P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2001-10-25):
E. Slavkovská, poslankyňa: Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, nemienim sa vo svojom vystúpení zaoberať úvahami, ktoré tu veľmi často odznievali v prvom čítaní, či vymeniť 17. september za 1. september, teda za Deň ústavy, poprípade za 5. júl sviatok Cyrila a Metoda alebo, nedajbože, za 15. september sviatok Sedembolestnej  Panny  Márie. Netrápi ma dokonca ani to, že 17. november sa začal v Prahe. Jednoducho však  nechápem, prečo by sme nemohli oslavovať 16. november. Veď práve 16. novembra sa dostali do ulíc ľudia na Slovensku, práve tí ľudia, ktorí chceli odstrániť totalitu. To bol hlavný cieľ, prečo vyšli do ulíc. Tak prečo si neuctiť potom, kaď už uctievať niečo máme, sviatkom práve  ich odvahu. Tým, samozrejme,  nijako neublížime 17. novembru, ale ukážeme naše prvenstvo, na ktoré, myslím si, by  sme mohli byť právom hrdí a hrdí nielen tí, ktorí vtedy preukázali odvahu a išli do ulíc, ale hrdí aj ostatní spoluobčania. Už pri prvom čítaní o návrhu novely zákona o štátnych sviatkoch v dňoch pracovného pokoja a pamätných dňoch odznelo dosť argumentov na zaradenie 17. novembra do systému štátnych sviatkov zakotvených v zákonoch, ale i dosť argumentov proti takejto možnosti. Ak môžem vysloviť osobný názor, prikláňam sa k tomu alebo k tým názorom, ktoré hovorili o tom, že štátnych sviatkov máme dosť a netreba ich počet rozširovať najmä vzhľadom na to, že tu nejde iba o ďalší deň voľna, ale o finančný dosah. Samotní predkladatelia novely  zákona hovoria, že reali-zácia takejto úpravy zákona bude mať dosah na štátny rozpočet, ktorý však, samozrejme, nevedia vopred vyčísliť. Odbor štátneho rozpočtu ministerstva financií upozorňuje, že denná priemerná produkcia na jeden pracovný deň napríklad v štvrtom štvrťroku roku 2000 bola 3,7 mld. Sk a odporúčam, aby sa pred prijatím novely odborne spracovala kvantifikácia dôsledkov prípadného prijatia novely zákona na štátny rozpočet, ale aj na rozpočty všeobecné. Domnievam sa, že toto je návrh, ktorý by sme mali akceptovať, ak skutočne máme na mysli aj to, že štátny rozpočet na Slovensku je veľmi podvyživený. Myslím si, že toto by bola jedna zo správnych ciest, aby sme zbytočne nezaťažovali už takto podvyživený štátny rozpočet. Zámerne som povedala, že je to iba jedna zo správnych ciest. Existuje totiž ešte aj druhá možnosť, a to ponechať 17. november ako pamätný deň, tak ako je to doteraz v platnom zákone v § 3 písm. r). Jedine by som navrhla zmenu textu, ktorý v doteraz platnom zákone je podľa mňa nie najvhodnejšie formulovaný a to, že 17. november je Deň boja proti totalite. Tak ako sa to navrhuje  v terajšej novele - 17. november Deň boja za slobodu a demokraciu, zdá sa mi, že je to vyhovujúcejšie, pretože podľa môjho názoru 17. november síce bol deň boja proti totalite, ale škoda oslavovať niečo, čo sa asi neskončilo. Myslím si, že ešte aj dnes prvky totality u nás existujú a stále proti tomu musíme bojovať. Takže, ak by sme ponechali 17. november ako pamätný deň, nebude dotknutý štátny rozpočet a tí, čo považujú 17. november 1989 za významnú historickú udalosť, majú možnosť si ju pripomenúť. Udalosti  novembra 1989 priniesli naozaj veľké zmeny  a bolo by dobré si ich pripomínať, ale nemusí to byť práve dňom voľna. Pamätný deň je taktiež dôstojným vyjadrením vzťahu k danej historickej  udalosti. A ak už hovoríme o historickej udalosti ako-takej, treba snáď pripomenúť ešte aj to, že začiatok zmeny režimu, podčiarkujem začiatok, to je iba prvý krok, pretože tu ide o dlhodobejší proces, ktorý sa,  tak ako som už povedala, v niektorých oblastiach života neuskutočnil ani do dnešných dní a nie je teda takou historickou udalosťou, ktorá by sa mala pripomínať ako štátny sviatok. A to už nehovorím o tom, že ešte stále neboli dostatočne objektívne zhodnotené udalosti 17. novembra. Že išlo o udalosť, ktorá strhla  masy obyvateľstva, je naozaj nepopierateľné. Ale kto tento čin vyvolal, to ešte ukáže len história. Jedno je však isté, že spontánna akcia to nebola. Takže, chcela by som povedať iba toľko, že najmúdrejšie bude zostať pri 17. novembri ako pamätnom dni a túto novelu zákona stiahnuť z rokovania. A ak nie, ešte  si dovolím podať pozmeňujúci a doplňujúci návrh k zákonu o štátnych sviatkoch, dňoch pracovného pokoja a pamätných dňoch v znení neskorších predpisov v § 3 o bod d) a to 4. jún deň podpisu Trianonskej zmluvy. Zdôvodnenie. Podpis Trianonskej zmluvy  znamenal medzinárodné uznanie Slovenska, vymedzenie jeho hraníc, ako aj ich medzinárodnú garanciu. Aktom podpisu Trianonskej zmluvy bolo Slovensko prijaté  de jure do medzinárodného spoločenstva, a preto je táto  zmluva základným pilierom novodobej slovenskej štátnosti. V priebehu rokovaní o tejto zmluve sa maďarská delegácia zdráhala vôbec použiť termín Slovensko alebo Slováci a dôsledne hovorila iba o obyvateľoch horských krajov. Milan Hodža charakterizoval význam uzavretia Trianonskej zmluvy takto, citujem: „Pre nás Slovákov je Trianon prvý najväčší dátum od pádu ríše Veľkomoravskej“. Koniec citátu. A jeden zo signatárov Trianonskej zmluvy Štefan Osuský  sa vyjadril takto, citujem: „Keď som o trištvrte na päť dňa 4. júna 1920 pod zmluvu nesúcu meno Trianon napísal svoje meno, vedel som, že podpisujem vyúčtovanie slovenského národa s bývalým Uhorskom, vyúčtovanie účtov popísaných od vrchu až dolu krvou, utrpením a biedou môjho národa. A také vyúčtovanie je večné“. Takže, dámy a páni, môj doplňujúci návrh § 3 bod d) 4. jún Deň podpísania Trianonskej zmluvy. Ďakujem za pozornosť.