V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-06-22):
K. Ondriaš, poslanec: Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, mám len jednu poznámku k návrhu zákona o zmiernení niektorých morálnych a majetkových krívd dlhodobo prenasledovaných občanov vedených na osobitných zoznamoch, na čiernej listine, a ich príslušníkov (tlač 1198). Ako produkt zákonov prijatých od roku 1948 až do roku 1989 mnohí občania Slovenska boli prenasledovaní, čo bolo v príkrom rozpore s Chartou ľudských práv. Medzi nimi boli aj občania zaradení na takzvanej čierne listine. Mnohí títo občania boli odsunutí na perifériu občianskeho života, ako hovorí dôvodová správa, čo im, ale aj ich rodinám za dve desaťročia spôsobilo vážne morálne i materiálne škody. Opakujem, toto je výsledok pôsobenia zákonov, ktoré boli vtedy za socializmu prijaté. Musím povedať, že mi je to ľúto, že sa tak stalo a, bohužiaľ, už je to tak. Nedá sa to nejako odčiniť. Škoda, že dôvodová správa konkrétne neuvádza periférie života, na ktorej títo občania museli žiť. Neuvádza ani konkrétne morálne a materiálne škody, ktoré títo občania utrpeli. Ja predpokladám, že takýto občania, ako tu bolo spomenuté, a ich rodiny nemohli pracovať v adekvátnom zamestnaní, museli zmeniť výhodné zamestnanie za menej výhodné zamestnanie, mnohí nemohli študovať alebo zastávať niektoré funkcie v štáte. Ešte pripomínam, že takto poškodených občanov na listine bolo okolo 1 212. Ja len predpokladám, že ani jeden z postihnutých občanov evidovaných na čiernej listine nebol bezdomovec, nespával pod mostom, nemusel denne vyberať odpadky z košov, aby nejako prežil, a nemusel denne kradnúť, aby mal čo jesť. Posledných sedem rokov na Slovensku každý druhý deň nájdu na ulici, v poli alebo na smetisku mŕtveho človeka. Každý druhý deň. Teraz by som prešiel na súčasnú situáciu a budem hovoriť paralelne. Ako produkt zákonov prijatých po roku 1989 mnohí občania Slovenska po roku 1989 museli žiť život, ktorý je v príkrom rozpore s Chartou ľudských práv. Mnohí občania boli odsunutí na perifériu občianskeho života, čo im, ale aj ich rodinám spôsobilo a spôsobuje vážne materiálne i morálne škody. Fakty jednoznačne dokazujú, že týmto občanom po roku 1989 bolo neporovnateľne viac ublížené ako občanom evidovaným na čiernych listinách. A nielen to. Občanov, ktorým bolo po roku 1989 ublížené, je mnohonásobne viac ako 1 212 mien uvedených na čiernej listine. Ja tieto obete na čiernej listine nechcem obhajovať. Uvediem niektoré porovnania. Socialistický režim  spôsobil, že 1 212 občanov evidovaných na čiernych listinách muselo odísť z výhodného zamestnania do menej výhodného zamestnania, a toto bol zločin komunizmu. Predstavme si, že by komunisti boli takí zločinní, ako sú súčasné kapitalistické vlády. Predstavme si, že by komunisti vyhodili zo zamestnania pol milióna ľudí na ulicu, nie do iného, menej hodnotného zamestnania. Ja sa pýtam: Keby to komunisti urobili, koľko zákonov by sme tu mali o odškodnení týchto občanov? Ja si myslím, že aspoň sto. Mám ďalšiu otázku. Prečo takéto zákony nemáme, ktoré by odškodnili občanov, ktorí žijú na periférii občianskeho života po roku 1989. Keď som ja podal zákon do Národnej rady Slovenskej republiky o nehumánnosti kapitalistického systému, ktorý by pripravil cestu na odškodnenie aj týchto občanov, tak koaliční poslanci sa tomu vysmiali. Zrejme ich humánne a morálne cítenie je veľmi nízke a možno žiadne. Boli tu osobne vymenovaní niektorí občania, ktorí boli za socializmu poškodení. Áno. Lenže viete si predstaviť, keby som ja začal vymenúvať pol milióna nezamestnaných, 240 000 detí, ktoré žijú v chudobe, alebo tých 1 500, alebo 3 500 ľudí, ktorí zomreli od roku 1989 a boli by žili, keby reformy neprišli na Slovensko. Ešte posledné porovnanie. Dôvodová správa k návrhu zákona hovorí, že socialistický režim spôsobil, že 1 212 občanov evidovaných na čiernych listinách bolo odsunutých na perifériu občianskeho života. Ja opakujem ešte raz, že je mi to ľúto a som, samozrejme, proti tomu, aby sa takéto veci stávali. Ale predstavme si ešte raz, že by komunisti boli takí zločinní, ako boli a sú súčasné kapitalistické vlády. Predstavme si, že by ako výsledok prijatých zákonov za socializmu komunisti vyhodili zo zamestnania pol milióna ľudí a súčasne by im zdvojnásobili poplatky za bývanie, elektrinu a teplú vodu. Predstavme si, že by komunisti takto odsunuli desiatky tisíc našich spoluobčanov, ak nie stotisíc našich spoluobčanov na perifériu občianskeho života, že by museli spávať pod mostom, živiť sa odpadkami z košov a kradnutím. To by boli zločiny komunizmu. Predstavme si, že by im komunisti spôsobili takéto vážne morálne a materiálne škody, ako im spôsobili súčasné kapitalistické vlády. Ja sa pýtam, keby komunisti urobili to isté ako súčasné kapitalistické vlády, koľko zákonov by sme tu mali o odškodnení týchto občanov? Ja si myslím, že ďalších tristo. Prečo takéto zákony nemáme? Na záver chcem povedať, že návrh zákona nerieši systémovo odškodnenie obetí, ktoré museli, alebo musia žiť na periférii občianskeho dôstojného života. Preto poslanci za Komunistickú stranu Slovenska sa zdržia pri hlasovaní o návrhu zákona. Ďakujem za pozornosť.