Hrušovský, Pavol, poslanec NR SR (2014-01-29):
Ďakujem pekne. Pani podpredsedníčka, kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som aj ja krátko zaujal stanovisko k prerokovávanému bodu programu, ktorý skupina poslancov navrhla, a pán predseda zvolal rokovanie schôdze Národnej rady Slovenskej republiky. Priznám sa vám, že keď s touto iniciatívou moji kolegovia prišli za mnou a prečítal som si návrh, tak mal som isté obavy o to, že či je to vhodné, aby sme vnášali túto ťažkú a náročnú politiku do Národnej rady a takto nepripravení sa pokúsili veľmi otvorene, ale aj pravdivo ten problém pomenovať. Ale povedal som si, áno, asi je to treba aj v súvislosti s tým, čo sa stalo v Moldave nad Bodvou. A bol som s tým veľmi podrobne oboznámený, lebo som aj členom výboru pre ľudské práva a národnostné menšiny, kde, tak ako spomenul pán predseda, sme mali možnosť niekoľkokrát otvorene o tom diskutovať, vypočuť si aj zástupcov Policajného zboru, zástupcov občianskych iniciatív, občanov Moldavy nad Bodvou, ale aj poškodených Rómov. Keď sme návrh podali, neveril som, že tá schôdza bude. Keď som sa ale dozvedel, že tá schôdza bude, zrazu mi tam začalo niečo vadiť. Prečo vlastne ste, páni zo SMER-u, súhlasili s tým, že ako prvá schôdza v tomto volebnom období iniciovaná poslancami opozície bude schválená a program bude prerokovaný? Pochopil som to vtedy, keď pán podpredseda vlády a minister vnútra vystúpil. Vystúpil a chcel nás rozdeliť medzi dva tábory. Tí, ktorí hájime práva tých, voči ktorým je väčšina nahnevaná, lebo však to sú takí darmožráči, ktorým je treba len naložiť, ktorých je treba len kritizovať a už nech sa oni postarajú sami o seba. A tá obava sa naplnila po tom, keď pán minister vystúpil, že akú hru vlastne a kde nás chcete zatlačiť. Priatelia, vôbec to nie je o tom. Naozaj, to vôbec nie je o tom. A keď som sa pripravoval na vystúpenie, viacerí kolegovia ma upozornili: „Prosím ťa, nevystúp, lebo ti to poškodí.“ Nie, priatelia, tu nemôže byť obava ani strach. Tu ma k tomuto vystúpeniu nútila povinnosť. A prečo asi tá vláda odmietla prerokovať správu verejnej ochrankyne ľudských práv za jej prítomnosti? Nuž potvrdzuje asi aj to, že v roku 2011, 23. februára, sme schvaľovali veľkú novelu Ústavy Slovenskej republiky, pri schvaľovaní ktorej sme schválili nový článok a zriadili ústavnú funkciu verejného ochrancu ľudských práv. Vtedy poslanec Národnej rady, pán poslanec Fico, priatelia, za túto novelu ústavy nehlasoval. (Rečník zobral do rúk papier s veľkosťou A4 a ukázal ho plénu.) Tak asi mal dôvod aj teraz, keď jemu už vtedy možno táto funkcia prekážala, aby sa vôbec takýmto nejakým problémom vláda Slovenskej republiky zaoberala preto, lebo to nebolo rozhodnutie pána ministra Kaliňáka. V tejto vláde, v tejto krajine, v tejto koalícii, pokiaľ vám nedá súhlas váš predseda, priatelia, vy neurobíte nič. Takto to je. Žiaľbohu, takto prerastá strana so štátom a takto sa prejavuje. Politika znesie aj tvrdé termíny. Nakoniec ich spomenul aj pán minister, arogancia moci a opojenosť mocou. My sme tu nemuseli dnes sa trápiť s týmto problémom, keby ste v decembri minulého roku na návrh predsedu výboru alebo kolegyne Žitňanskej správu Jany Dubovcovej boli zaradili na rokovanie Národnej rady. To tu nemuselo byť, tento cirkus, ktorého sme tu svedkami. Naozaj nie. My sme sa tu pokojne za prítomnosti verejnej ochrankyne ľudských práv mohli týmto problémom zaoberať. Nie vyšetrovať. Na to sú iné orgány, ktoré ja rešpektujem a ktorým dôverujem a verím, že budú nezávislé pri vyšetrovaní aj tohoto závažného porušenia zo zneužitia práva alebo porušenia práva. Keď sa ktorýkoľvek občan Slovenskej republiky dopustí porušenia zákona, tak spácha priestupok alebo trestný čin. Priatelia, ak sa ale porušenia práva dopustí štátny orgán, tak končí právny štát. A ja mám obavu, že tu v tomto bode sa niekde aktuálne nachádzame. To nie je o tom, či verejná ochrankyňa ľudských práv má, alebo nemá zákonné alebo ústavné právo sa zúčastňovať na rokovaní vlády. Je tu istá úcta, ktorá by mala byť medzi jednotlivými ústavnými orgánmi rešpektovaná, že sa minimálne vypočujeme. Že ak ide o tak vážny problém, akého sme svedkami a ktorý prerokovávame aj teraz, čo vadilo vláde, aby tá Dubovcová tam vystúpila a svoje stanovisko predniesla? Len ak to nebolo stanovisko také, aké ste chceli alebo aké vládna koalícia chcela mať, no tak potom sa prejavila moc, sila, nie rozum a úcta k inému ústavnému činiteľovi Slovenskej republiky. Preto, priatelia, obávam sa o rozklad základného fungovania mocenských a ústavných orgánov v Slovenskej republike. A nehnevajte sa na mňa, ale musím sa ešte vrátiť k obdobiu, kedy to začalo. A my sme si na to, alebo pomaly si na to zvykáme ako na nejaký normálny stav. Začalo to vtedy, keď sme zvolili kandidáta na generálneho prokurátora a prezident Slovenskej republiky odmietol tohoto riadne zvoleného kandidáta za generálneho prokurátora vymenovať. Vtedy to začalo. (Potlesk.) A potom ste si, samozrejme, trúfli aj vy. Keď si môže dovoliť prezident, prečo by sme si nemohli dovoliť aj my cez premiéra na vláde? A už nehovoriac o tom, že aj tu v parlamente. Preto som spomenul, že to už tu dávno mohlo byť za nami a nemuseli sme sa tu dnes jeden druhého podozrievať, kto je väčší alebo menší zástanca slobody, ľudských práv a tak ďalej a tak ďalej. Čo ma ale mrzí z toho, čo sme dnes počuli aj z úst zástupcu vlády, priatelia, to je zneistenie občanov Slovenskej republiky o nestrannosti vykonávania Úradu verejného ochrancu ľudských práv. Lebo viackrát tu zaznelo, že my to politicky zneužívame, že verejná ochrankyňa ľudských práv je politická nominantka opozície. Je to hlúposť, priatelia. Ani predtým ombudsman, ktorý bol zvolený vtedy ako poslanec za HZDS, pán Kandráč, nepovažoval som ho nikdy za straníckeho nominanta. A rovnako za stranícku nominantku nepovažujem ani terajšiu verejnú ochrankyňu ľudských práv a ju si vážim aj ako človeka. Dámy a páni, ona bola sudkyňou Slovenskej republiky. U koho viacej, ak nie od nej, čakám nezávislý postoj, jej nezávislý názor aj na takúto vec, ako sú ľudské práva. Preto ako vráťme sa do reality. Vráťme sa k tomu, k čomu vlastne sme túto schôdzu Národnej rady Slovenskej republiky zvolali. Zvolali sme ju preto, lebo vy nerešpektujete, odmietate a arogantne sa správate voči iným ústavným orgánom Slovenskej republiky. O tomto sa rozprávajme. O ničom inom. Ďakujem pekne. (Potlesk.)