Kiššová, Jana, poslankyňa NR SR (2018-10-18):
Ďakujem veľmi pekne za slovo. Vážené dámy, vážení páni, hneď na úvod by som chcela povedať to, čo je asi podstatou, a to je, že tento návrh zákona považujeme za zlý, nesprávny, škodlivý, je nekoncepčný, nesystémový. A teraz sa pokúsim vysvetliť, prečo ho za takýto považujem. Na tomto návrhu nie je problematický len jeho obsah, ale je na ňom problematická aj jeho forma, akou bol do parlamentu podaný. Napriek tomu, že táto téma je súčasťou programového vyhlásenia vlády, tak tento návrh prichádza do tejto snemovne ako poslanecký a nie ako vládny. A na to, že ide o tak závažnú vec, považujem toto za, ak chcem byť veľmi, veľmi diplomatická, tak minimálne neštandardné, pretože si myslím, že takto zásadné veci, ktoré navyše sú v programovom vyhlásení vlády, by mali prísť do tejto snemovne ako vládne návrhy zákona s riadnym pripomienkovým konaním, s riadnou diskusiou s odbornou aj laickou verejnosťou. Ja chcem len veriť, že ak tu tomu nikto nerozumie, že aspoň predkladatelia rozumejú, prečo zvolili túto formu. Už si zvykáme na to, že súčasná vláda nazýva sociálnym opatrením alebo opatreniami, ktoré by mali pomáhať ľuďom, zvykáme si na to, že takto označené návrhy zákonov v konečnom dôsledku od ľudí len ťahajú peniaze. A ja som presvedčená, že v tomto konkrétnom prípade nejde o nič iné ako presne o toto a niekto tento odvod, tento novozavedený odvod bude musieť zaplatiť. Rovnako ako to bolo pri zavedení osobitného odvodu pre banky, ktoré vtedy zvyšovali svoje poplatky, aby vykryli pokles svojich príjmov, aj tento odvod zaplatia ľudia a zaplatia ich v cenách potravín. A tie sú už u nás aj tak vysoké, hoci ich pokles súčasná vláda sľubovala napríklad aj vtedy, keď zavádzala zníženú DPH na niektoré vybrané základné potraviny. Napriek tomu, že táto vláda deklaruje aj vtedy deklarovala, že jej ide o pokles cien potravín, tak tie u nás naďalej len rastú. A ja si pomôžem pár číslami, aby to nebolo len tvrdenie od stola alebo od tohto pultu. Tak počas prvého polroka v roku 2018 medziročne vzrástli ceny potravín dokonca o 5,4 %, čo bol najvýraznejší nárast v rámci celej Európskej únie. Ďalším faktom je, že za potraviny platia občania na Slovensku najviac z krajín V4. Ak sme v roku 2017 zaplatili za košík plný potravín 100 eur, v Poľsku to bolo len 72 eur, v Maďarsku 91 a v Českej republike 95. Čiže na Slovensku je to najviac. U nás sú z týchto štyroch krajín najdrahšie potraviny. Všetky krajiny V4 majú lacnejšie potraviny a my na Slovensku dnes ideme prijať zákon, ktorý ich ešte zvýši. A ja sa chcem naozaj spýtať, že či to fakt myslíte vážne. Takže ak predkladatelia v doložke vplyvov uvádzajú, že zavedenie zákona nebude mať žiaden vplyv na hospodárenie obyvateľstva, tak ja sa domnievam, že zavádzajú. Pomôžem si opäť nejakými číslami, v tomto konkrétnom prípade inštitútu INESS. Na jednej strane by sa mohlo zdať, že potraviny zdražejú len o 2,5 %, teda o výšku sadzby tohto odvodu, avšak odvod sa bude platiť z obratu za všetky tovary, ktoré predmetný reťazec predáva, to znamená nielen za potraviny. Pri niektorých tovaroch, napríklad elektronika, oblečenie, reťazec ceny zvyšovať nemôže, pretože má konkurentov, ktorých sa tento odvod netýka, sú to rôzne elektroobchody alebo obchody s oblečením, kde potraviny nepredávajú, a títo ak ceny zvyšovať nebudú, tak, samozrejme, aj tieto reťazce ich zvyšovať nemôžu, pretože by im nevedeli konkurovať s týmito cenami. To znamená, že odvod, ktorý budú musieť platiť z obratu všetkých tovarov, budú musieť preniesť len do zvýšenia cien tých potravín. To znamená viac ako 2,5 percenta. To znamená, odvod budú platiť aj tie obchody, tie obchodné reťazce, ktoré dosiahnu stanovený limit obratu a predávajú aj iné ako potraviny. Ja si pomôžem ešte ďalšou analýzou. Z tohtoročnej analýzy slovenského farmárskeho družstva, ktorá bola vypracovaná na základe údajov Štatistického úradu a Eurostatu, vyplýva, že priemerný mesačný výdavok štvorčlennej domácnosti na potraviny je 275 eur. Ak by prišlo k zvýšeniu cien len o tie 2,5 %, čo verím, že všetci uznajú, že to bude viac z toho dôvodu, ktorý som povedala, ale ak by to boli len tie 2,5 %, znamenalo by to mesačné výdavky rodiny vyššie o 7 eur, čo predstavuje ročne viac ako 85 eur. A toto nie je zďaleka jediný problém. Inštitút INESS vo svojej analýze tiež poukazuje na skutočnosť, že spoločnosti zvyknú prenášať daňovú záťaž aj na zamestnancov. Toto je úplne bežný postup, ak vláda, resp. štát spraví nejaké opatrenie, ktorým zamestnávateľovi zvýši náklady, zamestnávateľ sa snaží tým pádom s týmito zvýšenými nákladmi nejakým spôsobom hospodáriť a čo je jedno z prvého, na čo sa pozrie, samozrejme, ako by vedel ušporiť inde. A to, kde inde bude chcieť ušporiť, môže byť aj na mzdách alebo nejakých odmenách, alebo benefitoch svojim zamestnancom. A tu treba zdôrazniť, že v maloobchode pracuje približne 25-tisíc ľudí a že maloobchod je významným zamestnávateľom hlavne v ekonomicky slabších regiónoch a je kľúčový pre ľudí s nízkou kvalifikáciou. Toto si treba uvedomiť. Je významný a je významný hlavne pre ľudí s nízkou kvalifikáciou. A ak v tomto prípade nedôjde priamo k znižovaniu miezd, k explicitnému znižovaniu miezd, môže dôjsť k ich pomalšiemu nárastu alebo možno k redukcii benefitov zamestnancov. Takže na jednej strane umelo zvyšujeme minimálnu mzdu, vraj aby sme tlačili na rast miezd, rozdávame rekreačné poukazy, pretože chceme nejaké benefity pre zamestnancov, a druhým dychom na tej istej schôdzi schválime návrh zákona, ktorý práve zamestnávateľom zoberie možnosť, nejaké iné benefity alebo zvyšovanie platov, alebo priznávanie odmien im túto možnosť zoberie. Slovenská národná strana na obhajobu tejto osobitnej dane používa argument, že chce dosiahnuť, aby ľudia kupovali slovenské výrobky. Akoby to dnes nebolo možné. Akoby dnes na pultoch predajní neboli slovenské výrobky, ako keby tu bol niekto nútený kupovať zahraničné potraviny. Ak by si predkladatelia zanalyzovali dôvody, pre ktoré slovenské potraviny nedokážu cenou pri zachovaní istej kvality konkurovať zahraničným, možno by prišli na množstvo úplne iných opatrení v rámci podnikateľského prostredia, ktoré by im v tomto naozaj efektívne a účinne pomohli. Toto je cesta. Nie je cesta umelo podporovať a tváriť sa, že ideme niekomu diktovať, aké potraviny majú kupovať. Veď to dnes je možné. Dnes si predsa každý spotrebiteľ môže vybrať, akú potravinu si kúpi. (Zaznievanie gongu.) Ak je deklarovaným cieľom tohto návrhu pomoc slovenským potravinárom, môže mať absolútne opačný efekt. V dôsledku zvýšenia cien potravín budú spotrebitelia nútení vyhľadávať lacnejšie tovary z dovozu, napríklad z Poľska, a slovenskí potravinári, ktorí drvivú väčšinu svojej produkcie predávajú na Slovensku, budú vyššími cenami poškodení a tí menší možno dokonca až zaniknú. Respektíve môže nastať situácia, že namiesto zvyšovania cien potravín bude vyvíjaný tlak na znižovanie cien potravinárov, dodávateľov, čo pre nich bude mať rovnaký, možno aj až likvidačný efekt, pretože vždy tu existujú firmy, ktoré fungujú na hranici toho, čo je únosné, a keď sa im z toho ešte zoberie, tak to môže mať naozaj takýto efekt. Ďalej, inštitút INESS tiež poukazuje na to, že povinnosť platiť odvod môže mať veľké množstvo maloobchodov. Bude to akákoľvek predajňa, ktorá v množstve 10 % z obratu predáva potraviny a zároveň má prevádzky aspoň v dvoch okresoch. Čiže môžu tam patriť aj malé predajne zapojené v alianciách, pretože aj aliancia poskytujúca len marketingové alebo dodávateľské služby sa ráta za reťazec. Ak je niekto spoločníkom v dvoch eseročkách, ktoré predávajú potraviny v dvoch okresoch, hrozí mu, že štát bude naňho hľadieť ako na reťazec. Problém môže mať aj, problém môžu mať aj potravinové e-shopy, ale aj potravinári, ktorí majú veľké podnikové predajne, ktoré im zabezpečia viac ako 10 % obratu. Čiže zďaleka sa toto nedotkne len veľkých reťazcov, po ktorých ste si vy stanovili za cieľ, že proti nim idete bojovať. A chcem len veriť, že ste nedopatrením tieto možné dopady len opomenuli a že to nebol zámer. Tento návrh má ale ešte jeden problém a vôbec nie nepodstatný. V médiách sa totiž deklaruje, že vyzbierané peniaze cez tento odvod majú slúžiť na pomoc slovenským potravinárom. No ani návrh zákona, ani dôvodová správa nehovorí o tom, ako má táto pomoc vyzerať a ako a komu za akých podmienok bude rozdeľovaná. A podľa dôvodovej správy tohto zákona peniaze vyzbierané z odvodov pôjdu do marketingového fondu ministerstva pôdohospodárstva, ale ako sa peniaze jednotlivým producentom rozdelia, to už tento návrh zákona nehovorí. A nehnevajte sa na mňa a verím, že nie som jediná, u koho vzniká obava z dnes už pracovného nástroja celej súčasnej vládnej garnitúry, že všadeprítomný klientelizmus a korupcia sú to, čo sprzní aj tento proces tejto pomoci. Ja sa naozaj neviem ubrániť tomu, že ak sa vopred nepovie, komu za akých podmienok bude niečo prideľované, zase to bude len nejaké subjektívne rozhodovanie od stola úradníkmi a toto je proste živná pôda pre klientelizmus, korupciu a nepovažujem to za správne. A pritom my nehovoríme o zanedbateľnej sume. Hovorí sa o 120 mil. eur, ktoré majú byť v prvom roku vyzbierané, a toto naozaj nie je malá suma na to, aby sme jasne nepovedali, čo sa s ňou bude robiť. A ja som zachytila aj v médiách, pán poslanec Baláž povedal, že vlastne žiadny fond nebude a že to prischne rozpočtu ministerstva pôdohospodárstva. Ja budem veľmi rada, predpokladám, že sa vyjadrí k tomu, budem veľmi rada, keby na toto veľmi jasne odpovedal, ako vlastne tie peniaze majú byť použité. Ďakujem veľmi pekne.