B. Bugár, podpredseda NR SR: (2005-01-18):
M. Vajda, poslanec: Vážený pán predsedajúci, ctené dámy poslankyne, páni poslanci, vážený pán minister, vážení hostia, myslím, že je adekvátne začať hamletovskou otázkou z terajšej diskusie: Byť či nebyť? Naša spoločnosť je priebežne traumatizovaná a dramatizovaná vytváraním umelých problémov, aby sa odvrátila pozornosť ľudu od morálneho a materiálneho rozkladu republiky predchádzajúcimi i terajšími vládnymi garnitúrami. Programátori ovládaní slovenským i svetovým kapitálom dokonale vychádzajú z metódy, že každé čudo trvá iba tri dni. Dúfam, že náš intelekt nás predurčuje pochopiť, že tento pojem je parafrázovaním predmetnej veci. To terajšie čudo zdvihlo zo stoličiek politickú, intelektuálnu, národnú a divadelnú obec, z inej pozície, ale v jednom sa úplne zhodnú, že základným vinníkom je socialistický arealizmus so svojimi megastavbami Národného divadla, Slovenského rozhlasu, Slovenskej televízie, treba dodať, že ďalším vinníkom a zločinom je totalitný program kultúrnej revolúcie, ktorý si kládol za cieľ, aby sa dramatické, výtvarné, hudobné i literárne umenie stalo prirodzeným duchovným majetkom aj robotníka, aj roľníka a nielen panských dvorov. V týchto dňoch v Koaličnej rade, vo vláde i v komunikačných prostriedkoch sa s mimoriadnou intenzitou skloňujú slová národ, verejnosť a kultúra zrejme preto, aby sa na určitý čas prehlušil problém nezamestnanosti, rastu biedy, chudoby, zločinnosti, aby sa zatienil problém výpredaja strategických podnikov, zodpovednosť za spôsobené škody štátu v miliardách a naše nemorálne výdavky na tzv. mierové zbory a na rôzne náklady spojené s návštevami významných osobností, pretože Slovensko je oázou pokoja a istoty pred hnevom našej i svetovej chudoby. Som presvedčený, že je národnou hanbou robiť z Národného divadla obchod a argumentovať i takou duchovnou nízkosťou, že nemôžeme prevádzkovať tento svätostánok národnej kultúry pre rakúskych dôchodcov a ďalej že prevádzkovanie Národného divadla zničí prevádzku profesionálnych divadiel na Slovensku. A šlágrom kultúrnej hlúposti je snaha urobiť z Národného divadla kočovnú divadelnú scénu. Táto nehoráznosť sa mohla splodiť len v hlavách, ktoré sú naplnené hodnotovou zvrátenosťou a pre ktoré je predmetom kúpy a predaja jednoducho všetko. Ak si vnútorne neosvojíme to, že politika je schopnosť viesť štát a že štát je ľudské spoločenstvo, za vývoj ktorého by politici mali niesť najväčšiu morálnu zodpovednosť, potom si myslím, že politika je v ľudskej zvrátenosti. Dávno pred nami vodcovia spoločnosti pochopili, že človek na svoj pokoj potrebuje chlieb a hry. A za 15 rokov kapitálu alebo, ak chcete, demokracie tomuto človeku beriete chlieb aj dôstojné hry, ktoré nahrádzate divokou násilnou filmovou tvorbou zo Západu motivujúcou násilie a zločinnosť, ďalej, umelecky primitívnymi televíznymi súťažami, ktoré ochudobňujú človeka nielen na duši, ale aj na peňaženke, s vytváraním falošnej nádeje na rýchle zbohatnutie. Vy tomu hovoríte umelecká sloboda. My komunisti pre zmenu tomu hovoríme umelecké barbarstvo. Dámy a páni, nemám odvahu povedať, že nechápete, že dramatický umelec vyzrieva okolo päťdesiatky, že je to obdobie vrcholu slávy a schopnosti odovzdať spoločnosti umelecké hodnoty na najvyššej úrovni. Vaša nekultúrna moc zlikvidovala jednu umeleckú generáciu a z osobností divadelného a filmového sveta ste urobili dobre platené reklamné atrapy od poisťovne až po dámske intímne vložky. Národné divadlo bolo zásobárňou divadelných pondelkov, liahňou pre pozitívnu filmovú tvorbu a umeleckú i ľudskú autoritu pre celé generácie socialistického Česko-Slovenska. Dnes je už z toho iba nostalgia v podobe slávnej éry šesťdesiatych a sedemdesiatych rokov od tanečnej hudby, spevu, divadla, literatúry, výtvarníctva, sochárstva až po divadlo. Naše folklórne i vokálne súbory obdivovala západná Európa na rôznych festivaloch, kde spravidla stáli na stupňoch víťazov. Na školách, v osvetových zariadeniach, závodných kluboch odborov sme mali stovky súborov a krúžkov záujmovo-umeleckej činnosti, ktoré boli základným cieľom etickej výchovy a estetizácie medziľudských vzťahov. To všetko ste nahradili drogovým priemyslom, krčmami, herňami, barmi, masážnymi salónmi na profesionálnu devastáciu mladej generácie pod zástavou demokracie a ľudských práv. Vyvážali sme do sveta za socializmu vyspelé a morálne umenie a za demokracie vyvážame lacnú kvalifikovanú pracovnú silu a krásne slovenské dievčatá na obchodovanie s bielym mäsom, aby nás chválil svetový kapitál za transformáciu na úkor ožobračovania vlastného ľudu. Treba považovať za nekompetentné tejto vlády, že morálne klesla až tak hlboko, že parlament musí robiť arbitra a ochrancu najvýznamnejšiemu reprezentantovi národnej kultúry. Súhlasím s tými, ktorí tvrdia, že bez koruny sa to nedá robiť. Ale i takí slávni vodcovia, ako sú páni Dzurinda a Rusko, si musia uvedomiť, že medzi zemou a nebom sú veci, ktoré sa korunou merať nedajú ani sa merať nemajú. Bolo by veľmi zaujímavé, keby dostavbu a prevádzku toho istého Národného divadla mal hodnotiť a zabezpečovať pán Rusko z pozície funkcionára Socialistického zväzu mládeže. Pravdepodobne ani jeden odporca by sa snáď do nastávajúceho dňa nezobúdzal v pôvodnej funkcii. Ale svet sa zmenil, a preto je pán Rusko iný. Doba je iná aj funkcia Národného divadla sa zmenila. Nepodarilo sa to realizovať. Ďakujem vám za pozornosť všetkým.