Mihál, Jozef, poslanec NR SR (2013-05-14):
Ďakujem pekne za slovo. Pani predsedajúca, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, je nás tu niekoľko, ktorí máme k športu nielen fanúšikovský vzťah, ale aj trošku väčšie väzby naň. Ja osobne teda dokonca myslím, že sa to patrí aj povedať, som v konflikte záujmov, pokiaľ ide o tento zákon, pretože som prezidentom Občianskeho združenia Inter Bratislava (futbal). Čiže je teda v mojom záujme nielen ako poslanca, ale aj ako prezidenta tohto občianskeho združenia, aby zákony Slovenskej republiky boli zákonmi, ktoré okrem iného podporujú šport detí, mládeže. A tu som naozaj, dúfam, nie v konflikte záujmov v tom de facto, možno de iure. A preto mi naozaj úprimne záleží na tom, aby zmena tohto zákona bola na prospech toho, aby naše deti, naša mládež mala vybudované lepšie športoviská, aby sa deti mali kde vyblázniť, aby sa mali kde vyhrať. A nejde len o to vybláznenie, ale ide aj o to, že šport to je rozmer, ktorý sme teraz zažili pri televízoroch, ale kto aspoň trošku aktívne športoval, tak vie, o čom hovorím. To je jednoducho stav, ktorý vám nahradí mnoho ďalších možno príležitostí, zábavy. A pre naše deti, ktoré dnes vysedávajú pri počítačoch a často v kaviarňach, v krčmách, tak je to nenahraditeľný spôsob trávenia voľného času. Preto verím, že táto zmena bude naozaj na prospech veci. Viem, samozrejme, že pán minister je vášnivý športovec a fanúšik športu. (Reakcia ministra Čaploviča.) Tak, žiaľ, teda už je len fanúšik športu. Verím, že sa tento nový spôsob, resp. rozšírený spôsob dotácií dostane naozaj k tým, ktorí to skutočne potrebujú. A teraz k tomu konfliktu záujmov. Ako prezident toho spomínaného Interu Bratislava sa vyjadrím len pár vetami k histórii tohto klubu. Klub, ktorý vznikol v šesťdesiatych rokoch a ktorý sa nezmazateľným písmom zapísal do kroniky slovenského športu, futbalu, dokonca svetového futbalu, bol pred troma rokmi odsúdený na zánik, a to preto, pretože vlastne pôsobil v priestoroch, ktoré boli príliš lukratívne na tú dobu, na to, aby tam behali nejaké decká. Čiže tieto pozemky, na ktorých vlastne sídlil, ktoré mal v starostlivosti tento klub, dnes vlastní istá finančná skupina. Bohviečo s tým urobí. Pravdepodobne tam vybuduje nejaké nákupné centrum alebo nejaké luxusné byty. A tieto deti, to je vyše dvesto detí. Dnes sa pohybujeme na rôznych prenájmoch, prenajatých priestoroch, žijeme zo dňa na deň, ale žijeme, nechcem sa sťažovať, to nie je nejaký môj štýl, len chcem upozorniť na to, že v Bratislave dnes ihriská už temer neexistujú a dokonca neexistujú prakticky ani poriadne štadióny. To je, samozrejme, ďalší rozmer. Ale k tým ihriskám. Dnes skutočne majú deti v Bratislave obrovský problém, kde sa vybrať, kde si ponaháňať loptu. A to nebudem hovoriť o hokeji alebo o nejakých športoch, ktoré potrebujú isté materiálne vybavenie, haly a podobne. Futbal, to je šport, ktorý skutočne je veľmi nenáročný, pokiaľ ide o nejaké materiálne vybavenie, treba mať len nejaký ten plácek, loptu, možno nejakého toho staršieho, tzv. trénera, ktorý sa o tie deti postará. Ale tie pláceky dnes v Bratislave už temer neexistujú, jedno ihrisko padá za druhým. Ja viem, že to týmto zákonom nevyriešime, ale chcel by som, pán minister, na vás apelovať, aby ste ako minister školstva, športu prispeli, pokiaľ možno, čo najviac k tomu, aby skutočne tie deti dostali to, čo potrebujú, aby sa tie peniaze nestrácali neznámo kde, ale aby sme boli svedkami toho, že za tie zostávajúce tri roky vašej vlády vznikne množstvo dobrých, nenáročných športovísk, ktoré budú určené pre deti, ktoré nebudú nablýskané zlatom, lebo to tie deti nepotrebujú, ony len potrebujú, aby tie ihriská mali. Nepotrebujú miliónové investície, to sú skutočne investície možno rádovo v tisícoch, státisícoch najviac eur, ale aby sa tie ihriská ak už aj nie vybudovali, tak aspoň udržali a skvalitnili tie, ktoré tu máme, lebo, opakujem, vy, čo pôsobíte v Bratislave, čo žijete v Bratislave, asi viete, o čom hovorím. Je to jedna veľká katastrofa, ktorú treba konečne zastaviť. Ďakujem.