Kollár, Boris, poslanec NR SR (2019-01-31):
Ďakujem pekne za slovo, pán predsedajúci. Skutočne ma poznáte, že dokážem veľakrát dosť tvrdo zaútočiť na vládnu koalíciu, ale chcem povedať aj takú vec, že keď urobí niečo dobré, tak viem rovnako pochváliť a povedať, že áno, dá sa aj s vládnou koalíciou spolupracovať. V tomto prípade, aj keď je to ojedinelý prípad, musím povedať, že vyšli v ústrety ako v Legislatívnej rade vlády, takisto na zasadnutí vlády. Nebudem sa opakovať, lebo už to tu povedal tuna môj predrečník, cez to všetko musím povedať, že v tomto prípade sa dá ukázať, že naozaj ak je vôľa, tak sa dá spolupracovať naprieč celým spektrom. Dôležité je to, že tento zákon naozaj môže pomôcť nie jedným, druhým, myslím aj druhej strane podľa politického spektra, ale hlavne sa dá pomôcť tým mladým ľuďom, tým študentom. Než prečítam to moje odôvodnenie, prečo predkladáme tento návrh zákona, by som ešte chcel povedať takú vec, že veľmi veľa mladých študentov, absolventov, odchádza do Čiech preto, lebo si nemôže dovoliť tuná absolvovať 5-ročnú prax. A z takého praktického hľadiska to uvediem preto, lebo si zoberte, že dnes je veľmi ťažké nechať deti vyštudovať. Tá životná úroveň a vôbec situácia na Slovensku je naozaj ťažká. Tí rodičia musia ťažko pracovať, aby uživili do nejakej dvadsaťštyrky, dvadsaťpäťky tie svoje deti, tých svojich študentov, a keď konečne by sa mohli postaviť na vlastné nohy, nemôžu, lebo musia absolvovať ďalších 5 rokov praxe. Teraz si zoberte, že ten študent vlastne, ten mladý človek do tridsiatky vlastne je odkázaný absolútne na svojich rodičov, lebo tá koncipientska prax, viete, ako to je, vo veľa, veľa prípadoch musím povedať, že dokonca ešte rodičia musia platiť tej právnej kancelárii všetky, celú mzdu, odvody si od nich vyfakturujú tieto právne kancelárie len za to, že im zoberú syna na prax, aby mohol raz byť advokátom, aby raz mohol ísť na tú skúšku. To znamená, že tí rodičia sú naďalej zaťažovaní až do 30. roka svojho dieťaťa, čo je absolútne neúnosné. A teraz, vlastne toto všetko platia rodičia vo veľa prípadoch. A keď nie, tak dostávajú iba tú minimálnu mzdu, ale z toho sa nedá vyžiť. A predstavte si, keď sú to chlapci, prosím, ale ženy, ktoré proste budú musieť do tridsiatky čakať, aby vôbec si mohli založiť rodinu, to by nemal byť úmysel štátu preto, lebo naozaj z 500 euro, z 520, 530, 550 euro, ktoré dostanú, naozaj tá matka si nemôže dovoliť založiť rodinu. A my vlastne nepriamo týmto aj podporujeme tú, ten odchod, tú emigráciu tých našich mladých ľudí, napríklad veľmi často do Česka. Tam majú 3 roky, urobia si to tam a je to vybavené. A preto je to veľmi zlé, preto na toto upozorňujeme, že to bol obrovský tlak zo strany mladých ľudí, zo strany študentov. Určite ste to zaznamenali aj vy. Verím tomu, že aj vám píšu, aby ste podporili tento návrh zákona. A ja by som bol veľmi rád, keby sa tuná v tomto prípade prestali politikárčiť a nebrali zreteľ úzkej skupiny nejakých advokátov, ktorí, samozrejme pre nich je to lacná pracovná sila. Potom aj mne dajte za 500 euro zamestnancov na vleky, budeme veľmi radi, budeme takto fungovať všetci. Aj tuná mäsiari, pumpári, bárskdo. Však toto, proste takýmto spôsobom keď budeme pokračovať, tak sa nikam nedostaneme. Chcel by som ešte upozorniť, že naozaj z 28 štátov iba štyri, iba štyri štáty majú vyššiu prax nutnú na to, aby mohli pristúpiť k týmto skúšam. A keď v 24-ch v drtivej väčšine týchto štátov sa to osvedčilo, tá 3-ročná a nižšia prax, napríklad v Anglicku táto prax vôbec neni na tomto postavená, tak som presvedčený, že my nemusíme vymýšľať tuná koleso, ale skúsme tým mladým ľuďom pomôcť. Takže ja vás veľmi pekne prosím, zároveň chcem poďakovať, že nám toto bolo umožnené, nech to dopadne akokoľvek, vás pekne prosím o podporu. A dajte mi ešte dve minútky, ja prečítam teraz už len technické odôvodnenie. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, na dnešné rokovanie Národnej rady Slovenskej republiky predkladáme v mene skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky za hnutie SME RODINA – Boris Kollár návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 586/2003 Z. z. o advokácii a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní, živnostenský zákon v znení neskorších predpisov. Cieľom predkladaného návrhu zákona je skrátiť dĺžku praxe advokátskeho koncipienta z 5 na 3 roky. Súčasne platná 5-ročná prax advokátskeho koncipienta sa javí ako neopodstatnene dlhá až diskriminačná oproti iným významným právnickým profesiám. Napríklad u sudcov a prokurátorov je len 3-ročná prax. To znamená, že keď tak dôležitá vec, keď tí sudcovia rozhodujú o našich životoch, o tom, či niečo sa stalo trestným činom, rozhodujú o obrovských hodnotách, finančných, a tam stačí 3 roky, u advokácii je 5, tak je to dá sa povedať trochu nezmyselné. Takže u tých advokátov a prokurátorov je prax podmienkou pripustená k justičnej skúške iba 3 roky, pričom sudcom a prokurátorom je zverejnená právomoc rozhodovať o právach fyzických a právnických osôb. De facto znemožňuje vykonávanie koncipientskej praxe absolventov právnických fakúlt pochádzajúcich z nízkopríjmových rodín, to už som spomínal, čo sa deje potom, ktoré si nemôžu dovoliť financovať odbornú prax svojich detí po dobu zodpovedajúcu dĺžke ďalšieho plnohodnotného univerzitného štúdia. Lebo však študuje sa 5 rokov a my ich ešte nútime ďalších 5 rokov vykonávať túto prax za minimálnu mzdu, alebo prípadne si ju ešte sami musia zaplatiť a zohnať na to peniaze. Navyše, sa 5 ročná prax môže javiť aj ako neopodstatnená prekážka v prístupe k výkonu slobodného povolania pre ženy, ktoré práve v najcitlivejšom období, teda po ukončení štúdia na vysokej škole chcú tiež plniť životnú úlohu matky a musia sa tak často na úkor prerušenia praxe advokátskeho koncipienta rozhodovať v prospech rodiny. To som už spomínal. Každým rokom účinnosti tohto zákona vzniká, pardon, každým rokom účinnosti tohto zákona uniká do zahraničia alebo do iných profesijných odborov množstvo nádejných študentov a absolventov práva, čo je veľká škoda. Štát nechá vyštudovať za obrovské peniaze naše deti a oni proste potom robia úplne v inom sektore, prípadne nám idú robiť čašníkov, čašníčky do Rakúska, čo je absolútna katastrofa. Spomenutý fakt okrem iného demonštruje skutočnosť, že od roku 2011 klesol počet uchádzačov o štúdium na slovenských právnických fakultách o alarmujúcich 60%, so znižujúcim sa záujmom o štúdium práva však nekorešponduje počet advokátov a koncipientov, ktorý je stále konštantný. Možnosti advokátov zamestnať nových kvalitných koncipientov sú preto výrazne obmedzené. Rovnako na Legislatívnej rade vlády, kde sedeli aj advokáti, to zároveň, ktorí sú členmi tejto rady, potvrdili nám túto skutočnosť, že majú obrovský problém zohnať koncipienta, lebo na 5 rokov, to proste každý utečie do zahraničia. S nedostatkom kvalitných koncipientov už zápasia mnohé advokátske kancelárie. Tieto deformácie dlhodobo znížia kvalitu celého advokátskeho stavu a tým v konečnom dôsledku poškodia tých, ktorí právnu pomoc potrebujú najviac, a to sú klienti. Toto nežiaduce obmedzenie hospodárskej súťaže bolo konštatované, konštatované aj Protimonopolným úradom Slovenskej republiky. Znovuzavedenie 3-ročnej praxe zásadne zvýši záujem o advokáciu zo strany právnikov pochádzajúcich zo všetkých spoločenských vrstiev obyvateľstva, nielen z tých bohatých. Mladí ľudia z nízkopríjmových rodín budú schopnejší prekonať 3-ročné obdobie, v ktorom sú za svoju prácu častokrát odmeňovaný minimálnou mzdou, to už spomínal, prípadne mzdou výrazne nižšou, ako je bežne v porovnateľných odvetviach. Dôsledkom tejto zmeny bude obmedzenie inštitucionalizovaného uzatvárania sa advokátskeho stavu. Dôležitým pozitívom nami navrhované zmeny bude tiež zníženie odlivu ambicióznej časti potenciálnych advokátov do zahraničia a to hlavne do Českej republiky, kde majú v súčasnosti omnoho priaznivejšie podmienky pre výkon tohto povolania. Takzvaný odliv mozgov získal na intenzite práve predĺžením praxe v roku 2013. Zotrvanie týchto právnikov na domácom trhu by viedlo k zvýšeniu kvality koncipientov, advokátov a v konečnom dôsledku aj klientom poskytovaných služieb. Zdravé konkurenčné prostredie v tejto oblasti považujeme za nevyhnutnú podmienku pre budovanie právneho štátu na Slovensku. Skrátenie praxe nebude mať negatívny dopad na kvalitu nových advokátov, keďže bez ohľadu na dĺžku koncipientskej praxe koncipienti musia absolvovať trojkolové advokátske skúšky. Priatelia, tuná by som sa na chvíľku zastavil, lebo to bola jediná výčitka aj v tej Legislatívnej rade vlády, keď tam boli zástupcovia vyslovene právnických kancelárií, ktorým toto samozrejme vyhovuje, a to sú snáď jediní, ktorí chcú mať 5-ročnú prax, to musím upozorniť, tak chcem povedať, že presne, presne tunak by sme sa mali zastaviť. Keď chcete mať kvalitných koncipientov, tak môžete hlupákovi dať aj 10-ročnú prax a nič sa nenaučí. Bicyklovať tiež sa nepotrebujete učiť 20 rokov, to sa raz naučíte a viete. Ale tunak by som povedal, že kvalita by sa mala robiť cez tie advokátske skúšky, veď to si robia advokáti, veď to si robí komora. Tak nastavte tie skúšky tak, že hlupák neprejde, a potom už zbytočne, keď vám, sa spýtate, koľko je jedna a jedna a povedia vám dva, prejde vám cez skúšku a potom môžete dať aj 30 rokov praxe a nič sa nenaučí. To znamená, že tunak sa teraz, by sa mali advokáti pozrieť sami na seba. Nastavte tieto testy, advokátske testy si nastavte na komore tak, aby naozaj prešli len tí, ktorí na to majú, a potom im stačia 3 roky tej advokátskej praxe. Takže skrátenie praxe nebude mať negatívny dopad na kvalitu nových advokátov, keďže bez ohľadu na dĺžku koncipientskej praxe koncipienti musia absolvovať trojkolové advokátske skúšky, trojkolové, na ktoré sa obyčajne pripravujú niekoľko mesiacov. Ich náročnosť zodpovedá vysokým očakávaniam Slovenskej advokátskej komory, ktorá je dostatočne kompetentná na to, aby náročnosť a obsah týchto skúšok nastavila na zodpovedajúcu úroveň. Úspešné zloženie všetkých troch kôl skúšok, pozostávajúcich zo širokej palety právnych oblastí preto garantuje dostatočnú záruku kvality nových advokátov. Upozorňujem, tu treba hľadať problém a tunak to zvýšiť, tú kvalitu, hlavne u seba, nie naťahovať chudákov študentov. Navrhovaná dĺžka praxe korešponduje aj s celoeurópskym štandardom, kde až 24 z 28 členských štátov Európskej únie má prax kratšiu ako 5 rokov. V mnohých krajinách vrátane Veľkej Británie táto prax dokonca nepresahuje 2 roky a na jej ukončenie častokrát nie sú potrebné žiadne záverečné skúšky. Neštandardne dlhé trvanie praxe v Slovenskej republike je v európskom priestore skôr raritou, čím znevýhodňuje slovenských koncipientov oproti ich kolegom v zahraničí. Vážený pán predsedajúci Národnej rady, vážené kolegyne, vážení kolegovia, na záver môjho vystúpenia mi dovoľte vysloviť presvedčenie, že uvedené argumenty vás dostatočne presvedčili o správnosti skrátenia dĺžky praxe advokátskeho koncipienta. Z uvedeného dôvodu si vás dovoľujem požiadať o podporu a schválenie predloženého návrhu, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 586/2003 Z. z. o advokácii a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní v znení neskorších predpisov. Schválením tohto zákona spoločne pomôžeme najmä mladým rodinám, mladým ľuďom Slovenskej republiky. Priatelia, ďakujem za pozornosť.