J. Tkáčová, poslankyňa: (2009-12-09):
Považujem za racionálne riešenie zachovať si zásoby rádioaktívnych nerastov a v rámci navrhovaného obdobia moratória vyčkať na technologický pokrok, ktorý vytvorí podmienky pre použitie zásob rádioaktívnych nerastov Slovenskej republiky bez ohrozenia životného prostredia a zdravia jej obyvateľov. Zároveň si vytvoríme široký priestor na diskusiu, na verejnú diskusiu s občanmi, na vypracovanie kvalitnej legislatívy, porozprávajme sa o rizikách ťažby uránu, povedzme aj o pozitívach, aby konečné rozhodnutie a konečné rozhodnutia boli prijaté s čo najširšou verejnou podporou. Dôvodom navrhovaných zmien je rizikovosť dobývania spracovania uránu pre životné prostredie. Napriek všetkým tvrdeniam, že súčasná úroveň technológie ťažby je pre životné prostredie obyvateľov neškodná, som presvedčená, že toto tvrdenie sa nezakladá na pravde. Ťažba uránu je rizikovou činnosťou, či sa to už niekomu páči alebo nie. Aktívne bane sú zdrojom masívnych únikov rádioaktívneho radónu. Vyťažená hornina sa spracúva lúhovaním v kyselinách alebo v karbonátoch. Vedie to k vzniku toxických odpadov obrovských háld hlušiny, ktoré si zachovávajú takmer 90 %  pôvodnej rádioaktivity. Hrozí kontaminácia povrchových aj podzemných vôd uránom aj radónom. A keďže vyťažená ruda musí byť prepravená na ďalšie spracovanie do Ruska, pretože na Slovensku takúto technológiu nemáme, veľmi rizikovou sa javí  aj preprava vyťaženej rudy, napr. v Košiciach by musela preprava z Jahodnej do Hanisky prebiehať, keďže tam nemáme železničnú trať, nákladnou dopravou cez okrajové štvrte Košíc. No nechcem si predstaviť, že by si niekto tieto transporty vybral ako cieľ teroristického útoku. Ďalším rizikovým faktorom je existencia medzi skladom odpadu a odkaliska s rádioaktívnymi vlastnosťami. Uvedené riziká sú vážne aj preto, že všetkých 15 potenciálnych ložísk na Slovensku sa nachádza v tesnej blízkosti obytných priestorov. Nikde to nie je viac ako 15 km. A v prípade Košíc je to zhruba 6 km s tým, že prevládajúci smer vetrov je od Jahodnej smerom na Košice. Ložiská uránových rúd na Slovensku sú zároveň umiestnené v blízkosti alebo na území ochranných pásiem vodných zdrojov. Bolo potvrdené a preukázané, že dobývanie a úprava uránovej rudy spôsobuje stratu prameňov a zdrojov pitnej i úžitkovej vody. Len v Českej republike bolo zdokumentovaných 10 takýchto prípadov v desiatich lokalitách s opísaným nepriaznivým dopadom na súvisiace územia. Tieto ložiská uránovej rudy alebo, nazvime ich, prieskumné územia, ako to hovorí zákon, sú často situované na území chránených území európskeho významu. Dovoľte mi, aby som vám zacitovala zo stanoviska RNDr. Jozefa Vozára, DrSc., vedúceho vedeckého pracovníka Geologického ústavu Slovenskej akadémie vied: „Ťažba uránu do tak zaľudnenej oblasti, ako je stredná Európa, rozhodne nepatrí. Prieskum, ale hlavne ťažba uránových rúd rozhodne majú vplyv na životné prostredie a sú rizikové vo všeobecnosti, o to viac v tak zaľudnenej a kultivovanej časti, ako je stredná  Európa, a teda aj Slovensko. Ťažba takej suroviny v strednej Európe znamená riziko znečistenia pôd a vôd podzemných a povrchových a, samozrejme, v konečnom dôsledku aj znečistenie ovzdušia. Je to, samozrejme, veľké riziko úniku škodlivín a tieto sa uchovávajú dlhé obdobie, viac ako niekoľko generácií.“ Kolegovia, kolegyne, nielen ťažba, ale aj samotná sanácia územia po ťažbe, ktorú, mimochodom, zaplatia občania Slovenskej republiky je lukratívnou činnosťou, biznisom na furt, akoby som to označila, akési perpetuum mobile a doživotným podnikaním, pretože sanácia územia za jednu generáciu sa nedá zvládnuť. K tomu by som vám povedala možno toľko, že v Českej republike, ktorá má funkčné uránové bane, zo štátneho rozpočtu zatiaľ vydali na sanáciu týchto území 65 mld. korún. To nie je  celkom málo, ale vráťme sa na Slovensko. Rizikovosť dobývania uránu uznávajú viaceré štáty, resp. územné celky týchto štátov, pričom dospeli k záveru, že ohrozenie zdravia obyvateľov a poškodenia životného prostredia nie je možné odstrániť ani použitím najlepšie dostupných technológií. Napriek uplatneniu veľmi kvalitných technológií tu máme niekoľko udalostí alebo katastrof pre životné prostredie, keď do prírody a do podzemia unikla kontaminovaná voda alebo zemina z odkalísk, napr. uniklo v roku 1979 v Spojených štátoch do rieky Rio Puercos 1 000 ton sedimentov rádioaktívneho kalu a 370 mil. metrov kubických kontaminovanej vody, v Austrálii v roku 1994 priesaky 5 mil. metrov kubických kontaminovanej vody do podzemia, vo Francúzsku 30 000 metrov kubických rádioaktívnych kalov v roku 2004. Preto sa na vydanie moratória na dobývanie rádioaktívnych nerastov odhodlalo mnoho vyspelých krajín. A ako príklad uvediem napr. Írsko v roku 2007, Kanadu v roku 2006, Grónsko, Austráliu, Nový Zéland, Spojené štáty, štát Virgínia, kde je moratórium na dobývanie týchto nerastov až 25 rokov. V tejto súvislosti je mimoriadne zaujímavé, že materské spoločnosti dvoch firiem, ktoré plánujú na Slovensku ťažiť urán, pochádzajú práve z týchto štátov, kde moratórium na ťažbu uránu existuje, a to z Austrálie a z Kanady. Vrátim sa k návrhu, s ktorým som pred vami prišla, a to k dvanásťročnému moratórium. V období navrhovanej doby moratória nie je na Slovensku nutné začať s dobývaním uránu, Slovensko má  kontrahované dostatočné dodávky jadrového paliva. Podľa vyhlásenia hovorcu spoločnosti ENEL pána  Kopřivu uzavrela s ENEL-om ruská firma dve zmluvy, ktorými garantuje dodávku jadrového paliva pre slovenské jadrové elektrárne. V prípade prvej zmluvy sa kontrahovala dodávka uránu do roku 2015 a v prípade druhej zmluvy aj s opciou sa predĺžila dodávka jadrového paliva. A vzťahuje sa táto dodávka aj pre nové reaktory, ktoré na Slovensku ešte len budú spustené. Treba upozorniť, ako som už predtým povedala, že Slovenská republika nedisponuje technológiou na výrobu jadrového paliva, tá je porovnateľná aj s technológiou na výrobu jadrových zbraní. A ja teda dúfam, že takýto nápad sa dnes ani na Slovensku v žiadnej hlave nezrodí. Premiér Ruskej federácie pán Putin oficiálne prehlásil, že Rusko má dostatok uránu na predaj pre svojich odberateľov a na vojenské účely. Odhaduje sa, že je to zhruba na 80 rokov. Rovnako bolo oznámené, že Rusko disponuje na základe uzavretých zmlúv aj veľkými zásobami objavených ložísk uránu v Mongolsku. Dnes počas rozpravy o vlastenectve sa už spomínala Lisabonská zmluva a spomínala sa aj Charta základných práv a slobôd Európskej únie, ktorá od 1. decembra tohto roku je právne záväzná tým, že bola ratifikovaná Lisabonská zmluva vo všetkých členských štátoch Európskej únie. Dovolím si vás upozorniť, že v rámci Charty základných práv a slobôd Európskej únie, ktorá pomerne inovatívne pristupuje ku katalógu základných práv a slobôd, je aj jedným z práv tzv. novej alebo štvrtej generácie. A je to právo na zlepšovanie životného prostredia trvalo udržateľným rozvojom. Čiže nemôžeme ignorovať, že Lisabonská zmluva nie je, že nie je Charta základných práv a slobôd Európskej únie, a zrejme sa budeme musieť s týmto základným právom, ktoré má každý občan Európskej únie, aj vysporiadať. V tejto súvislosti si vás dovoľujem upozorniť na list primátorky Kremnice pani Zuzany Balážovej. A z jej listu by som vám chcela zacitovať jednu vetu, ktorá mňa hádam najviac oslovila: „Podľa princípov trvalo udržateľného rozvoja by sme mali myslieť aj na budúce generácie a zanechať im zdroje, ktoré nie sú obnoviteľné a ktorých ťažbu budú môcť v budúcnosti realizovať pomocou nových menej rizikových technológií.“ Možnože na záver celkom. Keďže celý deň sme tu hovorili o vlastenectve, dosť som rozmýšľala počas rozpravy, čo pre mňa znamená vlastenectvo, lebo sme tu počuli mnoho definícií, mnoho histórie. Pre mňa je vlastenectvo nekradnúť, rešpektovať zákony, vychovávať poriadne deti, platiť dane do slovenského rozpočtu. A tu by som doplnila, že vlastenectvom je aj zanechať našu vlasť budúcim generáciám obývateľnú. Preto si vás, dámy a páni, dovoľujem požiadať o podporu môjho návrhu, ktorého cieľom je počas dvanásťročného moratória, počas ktorého by nebolo možné povoliť ťažbu uránu na Slovensku, vyvolať celospoločenskú diskusiu o tomto probléme a nechať rozhodnúť o ňom tých, ktorým to právom patrí, a to občanov našej vlasti. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)