A. Slafkovský, poslanec: (2007-01-30):
Tento zákon prenáša na mestá a obce povinnosti alebo množstvo povinností v oblasti správy trhov. V súvislosti s týmto zákonom je v našom rokovacom programe na tejto schôdzi aj novela zákona o poplatkoch, o správe daní a poplatkov, kde sa takisto odvoláva zákonodarca na mestá a obce a mestám a obciam dáva dokonca za povinnosť alebo navrhuje za povinnosť evidovať priebežne počet trhovníkov aj počet trhovníkov, ktorí majú alebo nemajú registračnú pokladňu. A zase je napísané pri tom zákone, že zákon nemá žiadny dosah na samosprávy. Nie je to pravda. Ako náhle dáme niekomu povinnosť vykonávať nejakú kontrolu a v prvom stupni obec je orgánom dohľadu nad výkonom obchodného práva na trhu, sú tieto obce nútené zamestnať ľudí, platiť tých ľudí a siahnuť do svojho rozpočtu, aby zabezpečili to, čo je v súlade so zákonom. To sú veci, z ktorých sa obce nemôžu vyvliecť a povedať, že ja starosta to robiť nebudem, nemám na strechu na škôlke, nemáme na protipovodňové opatrenie, cesta je rozbitá, tak nebudeme strážiť, čo sa deje na trhu, pretože sa o tom hovorí v zákone. Tá strecha na škôlke, tá cesta alebo cintorín, to sú originálne kompetencie samosprávy a obec sa s týmito originálnymi kompetenciami môže alebo nemusí zaoberať. Na druhej strane, ak má v zákone povedané, že sa niečím zaoberať musí, tak vtedy sa s tým aj naozaj zaoberať musí a berie na seba zodpovednosť za to, že to bude aj dohliadať. Preto sa chcem obrátiť na predkladateľov zákona, aby v súvislosti s týmto predloženým textom sa nad ním ešte troška hlbšie zamysleli a premysleli v spolupráci so samosprávami a s ich združeniami, s Úniou miest, so Združením miest a obcí Slovenska, ako si to v praxi teda ministerstvo hospodárstva predstavuje, že za kvalitu predávaných výrobkov na trhu bude zodpovedná samospráva. To je vec, ktorá si myslím, že je ďaleko nad rámec schopností dnešných samospráv, čo by mohli ony reálne realizovať. To sú veci veľmi zložité, kde orgány Slovenskej obchodnej inšpekcie často majú bolenia hlavy z toho, akú pokutu vyrubili, po tom, ako sa kto k tomu odvolal a akým spôsobom sa občan dovolal nejakej nápravy. Takže toto sú veci, s ktorými je potrebné sa zaoberať a nie je to možné nechať len tak na samosprávach ako takých. Ďalšou vecou sú občianske združenia, ktoré sa majú v prvom stupni starať o kvalitu výrobkov a kvalitu poskytovaných služieb. Môj predrečník už o tom hovoril, tak ja sa tým nebudem veľmi zaoberať, ale plne s ním súhlasím, že združenia, ktoré si zaregistruje ministerstvo hospodárstva a ktoré mu budú vyhovovať, tie budú dávať len dobré správy a združenia, o ktorých nebude presvedčené, že sú konformnými združeniami k súčasnej moci, tak tieto združenia nedostanú oprávnenie na vykonávanie činnosti. Tento istý zákon, si myslím, má ešte jednu oblasť, ktorej by sa mal venovať a v praxi, pokiaľ ste sa niekedy s tým už stretli, a určite ste sa stretli, sú praktiky monopolných alebo takmer monopolných prevádzkovateľov, niektorých, či sú to sieťové odvetvia, alebo telefónne služby. Keď si zoberiete spotrebiteľskú zmluvu podpísanú s elektrárňami, s plynárňami, s vodárňami alebo s telefonickou spoločnosťou, tak zistíte, že je písaná tak, aby ju nikto nedočítal do konca. Lebo dočítať zmluvu s plynárňami do konca alebo s T-mobilom, pardon, aby som nemenoval spoločnosti, ale s týmito správcami sieťových odvetví je normálne úžas a v tom bludisku paragrafov a odkazov dozvedieť sa, na čo človek vlastne právo má, alebo na čo právo nemá. A keď to už aj prečíta, nakoniec sa dozvie – ale podobne je to aj s bankami a dôjdete až na koniec, tak zistíte –, že je tam uvedené nejaké číslo, na ktoré môžete zavolať, kde sa vám má niekto ozvať a má vám podrobne vysvetliť, čo s tým akosi urobíte. Ja som takúto faktúru predložil jednému z top manažérov Slovenských elektrární a ten tiež na to pozeral, poviem, „ako výr“, pretože nevedel, či tú faktúru má zaplatiť, alebo nemá zaplatiť, a on robil veľkého manažéra tejto firmy. A ja ako občan tejto krajiny som si s tým lámal hlavu a musel som tam ísť potom osobne a naháňať veľmi zložito spôsob, ako sa dostať k tomu, či tú faktúru platiť, alebo je predplatená, alebo bude nejakým spôsobom uhrádzaná priamo z účtu. Tu si myslím, že zákon by na toto mal tiež pamätať. A keď už hovoríme o ochrane spotrebiteľa, tak treba hovoriť aj o týchto veciach, že tzv. tieto call centrá, kde si len zavoláte a máte sa dozvedieť všetko, ako to bude fungovať, ony sú síce praktické pre veľké monopoly, ale pre občana sú absolútne nepraktické. Pri väčšine prípadov a sťažností nakoniec to skončí tak, že občan musí všetko zaplatiť a potom nech sa domáha nejakej opravy v zdĺhavom, veľmi zložitom procese, než sa mu podarí domôcť sa svojho práva. Takže ja si myslím, že tieto vzťahy, ktoré je potrebné pri spravovaní záležitostí okolo ochrany spotrebiteľa, treba upraviť, treba ich upraviť dôslednejšie, a preto je potrebné, aby tento zákon bol dopracovaný a navrhujem ho vrátiť predkladateľovi na dopracovanie. Ďakujem.