Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2015-09-25):
Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, kolegovia, rozmýšľam, ako začať, ale napadá ma teraz cestou haleluja. Fakt. Haleluja! Konečne! Konečne. Konečne niečo, čo pomôže. Fakt. Niečo, že vieme, načo sme tu. Ja som aj rozmýšľal, že keď chcete popísať, že čo sa vlastne umožnilo v tejto krajine, skúsim to povedať na jednom príklade, neviem, či sa mi to celkom podarí, ale pokúsim sa. Predstavte si niekde nejakú malú reštauráciu a tam reklama, že poďte si dať super koláčik. Hej, a teraz si budú, teda ľudia si sadnú a dajú si super koláčik, lebo budú v nejakom vedomí, že teda cena bude asi primeraná, alebo keď sa spýtajú, tak im povedia, nepýtajte sa na cenu, alebo keď sa moc spýtajú, tak im povedia a tí si ten koláčik nedajú. Ale poväčšine ľudia si sadnú na ten koláčik, však môže stáť len primeranú cenu, keď ho zjedia, tak príde čašník a povie 5 000 euro. Príde čašník a povie 5 000 euro. To sme my dovolili, že toto mohlo fungovať pod mantrou zmluvná voľnosť cien, či jak sa to povie, voľná tvorba cien. Je voľná tvorba cien, hotovo! Ten človek sa začne rozčuľovať a povie, jak je to možné, za jeden koláčik 5 000 euro? Jak, jak je to možné?! Dajte to na súd. Súd čo povie? Áno, je to v poriadku. Súd povie, áno, je to v poriadku. Exekútor vám pošle exekútorsky príkaz a ešte vám povedia: Viete čo, vy ste taký starší pánko, nebojte sa, my vám dáme splátky, zo sociálnej budete nám to postupne desať rokov splácať za ten koláčik. Toto bola situácia, ktorá platí, zatiaľ ešte stále platí u nás. Toto je stav, ktorý naozaj platí u nás. My sme, a ja som to tu včera vyčítal, že máme, na dnešnej schôdzi sme mali, teda na terajšej schôdzi sme mali tri veľké zákony z pohľadu spotrebiteľa a ochrany spotrebiteľa, nulová diskusia, nulový záujem. A to sú tie zákony, kde my môžme predchádzať neželaným javom. My dneska riešime dôsledok toho, že sme to neriešili, hej. My dneska riešime, vlastne nechali sme to dohniť, vyhniť, je to neudržateľné a my dneska riešime dôsledok toho. Ale ja hovorím haleluja, ale super, teším sa. Teším sa tomu, že ten návrh tu je, teším sa tomu, že je odvážny, chcem veriť tomu, že aj v druhom čítaní bude rovnako odvážny ako v prvom čítaní. V zásade tomuto návrh niet čo vytknúť. Má slušných predkladateľov, proste verím, že tá komunikácia bude korektná a na konci bude mať výsledok. Budeme mať výsledok, lebo tu naozaj si urobili z našich ľudí finančných otrokov s požehnaním štátu a s požehnaním súdov. Ja vám poviem, viete, kde celý tento príbeh začal a ako to je, dnes začíname ukončovať ten príbeh predložením tohto návrhu, to celý ten príbeh začal tým, že som tu mával niekedy v júni, tu sedel pán Richter a som mu hovoril, vianočné dôchodky sem, vianočné dôchodky tam, a tu je pani zo Spišskej Belej. Vtedy som tu mával, aj vy, ktorí ste sa na mňa hnevali, že som kričal, neviem čo, tým, že som mával, vyzerá, že v tejto snemovni sú ešte ľudia, ktorí majú nejakú sociálnu empatiu, tak si ma zavolal pán Pellegrini, že čo to mám. Pán Pellegrini si ma zavolal, že čo to je za papier. Tak som mu ukázal ten papier a pán Pellegrini si zavolal tuná pána Madeja a povedal mu, že nech to nejakým spôsobom riešia. A ja nehovorím, že nerád, ja nemám s tým najmenší problém, keď urobím chybu, sa ospravedlniť, a keď je čo pochváliť, tak pochváliť. A do môjho vedomia to, čo sa udialo v priebehu prázdnin, že niekto vykonal naozaj enormné množstvo, pán poslanec a jeho ľudia vykonali enormné množstvo z pohľadu tých, lustrácie tých rozsudkov vykonali. A dopátrali sa ale k morbídnym číslam. By sme sa dopátrali k morbídnym číslam, že tu je 18-tisíc podaní takýchto zmenkových, z toho, myslím, 2 800 už prešlo, z toho 500 rozsudkov tu pán kolega aj spomínal. My sme tých 500 rozsudkov chodili páliť. My sme ich pálili v Košiciach, v Prešove aj v Bratislave. Symbolicky. Ja som si vedomý toho, že ako politik nemám komentovať rozhodnutia súdov. Ale, prosím vás pekne, nechcite odo mňa, aby som nekomentoval rozhodnutie súdu, ktorý prizná niekomu spotrebiteľovu zmenku, nechcite to odo mňa. Prosím vás. To by sme sa mohli v tom zhodnúť. A ja budem, keď sa v tomto zhodneme, ja nebudem, ja mám rešpekt a úctu a vzdávam úctu, aj to vždycky budem mať, ale tieto rozsudky si nezaslúžia ani rešpekt, ani úctu a je našou povinnosťou ich riešiť. Tam ten príbeh začal. Verím, že dnešným dňom a na budúcej schôdzi ho ukončíme a tým ľuďom pomôžeme. My naozaj pomôžeme ľuďom, na ktorých sa niekto chystal, že si z nich urobí finančných otrokov na cirka desať rokov za to, že si biedaci požičali 600 eur. Proste desať rokov sa niekto chystal, že ich bude krútiť za krk. Je to naozaj veľká vec. Teším sa tomu. A skončím s tým, že ja chcem povzbudiť ľudí, nie naschvál som to zbytočne zmoril ten začiatok, i keď človek si častokrát berie na seba, že je šašo a neviem čo a vykrikuje. Ja som priateľ výsledkov. Prosím vás. Aj najväčšia katedrála je postavená z malých tehál. Má význam, má význam sa zaujímať o verejný priestor, má význam upozorňovať na to hlasno, polohlasno, ticho, nejakým spôsobom má. Lebo keď nie, tak všimnite, čo sa našim urobilo, našim ľuďom čo sme dokázali urobiť, a keď sa na to upozorňuje, využijú sa všetky prostriedky, tak na konci vyzerá, že bude aj výsledok. Na konci bude aj výsledok. Čiže skončím. Naozaj, ľudia, prosím vás, nedajte sa. Nie ste povinní strpieť veci, ktoré z vás robia otrokov. Nie ste povinní strpieť absolútnu nespravodlivosť, i keď táto krajina častokrát ju toleruje, priviera očami. Urobte niečo, urobte nejaký pohyb, bojujte, nedajte sa tomu zlomiť, nerezignujte. Má to zmysel. Má zmysel bojovať o svoje práva. Aj tá najväčšia katedrála je z malých tehličiek. A verím, že aj tento prípad a jeho ukončenie v druhom čítaní bude toho dôkazom. Ďakujem pekne.