B. Bugár, podpredseda NR SR: (2001-09-04):
J. Švec, poslanec: Ďakujem, pán predsedajúci. Myslím si, že táto téma je príliš vážna na to, aby sme sa zapodievali niečím iným. Očakáva sa, že OSN v New Yorku prijme rezolúciu, ktorá sprísni napríklad okrem iného i hraničné kontroly detských cestovných dokladov a zavedie nové účinné opatrenia, ktoré odstránia administratívnu benevolenciu recipientných krajín pre nekalé adopcie detí. Napriek tomu, že Slovenská republika podpísala a následne ratifikovala všetky kľúčové dokumenty OSN, Európskej únie, Rady Európy, dovoľujem si tvrdiť, že ochrana práv detí je v našej krajine nedostatočná. Málo sa dosiaľ vykonalo na základnú ochranu týraných a zneužívaných detí, mladistvých a žien. Našej legislatíve napríklad chýba právny nástroj na účinné odhaľovanie týchto trestných činov, ktorých odhaľovanie je naozaj problematické. Zákon o rodine, jeho rekodifikácia sa pripravuje, nepočíta s novými formami trestných činov, akými je obchod s deťmi, týranie a zneužívanie detí, detská prostitúcia, pornografia a zneužívanie detí na transplantáciu párových orgánov. Novela Ústavy Slovenskej republiky zavádza inštitút ochrancu ľudských práv – ombudsmana, nepočíta však so špecializovanými zložkami tohto úradu. V nadväzujúcom zákone bude potrebné zriadiť okrem iných odborov i odbor ochrancu práv detí, mládeže a rodiny a koordinovať jeho prácu v rámci celej Európy i zámoria najmä v súvislosti so skutočnosťou, že i našu krajinu neobišla vlna násilia páchaná na deťoch, mladistvých a ženách. Tento neľudský fenomén nadobudol v našom regióne také rozmery, že doteraz prijaté opatrenia – Linka dôvery, školskí psychológovia, lekári, nútené umiestňovanie detí v domovoch, azylové domy atď. – sú málo účinné. Dámy a páni, rád by som pripomenul, že v susednom Rakúsku prijal 21. júna tohto roku parlament zákon o povinnosti lekárov hlásiť orgánom činným v trestnom konaní každé podozrenie z týrania a sexuálneho zneužívania detí. U nás podobný zákon nie je. (Reakcia z pléna.) Iniciatíva sa prenecháva najmä na mimovládne organizácie. Ich kompetencie sú natoľko limitované, že vo väčšine prípadov odhaleného evidentného násilia na deťoch sú voči páchateľom bezmocné. Dámy a páni, napriek tomu, že pán doktor Gašparovič tvrdí, že takéto zákony máme, ja pripúšťam, že ich môžeme v nejakej limitovanej podobe mať, ale vzhľadom na to, čoho sme svedkami a na čo sme upozorňovaní z Európy, že Slovensko sa stáva koridorom obchodu s deťmi, že u nás stúpa násilie na deťoch a na ženách, že neexistujú dokonalé mechanizmy na to, aby sme vedeli tieto trestné činy nielen odhaľovať, ale aj postihnúť, si myslím, že výzva, ktorú pripravil výbor a o ktorej teraz hovoríme, je veľmi vhodným, ale, žiaľ, iba prvým krokom. Deti sú najbezbrannejšie a najzraniteľnejšie skupiny obyvateľstva. Je našou povinnosťou na národnej i medzinárodnej úrovni postarať sa o ich ochranu pred násilím a zneužívaním. Potrebujeme nové zákony a nové účinné kroky ich uplatnenia. Zriadenie úradu ombudsmana na ochranu práv detí, mládeže a rodiny, rekodifikácia Trestného zákona a zákona o rodine bude iba prvým účinným krokom v legislatíve, ktorý povedie k naplneniu tejto našej povinnosti. To, čo potrebujeme, je dôsledná implementácia medzinárodných právnych noriem do slovenskej legislatívy a predovšetkým, súhlasím s vami, pani doktorka Aibeková, jej uplatnenie v praxi. To zatiaľ v našom snažení chýba. Rovnako potrebujeme prekonať ešte iný fenomén a to je ľudská ľahostajnosť k tomuto problému. Bez spolupráce celej našej spoločnosti budú mnohé bezbranné deti naďalej vystavené neľudskej zvoli dospelých. Ďakujem vám za pozornosť. A na záver mi ešte dovoľte vyjadriť plnú podporu predloženému Vyhláseniu Národnej rady Slovenskej republiky o právach detí. Ďakujem pekne.