P. Hrušovský, predseda NR SR: (2005-01-20):
J. Cuper, poslanec: Pani kolegyňa, dobre, takže sme sa prebrali, je to dobre. Vážené dámy, vážení páni, (So smiechom.) dovoľte mi, aby som povedal niekoľko poznámok aj ja k vládnemu návrhu Trestného zákona, ktorý máte pred sebou ako tlač 656. Je nepochybné, že slovenské trestné právo nezodpovedá nárokom, ktoré kladie na túto oblasť práva demokraticky a právny štát. Bolo, samozrejme, prijaté v iných spoločensko-ekonomických pomeroch, bolo síce prispôsobené a prispôsobované je stále meniacim sa spoločenským potrebám, ale je celkom logické, že úloha rekodifikovať, to znamená znovu usporiadať, znovu systematizovať oblasť trestného práva sa javila od roku 1989 ako priorita každej vlády. Nie je to úloha ľahká. Som rád, že sa táto vláda tejto úlohy zhostila. Samozrejme, ak pozrieme predlohu rekodifikácie Trestného zákona, má isté pozitíva z hľadiska systematizovania a usporiadania, tu nie je možné snahu ministerstva spravodlivosti, ktoré túto úlohu plnilo z poverenia vlády, uprieť. Samozrejme, že túto úlohu bolo možné plniť v dvoch smeroch. Teda trestné právo je vlastne, alebo jeho úloha z hľadiska idey spravodlivosti je o tom, že rozdeľuje spoločenské zlá. Teda nie spoločenské dobrá ako iné oblasti právneho poriadku. Tieto spoločenské zlá je možné rozdeľovať prísnejšie alebo menej prísne. Teda v oblasti trestného práva sa tomu hovorí penalizácia alebo depenalizácia alebo sprísňovanie trestnoprávnych podmienok, ukladania trestov alebo výkonu trestov. V tejto oblasti, samozrejme, je jednoznačná tendencia v Trestnom zákone sprísniť trestnoprávny postih, ďalej znížiť vekovú hranicu trestnoprávnej zodpovednosti. Moja prvá teda výhrada, ktorú vznášam, aj teda v mene poslaneckého klubu Ľudovej strany - Hnutia za demokratické Slovensko, smeruje k tomu, že nie sme za to, aby sa znižoval vek, ktorým má nastupovať trestnoprávna zodpovednosť, na 14 rokov. Tých pár, alebo ako pán minister hovoril, okolo tisíc prípadov, ktoré sa ročne na Slovensku vyskytnú, tvoria veľmi malé percento z celkového počtu spáchaných trestných činov, i keď niektoré z nich sú brutálnejšie, nemyslím si, že by riešili celkový problém kriminality slovenskej spoločnosti. Treba sa pozrieť, samozrejme, pán minister, aj na to, prečo sa jednotlivé druhy kriminality v slovenskej spoločnosti páchajú, a sprísnený trestný postih nie je všeliek, to sa vie už najmenej 150 rokov. To je jedna výhrada, ktorú máme. Ďalšiu výhradu, ktorú máme, je § 30, plnenie úloh agenta. Aj tá je v celkových súvislostiach aj trestného procesu zaujímavá. No naše výhrady, najpodstatnejšie, smerujú k piatej hlave, piatej hlave Trestného zákona, v ktorej je riešená trestná zodpovednosť právnických osôb, to znamená paragrafy 122, až nasledujúce, 129. K tomuto smeruje naša zásadná výhrada a to v tom zmysle, že ak toto, tieto ustanovenia v Trestnom zákone ostanú aj po hlasovaní, po pozmeňujúcich návrhoch, poslanecký klub Hnutia za demokratické Slovensko nemôže podporiť v takomto znení novelu Trestného zákona. Jednoznačne vychádzame z toho, čo je dané. Veda trestného práva hovorí, ale aj veda, teória spravodlivosti a filozofia spravodlivosti hovorí, že subjektom trestného činu môže byť len človek, teda osoba fyzická. Trestné právo nepozná kolektívnu trestnú zodpovednosť. Vyjmúc trestné činy, ktoré boli napríklad súdené podľa Norimberských zákonov, ale na to bol prijatý osobitný poriadok, s ktorým sa bolo treba zmieriť. Ak chce sa niekto tým hlbšie zaoberať, kolektívnou trestnou vinou, prosím, treba si pozrieť nemeckého filozofa Karla Jaspersa, ktorý sa zaoberá týmito problémami. Jaspers jednoznačne klasifikuje kolektívnu trestnú zodpovednosť ako nie trestno-právnu zodpovednosť, ale zodpovednosť politickú. Ak teda sa chceme tomuto problému vyhnúť, to znamená, že ja si myslím, že aj keď v ďalších ustanoveniach, to znamená § 122 až § 123 definujú síce kolektívnu trestnú zodpovednosť osôb právnických, ale v konečnom dôsledku táto trestnoprávna zodpovednosť v nasledujúcich paragrafoch je ukladaná najmä teda individuálnym osobám tak, ako je to v teórii trestného práva. Domnievam sa, že tieto ustanovenia sú veľmi, veľmi zneužiteľné na politické ciele. Nemajú nič spoločné s riešením trestnoprávnej zodpovednosti ani trestnoprávnej viny. Preto ich je potrebné z Trestného zákona vypustiť. Samozrejme, aby som nebol podozrievaný, že som si nepozrel aj ďalšie veci, ktoré súvisia s kolektívnou trestnou zodpovednosťou, áno, trestnoprávna zodpovednosť kolektívna bola a je riešená niekedy aj vo vojnovom práve, napríklad pri vojnovej úžere osôb, kolektívnych korporácií alebo ďalších subjektov, ktoré sa podieľajú na páchaní trestných činov, ktoré súvisia s vedením vojny. Pokiaľ ide, samozrejme, o zneužiteľnosť, ja som si doniesol, ja som si doniesol jedno uznesenie, ktoré prednedávnom, 15. 6. 2004 vydal, dnes už pána Šáteka, nie riaditeľa odboru vyšetrovania obzvlášť závažnej trestnej činnosti alebo boja s korupciou, kde už, samozrejme, pán minister, predbehli vaše rekodifikačné snahy a jednoznačne riešia kolektívnu trestnú zodpovednosť a to veľmi svojským spôsobom. Na prvej strane, nebudem čítať mená, je vylicitovaných osem ľudí, ktorí tvorili Prezídium Fondu národného majetku. Neviem prečo osem, lebo ich bolo deväť, ale asi preto, lebo v niektorých prípadoch bolo hlasovanie iba 8:0:0, a na strane druhej je potom napísané, že títo ľudia sa dopustili trestného činu sprenevery a porušovania pravidiel v hospodárskom styku tým, že ako členovia Prezídia Fondu národného majetku Slovenskej republiky jednohlasným hlasovaním, teda 9:0:0 vzali na vedomie rozhodnutie o zmene rozhodnutia o privatizácii a tak ďalej a tak ďalej. Pán minister, ja poznám iba jeden prípad jednohlasného hlasovania. Nebohý profesor Gyrášek kedysi svojho času povedal istému študentovi, ktorý hovoril o jednohlasnom hlasovaní senátu, senátu okresného sudu, že on pozná iba jeden prípad hlasovania, jednohlasného hlasovania, a to keď jeho dedo zakladal v Rožkovanoch pri Prešove Jednotné roľnícke družstvo. Všetci gazdovia mlčali, iba jeho dedo dvihol ruku a tak konštatoval: No vidíte, a tak sme jednohlasne založili Jednotné roľnícke družstvo v Rožkovanoch. Samozrejme, kolektívna, kolektívna trestná zodpovednosť, znova opakujem, je vecou politickou. Nepatrí, podľa môjho názoru, do trestného práva, aj keď sú tu odporúčania európskych inštitúcií, európskych orgánov. V konečnom dôsledku, doniesol som si aj učebnicu filozofa Veira, ktorý jednoznačne konštatuje, že právna subjektivita v trestnom práve patrí osobám fyzickým, nie právnickým, i keď pripúšťa aj tú možnosť, o ktorej tu hovoril pán Drgonec, že túto kvalitu možno pričítať hocijakej entite. Samozrejme, možno ju pričítať aj zvieratám, možno ju pričítať aj  nejakým veciam, hmotným alebo nehmotným. Možno ju pričítať aj nejakým právnym fikciám ako napríklad politickej strane alebo hospodárskej organizácii. To je pravda, ale v každom prípade aj za tieto osoby, konštatuje Veir, vždy nesie konkrétna osoba zodpovednosť, alebo môže konať iba zástupca štatutárny, alebo zvolený, alebo zákonný. Takže v tomto smere máme výhrady a, jednoducho, nemôžeme podporiť tieto ustanovenia, ak budú vypustené z novely Trestného zákona, prosím, môžeme rozmýšľať o tom, že podporíme novelu Trestného zákona. Ďalšia moja výhrada smeruje voči § 137 ods. 1 Trestného zákona. Istý sociológ práva Eugen Elrich svojho času písal o kaučukových paragrafoch. Kaučukové paragrafy do moderného trestného práva jednoducho nepatria. Podľa môjho názoru ustanovenie § 137 ods. 1 je takým vágnym, kaučukovým paragrafom, v ktorom je absolútne bezbrehá, legálna definícia toho, čomu sa hovorí v trestnom práve pojem verejný činiteľ. Lebo na tento pojem, na túto legálnu definíciu sa viaže niekoľko veľmi vážnych trestných činov. Z vlastnej advokátskej praxe môžem povedať, že nie je absolútne jasné orgánom činným v trestnom konaní, a to orgány vyšetrovania, prokuratúry aj súdov nemajú jasné, kto je v danom prípade verejným činiteľom. Bolo vydané isté stanovisko Generálnej prokuratúry k tomu, ako definovať pojem verejný činiteľ. Samozrejme, verejný činiteľ je ten, kto vydáva štátnomocenské rozhodnutia. Teda musí tam byť prvok moci a prvok rozhodovania. Ale musia to byť rozhodnutia, ktoré smerujú k osobám právnickým alebo k osobám fyzickým. Teda musia to byť individuálne rozhodnutia. Ja sa pýtam, pán minister, aké individuálne rozhodnutia vydávajú poslanci zákonodarného orgánu. My vydávame alebo prijímame kolektívne rozhodnutia, ktorými sú normatívne právne akty, ktorým sa hovorí ústavné zákony alebo zákony. Ja sa pýtam ďalej, aké individuálne právne akty vydáva prezident Slovenskej republiky, vyjmúc, samozrejme, ja viem, budete hovoriť, vyňať rozhodnutie o milosti. Ale aj to vydáva s kontrasignutím, podpisom vaším. To znamená, že alebo aspoň pripravujete mu podklady. A, samozrejme, v teórii spravodlivosti je mnoho názorov, ktoré by som mohol odcitovať, že teda milosť alebo teda amnestia v akejkoľvek svojej jednej z troch podôb nie je právnym prostriedkom, ale prostriedkom etickým, mravným. A teda neplatí o nej to, čo, samozrejme, tu hovoríme. Preto si myslím, že k verejným činiteľom nie je možné pričítať prezidenta Slovenskej republiky v zmysle tejto teórie, členov zákonodarného orgánu. Samozrejme, sudcovia by tam ostali, prokurátori tiež, pretože vydávajú štátnomocenské rozhodnutia takejto kvality. Pochybné je aj to, aby tam ostali členovia vlády, ktorí nenesú ani dokonca právnu, len zodpovednosť výkonu svojej funkcie, ústavnú. Samozrejme, inde zodpovedajú ako každý bežný človek, ak spáchajú nejaký trestný čin alebo a kde na nich neplatia exempcie, výnimky alebo imunity. Takže mohol by som, samozrejme, pokračovať. Takisto o predstaviteľoch vyššieho územného celku. Veľmi vágna definícia. Bol by som za to, vážený pán minister ako predkladateľ, aby sa ešte raz pozrelo na toto vágne ustanovenie § 137 a spresnilo. Lebo pokiaľ ostane v takejto podobe, tiež nám to veľmi bude sťažovať situáciu, aby sme mohli dvihnúť za novelu Trestného zákona ruku. V podstate až, pokiaľ teda naše výhrady smerujú, to znamená, je to až po, od § 122 až po § 130, ktorý žiadame z novely vypustiť. Potom, samozrejme, bolo by potrebné vytvoriť novú legálnu definíciu verejného činiteľa. Ostatné veci, s ktorými prichádzate, sú, prosím, podľa môjho názoru v mnohých smeroch prínosné. Treba to kvitovať a potom ani náš poslanecký klub nebude mať nejaké väčšie výhrady a za takto upravený zákon zahlasuje. Ďakujem za pozornosť.