A. Přidal, poslanec: (2003-05-21):
Chcel by som vám povedať, že súčasný, platný Zákonník práce v § 85 ods. 3 hovorí o tom, že pracovný čas zamestnanca, ktorý pracuje z ionizujúcim žiarením, je 33,5 hodiny. Právny poriadok Slovenskej republiky ani legislatíva Slovenskej republiky však nikde nehovorí o tom, kto je to zamestnanec, ktorý pracuje s ionizujúcim žiarením. Keď teda som robil v atómke, tak sme po tom pátrali, pýtali sme kompetentných na ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny, na Štátnom zdravotníckom ústave, ale nikto nám nevedel odpoveď. Jediní, ktorí vedeli odpoveď, boli naši odborári, ktorí nám povedali, že sú to všetci pracovníci, ktorí pracujú v kontrolovanom pásme. Ja musím im dať teda aj zapravdu, lebo pri takom trošku voľnejšom výklade, tak všetci, aj my, čo sme prítomní, pracujeme s ionizujúcim žiarením, respektíve ešte viac, každý z nás tu z prítomných je rádioaktívny, rádioaktívny je každý z vás, pretože má rádioaktívne rádium a polónium vo svojich kostiach, má rádioaktívne trícium a vzácne plyny vo svojich pľúcach, má rádioaktívny draslík v svaloch a rádioaktívny nie ste len vy, ale rádioaktívnu máte aj manželku, máte rádioaktívny dom, deti, aj svokru máte rádioaktívnu, jednoducho ono tu existuje také prirodzené pozadie a to žiarenie teda pochádza z rádioaktívnych nuklidov, ktoré sú v zemskej kôre, prichádza nám z hlbín vesmíru od slnka a každý, kto tu žije na tejto Zemi, dostane teda priemerne od toho prirodzeného pozadia dávku od 1 do 2 milisilvertov. Okrem toho ľudia, pretože chceli si teda uľahčiť nejako ten život, alebo tým druhým ho znepríjemniť, od 30. rokov minulého storočia začali uvádzať umelé zdroje ionizujúceho žiarenia a pracovať s nimi. Mám na mysli napríklad rengenovú diagnostiku alebo lekársku diagnostiku, potom je to aj obyčajný televízor, sú to niektoré hlásiče, požiarne, hodinky a spád zo skúšok jadrových zbraní a jadrová energetika, ktorá nás tiež všetkých zaťažuje, teda ionizujúcim žiarením. A tá dávka je priemerne od pol do jedného milisilverta. Len pre porovnanie, pracovníci, ktorí pracujú v takzvanom kontrolovanom pásme, ktorí sú v tej dikcii, navrhovanej, pracovníci kategórie A, dostávajú priemerne dávku 1,5 až 2 milisilverta za rok. Ja som veľmi rád, že naša legislatíva v zákone 272 z roku 94 v § 17a a 17y rieši ochranu pracovníkov v súlade s odporučeniami Medzinárodnej atómovej agentúry, v súlade s odporučeniami Medzinárodnej zdravotníckej organizácie aj Medzinárodnej organizácie práce, rieši ju aj vyhláška 12/2001 a v tej legislatíve sme v súlade s najnovšími odporučeniami, teda týchto kompetentných organizácií. Tá ochrana je postavená na takých troch princípoch. Jeden princíp sa volá princíp zdôvodnenia zdroja, druhý sa volá princíp limitovania dávok a tretí princíp optimalizácia radiačnej ochrany. Pracovníci, ktorí pracujú v kontrolovanom pásme, dnes v atómových elektrárniach majú fond pracovnej doby, dohodnutý podľa kolektívnej zmluvy 35,5 hodiny, sú to zmenoví pracovníci, denní, majú 37,5 hodiny. V súlade s navrhovaným § 85, ods. 6 by mali mať fond pracovnej doby 33,5 hodiny, čo by v konečnom dôsledku znamenalo, že asi 4 000 zamestnancov v jadrovej energetike by muselo mať fond pracovnej doby v priemere o 3 hodiny týždenne menší. Toto riešenie je absolútne nesystémové, v konečnom dôsledku by to však postihlo práve týchto pracovníkov, lebo zamestnávateľ - keď sa bude chovať múdro, a ja verím, že sa bude chovať múdro - , tak im musí adekvátne krátiť aj ich mzdu. Už teraz títo zamestnanci majú poskytované kompenzácie, majú príplatky 8 Sk za hodinu, keď pracujú v tomto kontrolovanom pásme, majú nárok na dodatkovú dovolenku, majú zabezpečené rekondičné pobyty a ešte majú aj zvýšený príspevok na doplnkové dôchodkové poistenie. V závere by som chcel citovať z materiálov, ktorý je takou dozimetrickou alebo takou bibliou v ochrane pred žiarením, je to Basic Safety Standards 115, je to spoločný materiál, ktorý vydala Medzinárodná atómová agentúra, Medzinárodná organizácia práce a Svetová zdravotnícka organizácia, kde v prílohe 1, bod 1.15 sa píše: „Podmienky výkonu prác pracovníkov by mali byť nezávislé na existencii alebo možnosti vystavenia sa pracovníkov expozície. Špeciálne kompenzácie s dopadom na mzdu, poistenie, pracovnú dobu, dĺžku dovolenky by nemali byť poskytnuté ani použité ako náhrada za ochranu a bezpečnosť, ktorá je vyžadovaná teda týmto predmetným štandardom.“ Opakujem, novelizácia Zákonníka práce, tak ako je tu navrhovaná, je nesystémová a minimalizácia zdravotného rizika je plne riešená v zákone 272 z roku 94 o ochrane zdravia ľudí, riešenie časti podmienok výkonu práce so zdrojmi žiarenia v Zákonníku práce je preto nadbytočné. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Skončili ste, pán poslanec?