F. Mikloško, poslanec: (2008-01-29):
Európska únia teda je na akomsi vrchole a zároveň prežíva touto Lisabonskou zmluvou proste historickú chvíľu a historickú premenu. Je to naozaj historický okamih, hoci si to možno mnohí z nás neuvedomujú, pretože znamená úplne nový odraz, úplne nové ideové posunutie a nové, by som povedal, výkonné posunutie do budúcnosti. Z tohto dôvodu každé hlasovanie bude historické. Každý z nás, či chce, alebo nechce, ale raz proste sa história bude študovať, ako dal hlas, pretože je otázkou času, že sa istotne ukáže, čo znamenalo toto hlasovanie a prihlásenie sa k tomuto novému začiatku, na ktorý sa púšťa Európska únia. Je úplne jasné, bolo to tu povedané, že Lisabonskou zmluvou sa vytvára postupne jeden politický subjekt. Ideologickým základom tohto politického subjektu je európska charta ľudských práv. A tu je, už sme o tom viackrát hovorili a ja sa pokúsim o tom hovoriť veľmi zjednodušene, tu začína byť prvý vážny problém, ktorý máme my s tým a ktorý aj ja s tým mám a kde cítim potrebu povedať, že naozaj aj v tomto je to historické hlasovanie. Charta ľudských práv, ako tu už bolo povedané, je nejednoznačný dokument. Uvediem malý príklad. Článok II 73 hovorí: „Vedecký výskum je slobodný.“ Článok II 63 bod 2 ods. d) hovorí: „Zakazuje sa reprodukčné klonovanie ľudských bytostí.“ No, ale postavením týchto dvoch článkov vedľa seba, teda nepriamo možno z toho dedukovať, že napríklad terapeutické klonovanie sa nevylučuje. A to je morálny problém. Pre nás je to morálny problém. Rovnako takéto dvojznačné vyjadrenia, ktoré keď človek vytrhne len jedno z kontextu, neznamenajú nič, ale keď ich dá vedľa seba, tak zavádzajú možnosť eutanázie, zavádzajú úplne iný pohľad na rodinu a na manželstvo. A o tomto, že ako treba vykladať Európsku chartu ľudských práv, bude záväzne pre celú Európsku úniu, a teda aj pre Slovensko rozhodovať Európsky súdny dvor. Sudcovia Európskeho súdneho dvora sú menovaní vládami krajín, a teda vlastne stranícky. To znamená v týchto chvíľach, už aj ako povedal pán poslanec Lipšic, nie nejaký princíp morálny, ale stranícky rozum, stranícka morálka, stranícke videnie ideologické bude rozhodovať o tom, čo bude a čo nebude v budúcnosti morálne, čo bude a čo nebude ďalšími, by som povedal, vytvárajúcimi zákonmi vôbec duchovné duchovného vývoja Európy. Európa je fantastický kontinent, ktorý je neporovnateľný s ničím vo svete. Amerika je odvodená z Európy a z jej civilizácie, ale sila Európy bola vo vzájomnom spolunažívaní viery a rozumu. Sila Európy bola vo vzájomnej kontrole viery a rozumu, mal som na mysli kresťanskej viery. Viera jej dávala inšpiráciu a silu a rozum ju bránil pred náboženským fanatizmom a fundamentalizmom, aj keď nehovorím, že neboli chvíle, kedy sa do takéhoto náboženského fanatizmu zbehlo. Ale rozum v Európe bránil vždy vieru pred tým, čo vidíme dnes vo svete ako náboženský fundamentalizmus a čo sa nám vymkýna z kontroly a čo vyzerá byť ohrozením pre celý svet, a je to založené len na emóciách a len na náboženstve. V tom je Európa neopakovateľná, v tom je tajomstvo jej úspechu, a ak dnes Európa prijíma jeden nejednoznačný, veľmi nejasný, komplikovaný základ celej budúcej existencie, ktorým je Charta ľudských práv, tak či chceme, alebo nechceme sa začína vzďaľovať od svojho vytvárajúceho tajomstva. Čiže to je problém Charty. Ale Lisabonská zmluva zásadným spôsobom začína politicky a legislatívne zjednocovať Európsku úniu. A to si možno ani neuvedomujeme, že čo sa vlastne mení v krajinách Európskej únie aj na Slovensku. Už ratifikáciou európskej zmluvy, Lisabonskej zmluvy, ale ešte viac od 1. novembra 2014 začína platiť väčšinové hlasovanie v Rade ministrov Európskej únie záväzné pre všetky členské krajiny. Chcem upozorniť, že Lisabonskou zmluvou sa mení politický život vo všetkých krajinách Európskej únie, a teda i na Slovensku. Viackrát tu bol spomínaný bývalý prezident Herzog aj ako ústavný sudca, ktorý povedal, že 84 % zákonov Bundestagu proste je len implementácia zákonov Bruselu. Dámy a páni, ale uvedomme si, o čom bude teraz politický život napríklad na Slovensku. Politické strany idú do volieb so svojimi programami, volebnými programami, politickými programami, prídu do vlády, vytvorí sa vládna koalícia a vládna koalícia za štyri roky by mala vydávať odpočet zo svojho vladárenia práve v konfrontácii s tými politickými programami, ktorými išla do volieb. No ale, ak 84 % zákonov bude len implementovať a v krajine nastane zhoršená situácia, na koho sa bude vyhovárať? Je úplne jasné, že od tejto chvíle tá politika, ktorá bola tu štandardom politických zápasov ideí o presadzovanie v parlamente sa končí, ak dovolíte, začína sa politika populizmu a nacionalizmu, pretože každý neúspech sa bude hádzať na hlavu Bruselu, každá vládna koalícia bude svoj neúspech odôvodňovať legislatívou Bruselu. A to, čo bolo za federácie, za všetko bol federál zodpovedný, tak teraz sa to zmení a bude zodpovedný zato Brusel. O tomto začne byť politika v európskych krajinách, v krajinách Európskej únie. A preto dovolím si povedať, aj keď už, samozrejme, veľmi skromne, že práve na tomto vrchole Európskej únie nie je vylúčené, že touto Lisabonskou zmluvou, ktorá mala upevniť Európsku úniu, sa začína jej pomalý rozpad. Dámy a páni, stojíme naozaj pri historickom hlasovaní a každý sa nejakým spôsobom k nemu musí vyjadriť. Chcel by som predsa trošku tak pichnúť. Samozrejme, že reakcia bude tvrdá, ale ak bude SNS hlasovať za túto európsku zmluvu, tak sa tak budem pousmievať nad tými heslami – Cudzie nechceme, svoje si nedáme alebo Dosť bolo Prahy. Samozrejme, tie heslá sa dajú zmeniť. Napríklad, že dosť bolo Prahy, málo bolo Bruselu, ale po tomto všetkom skutočne iné neostane len rečniť v Černove pri pamätníku alebo na Bradle. Páni z HZDS, samozrejme, tiež mi nedá, aby som sa k nim nevyjadril. Myslím si, že tak ako s veľkou slávou prijali Deklaráciu o zvrchovanosti, tak v tejto chvíli svojím hlasovaním za  túto zmluvu jej dajú takú po širáku, že tá plť, na ktorej sa viezli tí širákoví národovci, sa skoro potopí. Páni v HZDS na čele s ich predsedom boli veľkí federalisti, tuhí, takže sa to nedalo až vydržať. Boli veľkí národovci. Teraz sú veľkí Európania. No šťastie, že pritom nezabudli trošku aj na seba. Páni v SMER-e si myslím, že nevedia, o čom idú hlasovať. Chcú politický úspech. Robert Fico potrebuje úspech, naša diplomacia potrebuje úspech, a to je motív, prečo budú hlasovať za túto zmluvu. Páni v SMK si myslím, že pokiaľ nie sú vo vláde, viac dôverujú legislatíve Bruselu ako Bratislavy, a preto chápem, mám pochopenie pre nich, že budú hlasovať za túto zmluvu. A páni v SDKÚ chcú byť modernou pravicovou stranou, ktorá je v náručí takzvaných módnych intelektuálov. Preto sa tiež nedivím, že budú hlasovať za túto zmluvu. Ja som povedal svoj názor, prečo budem hlasovať proti. Rád by som povedal aj na pána prezidenta Gašparoviča, hoci  si ho vážim a vážim si ho ako človeka na poste v úrade. Pán prezident Gašparovič dneska vraj napadol opozíciu za tento postoj, ktorý teda chce zaujať na tejto schôdzi. Ale ja sa pýtam, čo robil pán prezident Gašparovič nato, aby zjednotil a upokojil politickú scénu? Načo je tam? Vyznamenania dvakrát do roka sú pekná vec. Ale prezident má veľkú možnosť vstupovať do politických sporov a byť tým, ktorý je nestranícky a ktorý je nad tým a môže nájsť riešenia. (Potlesk.) Dámy a páni, ďakujem vám, že ste ma počúvali. Ako vždy, bolo to vynikajúce vystúpenie. (Smiech v pléne.) Želám vám šťastnú ruku pri hlasovaní. (Potlesk.)