B. Bugár, podpredseda NR SR: (2001-12-14):
Nech sa páči. J. Čarnogurský, minister spravodlivosti SR: Vážený pán predsedajúci, vážená Národná rada. Najskôr k tej zásadnej pripomienke, s čím sme pred piatimi či koľkými rokmi nesúhlasili, a síce stanovenie nadačného imania sto, dvesto tisíc alebo koľko a teraz sa ho snažíme zvýšiť dokonca na 500-tisíc. Ja si pamätám na tú diskusiu pred piatimi rokmi. Diskusia sa začala naozaj tak, že ste proste chceli zvýšiť a navrhli ste zvýšenie nadačného imania. Okolo toho, áno, sa rozpútala veľká diskusia, pretože v tom pôvodnom návrhu, tak ako vyšiel, tak by to naozaj znamenalo, no, zánik viacerých nadácií a prakticky žiadnu inú právnu formu alebo žiadnu inú právnu formu pôsobenia týchto dobrovoľných organizácií a aktivít. Potom až na základe práve tohto tvrdého odporu voči pôvodnému návrhu nadačného zákona, a zúžme to na výšku nadačného umenia, počkajte, tak potom vlastne ako ústupok bola prijatá koncepcia vytvorenia ešte ďalšieho zákona, a síce zákona o neziskových organizáciách, ktorý bol prijatý potom značne neskôr. Čiže v tom je ten rozdiel, že potom po prijatí zákona o neziskových organizáciách, samozrejme, situácia vyzerala inak a najmä teraz chceme, aby vyzerala inak v tom smere, že budú dve kategórie organizácií, cez ktoré možno uskutočňovať tieto dobrovoľné aktivity s čiastočne, ale nie zanedbateľne odlišným poľom pôsobenia. Na jednej strane budú nadácie, ktoré sú predovšetkým ako združenie majetku, na druhej strane sú neziskové organizácie s tou verejnoprospešnou činnosťou, kde nie je žiadny predpísaný majetok, to znamená, že môžu sa jednoducho občania, ktorí chcú niečo robiť, tak sa združia do neziskovej organizácie, budú mať rozličné výhody, budú môcť dostať majetok aj zo štátnych zdrojov, samozrejme, s prísnym účelovým určením, jednoducho budú môcť toto vyvíjať. Na druhej strane ale nadácie, keď majú byť predovšetkým združením majetku, ktorý je určený na takéto aktivity, a to znamená nadácie zo svojho majetku a z majetku, ktorý budú dostávať, budú prípadne posúvať granty aj týmto neziskovým organizáciám. V tom je tá rozdielna kvalita vtedajších aktivít pred zhruba piatimi rokmi a teraz. A z tohto hľadiska potom aj úplne inak vyzerá pohľad na tých 500-tisíc alebo 200-tisíc, alebo 100-tisíc, pretože ak majú byť nadácie združením majetku, tak potom je skôr dobré, aby majetok bol relatívne vyšší, čiže navrhujeme pol milióna, pretože kto toho pol milióna nemá, alebo nemá ani 100- tisíc korún, no, tak jednoducho si založí alebo sa združí do neziskovej organizácie a bude môcť robiť presne tú istú humanitárnu, charitatívnu a rôznu inú činnosť, ktorú by inak chcel robiť, dajme tomu, prostredníctvom nadácií. Z toho hľadiska, pani poslankyňa Tóthová, predovšetkým je rozdiel medzi tým, čo predkladáme teraz, a tým, čo bolo pred piatimi rokmi. Z tohto zorného uhla potom, keď posudzujeme aj tie ostatné pozmeňujúce návrhy, ktoré tu odzneli, tak, samozrejme, odporúčam naďalej pol milióna ako dolnú hranicu nadačného majetku a najlepšie by vám vedeli to objasniť aktivisti tretieho sektora, prečo zhruba táto hranica je optimálna. Pani poslankyňa Tóthová, vy ste dosť veľkú časť svojho prejavu hovorili o 1,5 mld. korún, ktoré by mali ísť z privatizácie nadáciám a podobne. Tento zákon o tom nie je. O tom nie je. Ja vám poviem svoj názor, mimochodom, vzhľadom na diskusiu k tomuto zákonu, že ja osobne som proti tomu, aby sa proste presunula 1,5 miliarda do nadácií alebo takýchto združení, pretože si myslím, že by to naozaj nebolo dosť kontrolované a tak ďalej. Ale to je proste iná diskusia a naozaj tento zákon tomu neslúži. Pán poslanec Tatár odišiel pred chvíľou, ale vypustiť § 39, to je aplikácia zákona o slobodnom prístupe k informáciám, z tohto zákona, si myslím, že by nebolo dobré, pretože práve keď chceme, aby nadácie neboli práčkou špinavých peňazí, ale na druhej strane, aby vytvorili rámec pre dobrovoľnú činnosť občanov, ktorí takúto činnosť chcú robiť, musíme do zákona zabudovať optimálne alebo dostatočné informačné a kontrolné mechanizmy, aby sa nadácie nemohli zmeniť, teda od svojho noblesného účelu a tomu slúži aj § 39. Pani poslankyňa Tóthová, § 4 - preukazovanie pôvodu majetku, musím povedať, že ako som to počul, že sa mi to celkom pozdáva. Ja nie som schopný ani teraz doplniť tento návrh zákona tak, že by som povedal, áno, zaraďme to. Teraz je to už možné jedine cestou poslaneckého návrhu s príslušným počtom podpisov, no a druhá vec je, že, samozrejme, musel by som to prekonzultovať aj so svojimi spolupracovníkmi, ktorí pracovali na tomto zákone, prečo toto ustanovenie tam nie je, aké sú argumenty, ale opakujem, že na prvé počutie mi to znie celkom racionálne. No a to je vlastne všetko, čo som chcel povedať. K pánu poslancovi Ošváthovi. Opäť sa tu v druhom čítaní vracať k takým detailným a toľkým ustanoveniam zákona, považujem za neracionálne a príliš riskantné z hľadiska toho, že zákon by sa tým skôr asi pokazil. Pán poslanec Ošváth mal možnosť všetky tieto návrhy navrhnúť v rámci prerokúvania návrhu zákona vo výbore Národnej rady a aby bolo možné ich analyzovať a zodpovedným spôsobom sa s nimi zaoberať. Teraz to už nie je možné, a preto navrhujem všetky pozmeňujúce návrhy pána poslanca Ošvátha neprijať. Ďakujem.