Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2014-07-09):
Dobrý deň. Ďakujem za slovo. Vážená pani podpredsedníčka Národnej rady Slovenskej republiky, vážené kolegyne, kolegovia, vážený pán minister, mimochodom, všetko dobré vo vašej funkcii, nech vám zdravie slúži a rozhodnutia padajú dobré. Mne moja manželka občas zvykne povedať, že človek má robiť iba to, čo robiť vie, a má asi svoju pravdu. Ona to hovorí obyčajne vtedy, keď si dovolím zaspievať niekde v kúpeľni a keďže spievať absolútne neviem, tak logicky ju to vyruší. A ja zase hovorím, že by som si v živote ani nezaspieval, keď by som si ani len tu. Takže niekedy musíme robiť aj to, čo nevieme, ale to by sme naozaj nemali tu ako poslanci Národnej rady. Hovorím to preto, aby som zdôraznil fakt, že idem predniesť pozmeňovací návrh, ktorý nevyplýva z nejakého rozhodnutia politického klubu, kde si povedal, no do tohto by sme mali zasiahnuť, aj keď je to legitímne rozhodnutie, ale vyplýva z hlbokých životných poznatkov, skúseností a presvedčenia mojej kolegyne pani poslankyne Heleny Mezenskej, ktorá to, ako viete, a ja to iba letmo zdôrazním, naozaj svoj profesný život predtým, ako nastúpila do plnenia mandátu poslankyne Národnej rady, tak sa dlhé roky venovala ochrane práv spotrebiteľa a riešila práva spotrebiteľa tak, aby došla k funkčnému záveru. To znamená, aby neboli to len riešenia pre riešenia, aby fungovala nejaká kancelária, ale aby ľuďom reálne pomáhala. To som si dovolil povedať na úvod len kvôli tomu, že pozmeňovací návrh, ktorý idem predložiť, je spoločným dielom formálne nás dvoch, ale ja sa úprimne skláňam práve pred jej skúsenosťami a presvedčením, ktoré mnohokrát prezentovala tu v sieni zákonnosti a ktoré vložila aj do tohto pozmeňujúceho návrhu. Ja som sa s ním zoznámil, hlboko s ním súhlasím, a preto ho teraz, vážené kolegyne a kolegovia, prednesiem. Je to pozmeňujúci a doplňujúci návrh poslancov Národnej rady Slovenskej republiky Heleny Mezenskej a Jána Mičovského k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 250/2007 o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 o priestupkoch v znení neskorších predpisov, o zmene a doplnení niektorých ďalších zákonov. Je to tlač 1087. Vládny návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 250/2007 o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady o priestupkoch v znení neskorších predpisov sa dopĺňa takto: 1. V čl. I sa vkladá nový bod 1, ktorý znie: „1. V § 2 sa za písmeno a) vkladajú nové písmená b) a c), ktoré znejú: „b) zraniteľným spotrebiteľom fyzická osoba, ktorá je ťažko zdravotne postihnutá, fyzická osoba v dôchodkovom veku, fyzická osoba vo veku nižšom ako pätnásť rokov a fyzická osoba, ktorá poberá dávku v hmotnej núdzi, c) priemerným spotrebiteľom fyzická osoba, ktorá je bežne informovaná a primerane pozorná a obozretná,“.“ Poznámky pod čiarou k odkazom 1 až 1b znejú: „1) § 2 ods. 3 zákona č. 447/2008 Z. z. o peňažných príspevkoch na kompenzáciu ťažkého zdravotného postihnutia a o zmene a doplnení niektorých zákonov. 1a) § 65 ods. 2 zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení v znení zákona č. 252/2012 Z. z. 1b) § 10 zákona č. 417/2013 Z. z. o pomoci v hmotnej núdzi a o zmene a doplnení niektorých zákonov.“ Doterajšia poznámka pod čiarou k odkazu 1 sa označuje ako poznámka pod čiarou k odkazu 1c. Doterajšie písmená b) až zd) sa označujú ako písmená d) a zf). Doterajšie body sa následne prečíslujú. Odôvodnenie: Pozmeňujúcim a doplňujúcim návrhom sa do zákona č. 250 o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady o priestupkoch v znení neskorších predpisov dopĺňa a rozširuje definícia spotrebiteľa o pojmy zraniteľný spotrebiteľ a priemerný spotrebiteľ. Hoci sa pojem priemerného spotrebiteľa viackrát vyskytuje v samotnom texte zákona, nie je tento pojem zadefinovaný. Toto zadefinovanie a delenie je nevyhnutné z hľadiska aplikačnej praxe, nakoľko nemožno hľadieť na každého spotrebiteľa rovnako. V jednotlivých jazykových verziách sa však vymedzenie pojmu priemerný spotrebiteľ mierne odlišuje. Kým české a francúzske verzie citovaných rozsudkov používajú pre vymedzenie pojmu priemerný spotrebiteľ formuláciu „bežne informovaný“, tak rozsudky v anglickom jazyku používajú pojem „dobre, riadne informovaný“. Slovenský preklad je v tomto nejednotný a vo svojej terminológii používa všetky tri pojmy. Navrhovatelia sa pri formulácii predmetnej definície pridŕžajú terminológie, ktorá je v slovenskej jazykovej verzii citovaných rozsudkov najfrekventovanejšia a zároveň najviac vystihuje obsah pojmu, ktorý sa má využívať na účely zákona o ochrane spotrebiteľov. Takže v tomto je snaha upresniť terminológiu, ktorá je pre zákon dôležitá a v úvode sa ňou zaoberá. 2. V čl. I sa za bod 1 vkladá nový bod 2, ktorý znie: „2. V § 2 sa za písmeno zd) vkladá nové písmeno ze), ktoré znie: „ze) mimosúdnym riešením sporu činnosť upravená osobitným predpisom.“.“ Tento bod nadobúda účinnosť 10. júla 2015, čo sa premietne do ustanovení o nadobudnutí účinnosti. Doterajšie body sa následne prečíslujú. Odôvodnenie tu vyplýva z toho, že bola prijatá smernica Európskej únie, ktorá umožňuje takéto riešenie, a považujeme za vhodné, aby takáto možnosť bola v zákone taxatívne spomenutá. 3. V čl. I sa za bod 1 vkladá nový bod 2, ktorý znie: „2. V § 4 ods. 6 prvej vete sa na konci pripájajú tieto slová: „a zakotviť do týchto podmienok mimosúdne riešenie sporu ako predvolenú možnosť riešenia vzťahu medzi predávajúcim a spotrebiteľom, ak spotrebiteľ nie je spokojný s vybavením reklamácie alebo mu bola spôsobená škoda; túto možnosť však môže spotrebiteľ odmietnuť.“ Odôvodnenie: Alternatívne riešenie sporov (napr. mediácia) aj v zmysle smernice Európskeho parlamentu ponúka jednoduché, rýchle a nízkonákladové riešenie sporov medzi spotrebiteľmi a obchodníkmi. Takže sme sa teda zjednotili na tom, že takáto možnosť by mala byť tu takýmto spôsobom uvedená. 4. V čl. I sa vypúšťajú body 3 a 5. Odôvodnenie: Tieto body riešili zrušenie tých paragrafov, kde je špecifikovaný zákaz klamania spotrebiteľa a zároveň kde je riešené aj informovanie o cene výrobku alebo služby. Aj keď navrhovateľ zákona predložil riešenie, ktoré podľa neho je dostačujúce, nakoľko by išlo opäť podľa neho k duplicite, myslíme si, že ponechanie a zdôraznenie definície, čo je zákaz klamania spotrebiteľa, a povinnosti informovať o cene výrobku, je účelné, a preto navrhujeme, aby tieto body vypustené neboli. Rímska, nie rímska, arabská päťka, teda piata zmena, doplnok: V čl. I sa za bod 4 vkladá nový bod 5, ktorý znie: „5. V § 11 ods. 1 sa na konci pripája táto veta: „V prípade zraniteľného spotrebiteľa je predávajúci povinný pri predaji obsah informácií prispôsobiť veku, zdravotnému postihnutiu a sociálnemu postaveniu tohto spotrebiteľa a rovnakým spôsobom upraviť aj informácie uvedené v priloženom písomnom návode.“.“ Doterajšie body sa následne prečíslujú. Odôvodnenie: V praxi často dochádza k situácii, kedy osoba zraniteľného spotrebiteľa vstúpi do obchodného vzťahu z dôvodu zlej informovanosti alebo klamlivých či neúplných informácií zo strany predávajúceho. Nakoľko sa jedná o osobu, ktorá si vyžaduje vyšší stupeň informovanosti a odbornej starostlivosti o zákazníka ako priemerný spotrebiteľ, predávajúci by mal povinnosť prihliadnuť na túto skutočnosť a zabezpečiť lepšiu informovanosť takejto osoby, aby nedochádzalo k situácii, kedy takáto osoba uzavrie obchodný vzťah z dôvodu nedostatku informácií alebo pre ňu zle podaných informácií, a to nielen pri samotnom predaji, ale aj v priloženom písomnom návode k výrobku. Ja sám som si pri debate o tejto časti nášho pozmeňujúceho návrhu uvedomil niekoľko mojich rozhovorov so staršími ľuďmi, ktorí dostali rôzne ponukové letáčiky na rôzne dodávky energií a ktorí ma žiadali o pomoc potom, keď zistili, že urobili obchodné zmluvy, podpísali, ktoré sa ukázali ako krajne nevýhodné. Naozaj, bol som svedkom sám na sebe, že som bol nútený prehrýzať sa textom, ktorému som napriek tomu, že sa domnievam, že ešte stále dokážem čítať s porozumením a rozumiem slovenskému jazyku, mal problémy pochopiť, čo vlastne predávajúci ponúkol a akým spôsobom kupujúceho zaviazal k tomu, ako má následne konať, resp. aké možnosti na jeho konanie mu v ďalšom čase ponecháva. Preto som presvedčený, že ak sa zaoberáme v tejto chvíli tým, že nie každý zákazník je rovný a že naozaj existujú skupiny zraniteľných zákazníkov, ktorým je potrebné podať informácie zrozumiteľnejšie, podrobnejšie, tak že je dobré, keď takáto zmena je k tomuto zákonu navrhnutá. Pretože v opačnom prípade sa môžme potom dostať do situácie, že oponent mi povie, no v prípade pochybností musíme hájiť práva predávajúceho, ktorý by nikdy nevedel zvoliť ten správny stupeň zvolenia informovanosti a podrobnosti textu, ktorý je potrebný. No a kto nevie, no tak nech zvolí ešte podrobnejší, než sa domnieva, že je nutný. Pretože v opačnom prípade, a to teda ponúkam ako pocit, ktorý, a skúsenosť, ktorú určite máte mnohí, sa dostaneme k tomu, že sa naši susedia, priatelia, rodinní príbuzní budú obracať na nás so zmluvami, ktoré v dobrom úmysle a v dobrej viere podpísali a ktoré ich dohnali do situácií, ktoré naozaj nemožno považovať za konštantné, štandardné a primerané. Takže prosím, keby ste aj na tento návrh, kde viem, že môže vzniknúť polemika o tom, že do akej miery teda je povinný dodávateľ informovať spotrebiteľa, zvážili tú skutočnosť, že ak tu existuje miera neistoty, tak potom voľme rozhodnutie, ktoré je v prospech tej zraniteľnej osoby. V arabskej šestke, to je teda poradové číslo ďalšej zmeny, je text nasledovný: V čl. I sa za bod 5 vkladajú nové body 6 a 7, ktoré znejú: „6. V § 18 ods. 6 v prvej vete pred bodkočiarkou sa za slová „odborného posúdenia“ vkladá čiarka a slová „ktoré je predávajúci na žiadosť spotrebiteľa povinný vykonať u príslušného znalca určeného spotrebiteľom alebo u príslušnej autorizovanej notifikovanej alebo akreditovanej osoby“. 7. V § 18 ods. 7 v prvej vete sa na konci bodka nahrádza bodkočiarkou a pripájajú sa tieto slová: „takýmto odporučením osoby, ktorá reklamáciu vybavila, nie je spotrebiteľ pri výbere osoby, ktorá vykoná odborné posúdenie viazaný.“.“ Doterajšie body sa následne prečíslujú. Odôvodnenie: Cieľom navrhovanej úpravy je umožniť spotrebiteľovi, aby si mohol vybrať, u ktorej osoby z osôb uvedených v § 2 písm. n) zákona sa vykoná odborné posúdenie za predpokladu, že takáto osoba je v danom prípade odborne príslušná vec posúdiť. Rovnako spotrebiteľ nie je viazaný zoznamom osôb, ktorý mu navrhne osoba vybavujúca reklamáciu, ale môže sa obrátiť na ktorúkoľvek z osôb uvedených v § 2 písm. n) zákona s tým, že bezplatné posúdenie má po dvanástich mesiacoch aj naďalej len v prípade, ak sa obráti na predajcom určenú osobu. Opäť je to návrh, ktorý sleduje záujem zákazníka, kde zo zoznamu tých autorizovaných znalcov a posudzovateľov má právo on si vybrať. A nie je to samoúčelné, nie je to vymyslené kvôli tomu, aby ten pozmeňovák mal toľko bodov, ale vychádza to zo skúseností, ktoré hovoria, že mnohokrát je osoba, ktorá sa vyjadrí ku sporu, v istom vzťahu k dodávateľovi služby. Takže vzniká tu oprávnené podozrenie, že aj verdikt, ktorý takáto osoba napokon vypovie, nie je úplne nestranný a sleduje záujem nie nájsť pravdu, ale pomôcť dodávateľovi vyviniť sa z jeho záväzku uznať si svoju chybu. Preto tu navrhujeme to, čo vlastne zaznelo, aby aspoň v tej lehote prvého roka 24-mesačnej záručnej doby mal možnosť spotrebiteľ sa rozhodnúť pre výber posudzovateľa on a nie dodávateľ. Nemusí ho akceptovať. Zmena pod číslom 7. V čl. I sa za bod 5 vkladá nový bod 6, ktorý znie: „6. V § 18 ods. 13 sa na konci pripája táto veta: „Tomuto konaniu o náhrade škody môže predchádzať mimosúdne riešenie sporu, ak spotrebiteľ nie je spokojný s vybavením reklamácie alebo mu bola spôsobená škoda.“.“ Tento bod nadobúda účinnosť 10. júla 2015, čo sa premietne do ustanovení o nadobudnutí účinnosti. Doterajšie body sa následne prečíslujú. Odôvodnenie: Alternatívne riešenie sporov (napríklad mediácia) aj v zmysle smernice Európskeho parlamentu ponúka jednoduché, rýchle a nízkonákladové riešenie sporov medzi spotrebiteľmi a obchodníkmi. S cieľom zaviesť ho do praxe a poskytnúť spotrebiteľom túto možnosť vybavenia reklamácie alebo náhrady škody je žiaduce, aby predchádzalo súdnemu riešeniu sporov, ak si to obe strany želajú, keďže alternatívne riešenie sporov je založené na dobrovoľnom a nie povinnom základe. Tu sa len zdôrazňuje možnosť, ktorá, si uvedomujeme, existuje aj doteraz, len priamo by sme chceli, aby bola zákonom ponúknutá, že mediácia je tá verzia riešenia sporov, ktorá sa považuje za výhodnú, keď sa na tom zhodnú obidve strany, a preto by bolo dobré, keby boli aj zákonom obidve strany akýmsi spôsobom upozornené alebo postrčené k takémuto riešeniu, pretože iste sa zhodneme na tom – a neraz to tu zaznelo –, že naše súdy sú veľmi zaťažené, a možno aj toto je spôsob, ako ich odľahčiť. Napokon, pokiaľ som si zisťoval, o mediáciu z hľadiska poskytovania tejto služby je záujem hlavne medzi právnikmi pomerne veľký, takže možno sa netreba obávať toho, keď to takýmto spôsobom aj v tejto súvislosti pri tomto zákone zdôrazníme a čitateľom zákona a tým, ktorí podľa neho majú konať, ponúkneme. Posledná zmena a doplnok, ktorý navrhujeme k tomuto zákonu s pani poslankyňou Mezenskou, znie nasledovne: 8. V čl. I sa za bod 5 vkladá bod 6, ktorý znie: „6. V § 18a sa odsek 1 dopĺňa písmenom f), ktoré znie: „f) odôvodnenie“.“ Doterajšie body sa následne prečíslujú. Odôvodnenie je úplne jednoznačné: Doteraz bolo postačujúce, aby zaznel verdikt a nemusel byť odôvodnený, čo teda je dosť nepochopiteľné a myslím si, že veľmi ľahko sa zhodneme na tom, že keď už niekto vydáva verdikt o posúdení toho, či tie šaty sa zle prali, alebo či sa nejakým spôsobom spotrebiteľ dopustil prehrešku voči produktu, ktorý si kúpil, no bolo by veľmi dobré, keby sa mohol z toho rozhodnutia, z toho verdiktu dozvedieť, aj akým spôsobom k tomuto záveru autorizovaná organizácia dospela. Ďakujem pekne, toto je návrh, ktorý v tejto súvislosti k zákonu vlády o ochrane spotrebiteľa predkladáme.