J. Rydlo, poslanec: (2007-03-23):
Informácia o pripravovanej novele bola zverejnená až prostredníctvom internetu v medzirezortnom pripomienkovom konaní. Pripomienkovali ju Filozofická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave a špecializované verejné archívy. Tieto organizácie neboli priamo v medzirezortnom pripomienkovom konaní oslovené, preto sa ich pripomienky do záveru pravdepodobne nedostali. V odbornej verejnosti sa diskutovalo len o zmene okruhu pôvodcov, ktorí budú mať povinnosť predkladať na schválenie registratúrne poriadky. O iných zásadných zmenách sa v novom zákone vôbec neuvažovalo a napriek tomu do parlamentu bola predložená novela v znení, ktoré nepoznal ani najvyšší poradný orgán ministra vnútra pre otázky archívnictva a Vedecká archívna rada. Takéto počínanie ministerstva vnútra považujem za nezodpovedné a osobne aj za neprípustné. V návrhu novely zákona, ktorý predložil do parlamentu pán podpredseda vlády a minister vnútra do prvého čítania došlo dokonca k zásadným zmenám v § 1. Do § 1 je navrhovaný nový odsek, podľa ktorého je spod účinnosti zákona o archívoch a registratúrach vyňatá registratúra Slovenskej informačnej služby a Vojenského spravodajstva. Zákon o archívoch a registratúrach sa týka všetkých archívov a registratúr v Slovenskej republike, nielen verejných archívov, preto takéto obmedzenie v zákone je podľa odbornej verejnosti nesprávne. Slovenská informačná služba a Vojenské spravodajstvo sú tvorcami registratúry, niektoré z nich z ich záznamov budú po uplynutí vysokej úložnej lehoty archívnymi dokumentmi, ku ktorým podľa požiadavky pôvodcu môže byť stanovenie reštriktívny a veľmi obmedzený prístup. Z tohto dôvodu je nevyhnutné, aby svoje záznamy riadne odborne evidovali. Len tak je možné predísť nekontrolovateľnému a ľubovoľnému zničeniu dokumentu a ich účelovej manipulácii. Cieľom zákona o archívoch a registratúrach je úprava tvorby registratúry v záujme zachovania archívnych dokumentov z celého územia Slovenskej republiky, preto je neprípustné, aby niektoré štátne subjekty, ktoré sú financované z verejných prostriedkov boli vyňaté spod účinnosti tohto zákona. Druhým a podľa môjho skromného názoru závažným problémom je navrhovaná zmena znenia § 6. V prvom čítaní aj v kluboch sa na túto tému už diskutovalo, nie však s dostatočnou odbornosťou. Preto odvolávajúc sa na nespochybniteľné faktografické údaje Spoločnosti slovenských archivárov so sídlom v Slovenskom národnom archíve v Bratislave a Katedry archívnictva a pomocných vied historických Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave si dovoľujem oboznámiť slávnu snemovňu s niekoľkými skutočnosťami a formulovať v tomto druhom čítaní niekoľko pozmeňujúcich návrhov, ktoré žiadam zohľadniť v diskutovanej novele spod tohto zákona, pričom, panie poslankyne, páni poslanci, vašu pozornosť si dovolím upriamiť na skutočnosť, že zámerom  mojich pozmeňujúcich návrhov sú len odborné otázky týkajúce sa predmetu zákona a profesie archivár. Keďže neviem, prečo gestorský výbor odporučil neschváliť niektoré pertinentné návrhy zmien, čo prijal napríklad výbor pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien či ústavnoprávny výbor s odvolaním sa na požiadavky špičkových odborníkov archívnej verejnosti, prosím, aby zo spoločného hlasovania boli z čl. I vyňaté body 3, 5, 2, 7, 8, 10, teda 6, slovom šesť a hlasovalo sa o nich samostatne. 3, 5, 2, 7, 8 a 10. Za bod 2 doplniť nový tretí bod novely, ktorý znie: „V § 4 ods. 2 písm. b) znie: „b) Špecializované verejné archívy.“.“ Nasledujúce body novely sa prečíslujú. Odôvodnenie. Nahrádza sa pomenovanie archívov štátnych rozpočtových organizácií a štátnych príspevkových organizácií súhrnným pojmom špecializované verejné archívy, ktoré lepšie vyjadruje osobitný charakter týchto archívov, ktoré patria medzi najvýznamnejšie inštitúcie vedy, kultúry a štátnej správy Slovenskej republiky. Súhrnný pojem špecializované verejné archívy odsúhlasila Vedecká archívna rada, poradný orgán ministra vnútra Slovenskej republiky pre vedecké a odborné otázky archívnictva v roku 2004. V praxi je tento termín zaužívaný. V záujme je zosúladiť rozhodnutie Vedeckej archívnej rady s praxou a legislatívou v európskych krajinách, ktoré definuje vo svojich legislatívnych normách tieto archívy ako špecializované alebo odborné archívy. Ide o archívy ústredných najvýznamnejších štátnych orgánov a organizácií s celoslovenskou pôsobnosťou v oblasti vedy, kultúry a štátnej správy, ktoré vznikli so súhlasom Ministerstva vnútra Slovenskej republiky. Napríklad historických archívov ako Slovenskej akadémie vied, Slovenského národného múzea, Slovenskej národnej galérie, Pamiatkového úradu, Mincovne Kremnica, archívov orgánov štátnej správy, ako napríklad Národnej rady Slovenskej republiky, Kancelárie prezidenta republiky, ministerstva zahraničných vecí, Ústavu pamäti národa, vysokých škôl, Slovenskej technickej univerzity, Ekonomickej univerzity a ďalších. Ich výnimočné postavenie im bolo priznané preto, lebo sú to archívy orgánov a organizácií celoštátneho a mimoriadneho významu s osobitným postavením a zameraním a so špecifickými dokumentmi. Spĺňali všetky kritériá, ktoré im ukladal platný zákon o archívnictve. Aj predošlé zákonné normy riešili otázku týchto archívov v osobitných paragrafoch, vládne nariadenie č. 29/1954 Zb. a nariadení zo 7. mája 1954 v § 11 ods. 2 – minister vnútra môže určiť tiež výnimku pre niektoré celky zvláštneho významu. Zákon Slovenskej národnej rady č. 149/1975 Zb. o archívnictve v § 26, v ktorom sa označujú ako archívy organizácií osobitného významu a vymedzujú sa ich zberné oblasti. V zákone Slovenskej národnej rady č. 332/1992 Zb. o archívnictve  úplné znenie, ako vyplýva zo zmien a doplnení vykonaných zákonom Slovenskej národnej rady č. 571/1991 Zb. v § 26 sú nazvané ako osobitné archívy. V zákone č. 395/2002 sú tieto archívy v sústave archívov už nazvané v § 4 ods. 2 písm. b) ako archívy štátnych orgánov, štátnych rozpočtových organizácií a štátnych príspevkových organizácií bez bližšej špecifikácie a v písm. d) ako archívy právnických osôb zriadených zákonom. Patria sem archívy Slovenskej televízie a Slovenského rozhlasu. Fondy týchto inštitúcií sú súčasťou archívneho dedičstva a národného kultúrneho dedičstva. Druhý pozmeňujúci bod. K čl. I bodu 5 spoločnej správy výborov Národnej rady. Bod 3 vypustiť. Odôvodnenie. Uvedený návrh sleduje ochranu odborných predpokladov pre výkon funkcie archivára. Odmietnutím požiadavky na zachovanie znenia § 6 ods. 3 písm. b) bod 1 doteraz platného zákona č. 395/2002 Z. z. o archívoch a registratúrach sa de iure popiera zmysel existencie vyše polstoročia jestvujúceho univerzitného štúdia archívnictva a pomocných vied historických a potreby vysokoškolsky vzdelaných archivárov na Slovensku. Náročné odborné úlohy v archíve môžu plniť len odborne pripravení a najmä kvalifikovaní archivári. Práca s archívnymi dokumentmi si vyžaduje špecializovanú odbornú prípravu. Znalosť archívnej teórie a praxe, komplexu špeciálnych historických disciplín, pomocných vied historických a dejín správy na území Slovenska a celej Európy, ako aj cudzích jazykov. Latinčiny, nemčiny, maďarčiny, a to nielen živých jazykov, ale aj v ich stredovekej podobe. Napríklad pri spracúvaní stredovekých listín. Vzdelanie v týchto odboroch poskytuje vysokoškolské štúdium archívnictva a pomocných vied historických, ktoré sa už od roku 1950 realizuje na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, v súčasnosti na Katedre archívnictva a pomocných vied historických Filozofickej fakulty Univerzity Komenského. Navrhovaná dikcia bude mať negatívny dopad na ďalší rozvoj a napredovanie archívnictva v Slovenskej republike. Problematike dosiahnutia profesionálnej mobility európskeho archivára sa venovala aj Medzinárodná rada archívov, ktorá zasadala 17. až 21. mája 2006 vo Varšave. Špecifická práca archivára je vysoko odborná a absolventi iných odborov teda nemôžu kvalifikovane nahradiť archivára a následne zabezpečiť adekvátnu odbornú úroveň archívnych činností v archíve, pretože toto špecifikované vzdelanie poskytuje len odbor archívnictva a pomocných vied historických. Údaje, ktoré spomínali v prvom čítaní pán podpredseda vlády a minister vnútra, 179 archivárov a z toho vraj 9 s univerzitným vzdelaním v odbore je potrebné poopraviť. Tieto čísla môžu pochádzať z podnikových archívov. Archívy podnikov uchovávajú len dokumenty pochádzajúce z vlastnej činnosti, prípadne z činností ich právneho predchodcu. Sieť podnikových archívov na Slovensku zatiaľ nie je vybudovaná. Väčšina pôvodcov disponuje len s registratúrnymi záznamami, ale niektoré z nich uchovávajú skutočné archívne dokumenty, ktorým už uplynula lehota uloženia, preto nie sú klasickými historickými archívmi v pravom zmysle slova. Dotvorenie siete podnikových archívov je možné postupne, kvalifikačné predpoklady pre tento typ archívov poskytne bakalárske štúdium archívnictva na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Skutočný počet odborne kvalifikovaných archivárov na Slovensku je nasledovný. Univerzitné štúdium archívnictva a pomocných vied historických na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. K dnešnému dňu ukončilo štúdium archívnictva na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského 541 absolventov. V súčasnosti dobiehajú tzv. slabé ročníky 6, 7, ale o dva roky budú už končiť ročníky s počtom cca 10 až 13 absolventov ročne a tento počet bude postupne narastať až na 20, 25. Okrem toho v budúcnosti sa počíta s 20 až 30 absolventmi bakalárskeho štúdia, ktorí budú zameraní najmä na správu registratúry, a to nielen pre archívy, ale aj pre hospodársku, resp. podnikateľskú sféru. Štátnych archívov máme 46, v nich vysokoškolsky vzdelaných pracovníkov 157. Z tohto počtu je minimálny počet pracovníkov s inou špecializáciou. Okrem absolventov archívnictva a pomocných historických vied sú v archívoch zamestnaní aj absolventi iných odborov ako história, latinčina alebo tí, ktorí zabezpečujú špecifické profesie, ako sú ekonómovia, chemici a reštaurátori, venujú sa ochrane archívnych dokumentov. V sieti štátnych archívov pracujú aj stredoškolské archívne kádre. Sú, žiaľ, aj také archívy, kde archivári s odbornou aprobáciou archívnictva pomocné historické vedy chýbajú. Tu spravidla odborná práca stagnuje. V špeciálnych verejných archívoch, ktorých je 24, majú 189 pracovníkov, z toho 101 vysokoškolsky vzdelaných pracovníkov. Absolventov univerzitného štúdia odbor archívnictva  a pomocné historické vedy na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského je ich 41, stredoškolských kádrov je 88 a odborné archívne vzdelanie zo strednej školy knihovníckej, ktorá viacej neformuje archivárov, sú dvaja. Medzi stredoškolákov sú započítaní napríklad aj zvukoví technici v Slovenskom rozhlase alebo Slovenskej televízii, pretože sú v personálnom stave archívov a pracujú so zvukovými alebo obrazovými archívnymi dokumentmi. Keďže novelou by sa znížili kvalifikačné predpoklady vo všetkých archívoch na Slovensku, nielen v podnikových, ale aj v štátnych, ktoré uchovávajú archívne dedičstvo Slovenskej republiky, nemožno súhlasiť s navrhovanou zmenou znenia § 6. Pôvodné znenie § 6 ods. 3 písm. b) bod 1 ostáva teda zachované. Úlohy archívu, citujem, „plní aspoň jedna osoba s vysokoškolským vzdelaním v študijnom odbore archívnictvo a pomocné historické vedy“. Musím upozorniť aj na to, že napríklad absolventi najpríbuznejšieho vedného odboru histórie nezískajú počas svojho štúdia žiadne poznatky z archívnej teórie, ale len elementárne zo základných pomocných vied historických, akými sú diplomatika, paleografia a obzvlášť dejiny správy atď. Študijná špecializácia historikov je totiž zameraná na využívanie, a nie na tvorbu archívnych fondov. A v tom je podstatný rozdiel. Odborné archívne vzdelanie na vysokej škole nemôže nahradiť niekoľkohodinový kurz pre pracovníkov archívov o tom, ako sa má narábať so spismi a písomnými materiálmi z hľadiska historického a dokumentárneho. Archivár v konečnej fáze rozhoduje, aké dokumenty vo fonde ostanú. On určuje ich archívnu historickú hodnotu v budúcnosti, musí poznať históriu pôvodcu fondu v celom historickom kontexte dejín, aby správne rozhodol. Musí sa postarať o to, aby bol archívny dokument uložený v štruktúre fondu na logicky správnom a prirodzenom mieste. Štruktúru fondu vytvára sám, ale zohľadňuje budúcich používateľov fondu ako historikov či širšiu verejnosť. Pri odbornom spracúvaní archivár využíva, samozrejme, aj modernú počítačovú techniku. Toto vysvetľuje vedeckú odbornú prácu archivára pri spracúvaní a sprístupňovaní archívnych fondov, archívnych zbierok. K čl. I bodu 2 spoločnej správy výborov. Navrhujem doplniť nový bod 1, ktorý znie: V druhom odseku 1 sa slová „archívy odborné“ dopĺňa slovo „vedecké“. Následne body prečísľovať. Odôvodnenie. Archív je vedecko-odborné pracovisko, ktoré preberá, eviduje, ochraňuje, sprístupňuje, odborne vedecky spracúva archívne dokumenty. Je potrebné zosúladiť de facto existujúcu skutočnosť, že archív je vedecko-odborným pracoviskom. K čl. I bodu 7. Bod 7 znie: „V § 16 ods. 2 sa vkladá nové písm. b), ktoré znie: „a) evidovať záznamy, ktoré vznikli z jeho činnosti, ako aj doručené záznamy v registratúrnom denníku“.“ Doterajšie písmená b) až k) sa označujú ako písmená a) až j). Odôvodnenie. „Z praxe je zjavné, že citácia evidovať záznamy, ktoré vznikli z jeho činnosti a došlé záznamy,“ koniec citácie, by mohla viesť k nesprávnemu výkladu. Nie je z nej jasné, že evidencia záznamov sa vykonáva v registratúrnom denníku, a to v jednom. Z praxe vieme, že pôvodcovia by nevytvárali spisy. K čl. I bod 8 vládneho návrhu. Bod 8 znie: „V § 16 ods. 2 písm. b),“ citujem, „b) vypracovať registratúrny plán a predložiť ho na schválenie Štátnemu ústrednému archívu alebo Štátnemu archívu s regionálnou územnou pôsobnosťou. Platí pre všetky právnické osoby, od tejto povinnosti sú oslobodení pôvodcovia z činností, ktorou nevznikajú záznamy majúce trvalú dokumentárnu hodnotu, t. j. fyzické osoby.“.“ Odôvodnenie. Pozmeňujúci návrh sleduje zjednodušenie vymedzenia povinností jednoznačného postupu pri spracúvaní a schvaľovaní registratúrneho plánu, ktorý schvaľuje Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, odbor archívov a registratúr, Štátny ústredný archív alebo Štátny archív s územnou pôsobnosťou. Dôvodová správa uvádza, že hlavným cieľom predloženého návrhu zákona je zrušenie všeobecnej povinnosti pôvodcov registratúr vypracovať registratúrny poriadok. Formulácia tejto povinnosti nie je laickej verejnosti jasná. Teda k čl. I bodu 10 spoločnej správy výborov navrhujem 14. bod sa vypúšťa. Ďalšie body sa prečíslujú. Odôvodnenie. V pôvodnom znení bodu 20 sa nerieši spôsob dokazovania doručovania návrhu na vyradenie a takáto forma by viedla k možnosti vyraďovať záznamy bez súhlasu štátnych archívov. V návrhu nie je uvedené, ako sa bude dokazovať, že povolenie k vyradeniu záznamov skutočne nebolo zaslané počas doby dvoch mesiacov. Dáva sa tým priestor k možným nekontrolovaným vyraďovaniam záznamov z registratúrnych stredísk. Slávna snemovňa, panie poslankyne, páni poslanci, prosím vás, panie poslankyne, páni poslanci, aby ste súhlasili s tými mojimi pozmeňujúcimi návrhmi k novelizácii zákona č. 395/2002 Z. z. o archívoch a registratúrach a o doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 515/2003 Z. z. vládneho návrhu zákona č. 178. Vznášam ich preto, aby nový zákon o archívoch a registratúrach zabezpečil kvalitnú prácu slovenských archivárov a umožňoval zachovať archívne bohatstvo Slovenskej republiky, ktoré je súčasťou kultúrneho dedičstva Slovákov a národnostných menšín, ktoré na Slovensku žijú a ktoré sa aj takýmto spôsobom zviditeľňujú v rodine európskych národov. A ako zvyknem hovoriť, vďačím sa vám za pozornosť, ktorú ste venovali týmto mojim slovám. Čo sa vám páčilo, povedzte iným, čo sa vám nepáčilo, povedzte mne. Ďakujem. (Potlesk.)