R. Rafaj, poslanec: (2007-03-28):
V roku 1999, keď najskôr po výdatnej mediálnej ofenzíve, ktorá predchádza diplomatickej ofenzíve a ktorá predchádza vojnovému konfliktu alebo ataku, poslanci za Slovenskú národnú stranu v tejto sále prejavili v rozprave, či bombardovať, alebo nebombardovať jednoznačné stanovisko a potvrdzujú sa slová nášho pána predsedu, že SNS ide vždy tou svojou rovnou cestou. Ale opäť sa potvrdzuje so spätnou platnosťou aj to, čo možno niektorí politici vedeli a zamlčali, ale verejnosť sa nakoniec dozvie pravdu. Takže, ak dovolíte, aby sme trošku načreli, na čej strane je tá vina. Denník SME, myslím, že mienkotvorný denník môžeme citovať, nadpis: „UCK podľa BBC provokovala Srbov, aby získala Západ pre svoju vojnu.“ Pozorne som počúval kolegov, ktorí obhajovali súhlas na bombardovanie Juhoslávie. Nuž tu je odpoveď. Alan Little, autor dokumentárneho programu len rok po bombardovaní povedal a odvysielala to britská verejnoprávna BBC: „Severoatlantická aliancia vojnu v bývalej Juhoslávii viedla nie preto, aby zabránila etnickým čistkám v Kosove, ale aby sa pomstila Miloševičovi.“ Toto odznelo v dokumente. Ďalej: „Chcela odčiniť pocit viny, že včas nezasiahla v konflikte v Bosne.“ Pán Alan Little ďalej uviedol, že Kosovská oslobodzovacia armáda zámerne provokovala Srbov, aby získala podporu Západu, no a teda aj podporu Slovenskej republiky pri bombardovaní. „Jej úlohou bolo vtiahnuť svet do konfliktu v Kosove,“ hovorí Little. Citácia v úvodzovkách, čiže stopercentne overená. „UCK naverbovala NATO pre svoju vec.“ Bohužiaľ, naverbovala aj slovenskú vládu a niektorých politikov v tejto sále, ktorí sa snažia obviňovať Slovenskú národnú stranu z nejakej, z dodržiavania nejakých predpisov o politickej komunikácii, ktorá by sa mala niekde končiť alebo začínať. Keď sme pri tom, tak my sme začali, poprosím, pani Vášáryová, nevykrikujte na mňa, ďakujem. Keď sme pri tom začiatku, nie je to ani ako chvála, je to len púhe konštatovanie vzhľadom na to, že tu máme päť, alebo neviem, či už to dokonca nie je šiesta deklarácia, že to bola Slovenská národná strana, ktorá prišla na svojej tlačovke dopredu s informáciou, áno, zajtra predložíme alebo v dohľadnej dobe predložíme deklaráciu po tom, ako bol zverejnený plán pána Ahtisaariho na riešenie budúceho statusu provincie Kosovo. Sľub sme dodržali, transparentne sme predložili, myslím, vcelku dobrý text, ku ktorému sme sa snažili hľadať všeobecný konsenzus. Bohužiaľ, z principiálnej otázky sa stali stranícke preteky. O tri dni na to bola druhá deklarácia zo strany SDKÚ, následne možno o nejaké tri týždne zareagovala aj Strana maďarskej koalície, no a takýmto spôsobom to prišlo až do dnešného predloženia tej ostatnej, toho ostatného návrhu. Deklarácia alebo vyhlásenie, ku ktorému by sme sa mali vyjadriť a na ktoré chcem upozorniť, teda to posledné, ku ktorému sa našla koaličná zhoda troch vládnych strán, vychádza jednoznačne z rešpektovania Charty Organizácie Spojených národov a ostatných noriem, ktoré tu boli citované, mimochodom aj z helsinského procesu. Myslím, že sa zhodneme, že Albánci v Kosove alebo kosovskí Albánci, aby som pripomenul lepšie, o čom hovoríme, je to podobná terminológia, ako hovoríme buď Maďari na Slovensku, alebo slovenskí Maďari, čím chcem povedať, že ide jednoznačne o menšinu, nejde o národ. Spojené národy nepriznávajú medzinárodné právo na sebaurčenie menšinám. Tým je to jasne povedané. Ani úplná, ani čiastočná, nijaká suverenita pre menšinu. Takže, aby som rozptýlil obavy tých, ktorí hovoria, že my schvaľujeme Ahtisaariho plán, na základe ktorého sme my vlastne vystúpili s tou prvou našou deklaráciou je zavádzajúca. Poprosil by som, keby sme si mohli odpustiť nejaké pripisovanie straníckych bodov do vlastných straníckych knižiek. Je tam takisto očakávanie od vlády, že bude zohľadňovať spravodlivé riešenie na západnom Balkáne, pretože aj v programovom vyhlásení vlády, aj v hlavných dokumentoch predchádzajúcich vlád sa západnému Balkánu zo strany Slovenskej republiky prisudzovala mimoriadna alebo prioritná pozornosť. Takže v tomto smere je to kontinuita. Aj z tejto rozpravy je zrejmé, na koho alebo čej strane je väčšina poslancov slovenského parlamentu. Je to princíp spravodlivosti, princíp nenadržiavania jednej priorizovanej menšine alebo skupine, ktorá má možno veľmi dobrý lobing v jednej superveľmoci, ktorej sa dokonca podarilo získať Západ a niektorých poslancov tu sediacich na isté rozhodnutie v roku 1999. Opäť mi padol zrak na citáciu: „UCK používala pri honbe na Srbov v Kosove špecializované jednotky, ktoré sa systematicky uchyľujú k zastrašovaniu a vraždám.“ Zdroj francúzska agentúra Ason France Press. A to uviedla na základe priznania dvoch veliteľov UCK. Mimochodom, pred tribunálom v Haagu, ktorý dosť demonštratívne sa snaží súdiť vojnových zločincov, vypovedal ako svedok aj vysoký predstaviteľ jednej veľmoci, ktorý uviedol, že jeho vláda  plánovala bombardovať Juhosláviu už v roku 1998. Teda rok pred tým, než sa zinscenovali alebo objavili, aby som nikoho neurazil, veľmi emotívne snímky vraždenia v jednej kosovskej dedine. Ako som povedal na začiatku, všetko má svoju pravú príčinu. Mimochodom, 25. marca, teda v roku 1999 cez Slovensko smerom  na vtedajšiu Juhosláviu preletelo už jedenásť bojových lietadiel NATO. To mám ďalší fakt. Pokiaľ zostanem pri tom celostnom uvažovaní, na koho stranu sa postaviť, pretože aj Šalamún  sa musel rozhodnúť, koho dieťa patrí ktorej matke a na jednej strane tu máme Srbov a Srbsko, národné záujmy Srbska a na druhej strane  tu máme agresívnu agilnú militantnú menšinu, ktorá tvrdí, že je utláčaná a dožaduje sa statusu samostatnosti. Pripomeniem slová prezidenta Rugova, ktorý povedal, „šéfovia UCK prijali odzbrojenie len preto, aby vyzerali menej zlí“. Ja si myslím, že nie sme v situácii, keď nemusíme už nikoho presviedčať o tom, či sme menej zlí, či sme menej alebo viac vlasteneckí, alebo principiálni, jednoducho som rád, že slovenské politické sily bez ohľadu na to, či majú, alebo nemajú mierne alebo väčšie názorové rozdiely v prípade riešenia tejto problematiky v podstate všetky zareagovali v tom, že áno, je to potrebné riešiť, je to potrebné riešiť preto, lebo Slovensko by malo prejavovať aj svoju slovanskú príbuznosť. Podobne, ako to robia iné štáty v rámci svojej jazykovej alebo kultúrnej či duchovnej príbuznosti. Táto príbuznosť, ktorú zdôrazňuje SNS, však neuberá mieru spravodlivého riešenia ani v texte predloženej deklarácie. Takže na margo tých, ktorí možno ešte donedávna pochybovali, či má zmysel, alebo nemá zmysel dávať takéto stanovisko, myslím, že sa ozýva ten komplex malého brata, ktorý nás prenasleduje už niekoľko storočí a je načase sa ho zbaviť, pretože spravodlivosť jednoducho nepozná takéto kategórie. Keď Hospodin hľadal desať spravodlivých a žiadal od Abraháma, aby mu ukázal desať spravodlivých a že zachráni zničenie Sodomy a Gomory, tak tých desať spravodlivých sa, bohužiaľ, vtedy nenašlo. Takže pozerajme sa a hovorme svetu, áno, možno tu sedí 150 spravodlivých, ktorí hľadajú riešenie a chceme vyslať istý signál do sveta, že plán pána Ahtisaariho nie je dobrý, pretože nevychádza z tých základných medzinárodných postulátov, ktorým všetci veria a ktoré sa väčšina štátov, národov snaží aj dodržiavať. Takže naše stanovisko je podľa mňa legitímne.  Na druhej strane tu možno máme to, čo je nepísané a čo niektorí publicisti označujú ako nový svetový poriadok. My ho určite neovplyvníme, ale v tej morálnej rovine, keby sme náš hlas nepovedali, tak by sme sa asi cítili vinní aj vzhľadom na to, čo tu už bolo povedané, na tie historické  prepojenia. Jednoducho čestní ľudia vždy vracajú to, čo od iných dostali v akejkoľvek forme. Ja osobne odmietam plán pána Ahtisaariho, pretože mi to pripomína politickú eutanáziu. Je to vlastne asistovaný diktát. Treba len správne čítať. Už som povedal, že našťastie máme čisté ruky a nemusíme sa prihlásiť, bohužiaľ, k takým následkom, ako bolo zavraždených od roku 1999 do roku 2006 927 Srbov. Ďalších 800 bolo zmiznutých, 100-tisíc domov Srbov a Nealbáncov bolo zničených a nelegálne okupovaných. Prečo? Z akého následku? No jednoducho po tých bombách utekali hore. A čo mi je veľmi, veľmi ľúto, tak osem rokov po týchto smutných udalostiach predstaviteľ inej menšiny v Srbsku, maďarskej menšiny povie, aby tí chudáci Srbi z Kosova neutekali do Vojvodiny, lebo to vraj naruší národnostné pomery, ktoré sú v tejto severnejšej provincii. Pripomeňme si, prečo zo 427 sídiel, v ktorých žili  Srbi, bolo 312 očistených od Srbov. Áno, to sú etnické čistky. Prečo? Prečo muselo dôjsť  k takémuto stavu? 156 pravoslávnych kostolov a kláštorov bolo zrovnaných so zemou. Prečo? Kto asistoval takémuto stavu a vyhrocovaniu národnostného napätia? Ak by sme takúto deklaráciu neprijali, tak by sme búrali princíp nedotknuteľnosti hraníc štátov. Rovnako tak by sme ignorovali, že poskytnutie práva na sebaurčenie sa dáva len národom, a nie národnostným menšinám. Možno by sme zbúrali aj celý helsinský akt, ktorý možno už dnešným politikom nič nehovorí, pretože to bola generácia zo 70. rokov. Samotný bývalý generálny tajomník  OSN pán Kofi Annan povedal, že je veľmi znepokojený kvôli meškaniu a nedostatkom v prijímaní štandardov vo väčšine oblastí Kosova. Aby sme rozumeli, o aké štandardy ide, hovorí ďalej, zdroj je z Tlačovej agentúry Slovenskej republiky. Bezpečnostnú situáciu v Kosove označil za veľmi krehkú aj kvôli častým incidentom, ktorých cieľom možno aj z etnických dôvodov sú práve kosovskí Srbi. Bývalý generálny tajomník OSN tu hovorí, že nie páchateľmi, ale obeťami sú Srbi. Dokonca upozorňuje na to, že sústavnými odstávkami elektrickej energie pre lokality obývané srbskou menšinou dochádzalo s tichým súhlasom  tých, ktorí majú dodržiavať právo a spravodlivosť v tejto oblasti. A to všetko pre to,  aby sa dokončila etnická čistka, aby to mohlo vzniknúť, tak ako hovoril náš pán predseda, opäť idea veľkého Albánska za asistencie medzinárodného spoločenstva. Keď sme pri tom, že ako reagovať. Určite si spomeniete na nedávny incident v Perzskom zálive, keď Iránci zajali hliadku Veľkej Británie,  ktorá kontrolovala  istú loď kvôli nejakým podozreniam. Oni sa podriadili a nechali sa odzbrojiť a prečítal som si, že veliteľ USA Andewood, teda bojovej lode Spojených štátov, Erich Horner povedal: „Americkí námorníci by na Iráncov spustili paľbu.“ Čiže neexistujú  dve rovnaké riešenia. Rovnaký identický prípad. Briti sa nechali a podrobili zajať, Američania by okamžite opätovali a  ukázali by silu. Takže chcem povedať, že môžeme mať rôzne názory, ale nevylievajme s tou vodou aj to podstatné z tej vaničky, a to je dieťa. Dieťa srbskej štátnosti, srbskej suverenity, nezávislosti, celistvosti, samozrejme, pri rešpektovaní všetkých základných politických a ľudských práv. My pred predložením deklarácie sme mali aj politické rozhovory s viacerými stranami, ktoré sa snažia vplývať na riešenie tohto problému, ale kľúčové bolo stanovisko srbskej ambasády, ktorá nám tlmočila, že je neprijateľná nezávislosť Kosova a Metohie aj z tých dôvodov, o ktorých sme hovorili. Prečo aj takáto diskusia taká vážna. No určite aj preto, že SNS si uvedomuje, a nech mi je odpustené, ale toto nie je maďarská karta, ale predsa áno, aj my tu máme veľkú menšinu. Sú tiež veľké menšiny ruské, Korzika verzus Francúzsko, Baskovia boli spomínaní, takže, aby sme nevytvorili precedens, nemohli by sme ísť proti sebe, samozrejme, aj vzhľadom na to, čo je o SNS známe, a preto vylučujem akékoľvek  podozrenia v rámci tej novej propagandistickej iniciatívy, ktorú by som nazval – nájdime čierneho Petra a niekomu ho dajme. Pretože to je to najlepšie. A zisťujem, že nielen, ako som hovoril na začiatku, propagandistická alebo mediálna iniciatíva je aj na začiatku konfliktov. Ona je, samozrejme, nutná aj po stanovisku zúčastnených strán a subjektov a je niekedy potrebné dať toho čierneho Petra niekomu. SNS nikomu čierneho Petra nedáva. Preto by som chcel znova zopakovať to, čo hovoril tuná kolega Horváth. Zrejme niekto má problém s chápaním aristotelovskej logiky. Pretože zamieňa si ten trojrad – pojem, definícia, súd, hneď súd je na prvom mieste. Hneď to musím odsúdiť, hneď si tam musím dať tú svoju klasifikáciu, aby som jednoducho predstihol to vysvetlenie, ten obsah a rozsah toho pojmu. Ale ten pojem je veľmi jednoznačný. Vyjadrujeme presvedčenie, že nezávislosť Kosova nie je v záujme stability regiónu. Veľmi jednoduchá redukcia, pokiaľ by mal niekto pojem chápať v súvislosti v dvojriadkovej vete. Keby som bol zlomyseľný, mohol by som ďalej hovoriť, že v jedenástich týždňoch agresie na Juhosláviu, čo bol začiatok konca, ktorý sa my teraz snažíme riešiť, aby nebolo dokonané, dokonané tak, že niekto odstrihne historickú časť suverénneho štátu a dá ho niekomu inému. Spomenutých 3-tisíc cieľov, ktoré boli zničené pri viac ako 45-tisíc preletoch, keď bolo použitých vyše 10-tisíc rakiet s plochou dráhou letu, a to hovoríme o Európe takmer v 21. storočí, pretože to bolo ešte v roku 1999. Môžeme hovoriť viac ako 3 500 priemyselných závodoch a prevádzkach, ktoré boli zničené, bolo zničených 66 cestných, železničných mostov, 50 diaľničných úsekov, zničených 150 lodí, 50 kostolov, monastierov, 30 mestských jadier a centier, 60 architektonicky hodnotných objektov zapísaných v kultúrnych pamiatkach, 330 predškolských zariadení škôl a univerzitných stredísk, ktoré boli zničené. Aby som nezdržoval, pretože viac-menej všetko bolo povedané, dovolím si na záver patetickú vsuvku Jána Kalinčiaka Serbianka, ktorý sa ešte pred 150 rokmi pýtal: „Ty Kosovo, pole bielo našej padlej slávy, pole, čož tak smutne zašumelo, čo že značia tvoje bôle?“ A Kosovo odpovedá: „Jak by som ja nešumelo, srbský synak v putách sedá, srbské dieťa onemelo.“ Ja pevne verím, že slovenský parlament nájde dostatok rozumnej vôle na to, aby našiel zhodu k predloženým deklaráciám, ponúkam tu z 27. marca aj v tom, že pokiaľ sme operatívne hovorili, je tu ešte možnosť, pokiaľ by bola vôľa, niektoré pasáže mierne upravovať. Takže to je ponuka, ktorá platí a je to myslím aj dobrá vôľa na to, aby sme nemuseli opúšťať túto sálu ktokoľvek s pocitom, že má vo vrecku čierneho Petra. Ďakujem pekne za pozornosť.