M. Fronc, poslanec: (2008-05-20):
Rokujeme o zákone o výchove a vzdelávaní, o školskom zákone. A som presvedčený, že nielen v rezorte školstva, ale v celej krajine je to zákon a mal by to byť zákon roka, dokonca zákon celého volebného obdobia. A mal by to byť zákon, o ktorom sa vedie naozaj široká diskusia odborníkov, pedagógov, rodičov aj žiakov, študentov v médiách. Jednoducho je to o budúcnosti celej krajiny. A chcel by som aj pripomenúť, že sme dnes v období, keď tento štát prosperuje. Keď nie je potrebné hľadať v Štátnej pokladnici peniaze na to, aby bolo na platy učiteľov. A nie je potrebné v tejto chvíli už riešiť dezolátny stav školských budov, keď vám tečie do školy a v triedach sú rozostavené vedierka. Chvalabohu, tieto hlavné problémy sú za nami. A sú za nami aj vďaka reformám, ktoré urobili predošlé vlády, aj vďaka tomu, že obyvatelia tejto krajiny boli trpezliví a boli si v tých ťažkých časoch ochotní aj utiahnuť opasok. A navyše, čo vidím, vládna koalícia disponuje 85 hlasmi. Od roku 1989, od nežnej revolúcie, ešte nemal žiaden minister školstva takú šancu urobiť obsahovú reformu vzdelávania, ako má súčasný pán minister Mikolaj. Ale čo vidím? Čo počujem? V médiách, vo verejnosti minimálny záujem, rozpaky? A počujem ticho. Aj tuná ticho a mlčanie. Hlboké mlčanie odborníkov, pedagogickej komunity, študentov a rodičov. A tak sa mi chce zvolať spolu s klasikom: „O tempora! O mores!“ Toto dnes máme mať, že by nám nezáležalo na budúcnosti tejto krajiny, že by nám bola budúcnosť Slovenska ľahostajná?! Pán minister školstva, pán Mikolaj, zredukoval diskusiu o školskom zákone, o reforme, podľa mňa, reforiem len na problém menšinového školstva. Pán minister sa sporí o počte hodín maďarčiny, ako budú vyzerať učebnice s vyučovacím jazykom menšín. Ale čo sa budú učiť slovenské deti? Či budú mať nové a lepšie učebnice? To ho netrápi?! Aj učebnice slovenčiny. A dnes môžete sa dočítať, pre istotu funguje presne naopak. Zlikvidoval všetky šlabikáre, zostal len jeden jediný. No ja toto musím povedať, aj keď to neznie príjemne, jednoducho niet sa čo čudovať, jednoducho strana, vládna, SNS a vládna koalícia vykšeftovala schválenie Lisabonskej zmluvy za svoju národnú agendu. Ale to je vizitka SNS v prvom rade. Namiesto vecnej debaty a hľadania dobrej reformy musím povedať, že tu je absolútna arogancia vládnej moci. V gestorskom výbore, v parlamentnom výbore pre vzdelanie ste dvoma hlasovaniami jeden pre radovo 70 vecných návrhov a druhý pre radovo 80 legislatívnych návrhov odhlasovali zmeny. Jednoducho toto bez rokovania o vecných návrhoch, o diskusii paušálne bolo odsúhlasené. Teda 150 návrhov takto približne prešlo a nikto podľa mňa nevedel, čo schvaľujeme, ani poslanci vo výbore, ani minister. A nikto, ani šachový génius Kasparov by nevedel a nevie, o čom bude školský zákon po rozprave dnes, keď budeme potom hlasovať. Ja som presvedčený, že čas ukáže, tak ako to ukázal v prípade vysokoškolského zákona, a toto je podstatne ešte komplikovanejšie a zložitejšie, čas ukáže, že výsledok bude v prvom rade jeden chaos. Takže ja som už pri diskusii v prvom čítaní povedal, že áno, pán minister a vláda splní formálne programové vyhlásenie vlády a jednoducho presadí zákon o výchove a vzdelávaní. Ale súčasne som povedal, že týmto sa stane to, že zabije reformné úsilie na mnoho rokov. Možnože ďalších dvadsať rokov sa budeme rovnako trápiť, ako sa teraz trápime so školským zákonom. So zákonom, ktorý je podľa všetkých, ktorí sme tu z opozície, ktorí sme vystupovali, zlý a upozorňujeme na jeho problémy. Jednoducho budeme prešľapovať a ostatné krajiny nám budú utekať. Tak obľúbené spomínané Fínsko sa nám vzdiali už nie na míle, ale na desiatky míľ. Viete, ten, kto pozná školstvo, vie, že po štvorročnom pôsobení ministerky zo SNS pani Slavkovskej osem rokov všetci ostatní ministri bez ohľadu na politickú príslušnosť museli naprávať chyby a nedostatky, čo sa tam udiali. A teraz sa pýtam. Chceme, pán minister, chceme, aby slovenské školstvo bolo odsúdené znova na osem rokov reparácií po ministrovi zo SNS? (Reakcia ministra.) Pán minister... (Reakcia ministra: Ospravedlňujem sa.) Pán predseda, ja som poprosil a toto už pokladám za nekorektné.