Kaník, Ľudovít, poslanec NR SR (2014-06-05):
Ďakujem. Vážená pani podpredsedníčka, vážený pán minister, pani poslankyne, páni poslanci, stojíme teraz po viac než desiatich rokoch, pri vykonaní záverečného, záverečnej bodky za dôchodkovou reformou, ktorá sa začala pred vyše desiatimi rokmi. Tá cesta bola dlhá, bola mnohokrát náročná, komplikovaná, sprevádzaná množstvom politických debát, diskusií, súbojov aj zmien, nie vždy pozitívnych, nie vždy dobrých, ale napriek niektorým odbočkám, ktoré, ako iste viete, určite neschvaľujem a nepovažujem za správne, tá cesta stále pokračovala a išla dopredu. A to je dôležité. To je dôležité a podľa mňa aj tak veľmi, veľmi symbolické, že najzávažnejšiu zmenu dôchodkového systému, ktorá sa v tejto krajine vykonala a ktorá tento systém a aj verejné financie a mnoho ďalších vecí ovplyvní na dlhé, dlhé roky dopredu, na desaťročia, bola začatá jednou vládnou garnitúrou, druhou Dzurindovou vládou v čase, keď som bol minister, a dokončená je druhou Ficovou vládou, kde sedím ako poslanec opozície. A na tomto príklade si môžeme povedať a vidieť, že pri tých skutočne zásadných veciach, pri veciach, ktoré presahujú horizont jednej vlády, pri veciach, ktoré naozaj majú hlboký zásah do ekonomiky krajiny, je dobré vedieť mať nadhľad. Vedieť vidieť dopredu, vedieť prekročiť a mať schopnosť prekročiť vlastný politický tieň a nehrať len tú obvyklú hru, opozícia kričí na vládu, že je všetko zlé, a keď sa karty obrátia a vlády sa vymenia a aj z opozície sa stane vládna väčšina, tak sa to zopakuje. To je obvyklá politická hra, ktorá zrejme nie je vlastná len nášmu parlamentu, ale napriek tomu existujú tu svetielka, iskierky nádeje aj iného spôsobu nazerania na veci, najmä vo veciach, ktoré naozaj sú strategického charakteru a dlhodobého významu. Zmena dôchodkového systému je presne takým, takým niečím, pretože robíme zmenu dôchodkového systému nie preto, aby sme získali politické body pre najbližšie voľby, nie preto, aby sme zlepšili situáciu dôchodcov, ktorí dnes alebo zajtra idú do dôchodku, ale aby sme mysleli na to, že dôchodok je vec, ktorá sa dotýka státisícov ľudí, miliónov v tejto krajine. Dotýka sa tých skupín, ktoré už majú svoj aktívny život za sebou, ktorí, pre ktorých je dôchodok a príjmy z tohto dôchodku častokrát jediným príjmom, ktorý zabezpečuje ich životnú úroveň. Zároveň platí, že napriek tomu, že kto z nás by nechcel dať každému všetko, čo potrebuje, aby sa mal dobre a aby žil spokojne, vieme, že vždy naše želania a priania sú obmedzené a limitované možnosťami, ktoré existujú. Možnosťami reálnej ekonomiky, ktorú tento štát má, schopnosťou produkovať zdroje na zabezpečenie dôchodkov súčasných aj budúcich dôchodcov. A s tým je spojená nutnosť hľadania nástrojov a ciest ako takéto fungovanie a financovanie generácie na dôchodkoch zabezpečiť. Robí to celý svet, nerobíme to len my a každý stojí pred touto výzvou. My sme mali to šťastie, že ešte skôr, ako sme sa dostali do totálnej krízy, do totálneho tlaku, finančného tlaku ako zabezpečiť financovanie dôchodkov a ešte skôr, ako financovanie dôchodkov sa stalo obrovským problémom verejných financií, ktoré spôsobujú zadlžovanie mnohých krajín a enormné zadlžovanie mnohých krajín, sme našli silu, odvahu a cestu ako začať s postupnou premenou systému na nový, modernejší. Ako som už povedal, táto cesta bola spojená, a je to prirodzené, s hlbokými politickými diskusiami, aj odbornými. A táto cesta stále nekončí a bude pokračovať. Ale dnes budeme schvaľovať zákon, ktorý dá bodku a uzavrie ten oblúk dôchodkovej reformy. Začal sa vytvorením systému sporenia na dôchodok. Systému, kde ľudia už nie sú odkázaní len na to, koľko odvedú do verejného systému aktuálni pracujúci, aby sa tieto peniaze okamžite a bezo zbytku, naopak, s deficitom, žiaľbohu, rozdelili medzi existujúcich dôchodcov, ale začal sa systém, kde každý počas svojho aktívneho života si postupne vytvára zdroje. Časť prostriedkov, ktoré sa pred tým rozplývali vo verejnom systéme, sa stáva súkromným majetkom. Tieto zdroje sa zhodnocujú, tvoria ako vlastníctvo pevný základ budúcich, budúceho majetku a budúcich zdrojov daného dôchodcu. A dnes sme v situácii a v bode, kedy prijímame zákon, ktorý hovorí o tom, ako sa tieto nasporené zdroje, z tejto sporivej fázy zmenia na vyplácané dôchodky. Ako a za akých podmienok sa stanú doživotným dôchodkom, ktorý ľudia budú prijímať a ktorý bude zabezpečovať ich trvalý zdroj na dôchodkoch. Je to dobré, že tento zákon sme mali možnosť diskutovať, že sme mali možnosť predkladať návrhy, že sa naplnilo a napĺňa prostredníctvom pozmeňovacích návrhov, ktoré tu zazneli a ktoré som aj ja podpísal a ďalší moji kolegovia z opozície, že sa napĺňa to, po čom som volal od samého začiatku diskusie o tomto zákone: robme tento zákon alebo vláda nech robí tento zákon s dôrazom na odbornosť a nie na politiku a hľadajme dobrý kompromis, pretože ideál neexistuje, samozrejme. Vždy sú obmedzenia, vždy sú limity, vždy môžu byť rôzne pohľady na to ako vec spraviť čo najlepšie. A ja som veľmi rád, že po dlhých a rôznych diskusiách a argumentáciách sme taký dobrý kompromis našli. Áno, tento zákon môžem spokojne a spokojným svedomím podpísať vo forme pozmeňujúcich návrhov, ktoré boli predložené, a môžem za neho pokojne hlasovať. A budem za neho hlasovať a budú hlasovať za neho aj moji kolegovia, pretože tento zákon považujem za dobrý zákon v rámci existujúcich možností. (Reakcia z pléna.) Aj ju stále považujem, Béla. Ústavu aj jej zmenu považujem za dobrú a som rád, že som za ňu hlasoval. Ale keď chceš reagovať na mňa, prihlás sa vo faktickej poznámke. Vykrikovať z pléna... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.)