J. Mikuš, poslanec: (2008-06-18):
Práve štátny rozpočet prispel minulý rok k tomu, že deficit verejných financií je lepší, než sa očakával. Príspevok priaznivejšieho štátneho rozpočtu do spoločnej kasy verejných financií bol vyše 17 miliárd korún. Keď sa však pozrieme na čísla bližšie, zistíme, že rozpočet nedokázal kopírovať robustný rast celej ekonomiky. Príjmy štátneho rozpočtu rástli medziročne tempom 10,3 %, kým výkonnosť ekonomiky v bežných cenách zaznamenala takmer o 3-percentné body viac. Keď zaostríme na hlavné zložky príjmov štátneho rozpočtu, zistíme, že chabo rástol štandardne najvyšší prispievateľ, a to daň z pridanej hodnoty. Medziročné tempo bolo necelých 6 %, čo je iba necelá polovica nárastu hrubého domáceho produktu. Daňové príjmy celkovo zaostávali za vývojom ekonomiky. Zaostávanie nevysvetlí ani zníženie dane z pridanej hodnoty na lieky, či oželenie časti spotrebných daní za pridávanie biopalív. Na tomto postrehu chcem ukázať, že vláda by mala venovať väčšiu pozornosť výberu daní. Zdá sa, že daňových únikov je stále dosť a existuje priestor na vyšší výber daní. A čo je najdôležitejšie alebo dôležitejšie, existuje veľký priestor na zvýšenie disciplíny a triedenie poctivých platiteľov daní od nepoctivých. Ďalší postreh. Fond národného majetku. Už viackrát som z tohto miesta hovoril, že túto inštitúciu treba zrušiť a jej agendu presunúť na ministerstvo financií či ďalšie vládne inštitúcie. Vlani mal Fond národného majetku príjmy o štyri pätiny vyššie, ako plánoval a výdavky prekročili rozpočet o vyše 20 %. Takýto vývoj nemá porovnanie so žiadnou inou štátnou inštitúciou. Ak sa však niekto teší, že fondu abnormálne vzrástli príjmy a výdavky iba mierne a že hospodárenie bude priaznivejšie, mýli sa. Fond dostal do vienka superdividendu zo Slovenského plynárenského priemyslu z precenenia majetku, ktorá ho paradoxne stiahla do hlbokého schodku v celkovej hodnote 7,1 miliardy korún. Toto je príspevok Fondu národného majetku schodku verejných financií v roku 2007. Ak by výsledok hospodárenia Fondu národného majetku bol aspoň vyrovnaný, celkový schodok verejných financií by už vlani klesol pod 2 % HDP. Ďalším problémom pre verejné financie začínajú byť samosprávy. Župy, mestá a obce dnes vďaka fiškálnej decentralizácii hospodária s nepoznanými peniazmi. Asi to ich napĺňa prehnaným optimizmom a smelými plánmi. Samosprávy sa začínajú nebezpečne zadlžovať. Podľa údajov zo štátneho záverečného účtu vyskočili vlani čisté pôžičky slovenských miest, obcí a žúp na 3,2 miliardy korún, čo je trojnásobok pôvodného predpokladu ministerstva financií. To ešte nie je žiadna tragédia, veď je to len polovica vlaňajšej sekery Fondu národného majetku, ale čo bude v nasledujúcich rokoch? Kto udrží disciplínu, ak pôžičky budú pribúdať strmým tempom ďalej? Toto je veľká výzva pre ministerstvo financií. Možno už v blízkej budúcnosti budú slovenské samosprávy robiť verejným financiám väčšie problémy ako štátny rozpočet. Na záver by som si nechal posledný postreh – verejné vysoké školy. Vlani hospodárili so súhrnnými príjmami 18,2 miliardy Sk, čo je skoro o 3,5 miliardy viac, ako sa očakávalo. Avšak mýli sa ten, čo si myslí, že v tučných rokoch im pomohla vláda. Školy si zvýšené príjmy zaobstarali vlastnou aktivitou, keďže ich výdavky rástli miernejším tempom ako príjmy. Vysoké školy prispeli do kasy verejných financií prebytkom 1,4 miliardy Sk. Hocikde inde by som čakal prebytok, ale na vysokých školách. Ak nás majú v eurozóne zachraňovať prebytky vysokých škôl, je to veľmi smutné. Nie som zástancom deficitného hospodárenia, ale ak by som niekde prižmúril oko, bolo by to práve v školstve. Slovensko nutne potrebuje zlepšiť vzdelávanie. Musí konečne nielen slovami, ale hlavne skutkami podporovať znalostnú ekonomiku. Darmo nám budú ambiciózne plány na papieri ako „Program Slovensko 21“, keď skutočnosť je iná. Aj situácia v školstve a chabé investície do znalostnej ekonomiky dokazujú, že Slovensko prejedá svoje úrodné roky. Vláda nemyslí na budúcnosť, občanov opája dôsledkami ekonomickej konjunktúry, neuvažuje, ako umne investovať, aby sme sa mali dobre aj v budúcnosti. Takže nehľadajte u mňa optimizmus. Som realista a viem, že by mohlo byť oveľa lepšie. Plytvať a nemyslieť na budúcnosť je krátkozraké a nezodpovedné, či už to je v korunách, alebo v eurách. Ďakujem za pozornosť.