Laurenčík, Milan, poslanec NR SR (2016-10-25):
Vážený pán predseda, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci. Ďakujem za slovo a som veľmi rád a potešený, že je tu aj hlavný predkladateľ tohto zákona, pán predseda Národnej rady Danko a mám tú česť mať svoj príspevok v jeho prítomnosti. Novela rokovacieho poriadku, o ktorej dnes rokujeme, získala mnoho prívlastkov. Ten taký najviac používaný, náhubkový zákon, alebo zákon, ktorým sa konečne urobí poriadok s opozíciou, lex Matovič a mnohé iné. Dovoľte mi, aby som v mojom príspevku sa vyjadril k jednej časti navrhovanej zmeny rokovacieho poriadku, a to konkrétne k tej časti, kde sa hovorí o vnášaní materiálov, ktoré majú súvis s politickými stranami. Budem citovať novelizačný bod 14: „V § 32 odsek 3 sa vkladajú nové odseky 4, 5, ktoré znejú: „(4) Do rokovacej sály je zakázané vnášať transparenty, plagáty, letáky alebo iné obdobné vizuálne zobrazenia, zbrane, výbušniny a paralyzujúce prístroje a látky. Do rokovacej sály je zakázané nosiť materiály propagujúce politickú stranu alebo politické hnutie alebo šíriace reklamu. Do rokovacej sály je ďalej zakázané vnášať jedlo. Voči osobe, ktorá poruší niektorý z týchto zákazov, predsedajúci postupuje podľa odseku 2.". Čo to znamená ďalej? Je to napomenutie, vykázanie, pokuta. Zo strany koalície prevláda názor, že nie je prospešné a vhodné, aby sa do pléna nosili akékoľvek predmety s väzbou na tú či onú politickú stranu, čo podľa môjho názoru, je nesprávne. Rovnako ako vrcholoví športovci nosia znak svojho športového klubu alebo krajiny na hrudi, ako zamestnanci firmy nosia propagačné predmety v pracovnom, ale aj v mimopracovnom čase, tak aj politici nosia predmety, ktoré sú späté s ich povolaním a prácou. Samozrejme, že dôvody môžu byť rôzne. No jedným z najlogickejších a najzákladnejších dôvodov je preukázanie príslušnosti k určitej skupine ľudí, klubu, občianskemu združeniu, myšlienkovému smeru, atď., na ktorý je daný nositeľ hrdý. Nie je to len akási sprevádzajúca póza. Reprezentovanie nosením, v mojom prípade napr. straníckych odznakov, označuje presvedčenie, politický program a stranu, ktorá ho presadzuje, háji a napĺňa. Označuje vytýčené hodnoty, názory a ciele, ktoré sú stelesnené v samotnom poslancovi, aby ich obhajoval, plnil a tým nesklamal voličov, ktorí mu prejavili dôveru. Ako som už naznačil, tento akt nie je netradičný ani v súkromnom sektore, kde spokojní zamestnanci bez hanby ukazujú, akej spoločnosti venujú svoj pracovný čas. Druhým odôvodnením, ktoré mi napadá, je samotná existencia demokracie. Demokraciu môžeme definovať mimo iného ako systém plurality názorov so slobodou prejavu. A práve názory sa dajú prejaviť neverbálnou cestou, napr. nosením spomínaných zakázaných materiálov. Zákaz takéhoto nosenia by teda podľa môjho úsudku predstavoval obmedzujúci zásah do základných slobôd, ktorými sa pýši každá vyspelá spoločnosť, teda aj Slovenská republika. Žijeme vo svete trhovej, otvorenej ekonomiky, v ktorej sa vo veľkom počte využívajú reklamné predmety. Obklopujú nás nespočetné množstvá letákov, žurnálov, písacích pomôcok a mnohých ďalších predmetov od výmyslu sveta. Nie je teda výnimkou, že aj politická strana produkuje podobné materiály slúžiace na jej propagáciu nielen v predvolebnom období alebo v čase vykonávania mandátov, ktoré, ako som už spomenul, sú vo vyspelej spoločnosti voľne šíriteľné a zverejniteľné. Okrem reklamnej funkcie spomínané predmety mnohokrát predstavujú aj bezprostredné potreby poslanca spojené s úplným a správnym výkonom mandátu, napr. program strany vydaný ako brožúrka. Naša strana vydala nejaké takéto materiály, ktoré bežne v pléne používam, keď chcem hodnotiť nejaký názor poslanca z inej strany, ako my vlastne, ako my sme sformulovali naše programové hodnoty a ako by som trebárs mohol zareagovať na daného poslanca vo faktickej poznámke. Je preto nepochopiteľné, že sa stretávame s návrhom zamedziť túto možnosť v sále parlamentu. Na mieste, ktoré, ako sme sa od samotného pána predsedu dopočuli, ktoré má byť akýmsi zrkadlom a chrámom Slovenska, obmedzenie akejkoľvek základnej slobody občana je neprípustné a rozhodne nevykreslí pekný obraz na zrkadle či, povedzme, na stene chrámu. V neposlednom rade považujem v súčasnosti prerokovávanie tejto neopodstatnenej témy za plytvanie drahocenným časom rokovacieho dňa, ako aj celej tejto schôdze. Je to mrhanie časom, ktorý mohol byť venovaný aktuálnym otázkam, ktoré trápia občanov Slovenskej republiky, aby sa z nášho pomyselného chrámu nedostávali k občanom zbytočné slová, ale aj skutky. Aby z tohto chrámu vychádzali zákony, ktoré pomáhajú ľuďom, ktoré nezvyšujú dane, odvody, rôzne poplatky, aby sme nehádzali polená pod nohy podnikateľom. Nakoľko nesúhlasím s navrhovanou novelou tohto zákona ani s väčšinou pozmeňovacích návrhov prednesených v rozprave v pléne, tak túto novelu zákona nepodporím. Ďakujem za pozornosť.