zmene, je, že týmto ľudským pozostatkom musí byť zaistená rovnaká pieta a dôstojnosť ako živonarodeným deťom zomrelým bezprostredne po pôrode. Takže toto bol dôvod, že Česká republika pristúpila k takejto novele. Takže prvá časť a moja prvá otázka, pani ministerka, či sme schopní spolu diskutovať do druhého čítania a či je teda ministerstvo naklonené k tomu, aby sme, aby sme, áno, dali povinnosť poskytovateľovi zdravotnej starostlivosti, aby všetky tieto potratené plody boli pochovávané, spopolnené v krematóriu. Ešte by som tu povedala jednu vec dôležitú, že podľa Národného centra zdravotníckych informácií nám v rokoch 2011 – 2016 stúpali spontánne potraty. Prosím vás pekne, uvedomme si práve toto, že nehovorím iba o umelých potratoch, hovorím o spontánnych potratoch úplne rovnako. Rodičia, dobre, tí, ktorí si želajú, to aj urobia, ale ak táto spoločnosť je civilizovaná a uzná, a to uznávame v tej novele, viackrát hovoríme o tom, že je to mŕtve ľudské telo, tak mali by sme pozostatky ľudského plodu pochovávať, spopolňovať v krematóriu. Tá druhá časť sa dotýka otázky vystavovania ľudského tela alebo jeho častí. Bola to taká moja parketa v roku 2017, kedy na Slovensku prebehla taká vášnivá diskusia k výstave Body the Exhibition v dvetisícsedemnástom. A ja som vtedy vášho predchodcu pána Druckera viackrát interpelovala s otázkou, že čo chce robiť legislatívne v tejto otázke, lebo my sme sa aj tu v pléne, keď sme rokovali, sme hovorili o tom, že podľa dohovoru o ľudských právach a biomedicíne ľudské telo a jeho časti nesmú byť predmetom finančného prospechu. Na tom sme sa všetci zhodli. Nehovoriac ešte o tom, že táto diskusia bola veľmi vášnivá aj preto, že táto téma poukazovala ešte aj na oveľa vážnejší problém, a to boli odkazy na nelegálny obchod s orgánmi mŕtvych tiel za účelom transplantácie, ktorý môže mať naozaj tie najstrašnejšie podoby. Takže v roku 2017, je to presne dva roky, v septembri som podala aj návrh novely s mojimi kolegami z vtedajšieho poslaneckého klubu a tam sme sa výslovne aj odvolávali na tento dohovor a na čl. 21 tohto dohovoru. Ja tu chcem pri tom ale povedať, že túto interpeláciu som okrem ministra zdravotníctva Druckera poslala aj ministrovi Lajčákovi, pretože som sa ho pýtala, že ako je možné, že dohovor z roku 1997 nemáme implementovaný alebo nemáme zharmonizovaný s našou legislatívou. A on mi odpovedal, že uznesením vlády Slovenskej republiky z apríla 1997 bolo ministrovi zdravotníctva Slovenskej republiky uložené zosúladiť vnútroštátny právny poriadok Slovenskej republiky v oblasti zdravotnej starostlivosti s ustanoveniami dohovoru. Takže to som len chcela upozorniť na to, že o akej dobe hovoríme. Preto sa vás aj chcem spýtať, že či táto novela, tento ods. 12 § 3, kde hovoríte o tom, čo je zakázané pri vystavovaní, či zohľadňuje aj práve zákaz finančného prospechu, či naozaj je v tom zákaze aj tento, tá harmonizácia s dohovorom a s týmto článkom 21. Vy v odstavci 12 § 3 píšete, teda je úplne nový vložený, ľudské pozostatky sa môžu vystavovať len v súlade s § 4, tam sa to jedná o regionálne úrady verejného zdravotníctva, inak vystavovať a upravovať ľudské pozostatky je zakázané okrem a) historických zbierok v múzeách a múzejných zariadeniach, b) archeologických nálezov, krýpt, kostníc, c) náboženských relikvií a d) iných miest s ľudskými pozostatkami sprístupnenými verejnosti podľa osobitného predpisu. Ja som si aj ten osobitný predpis pozrela. Vrátim sa k tomu § 4 ods. 1 písm. c) a ten teraz hovorí, že vystaviť konzervované alebo balzamované ľudské pozostatky pred ich pochovaním v rozpore s podmienkami určenými osobou, ktorá konzerváciu alebo balzamovanie vykonala, a to bol ten zákaz, to je súčasný zákaz. Takže... (reakcia ministerky), vôbec nie, dobre, však môžete to potom povedať aj plénu, budem vám za to vďačná. Nebola som si istá, či ten zákaz skutočne platí na výstavy typu Body Human, komerčné, aj keď to tu nemáme takto napísané. Pani ministerka mi hovorila, že je to tak, že hoci tu nikde nie je napísané teda za finančného prospechu, že je to tak. Ja som vám za to vďačná. Povedzte to, prosím, aj plénu. Ja som vám za to vďačná a uvedomujem si, že ten boj s interpeláciami a sem-tam som si čekla ministra zdravotníctva, potom už aj vás a chodila som tu za vami teda, že či ten zákon o pohrebníctve bude novelizovaný v prospech toho, aby sme nemali, aby sa tu nerealizovali takéto výstavy, kde – a opäť sa vrátim – ľudská dôstojnosť bola asi, nieže v prachu zeme, ale ešte hlbšie. Takže vidím, že, páni poslanci, taká naša tvorivá práca, angažovanosť v nejakej téme trvá síce možno aj dva-tri roky, ale povzbudzujem vás, že je to možné a som za to vďačná. Dobre. Takže prosím ešte raz, pani ministerka, aspoň teda k tej prvej otázke, že či sme ochotní rokovať do druhého čítania aj na pripomienku o tom, aby všetky ľudské plody boli poskytovateľom zdravotnej starostlivosti aj bez požiadania rodičov spopolňované v krematóriu alebo pochovávané. Ďakujem vám veľmi pekne.