Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2013-03-14):
Ďakujem. Vážený pán predseda, kolegyne, kolegovia, tých z vás, ktorí nie sú na moje slová zvedaví, tak, samozrejme, pochopím, ak tu nebudete, pre tých, ktorí sú ochotní zvážiť zotrvanie, chcem uviesť, že nás ešte čaká niekoľko, dúfam, zaujímavých skutočností, ktoré ešte v tejto rozprave nezazneli. V úvode, ktorý bol pred prerušením rozpravy pre hlasovanie, som sa pokúsil zhrnúť to, ako sme už raz zažili jeden cyklus využívania dier v zákone o verejnom obstarávaní a potom ich zapchávania veľkou novelou prijatou v roku 2011. Skúsme teraz, dúfam, že sa pán minister neurazí, keď to nazvem Kaliňákovou novelou, je to naozaj jeho novela politicky, nie je to myslené pejoratívne, sa na túto novelu pozrieť z tohto pohľadu, aké diery zapcháva, aké diery vytvára, na aké diery vôbec ani nereaguje a čo môžeme očakávať, že sa po jej prijatí stane. Predtým, než k tomu pristúpime, mi dovoľte dať jednu poznámku pod čiaru. Ako správne povedala kolegyňa Žitňanská, zopakovali po nej viacerí kolegovia Přidal, ale aj Hrnčiar a ďalší. Nikto z nás nevie presne, čo v tej novele v tejto chvíli je, pretože tie obrovské pozmeňujúce návrhy predložené na poslednú chvíľu vo výbore a ešte ich opravy následné spôsobujú situáciu, že ani po opakovanom čítaní si nemôžeme byť istí, že skutočne chápeme dôsledky všetkého, čo je tam uvedené. Napriek tomu si myslím, že vieme urobiť základnú mapu toho, ako tá novela dnes vyzerá, s tým, že sú tam šedé zóny, možno nepoznané riziká, o ktorých sa budeme môcť rozprávať už aj po jej prijatí. Dovoľte mi preto takúto mapu predstaviť v troch skupinách. Prvá skupina sa týka toho, kde si ministerstvo dalo povedať, pán minister, a čo sú buď odstránené hrozby, alebo dokonca pozitívne kroky v tejto novele. V druhej kategórii je to, čo zostalo ako průser a, ak to bude v tejto podobe schválené, bude aj problémom. A treťou kategóriou, o ktorej sa zatiaľ nehovorilo, sú diery, ktoré vidíme v zákone, ktorých využívanie hromadne narástlo za posledných 12 mesiacov a ktoré tento zákon vôbec nijakým spôsobom nerieši. A dovoľte mi totiž povedať, že myslím si, že by sme mali na novelu z dielne ministra Kaliňáka mať rovnaký nárok ako na novely z dielní poslancov za minulej vlády, teda nepozerať sa na to, či zhoršujú existujúci stav vytváraním aktívnych dier v zákone, ale či aj prispievajú k riešeniu existujúcej aktuálnej situácie s dierami, ktoré sa nám v čase vynárajú, ako kreatívni manažéri, obstarávatelia hľadajú, ako súťaže obísť. Preto mám tam aj tú tretiu kategóriu. Začnem tým pozitívnym. Najpozitívnejšie, čo sme už spomínali, je vypustenie strategických zákazov z pôvodného návrhu zákona. Tam som, bohužiaľ, však musel odcitovať ten citát pána ministra, ktorý pre tých kolegov, ktorí tu neboli, musím odcitovať znovu, ktorý o strategických zákazkách povedal ešte na jeseň, že takýmto ustanoveniam v zákone sa hovorí hromozvod. Ešte v škole nás učili, že do zákona treba dať hromozvod, potom hromozvod odstránite a všetky ostatné veci, čo ste potrebovali, sú prijaté. Hromozvod zafungoval, zákon je v procese, avšak vďaka kverulantom, poslancom, novinárom, mimovládkarom sa upozorňuje aj na tie ostatné veci. Druhá pochvala je tiež len za odstránenie alebo predídenie problému, ktorý ste sám v tom zákone vytvorili, teda oficiálne kolega Bagačka. Ale myslím, že nikto nebude popierať, že tie návrhy išli z ministerstva. To ani nie je v ničom nelegitímne. A to bola naozaj tá výnimka 5 miliónov eur na stavby bez súťaže, so súhlasom ministerstva financií. Ako prišlo minulý týždeň na výbore, tak potom odišlo na ďalšom výbore. Môžeme teda byť len radi, že ste si dali povedať z akýchkoľvek dôvodov. Okrem týchto dvoch průserov, ktoré ste najprv sami navrhli a od ktorých ste potom ustúpili, dovoľte mi hovoriť o veciach, ktoré sú naozaj skôr pozitívne. Prvá z tých vecí je novo vytváraná Rada pri Úrade pre verejné obstarávanie. Pán minister ju nazval komisiou, dneska ráno opakovane. Ja na rozdiel od vás nebudem teraz vás označovať za klamára len preto, že ste povedali niečo iným slovom. Takže myslím, že vieme, a čom sme hovorili. Tá rada je niečo, na čom bola zhoda medzi opozíciou a koalíciou, že ju treba. Nezhoda bola len o tom, ako má byť menovaná z hľadiska procesu, z hľadiska obdobia funkčného, z hľadiska výberu ľudí. Musím konštatovať, že ten pozmeňujúci návrh, ktorý je predložený aj v spoločnej správe, znateľne vylepšuje zloženie tejto rady aj jej proces kreovania, aj jej funkčné obdobie. A povedal by som, že ak dodržíte nielen literu, ale aj ducha zákona, to znamená, ak ten výberový proces, ktorý je v tom návrhu obsiahnutý, bude skutočne otvorený a nebude teda len formalitou, ako podpísať ľudí, ktorých ste si už dopredu vybrali, tak si myslím, že tá rada môže byť spolu aj so všetkými rizikami pozitívnym fenoménom. Napriek tomu si myslím, že pozmeňujúci návrh, ktorý ide predložiť pani podpredsedníčka Jurinová, je ešte lepší a výrazne lepší v tomto smere. A myslím si, že by nemal byť žiadny problém pre vás ho prijať, lebo ideologicky a duchovne ide tým istým smerom, len je precíznejší. Ale napriek tomu chcem povedať, že ak to aj prejde takto, rada má šancu, ak to naozaj naplníte, by som povedal v dobrej viere, byť skôr pozitívnym prvkom. To je pre mňa asi jedno z najvýznamnejších pozitív tohto zákona. Druhé pozitívum, ktoré nesúvisí so zákonom, je posilnenie Úradu pre verejné obstarávanie finančne. Ja sa ale nechcem vracať, pán minister, teraz k nejakým rekrimináciám, len chcem povedať, že už v legislatívnom zámere, ktorý pani ministerka Žitňanská ešte vo vláde predložila teda do pripomienkového konania, bolo o tomto hovorené, my sme vám tú pripomienku dali ako zásadnú pripomienku na jeseň minulého roka k tejto novele, vtedy ste nám odkázali, že výdavky budú hradené v rámci schválených limitov, teda že netreba pridávať. To znamená, že som rád, že ste zmenili názor... (Reakcia navrhovateľa.) No myslím, že my sme nehovorili o tom, z akých limitov to má ísť. (Reakcia navrhovateľa.) Ale v tom vyhodnotení sa hovorí o schválených limitoch, kapitoly ÚVO, lebo ÚVO má samostatnú kapitolu, ale, hovorím, som rád, že za necelý mesiac medzi 8. januárom a 10. februárom došlo aj v tomto k vylepšeniu. Tretia vec, ktorú tiež vnímam, že je tak, môže skončiť aj zle, ale skôr chcem veriť, že skončí dobre, je elektronické trhovisko. Elektronické trhovisko ako také opäť sme všetci podporili ako myšlienku. Debata bola o tom, či v tej forme, ako ste ju navrhli, je dobre robené a manipulovateľné. My sme vám navrhovali dve zásadné zmeny. Jedna bola, aby nebolo monopolné elektronické trhovisko pod ministerstvom vnútra, ale aby bolo ako v Českej republike viac licencovaných, tak aby bola medzi nimi súťaž, čo by aj obmedzilo korupciu, cez to v rámci trhoviska, a druhá bola, aby ste nedali povinnosť ekonomicky najvýhodnejšej ponuky, lebo tá nemusí byť vhodná pri mnohých bežných tovaroch a niekde je potrebná aj cena. V tom prvom ste nám neustúpili, ale v tom druhom áno. A je teda v tom pozmeňujúcom návrhu opäť uvedené, ak som to správne prečítal, že bude môcť byť aj cena ako kritérium v rámci elektronického trhoviska. Povedal by som tak, že spôsob, ktorým v tejto chvíli súťažíte, opis toho trhoviska, jeho dizajn, vo mne ste nevyvolali veľkú dôveru a vrátim sa k tomu o chvíľku, ale napriek tomu toto je vec, kde by som vám ako keby rád dal dôveru na to, aby ste sa ukázali, lebo ak trhovisko bude dobre fungovať, môže byť významným pozitívnym prvkom. O rok, o dva roky to zhodnotíme a budeme vidieť, s čím to reálne prišlo. Posledné pozitívum, aj keď už veľmi také päťdesiat na päťdesiat, je zmena v procese námietok, kde opäť bola zhoda v tom, že kľúčom je nebrať možnosť dodávateľom brániť sa proti neférovým praktikám obstarávateľov, kľúčom je ich organizačne urobiť tak, aby minimálne zdržali proces obstarávania a zachovali práva dodávateľov a právo na férovú súťaž. Tá snaha vaša zjednotiť to do dvoch bodov v princípe bola chvályhodná, problémom bolo to, že ste chceli niektoré veci z námietkových konaní vyňať úplne, a druhým problémom je technické zvládnutie. To prvé sa do veľkej miery podarilo opraviť. Teda aj pod tlakom argumentov, že by to mohlo európske fondy zneplatniť, sa ten námietkový proces ako keby neostrihal až tak veľmi, ako ste ho chceli pôvodne dohola ostrihať. Ale druhý problém, ktorý zostal, na ktorý teraz neupozorňujem ja, ale na ktorý upozorňujú odborne spôsobilé osoby už po prijatí tej tzv. malej novely, je, že z technického hľadiska tú deľbu tých ponúk na dve skupiny a námietky ste úplne nezvládli. To znamená, že v praxi hovoria, že to vyvolá skôr zdržanie ako urýchlenie. Tam môžem vás len povzbudiť v tom, aby ste tento čisto technický, nie politický problém doriešili či novelou alebo inými prostriedkami, ktoré máte k dispozícii. Toľko pozitíva alebo možné pozitíva, aby som bol presnejší. Teraz najväčšie problémy. Tam budem stručnejší, lebo už o nich hovorili niektorí kolegovia. Prvý problém je naozaj centralizácia verejného obstarávania. Tam, pán minister, ste neustúpili argumentom nielen nás, ale aj iných odborníkov, že centrálne obstarávanie môže fungovať naozaj dobre len vtedy, keď je tam tá poistka, nemusím obstarávať centrálne, ak viem nakúpiť lepšie sám. Vy ste tam síce teraz vložili tie pozmeňujúce návrhy, že ten drobný obstarávateľ sa môže dohodnúť s ministerstvom vnútra, že pôjde sám, len ministerstvo vnútra predsa ako centrálny obstarávateľ nemá žiadnu motiváciu také veci umožňovať, pokiaľ si to niekto nevybaví, povedzme, po politickej alebo inej linke. To znamená, že to právo obstarávateľa, viem nakúpiť lepšie sám, nemusím ísť, to je nie dôležité len preňho, ale preto, aby vás tlačilo nakupovať efektívne, inak vám tí obstarávatelia z toho systému utečú. Na to už sú procesy. Tak toto pokladám ja osobne, a pani kolegyňa Žitňanská o tom hovorila obsiahlo, za jeden možno z najväčších problémov. Samozrejme, veľkosť toho problému závisí od toho, ako ambiciózne sa pustíte do centrálneho obstarávania. Ak zostane nenaplnené to zákonné ustanovenie, tak sa nič nestane. Ak, naopak, o pár rokov budete prevádzkovať obrovský systém centrálneho obstarávania, tie potenciálne straty z tohto problému sú obrovské. Druhý a zásadný problém, ktorý tam je, je zrušenie povinnosti elektronických aukcií. Priznám sa, že nie som v politike ako poslanec až tak dlho, iba od júna 2010, a ešte, samozrejme, sa musím veľa učiť o politickom úsudku, ale keby sa ma bol býval niekto spýtal, či si akákoľvek vláda dovolí zrušiť elektronické aukcie vo verejnom obstarávaní, tak by som odpovedal, že nie, lebo že bude z toho taký krik, že to jednoducho nikto si netrúfne. Vy ste si na to trúfli. A zatiaľ vám to dokonca vyzerá, že vám to aj prejde. Musím sa priznať, že pre mňa je to šokujúce, osobitne vzhľadom na to, že žiadny inštitút nie je čierno-biely, ale výhody elektronickej aukcie sú tak jasne zadokumentované v porovnaní s mnohými inými vecami vrátane čísel, prípadov, štúdií, dlhých rokov aj testovania, pilotovania, rozširovania po obciach, po úradoch, že musím sa priznať, som veľmi prekvapený nielen v tom, že to robíte, ale že vám to asi prejde. To, sa priznám, by som nikdy nebol býval očakával. Tretí zásadný problém je zmena v obstarávaní neprioritných služieb. Neprioritné služby sú tie smutne známe nástenky, poradenské, konzultačné, právne a mnohé iné, kde teda novela, ktorú sme s kolegom Krnáčom zo SaS predložili a presadili v tomto parlamente, ale aj s podporou ľudí ako Igor Matovič, ktorého tu teraz vidím, Anton Marcinčin, ktorý už je dnes na vašej strane, ale aj niektorí ďalší, to zrušila, pretože nebol žiadny dôvod pre to, aby neprioritné služby mali osobitnú reguláciu. Ten dôvod, prečo ony v európskych podmienkach majú osobitnú reguláciu, je ten, že v Európskej únii ide cez predpis o verejnom obstarávaní o utvorení cezhraničných trhov. Ale v právnych alebo v konzultačných službách veľmi cezhraničné trhy nie sú, tak to veľmi nemá význam až tak regulovať. Vy dnes zavádzate to, že nebude musieť vybrať si obstarávateľ najvýhodnejšiu ponuku a stačí, ak bude ponuka menej ako 20 % nevýhodná oproti tej. A ja čo k tomu chcem povedať, je, že zase si cením, že ste síce najprv na mňa vybehli na minulej schôdzi v tej rozprave, ale potom ste opravili to, že tých 20 % je oproti najlacnejšej ponuke, nie oproti priemeru, lebo oproti priemeru by to bolo už úplne manipulovateľné. A zostáva ten zásadný problém, aká bude motivácia akejkoľvek právnickej firmy ísť do súťaže, keď bude vedieť, že pokiaľ sa zmestí do 20 % jej konkurencia, tak jednoducho nemá šancu vyhrať ani s najlepšou ponukou. Môže mať najlepších právnikov, najlepšie referencie, najlepšiu metodiku. Samozrejme, kupovať právnikov je náročné, ale teraz to neberte v zlom, ja by som povedal, za každej vlády. Myslieť si, že úradníci a politici, keď budú môcť vyberať podľa ľubovôle, budú vyberať lepšie právnikov, je, povedal by som, nie celkom konzistentné s našou dvadsaťročnou skúsenosťou v tejto krajine. Namiesto toho by som očakával, ak s tým máte problém a keďže osobne ste právnik aj advokát, tak myslím, že viete veľa o tom trhu. (Reakcia navrhovateľa.) Keby ste prišli sa uchádzať, ja by som vás kúpil, lebo vaše rétorické a analytické schopnosti nemajú až takú konkurenciu, takže ja by som vás v pohode kúpil, naopak, pán minister, keby na to došlo. Ale inú vec som chcel povedať. Ale chcem sa vrátiť k tým právnym službám v tom, že jednoducho nebudú tam súťaže. Budú tam priame zadania, pretože ktorá právnická firma najmä seriózna, by sa uchádzala, keď bude vedieť, že dá najlepšiu ponuku a aj tak ju nemusia vybrať? Ďalší problém, ktorý tam zostal, spomínala kolegyňa Žitňanská, to je legalizácia tých nezmyselných vysokých referencií vo výške 300 % zákazky. To je naozaj veľmi premyslený ťah v tom, že pod zámienkou obmedzenia legalizuje vlastne požiadavku, ktorá umožní tie súťaže bez problémov manipulovať z hľadiska vstupu. A posledný veľký problém, ktorý tam zostal, je obmedzovanie možnosti ÚVO preskúmať súťaže len na konanie, ktoré je buď v námietke uvedené, alebo ktoré je celkom zjavne mimo medzí zákona, sme hovorili o tom minule, že to znamená, že pokiaľ aj obstarávateľ napr. nasadí diskriminačné kritériá, pokiaľ tá diskriminácia je aspoň rádovo zdôvodniteľná, to znamená, nie je celkom zjavne mimo medzí zákona, ako ten pozmeňujúci návrh hovorí, tak ÚVO podľa zákona by to skúmať nemal. Dostaneme sa teraz k tretej kategórii. A to sú tie diery, ktoré vidíme za posledný rok a ktoré vôbec nezatvárate, možno aj preto, že niektoré z nich sám iniciatívne vŕtate. Takže asi by to bol konflikt záujmov a schizofrénia, keby ste ich chceli riešiť. Ale napriek tomu ako gestor verejného obstarávania by ste mali. Prvá vec, ktorej sme svedkami, sú právne služby bez súťaže cez argument časovej núdze. Ja neviem, priatelia, kto z vás to sleduje, ale Fond národného majetku je momentálne nový biznis model, kde zoberie existujúci právny spor a argumentujúc, že nemá čas vytendrovať právnikov poriadne, lebo ide pojednávanie, obstará právnika priamym zadaním. Potiaľ, myslím, by sme mohli súhlasiť, aj keď moja otázka by bola, že keďže Fond národného majetku je permanentne v právnych sporoch, mal by mať vyriešenú túto vec dlhodobo a systémovo, ale nechajme ju bokom, povedzme, prišlo nové vedenie, zistilo nejakú dieru, potrebuje obstarať. Predstavte si seba, potrebujete kúpiť právnika, lebo o dva dni je pojednávanie, nemáte čas urobiť súťaž. No tak by ste nejakého právnika objednali, akéhokoľvek, o ktorom viete, ktorého poznáte, dali by ste mu nejakú dočasnú zmluvu a povedali by ste mu, že zaplatíte tie úkony, kým vytendrujete či už jeho alebo niekoho iného riadnym spôsobom. To by bolo úplne legitímne, pokiaľ tá časovú núdza je ozajstná, nikto by nenamietal. Fond národného majetku však prišiel s novou inovatívnou metódou, kde dočasným právnikom objednaným bez súťaže v tej zmluve dá obrovské provízie za výhru sporu. To znamená, že argumentuje, že prichádza pojednávanie, on nemá ani čas sa s tým spisom poriadne zoznámiť, my nemáme čas ho vytendrovať, ale ak ho náhodou zázračne stihne rýchlo vyhrať na tom jednom pojednávaní, dostane 4,5 % ceny, 9 % ceny, teda z hodnoty sporu, čo sú dneska milióneurové sumy. Písal o tom Plus 7 dní, písali o tom Hospodárske noviny. To znamená, že my sa dnes môžeme dočkať situácie, keď máme spor, kde niekto žaluje fond, možno aj vymyslene, možno oprávnene, možno neoprávnene, vedenie fondu zadá bez súťaže zákazku s obrovskou províziou za výhru sporu dočasnú, zároveň tendruje súťaž a ak náhodou v tom medziobdobí ten právnik zázračnou genialitou napr. tento aj vymyslený problém vyrieši, tak zinkasuje päť-desať miliónov eur. Musím povedať, že toto je veľmi inovatívna metóda, o ktorej som predtým nikdy nepočul. A patrí všetka česť novému vedeniu Fondu národného majetku, že s tým prišlo. Druhá inovatívna metóda, ktorej autorom už ste vy alebo vaši ľudia, je, ako hromozvod odstrániť, a pritom si ho ponechať. Hovorili sme o tom, že ste strategické zákazky odstránili, aby teda ten hromozvod sa stratil, a zároveň ste vďaka kreatívnosti svojich poradcov prišli na to, že sa ony vlastne dajú robiť aj na hrane, prípadne za hranou dnešného zákona, cez metódu tzv. súťažného dialógu, ktorá je síce stavaná na veľmi úzko špecifické veci, kde je nejaká konkrétna zákazka, ktorá je tak zložitá, že ju nevieme dopredu definovať, a chceme opakovaným dialógom s uchádzačmi ten predmet dodefinovať, ale vyhlásili ste tú metódu na zadanie, ktoré je veľmi široké, a pri ktorom takúto metódu v realite ťažko uplatňovať, a zároveň ste obmedzili zásadné informovanie verejnosti o tejto súťaži a odmietli ste zverejniť čokoľvek mimo jednostranovej informácie vo vestníku o tejto súťaži. Nevieme dokonca ani jej objem. Nevieme dokonca ani presnú špecifikáciu zadania, len nás teda žiadate, aby sme vám verili, že to robíte dobre. Tretí problém, tiež ste jeho autorom, je súťaž návrhov ako nástroj priameho zadania. Už som spomínal, že tendrujete teraz opis toho elektronického trhoviska a tendrujete ho veľmi zaujímavým spôsobom, ktorý sa volá súťaž návrhov. Súťaž návrhov prebieha tak, tak sa štandardne robia akurát architektonické veci, že teda nie je to štandardná verejná súťaž, ale uchádzači donesú návrh a porota vyberie najlepší návrh podľa nejakých kritérií. Vy to používate na opis toho elektronického systému, na čo sa on celkom nehodí. Ale je to na hrane zákona, takže poďme, súhlasme s tým. Je však problém v tom, že ste tam dali tri absolútne nevyhodnotiteľné kritériá, objektívne, lebo sú komplexnosť... A teraz sa priznám, že tie druhé dva už boli tak formulované, že som ich ešte aj zabudol, lebo jedno je komplexnosť, potom je jednoznačnosť. A neviem, či si pamätáte to tretie, pán minister. Ale boli to také kritériá, ktoré som nikdy vo verejnom obstarávaní nevidel, na čo sa vaši ľudia obhajovali v novinách, že, áno, to je síce pravda, že to je veľmi subjektívna súťaž, ale prečo sa rozčuľujeme, to je súťaž za päťtisíc eur, je prvá cena, to znamená, že vy ste to teoreticky mohli zadať priamo, takže keď už urobíte aj nedokonalú súťaž s nejasnými kritériami, je to stále lepšie, ako keby ste to rovno zadali. Problém je však v tom, že v tom zákone je uvedené také malé písmenko, ktoré hovorí, že ak cez súťaž návrhov niečo vysúťažím, tak nedostávam autorské práva na tú vec, ale len práva na tú hmotnú vec. To znamená, inými slovami, vy ste vlastníkom toho kusa papiera, ktorý vám za to niekto dal, ale nie ste vlastníkom autorských práv, ktoré s tým súvisia, a tie si môžete priamym zadaním zakúpiť následne. To znamená, že vy síce súťaž absolútne nejasnými kritériami vytendrujete za päťtisíc eur súťažou návrhov niekoho, a potom môžete zadať neobmedzenú zákazku na autorské práva, dopracovanie tohto predmetu, plne v súlade so zákonom. Štvrtá metóda, ktorá sa začala teraz hojne používať, váš kolega Vážny, zvaný aj väčšie zlo, je asi jej najväčším exponentom teraz, je používanie nezmyselne vysokej zábezpeky ako obmedzenia vstupu do súťaže. O čo ide? Keď sa robí súťaž, tak existuje možnosť žiadať zábezpeku, kauciu, ktorú musí každý uchádzač zložiť na účet, aby preukázal, že je seriózny. To znamená, že, viete, aby ľudia nemohli dávať desiatky ponúk nedopracovaných, zaťažovať obstarávateľov, tak existuje možnosť, že chcem, aby ste mi niečo zložili s tým, že ak sa súťaže zúčastníte, aj keď prehráte, dostanete peniaze späť, ak sa jej ale zúčastníte a potom napr. vyhráte a nedodržíte záväzky, nepodpíšete zmluvu, tá kaucia vám prepadá. Je to nástroj, ako trošku neserióznych obstarávateľov prefackávať alebo ich tak preventívne odrádzať. Tomu, samozrejme, zodpovedá výška kaucie, ktorá, ak sa používa, môže byť podľa súťaže päťtisíc, desaťtisíc eur, viem si predstaviť, možno aj päťdesiattisíc eur pri nejakej obrovskej súťaži, aby teda niekto sa tam s tým nehral. Pán minister Vážny vyhlásil súťaž za viac ako dvadsať miliónov eur na poradenské služby pri eurofondoch na ďalšie programovacie obdobie ako Úrad vlády, kde už má ale kauciu vo výške, ktorá je v šesťcifernej sume. A neexistuje ani teda žiadny racionálny dôvod, aby takto vysoká kaucia bola okrem obmedzenia konzultačných firiem štandardných, ktoré nemajú na účte takéto peniaze, štandardne, ale, samozrejme, pre toho, kto bohaté vrecká má, je to jeden z dobrých spôsobov, ako sa v tej súťaži ocitnúť, ak nie sám, tak aspoň s čo najmenším počtom. Takže to sú len príklady, ktorých sme svedkami za posledné mesiace a pri ktorých s ničím z toho ste nič neurobili v tomto návrhu. Dokonca teda musím povedať, že ste naozaj spoluautorom alebo gestorom, aby som bol presný. Takže z tohto hľadiska už nebudem zdržovať, už dvadsaťdva minút hovorím. Kolegyňa Žitňanská vám vyčítala chaos, viacerí praktici upozornili, že postup, ktorý ste zvolili, pravdepodobne vyvolá viac problémov, než ich vyrieši. A to nie je nutné vždy zo zlej vôle, ktorú niekde vám pripisujeme, ale niekde naozaj aj z toho zmätku a z tej komplexnosti. V tejto súvislosti vám poviem, že s pánom kolegom Bagačkom, myslím si, nemáme zatiaľ žiadny vzájomný konflikt ani problém, ale dávam na zváženie pre budúcnosť, či je dobré, keď spravodajcom zákona je človek, ktorý je zároveň autorom zásadných pozmeňujúcich návrhov tak rozsiahlych, lebo spravodajca má fungovať ako trošku také objektívne sito a zrkadlo toho procesu. To nie je, samozrejme, nič protiprávne. Len dávam to na zváženie, či je to dobré, lebo trošku to kumuluje dve funkcie, ktoré mali byť trošku proti sebe, aby sa tá kvalita legislatívy strážila. Ale to je naozaj len pre budúcnosť. Čo by som vám ja vyčítal, pán minister, je, že po tomto zákone bude sa ľahšie kradnúť z verejného obstarávania ako doteraz a zároveň nedôjde k zásadnému obmedzeniu administratívneho bremena pre poctivých obstarávateľov, dôjde len k vytvoreniu dier pre špekulantov a k jemnému zníženiu toho administratívneho bremena pre všetkých. Inými slovami, keď si vezmeme na váhy tie dva ciele, teda kupovať čo najlepšie a zároveň teda aby čo najmenej okolo toho bolo papiera, tak to druhé sa zlepší, ale nezlepší sa až tak zásadne, kvôli mnohým nedokonalostiam za cenu toho, že sa naozaj nastrieľajú veľké diery do tých výhodných nákupov. Z pohľadu verejného záujmu preto si myslím, že tento zákon bude čisté mínus, a to veľké, možno aj miliardové mínus, v horizonte najbližších dvoch-troch rokov. Verím, že budeme mať možnosť sa presvedčiť. Jedinú vec si na záver dovolím vysloviť ako prosbu na vás, prípadne ak by ste boli ochotný tlmočiť aj ostatným členom vlády alebo ich hovorcom, aby po prijatí tohto zákona, ktorý ste si sami vytvorili, utvorili, preformovali, už nezaznievala výhovorka pri neefektívnom alebo škandalóznom obstarávaní, že je to ale v súlade so zákonom, lebo tým len budete potvrdzovať, že platí to, čo pán Soltész, ktorého som citoval na úvod z Hospodárskych novín, povedal, že to bolo hlavným cieľom toho zákona. To znamená, že zákon ste si upravili. Predpokladám, že si ho dnes alebo zajtra aj schválite. A tým pádom už budete musieť niesť aj zodpovednosť za to, že ak niečo škandalózne bude viesť v súlade s ním, tak slová „je to v súlade so zákonom“ nebudú dostatočným odôvodnením. Ďakujem vám veľmi pekne.