Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2014-09-10):
Ďakujem za slovo, vážená pani podpredsedníčka. Vážené kolegyne, kolegovia, vážený pán minister a zároveň podpredseda vlády, zdá sa, že niekedy sa veci zbehnú na jeden deň a ako keby sa chceli tak zdôrazniť, akcentovať, že to, čo tu dlhé časy nie je, potom zrazu je to prítomné behom pár hodín a človek sa spytuje možno, že prečo. V každom prípade ma to úprimne mrzí. Mali sme tu pred chvíľočkou zákon, ústavný zákon o vode a mne tu chýbala v jednej chvíli taká politická arogancia, mám na mysli poukázanie pána poslanca Chrena na zjavnú chybu v texte ústavného zákona, ktorým sa mala meniť ústava. Naozaj to vysvetlil veľmi presne, presvedčivo a nespochybniteľne, aspoň mne to tak pripadalo a doslova som sa tešil na to, keď v záverečnom slove prišiel k pultu pán minister Žiga, a hovorím si, určite to je tá správna chvíľa, aby sa ukázalo, že aj politickí súperi môžu hrať fair play a vedia oceniť svojho partnera, a doslova som až tak ťahal z jeho pier to, že povie teraz, tak toto vám nejak ušlo, toto, na čo upozornil pán poslanec Chren, je skutočne zjavné a na to sa budeme musieť pozrieť. Pán minister stadiaľto odišiel, nepovedal ani slovko. Ja som zase asi stále medzi tými naivnými, že teraz si hovorím, preboha, prečo, veď to bolo také jasné. Je to arogancia, je to pýcha alebo je to práveže tá vyššia etáž úrovne rozmýšľania politika, ktorej ja nerozumiem ani jej rozumieť nechcem, že naschvál takáto vec tam bola zakomponovaná? Pán minister a vážený pán podpredseda vlády, hovorím o tom preto, lebo sa tu zopakovalo teraz druhýkrát. Dvaja ministri z vlády a dvakrát tu chýbala elegancia. Politická obyčajná elegancia alebo nazvime to politický fair play. Jasná vec je, že tvrdíte svoju muziku a my svoju, a je to správne, že tu bojujeme slovami, ale ono to vidieť aj na športoviskách, a prečo by to nemohlo vidieť aj tu. Niekedy sa tak žiada tak oceniť súpera a povedať si, áno, hrám fér a viem to aj priznať. Hoci mám teda prevahu a možno práve preto, že mám prevahu a viem, že napokon si svoj návrh presadíme, o to ľahšie by sa niekedy mali vyslovovať vám a vôbec všetkým, ktorí sú v tej chvíli na tej pozícii, keď sa hrá tak trocha z kopca a ľahšie, s vetrom v chrbte, že by ste mohli dokázať oceniť súpera. A ja viem, možno v tejto chvíli rozmýšľate, kam mierim, ja vám to teraz hneď poviem. Vy ste to prvýkrát urobili pred štyrmi mesiacmi, keď ste prvýkrát na tlačovke spomínali zákon o podpore bojovníkov proti korupcii. Potom ste to možno ešte aj niekde publikovali a dnes pri vašom úvodnom slove ste to zopakovali. Vy ste naschvál alebo naozaj sme takí nepatrní tu, v klube Obyčajných, ja viem, býva to takým zvykom, napokon nielen zo SMER-u, že ako keby sme neexistovali, ale veď to neni podstatné, ale ja sa obraciam na vás, že vy naozaj neviete, že okrem pána Lipšica a pána Figeľa, teda okrem NOVY a KDH, tu bol trikrát zákon o podpore ľudí, ich ochrane a ich odmeňovaní, ktorí bojujú s korupciou. Naozaj to podpredseda vlády a minister vnútra nevie? No ak to neviete, tak potom beriem tie slová o tom, že nie ste bojovník fair play, možno späť, ale mne sa nechce veriť, že pri tak dôležitom zákone a pri tak dôležitej téme, ktorá určite aj vám musí napĺňať kuloáre, keď sa rozprávate v klube, že tých korupčných vecí je toľko, že vám začínajú robiť šarapatu aj vo vašom vnútornom prostredí, že by ste vy o tomto nevedeli? (Reakcia ministra.) Boli z dielne, vy ste ich aj teraz pomenovali teraz, že to sú z dielne teda akože už z ministerstva, že boli také predpripravené a že v podstate neboli dotiahnuté do konca a vy až teraz prichádzate s návrhom, ktorý už dorástol, ktorý tie detské chyby už má za sebou, už má za sebou detské nemoci a môžete ho predložiť. Pán minister, začali ste štyrmi jednotkami. No možnože tie jednotky by nemuseli byť úplne nenáležité, možno by sme nejakú dvojočku dali do toho svedectva, ale v zásade by sme mohli pre to technické prevedenie tie štyri jednotky aj nechať a možno, že tú dvojočku, nech teda aby sme neboli až takí dokonalí, lebo dokonalosť patrí inde. Ale umelecký dojem, pamätáte, voľakedy v korčuľovaní bola technická hodnota a potom umelecký dojem. Umelecký dojem vášho vystúpenia štyri päťky. Päť, päť, päť, päť. Pretože vám chýbala práve tá elegancia toho džentlmena, toho súpera. A viete, prečo umelecký dojem bol zlý? Lebo váš návrh je dobrý. A viete, prečo je dobrý? Lebo na vysoké percento, 80, 90, teda neviem, je to náš návrh. Vy veci, ktoré zdôrazňujete, ja vám to teraz za chvíľočku rozmením na drobné a potom v druhom čítaní môžeme ísť úplne na podrobný výčet. Ja, samozrejme, aj v tejto chvíli sa hlásim k tomu, že tento zákon je dobrý a hodný podpory, a konečne, tak ako povedal pán poslanec Zajac, ale naozaj ten umelecký dojem kazíte tým, že klub Občajných ľudí a nezávislých osobností to už za dva roky, prvýkrát to bolo teda pred skoro dvomi rokmi, predkladá zákon, ktorý má tie atribúty, ktoré vy dnes dávate ako nóvum vo vašom návrhu, keď to porovnávate s návrhmi pána Lipšica a pána Figeľa. Veď to ozaj nemusíme sa biť o to, že kto teda bol prvý, lebo naozaj sa musíme starať o to, aby to platilo, a lepšie neskoro ako nikdy. Len mne tento moment chýba, pretože ja neverím, že by ste vy nevedeli, že tieto momenty tam my sme zapracované mali. A ja to teraz chcem ešte zvrtnúť aj do inej roviny. Čo sa to udialo, pán podpredseda vlády, že vôbec ten zákon prišiel? Ako ste vy zabojovali s vaším klubom? Jasné, ste minister, podpredseda vlády, tak možno vás 82 kolegov, 83 kolegov z parlamentu poslúchne, ale predsa len museli ste vy dačo s nimi urobiť. (Ruch v sále.) Ja počkám. A viete prečo? Lebo za ten dvojročný interval viacerí kolegovia naši, poslanci zo strany SMER – sociálna demokracia, pri našich návrhoch veľmi jasne zdôrazňovali, že takýto zákon je za prvé hnusný, že ho netreba a že je to zákon pre udavačov. Vy ste, pán minister, prišli so zákonom pre udavačov alebo sa dačo muselo udiať, že nesúhlasíte so svojimi kolegami a ste presvedčený, že to je zákon pre statočných ľudí, ktorí môžu byť tejto krajine na prospech, pretože ani vaši policajti nemôžu byť všade, ale ľudia, ktorí majú srdce, svedomie a odvahu a ktorým pomôže tento zákon, tí sú skoro všade. Tak, pán minister, kde bude teraz problém? Už sú to nie udavači alebo nerešpektujete a nezdieľate názor vašich kolegov? Povedal to pán poslanec Martvoň, povedal to pán poslanec Číž, aby som bol dvakrát menovitý, možno si to mysleli viacerí, bola to vec, ktorá ma tu vždy veľmi pobúrila. Zákon pre udavačov my nepotrebujeme, my máme zákony dostatočné, ľudia, ktorí chcú byť charakterní a poukázať na trestnú činnosť, tí majú dostatočné zákonné krytie zo súčasného legislatívneho súboru. Takže naozaj to nechcem teda brať ako, že hej, teraz sa budem vyžívať, že to budem opakovať, ale viete dva roky tu zaznieva o tom, že to je pre udavačov, a teda dovoľte, aby som vám poďakoval, že zrejme nezdieľate ten názor, lebo by ste asi neprišli so zákonom, ktorý má slúžiť udavačom. Takže verím, že už sa tento výraz tu v snemovni, v sieni zákonnosti nikdy nevyskytne, pretože váš akt, ktorý ste dnes odštartovali prvým čítaním tohto zákona, svedčí o tom, že aj vy cítite potrebu takého zákona a že budeme sa už rozprávať o statočných ľuďoch. Ale už to povedal aj pán poslanec Zajac a ja sa musím k tejto otázke pridať, že či predsa je nám nie ľúto tých peňazí na jednej strane a tých ľudských osudov na druhej strane, ktoré mohli byť zachránené, teda aj tie peniaze aj ľudské osudy, keby sme sa počúvali viac a keby sme ten zákon možnože pod vašou kuratelou, ja som vám to už aj v interpelácii napísal, že sme pripravení, keby sme ho mali schválený, lebo ozaj tu často skloňujeme nejaké mená a tých mien je oveľa viacej. Ale viete, ako teraz žije učiteľ Oto Žarnay v Košiciach? Keď pred dvomi rokmi poukázal na to, že na jeho škole sa šafári, a celá východoslovenská klika sa postavila na stranu jeho oponentov a tvrdia, že sa nešafári, učiteľ Oto Žarnay žije už po skončení podpory v nezamestnanosti, dlhú dobu zo 117 eur mesačne. Človek, ktorý poukázal na bezcharakterné narábanie so zdrojmi svojej školy. Človek, ktorému jeho zistenie potvrdil pán JUDr. Farkaš, najvyšší kontrolór Košického samosprávneho kraja. Viem, možno sa niekedy niektoré mená zneužívajú, ale možno toho Ota Žarnaya tu spomíname pričasto, ale on sa ozaj stáva symbolom. Symbolom, ktorý ukazuje na niečo, čo je zlé a čo vy určite týmto zákonom už nechcete, aby sa opakovalo, pretože keby ten zákon platil, tak nikto nemôže učiteľa Ota Žarnaya zaradiť medzi ľudí, ktorí sú pre svojho zamestnávateľa prebytoční, pretože by platila tá klauzula, ktorú ste tam dali, o ktorej ste, aj preto zdôrazňujem, že ju tam máte, ale, pán podpredseda vlády, tú tam máme aj my, preto som hrdý na váš návrh, lebo je to návrh aj náš. Možno by bolo, keď som hovoril o tom fair play, viete, čo je teraz dobré, vy ste určite aj osobne v dobrom kontakte s pánom premiérom. Možno by to bolo gesto, ktoré by vám možno aj politicky pomohlo, a ja by som ho vedel oceniť, aj keď by nebolo spravodlivé, ale spravodlivosť na tomto svete nehľadajme. Keby sme týchto ľudí, ktorí sa stali symbolmi nepodporovania statočnosti v tejto krajine, keby možno pán premiér povedal, že má osobitný fond a keby aspoň, keď už nie tú zdravotnú a morálnu ujmu, aspoň tú finančnú ujmu povedal, nečakajte na súdy, nečakajte, kedy to bude platiť, tu dávam zo svojho osobitného fondu premiéra tejto krajiny 20-tisíc eur, dajte tomu Žarnayovi. Možno by ste zabodovali tak, že až by ste nám vietor z plachát zobrali, ale určite by sa pohnevali ďalšie, desiatky a stovky ľudí, ktoré tu nemenujeme, ale predsa ešte jeden prípad. Žarnay poukázal na 70-tisícové, sa spreneverili. Taká kontrolórka Ľuba Lapinová z Národného lesníckeho centra, tiež sa stala nezamestnaná. Tá už mala trocha väčšie číslo za svojím zistením ako vrchnej kontrolórky, 700-tisíc eur za program, o ktorom hovoria špecialisti, keď sa naň pozerajú, len zrejme ešte vaši teraz, ja viem, že niekedy to ide pomaly, ale existuje ten proces vašich expertov, ktorí veci zisťujú, tak ešte to možno nezistili. Hovoria odborníci zo softvérovej brandže, že to je hodnota nie 700-tisíc, ale že 7-tisíc je veľa za ten program. Vyšetruje sa. Opäť nechcem šíriť tieto debaty o konkrétnom prípade, ale žena, ktorá sa stará o svoju chorú matku, žije s ňou v Podkriváni sama, ktorá 28 rokov vykonávala kontrolórku a ktorá raz poukázala na tender, ktorý nebol v poriadku, sa stala pri najbližšej možnej príležitosti pre svojho zamestnávateľa prebytočná. No keby platil tento zákon, s ktorým tu dnes prichádzate a ktorý sme my v dobrej viere tu dali pred dvomi rokmi a niečo podobné, ale skutočne len podobné, pretože my, naše zákony sú veľmi identické, kdežto kolegovia, ktorých tu spomínam, tie návrhy boli o niečo stručnejšie. No opäť by pani Ľubu Lapinovú nikto nemohol prepustiť a opäť by sa mohla starať o svoju chorú matku s tým, že by mala normálny plat, a nie nenormálnu podporu. Takže to sú veci, ktoré, jasné, no však nikto nemôžeme ísť dozadu, zákony platia od istej chvíle, a keby sme toto hodnotili tak, že prečo nie skôr, tak by sme pomaličky rozmýšľali, že prečo desať Božích prikázaní bolo schválených iba pred 2-tisíc rokmi, a nie pred 20-tisíc rokmi, takže je mi to jasné, že to zase neni možné takto chápať, ale predsi by ste mohli vy byť ten, ktorý by možno na tom kolbišti politického fair play teraz dačo vymyslel na túto situáciu, lebo naozaj, pán minister, čosi v tom opakovaní ignorovania nášho návrhu nie je v poriadku. Ak máte takýchto politických poradcov, že radšej si tých Obyčajných nevšímame, tento ich návrh, že to najlepšie, čo môžete urobiť, možno majú pravdu aj tí odborníci, ale hoc by aj mali tú pravdu, že to je dobré pre voličskú základňu, ale ľudsky, ľudsky vám toto nemôže sedieť, pretože ja vás predsi len vnímam ako človeka, ktorý predsi nemôže túžiť po tom, aby, aby nebol spájaný s istou eleganciou. Veď vy máte aj takú povesť človeka, ktorý vie pomerne elegantne prejsť cez problémy a vyriešiť ich možno aj istým čarom osobnosti, ale toto vám to čaro nepridáva, pán minister. Toto fakt by chcelo, aby ste uznali aj tým šašom z Obyčajných, že možno boli v niektorých ohľadoch lepší, lebo, viete, všetci panovníci potrebujú svojich šašov, tí totižto hovoria pravdu. A vy tú pravdu niekedy nechcete počúvať a toto mi je osobne veľmi ľúto, pretože nejde o to, že my sa tu teraz vyrozprávame, ale ani vy, ani ja nežijeme so 114 eur mesačne. A ja si to neviem predstaviť, ako tí ľudia z toho žijú, a keby sa o to pričinili sami svojou babráckosťou, svojou nepoctivosťou, svojou lumpárčinou, tak nech žijú alebo nežijú. Ale to sú ľudia, ktorí by mali dostať od nás ocenenie, pretože, ako som povedal, ani vaši policajti, vôbec celá mašinéria ochrany zákonnosti a poriadku, nech ju spravuje ktokoľvek, však to neni len tento čas, nedokáže sa postaviť všade tam, kde sa dokážu postaviť statoční ľudia, ktorí majú záujem povedať odvážne slovo aj tam, kde ostatní mlčia. Takáto vlastnosť bude vždycky nedostatková. Ľudí, ktorí si to dovolia, nech máme akékoľvek zákony, bude vždy v menšine. O to viacej by sme si ich mali vážiť, ďakovať im a vytvárať im zákonné podmienky na to, aby sme im pomohli aj podporili, pretože v opačnom prípade neničíme iba ich osudy. História ľudstva je plná zničených osudov, ale ničíme aj hodnoty tejto krajiny, ktoré nám unikajú. Niekto to hovorí, že je to 500 mil., niekto miliarda. Sú to čísla, ktoré nikto presne nenapočíta, ale všetci vieme, že tá čierna a šedá mašinéria, ktorá roztáča tie spodné vody temné, je veľmi, veľmi veľká a tie krútňavy, ktoré sa tam krútia s tými peniazmi, sú veľmi silné. Stiahli už nejeden osud, takže by bolo veľmi dobré, keby sme sa pokúsili už od dnešného dňa rozprávať o týchto veciach ako o čomsi, či je vhodné všeobecnej podpory nielen tu v snemovni zákonnosti, ale všetkých ľudí, ktorí sa týmto zákonom majú riadiť. A teraz ja sa pozriem, aj keď bude pri druhom čítaní na to viacej priestoru, na niekoľko tých vecí, ktoré usvedčujú vás, vašich ľudí. Usvedčujú, ktoré potvrdzujú, že to technické prevedenie vášho zákona je preto tak vysoké, že ste použili veľa toho, čo sme použili dávno pred vami. Povedal som niečo nevhodné? (Reakcia z pléna.) Pán minister nesúhlasí, ale bojujem, ale, ale... (Reakcia z pléna.) Ale, pán minister viete, ja by som použil teraz všetko možné v tejto chvíli, ale ten šarm s tých smiechom sa tu nehodí. Lebo, lebo... (Reakcia z pléna.) Nechcem, aby ste vysvetľovali, len viete, je tu téma, ktorá bytostne postihuje veľa ľudí. Ľudí, ktorí nasadili chrbát za náš poriadok v tejto krajine. A vy minister vnútra sa chcete pri tejto téme usmievať. Vážne je to na smiech?! (Reakcia z pléna.) No tak okopírovali, veď už toto býva bežným zvykom, že sa niekedy myšlienky berú. Ale veď dobre, veď toto údajne patrí... (Reakcia z pléna.) Dobre. Skúsime sa, nie, nie nehrozte, poďakujte, že teda si to, viete, ministerskí pracovníci sú možno dobrí, lebo oni nie sú na vine, že to nemohlo ísť. Vy, politickí šéfovia, ste to nepustili skôr. Keď už sme chceli urobiť nejakú aspoň ako prvý polkrok, prečo ste sa pohrávali s KDH a nechali ich ísť do druhého čítania a potom sa to stornovalo. Tomu som tiež neporozumel. Na čo je to dobré? Asi by som v živote nemohol byť poradcom politickým alebo nejakým politickým imidžmejkrom, pretože to sú veci, ktorým bytostne nerozumiem. Niekoho nechať zájsť do druhého čítania a potom ho utopiť. Ale dobre, dobré je to preto lebo riešime tak, že máme veľa podobného. V niečom – v dosť podstatnom a dosť rozšírenom – sme lepší, v niečom ste lepší aj vy, ale toho je menej. Napríklad my to riešime nielen v pracovnoprávnom pomere možnosť takejto ochrany a podpory, ale vôbec každý človek v spoločnosti má možnosť byť krytý týmto zákonom. Ja viem, že väčšina korupčných vecí sa odohrá na nejakom pracovisku a nejaký zamestnanec odvážnejší – ako ekológovia – to vidí a povie, ale myslíte si, že už dôchodca alebo niekto, kto je mimo pracovného pomeru, alebo niekto, kto je z inej firmy, ako sa udeje korupcia, on je zamestnanec firmy A a korupcia sa deje vo firme B. Prečo by ste takýchto ľudí nepodporili? Takže možnože ešte bude práve priestor na to, aby sme v tom druhom čítaní tie veci, ktoré by ste boli ochotní uznať, že by bolo treba zmeniť, meňme ich. To je napríklad jedna takáto vec. Zhodli sme sa na utajenosti, aj keď sú tam rôzne slová použité, veľmi správne. Obmedzenie pracovnoprávnych úkonov, vy ste to zdôraznili pri svojej tlačovke, že keď to KDH a Lipšic nedali, tak aby obyvatelia vedeli, že to treba proste vytvoriť nejaké prostredie. Pán minister, my ho máme vytvorené. Dokonca elegantnejšie ako vy, pretože to máme tam premyslené aj zo stránky systému webovej stránky a tak. Takže ale to sú detaily, ktoré možno v tejto chvíli netreba zdôrazňovať. Ale je to proste prostredie, ktoré sme sa tiež zhodli, že musí každý zamestnávateľ to urobiť, ale škoda, že vy to vzťahujete len k podniku, ktorý má viac ako 50 zamestnancov. Naozaj, ja si myslím, že keď sa udeje miliónový podvod v podniku, ktorý má 47 zamestnancov, bola by škoda takýto systém nevytvoriť, pretože ten počet ľudí, zamestnancov vždy potom dáva istú hranicu, ktorá je umelá, neni na ňu dôvod. A ak považujeme korupciu za vážny problém, tak každá firma, nech má len 20 ľudí, nech má povinne tento systém nahlasovania vytvorený, nielen tá, ktorá má viac ako 50. A tie vnútorné predpisy. Formy ochrany riešime dosť podobne, je tu veľa nuáns. Aj formu žiadosti, aj utajenia. V podpore sme trocha širší. Vy dávate len právnu pomoc a aj to len v prípade materiálnej núdze. (Reakcia z pléna.) Ale nie, pardon, vy im dávate materiálnu núdzu, aj keď dávate to podľa zákona o materiálnej núdzi, ale je možné, že v prípade, keď sa to použije aj pre človeka, ktorý nie je, nespĺňa parametre materiálnej núdze, tak sa to môže použiť. Toto je, v tomto ste vlastne prospešnejší pre oznamovateľa. My by sme tam trvali na podmienkach splnenia materiálovej núdzi. Štátne vyznamenania je síce len taký prívesok, ale, pán minister, viete, že morálne ocenenie je rovnako dôležité ako finančné, a vieme, že mnohokrát aj dôležitejšie. Prečo nechcete tiež pomôcť takýmto ľuďom aj takým spôsobom? Že predsi morálne ocenenie, keby začiatkom roka pán prezident na Hrade mohol odovzdať vyznamenanie Žarnayovi, Lapinovej a ďalším za to, že zabojovali s korupciou. To by bolo možno viac ako tá podpora, pretože to by videli ľudia. Povedali by si, a v tejto krajine sa oplatí byť statočným a odvážnym, pretože si to ocenia najvyšší predstavitelia štátu. Takže to štátne vyznamenanie, neosobujem si práve rozhodovať o tom, že kedy má byť z rúk najvyšších predstaviteľov štátu pridelené. Ale škoda, že ho neriešite. Ja by som odporučil, že by bolo dobré možno z tohto nášho zákona prebrať aj túto časť. Obrátené dôkazové bremeno, áno. My dávame tam aj dotáciu na prevenciu, ktorá by mala byť v kuratele vášho ministerstva. Vy to neriešite. Tiež by som navrhoval, že je dobré byť nielen v boji s chorobami, ale aj v boji s takýmito neduhmi, ako je korupcia, orientovaný na prevenciu. Výchovu. My v našom zákone riešime aj výchovu, pretože ohýbaj ma, mamko. Prečo by sme nezdôraznili, že tento obrovský neduh je naozaj neduhom už v primeranom vekovom štádiu našich detí a študentov. Máme to rozpracované pomerne slušne. Pozrime sa na odmeny. Ako často tu zaznievalo, že odmeňovať ľudí za to, že dodržiavajú zákony, že si plnia svoju základnú povinnosť. Vy by ste chceli platiť niekomu za to že, že dodržiava zákon? Toľkokrát to tu bolo zohavené, keď sme s tým prišli. No vy to tu máte. Takže to znamená, že aj tu, ďakujem pekne, pán podpredseda vlády, stotožňujete sa s tým, že asi nie je zlé odmeniť aj ľudí. Tobôž keď zachránia tomuto štátu veľký obnos, prečo by sme niečo z neho nedali. A keď mám na mysli ten veľký obnos, tak mám otázku, že prečo len 50-násobok minimálnej mzdy. To je dnes okolo 17 500 eur, ten 50-násobok. Ak nám niekto zachráni milióny, prečo by sme mu nedali nejaký podiel. My navrhujeme, že to môže byť až 30 %. A zároveň hovoríme, že keď sa to dokáže a preukáže, tak je na to právny nárok. Vy to necháte v rukách úradníkov, že teda právny nárok na to nie je. Navrhoval by som zvážiť, že ak sa preukáže, že ten človek svojou statočnosťou a odvahou nielen dal morálny nejaký stimul spoločnosti, ale aj zachránil reálne peniaze, ak niekto zachráni milión, prečo mu nedať 100-tisíc. Stále sme ešte ziskoví v štátnej kase 900-tisíc. Tých 50-násobok, to je také, že aj teda tú odmenu, ale aby nás to veľa nestálo. Trocha granda ste mohli urobiť pri tomto, keď už súhlasíte s odmenou. A je tam toho viacej. Určite pri tom druhom čítaní bude ten priestor väčší. Ja vás si dovolím poprosiť, vážený pán minister, pán podpredseda vlády Slovenskej republiky, skúste zvažovať možno aj v tomto konkrétnom prípade ten fakt, že sme sa dopustili v tom dobrom slova zmysle dobrého návrhu. Skúste to niekedy povedať. Nie preto, že by ste nám nahnali preferencie alebo že by sme mali z toho mať nejaký prospech. Ja si dokonca myslím, že to môže pomôcť politicky vám. No čo by sa stalo, keby minister vnútra, ktorý predložil tento návrh, zároveň povedal, že je rád, že je tu zhoda cez politické spektrum a že oceňujete, že niektoré návrhy tu už zazneli. Niežeby nám to chýbalo, že by to malo byť, ja vás o to neprosím z toho pohľadu, že by nám to pohladilo naše nejaké egá, ale že je celkom možno dobré, keby sme zdôraznili spolu aj spolu, aj s kolegami z KDH, ktorí sa o to isté snažili, aj s pánom Lipšicom z NOVY, že je to naozaj téma, ktorá je dôležitá, pretože my ju zákonom, keď ho prijmeme, len, len odobríme a odštartujeme cieľ, ale ešte ho nedosiahneme. Ten cieľ bude vtedy, keď možno tento zákon budeme môcť zrušiť, že už je nepotrebný, že už ľudia majú takú vysokú citlivosť na korupciu, že vôbec ich netreba špeciálne chrániť, odmeňovať a podporovať, pretože si ľudia nedovolia, tí, ktorí majú sklony k tomu, páchať také korupčné činy. Zatiaľ je problém v tom, že u nás je to hlavný prúd. U nás je skoro smiešny ten, kto nedáva, neponúka netočiteľné peniaze. Rád spomínam Nórsko, za to, že som tú česť párkrát s tými ľuďmi rozprávať, s lesníkmi z Nórska. Pamätám si to zdôrazňovanie, že aj u nich sa nájdu percentá ľudí, ktoré podľahnú zbojstvám a pokušeniam špinavých peňazí. Ale tých ľudí neodsúdi ani tak zákon, ale tých ľudí odsúdi samotná verejnosť, ktorá ich znemožní tak, že ich deti sa budú hanbiť za svojich rodičov. Takýto čas možno raz príde aj k nám. Bude to možno ešte trvať, ale bude o to kratší, o čo viac spoločne zabojujeme za to, aby Otovia Žarnayovia pre neexistenciu takéhoto zákona nemuseli žiť v tejto krajine za 117 eur mesačne za to, že zasadili svoju statočnosť a odvahu za nás všetkých aj za vás, pán minister. Ďakujem.