Číž, Miroslav, poslanec NR SR (2015-11-26):
Ďakujem za slovo. Vážená pani podpredsedníčka, áno, chcem zaujať stanovisko k rozprave, pretože už samotná rozprava je symptomatická a ukazuje, v akom prostredí, akým spôsobom, akými nástrojmi, akou kapacitou, hodnotovou, intelektuálnou, vstupujeme do prostredia, a tým preukazujeme schopnosť naozaj čo možno najlepšie spravovať štát. Najprv k tomu, čo tu zaznelo v rozprave, že prečo teraz dávame tento návrh a čo všetko v ňom chýba a prečo sme ho už na začiatku neprijali. Na druhej strane žiadnu inú snahu ako realizovať vlastné záujmy a potierať opozíciu, osobitne v niektorých vystúpeniach, opäť teda z váženého klubu OĽaNO, zaznievali veci, ktoré mimochodom s druhým čítaním nemajú absolútne nič spoločné, pretože pokúsim sa popísať aj tento stav. Ale najprv by som dokončil teda podmienky, za ktorých sme predložili tento návrh zákona. Počas štvorročného obdobia bolo niekoľko okolností, ktoré bolo treba riešiť, predovšetkým mali sme celý rad absolútnych ustanovení, napríklad ustanovenia zákona o poslancoch, ktoré vzhľadom na to, že ten zákon ako taký je reziduálny ešte z obdobia spred roku ´89, na druhej strane ale upravuje to, čo je nesmierne dôležité, a to sú práve práva a povinnosti poslancov. Teda stanoviť ich rozsah, nástroje, mechanizmy uplatňovania, kontrolné funkcie parlamentu, okrem iného napríklad aj teda mechanizmus poslaneckého prieskumu a podobne. A že bolo ich treba nejakým spôsobom, buď ten zákon zrušiť, buď ten zákon novelizovať, alebo ten zákon pokúsiť sa implementovať do rokovacieho poriadku. Na základe tohto celého sme si povedali vzhľadom k tomu, že keďže história má istý zmysel pre rokovanie, pre rozmýšľanie a je veľmi dôležitá, že v predchádzajúcich obdobiach sme videli ale hrubé, hrubé vstupovanie do rokovacieho poriadku z čisto politického účelu, najmarkantnejšie pri voľbe generálneho prokurátora. Zhodou okolností všetci poslanci, ktorí dneska kritizovali, boli toho absolútnou súčasťou. A na základe toho ako SMER sme sa zaviazali tak v rokoch 2006 až 2010 a takisto aj v súčasnom období, že SMER jednostranne ne-vy-uži-je možnosť, keď má väčšinu v parlamente, nebude meniť rokovací poriadok a nebude ho meniť účelovo. V rokoch 2006 až 2010 sme ho nemenili. Ale čo sme urobili? Povedali sme váženým kolegom vtedy v parlamente, okamžite vytvorme komisie, ktoré budú stále, pre prípravu a kontrolu ústavy a prípravu prípadných ústavných zmien, pripravme komisiu pre rokovací poriadok vzhľadom na to, že naozaj potrebujeme dostať do prípravy takýchto dokumentov, aby sme odtlačili ten nezmyselný politický zápas, odbornú verejnosť. S cieľom nech navrhnú všetky relevantné poslanecké kluby ľudí, ktorých považujú za odborníkov v ústavnom práve, ich dáme dokopy v zastúpení pomernom, čiže rovnaký počet za každý klub, to znamená, ani nie väčšinovo, žeby sme boli niečo chceli mať. A že na základe toho, teda naozaj tieto dva zásadné dokumenty treba pripraviť, pretože to, čo tu bolo predtým, tá eskalácia opozičných poslancov istého typu, akože pomaly na každú schôdzu aspoň jeden ústavný zákon alebo aspoň jeden zákon na zmenu ústavy, aby sme to odbúrali. Čiže na základe, naozaj na to, aby sme dali dôstojný rámec tvorbe takýchto vážnych dokumentov, ako je napríklad ústava a podobne. Z toho dôvodu sme teda chceli vytvoriť stav, aby sa seriózne a naozaj z odborného prostredia posúdili veci, aby mali primeranú kvalitu a aj primeranú legitimitu, že naozaj sú z odborného nezávislého prostredia. Aký bol výsledok? Nesúhlas. Principiálne ignorovanie, nenominovanie členov do takejto komisie. Takto fungovala komisia dva roky, keďže opozícia nevstúpila, zrušila sa. Naopak, číre politikárčenie, neustále predkladanie ústavných zákonov, zmien ústavy a podobne a tak ďalej. Samozrejme, úplne nezmyselne a bez akéhokoľvek účelu. Čiže preto sme povedali, nebudeme osobne, nebudeme predkladať žiadne zmeny rokovacieho poriadku z jediného jedného dôvodu, sú to pravidlá politického zápasu. A pravidlá politického zápasu jednoducho musia mať aj legalitu a musia mať aj vysokú mieru legitimity. To znamená, musia mať dramatickú podporu, úplne ideálne, minimálne ústavnú na to, aby sa to urobilo. Preto sme nevstupovali. A ešte pri tom celom, pri tých politických zápasoch, ktoré tu boli, zneužívajú, väčšina, SMER a neviem čo a tak ďalej, pričom tú mieru sebaobmedzenia som tu ja nezažil za 25 rokov, ktorú sme urobili my tu. Naopak, tie rôzne ataky a tak ďalej a tak ďalej. Plus, čo je absolútne nóvum, a to mi odpustia, vážení, časť poslancov klubu OĽaNO, vnesenie tohto typu správania, ktoré je tu typické. Viete, ako ten, ktorý som sa snažil byť súčasťou autorského kolektívu, ktorý pripravoval tento návrh zákona, mal som aj ako bývalý predseda mandátového a imunitného výboru jednu predstavu zabezpečiť poslancov pre najbližšie volebné obdobie, aby mohli prísť do tejto sály a mali vysokú mieru garancie, že ich fyzicky nikto nenapadne. Aby mali, keď vojdú do tejto sály, elementárne právo na dôstojné pobývanie v tejto sále, to znamená, že ich nebudú neokrôchanci hrubým spôsobom neustále urážať. Že sem prídu ľudia do tohto parlamentu, ktorí majú elementárnu ľudskú kultúru, elementárnu kultúru komunikácie medzi ľuďmi a umožnia dôstojné fungovanie a dôstojný pobyt v tejto sále. Hovorím to dopredu s veľkou ľútosťou, ani tento návrh zákona tento problém nerieši. A upozorňujem ľudí, ktorí sem prídu do tohto parlamentu, veľmi ľahko sa im môže stať, že budú fyzicky napadnutí, pretože videl som tu fyzické napadnutie, ostali nepotrestané, čo je, mimochodom, veľmi nebezpečný precedens. Videl som v tejto sále schopnosť, som to počúval tu pred chvíľou: prídem, napadnem niekoho, kopnem ho do brucha, dokonca chorého kolegu, a vzápätí začnem vykrikovať, že som bol napadnutý a podávať trestné oznámenia. To sú ľudia, ktorí, v bežnej občianskej spoločnosti sa to nestáva, a keď, sú predmetom zásadného odcudzenia. Tuto, bohužiaľ, jeden čas to bolo veľmi frekventovanou skutočnosťou. Čo sme zažili počas tohto volebného obdobia? Nepamätáme si tie obrovské cirkusy, hádzanie stoličiek z parlamentu, blokovanie hlasovania? Chodili sme hlasovať z vedľajších chodieb a podobne. Hrubé, hrubé odmietanie rešpektovať autoritu predsedajúceho. Hrubé. Dokonca ako program. Do toho celého, jak tu počúvam pána kolegu, veľmi nerád s vami diskutujem, pán kolega, len presne napríklad aj to, ako vznikajú hrubé legendy: vyhraj voľby, môžeš všetko. Bol som pri tom priamym svedkom. Hrubým spôsobom ste vykrikovali po predsedovi parlamentu, dokonca slovami, ktoré slušný človek by v živote z úst parlamentu nevypustil. Na základe toho (výkrik z pléna)... Buďte taký láskavý, nevykrikoval som. Urážalo ma vaše vystúpenie, ale nevykrikoval som po vás. Buďte taký láskavý, aspoň teraz rešpektujte. (Reakcie z pléna.) Na základe toho, vážené kolegyne, kolegovia... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.)