Kaník, Ľudovít, poslanec NR SR (2013-05-31):
Ďakujem. Aj nejakú vodu by som si mal vypýtať, keď mám takúto šnúru vystúpení, lebo už mi vyschlo aj v hrdle. (Smiech rečníka a reakcie z pléna.) Môžeš, budem, ďakujem pekne. No, tak pardon, chvíľa. (Rečník sa napil minerálky.) Tento zákon, tento návrh zákona nadväzuje na to, o čom sa tu bavíme vlastne celý deň. Spadá do tej vízie systému, kde pracovať sa oplatí viac, ak je pracovať výnosnejšie viac, ako poberať sociálne dávky. Jednou z negatívnych zložiek tohto systému a možno takou naj, jednou z najhorších z hľadiska dopadov na samotnú skupinu ľudí, ktorí takýmto spôsobom života žijú, je práve príspevok, príplatok k príspevku pri narodení dieťaťa. To je ten jednorazový veľký príspevok, niekto to volá kočíkovné, ktoré nerozumnými zmenami sa v dobrom úmysle, o tom nepochybujem, ale cesta do pekla vždy býva dláždená dobrými úmyslami, sa rozšíril až na počet troch detí. A tento príspevok absolútne sa míňa svojmu účelu práve u tej skupiny, ktorá považuje rôzne formy sociálnych dávok ako svoj trvalý zdroj príjmov a obživy. Nie príjem z práce, ale z tohto systému. A tento príspevok potom po narodení dieťaťa spravidla poslúži na dobrú oslavu, ktorá trvá dva-tri dni, a peniaze sú fuč. Vôbec neslúži na zabezpečenie základných potrieb pre to dieťa, na nákup toho kočíka, ako sa zdôvodňovalo dakedy, keď sa tento príspevok zavádzal, ale naozaj vedie práve k tomu nezodpovednému spôsobu. Lebo zrazu sa objaví veľa peňazí a zrazu je hojno a zajtra, nechcem povedať čo. A to určite neni správne, a keď sa na to dívame, toto financuje štát v rámci ťažkých čias, keď máme málo peňazí na všetko, tak takýmto spôsobom ide do alkoholu, do cigariet a do iných nezdravých vecí, peniaze, ktoré by mali byť inde. Takže keď už to máme tu, nešiel by som a nenavrhujem, aby sme išli cestou odoberania alebo rušenia tohto príspevku, ale opäť dajme ho tým, ktorí sa tak nesprávajú, ktorí sú zodpovední, ktorí prácu majú ako zdroj svojej obživy. To znamená, tej rodine, ktorá pracuje, kde aspoň jeden z jej členov pracuje a zabezpečuje tak obživu rodine. Tým tento príspevok dajme, nechajme ho. Ale tým, ktorých naozaj motivuje k tomu, aby bola trojdňová žúrka a nič viac, je to dobré poskytovať, takýto príspevok, ktorý ich motivuje len k tomu, aby každý rok, rok a pol pribudlo ďalšie dieťa? To naozaj nie je zdravé. Veď to je priam patologické správanie, ku ktorému my navádzame danú komunitu. Takže skončíme s tým a zaveďme opäť tu, ten už dnes spomínaný, pracovný test. Znamená, že rodina sa bude, na rodinu sa bude pozerať tak podľa toho, akú má aktivitu a snahu. Takže len to stručne zopakujem. V prípade, že za predchádzajúce štyri roky aspoň jeden z rodičov v súhrne odpracoval aspoň 270 dní alebo 80 dní na aktivačných prácach a zvyšné do tých 270 dní pracoval alebo študoval na strednej alebo vysokej škole a nie je invalidný, že na invalidných sa táto reštrikcia by nevzťahovala, tak takýmto občanom v plnej výške tento príspevok priznávajme a vyplácajme a motivujme ich tak k tomu, že, áno, aj keď pracujem za minimálnu mzdu, ale štát ma podporuje a stará sa o mňa. Ale tí, ktorí tak nerobia, jednoducho tým tento príspevok nedávajme a nevyplácajme. Jednoduché, spravodlivé a funkčné riešenie. Ďakujem za pozornosť.