Fecko, Martin, poslanec NR SR (2014-03-27):
Ďakujem pekne. Pán predseda, pán navrhovateľ, kolegyne, kolegovia, dovoľte aj mne, aby som vystúpil v rozprave aspoň niekoľko mojich úvah, ktoré cítim, povedať pri predkladaní novely tohto zákona. Ako už navrhovateľ kolega Huba to rozviedol v úvodnej reči, zákon, jeho znenie hovorí o ochrane prírody a krajiny, hovorím „a krajiny“. Táto krajina sa nám po poslednej novele z toho vytratila. Preto vlastne je aj ten, nechcem povedať, taký ako posledný apel, aby sme to vrátili späť, pretože časovo už je to dané a tie dôsledky môžu byť nedozerné. Aj ja som dostal niekoľko podnetov, ako sa správame v súčasnosti ku tým stromom, ktoré ten obvod majú do 80 centimetrov a sú rastúce mimo lesa. A myslím, že je to macošské, nehumánne a nehodné Slováka a našej Zeme. Ako povedal kolega Hlina, mamona nás tu kvári a my si drancujeme našu krajinu. A uvedomujete si, kolegyne a kolegovia, že celé naše územie je v prvom stupni ochrany? Uvedomujete si to? Podľa zákona o ochrane prírody a krajiny je také celé naše územie. A čo to znamená? Môžete si to prečítať v časti dva, ako sa máte správať vy podnikatelia, vy občania v krajine našej na území Slovenskej republiky. V mnohých zákonoch teraz keď vyhodnocujeme ich ekonomickú efektivitu, opiera sa aj o to, koľko pokút sa vyberie a koľko príde do štátnej kasy z týchto pokút. Pýtam sa, ako sa na poli ochrany prírody koľko pokút vybralo, koľko pokút nevybralo, keď v iných zákonoch to glorifikujeme, ako super prijímame, aby sme na tých pokutách utŕžili tú sumu, ktorú štátny rozpočet pýtal, resp. ktorá mu nedochádza. Vážení, uvedomujete si jedno, že rastliny nás nepotrebujú? My ľudia potrebujeme rastliny. To nevymyslel Fecko, to vymysleli múdrejší odo mňa. Bez rastlín vymrie ľudské pokolenie na zemi. Buďme radi, že tá naša príroda, ktorú stvoril Boh, ja som veriaci, ešte je ochotná tie naše seky v prírode eliminovať. Tie seky sú nedozerné. Keď si myslíte, že na našom území nemáme čo naprávať, tak vám iba pripomeniem 198 ekologických havárií, ktoré máme ako environmentálne záťaže z bývalého režimu, ďalších 1 900 je ich v tej nižšej kategórii environmentálnych záťaží. To sú neskutočné veci, ktoré my tu máme. A my v zákone o ochrane prírody ideme proti ochrane prírody a krajiny? Myslím si, že nedospejeme k dobe, že ministerstvo životného prostredia nebude potrebné, ako sme to mohli vidieť vo IV. volebnom období. Chcem veriť, že súčasný minister životného prostredia dá zadosť svojim slovám, že preňho životné prostredie je tiež srdcová záležitosť. A preto som veľmi nerád, že zákon, ktorý má chrániť krajinu, našu krajinu, slovenskú, dať jej ráz, ktorý bol aj na výbore spomínaný, že paralelne bude predkladaný, tu nevidím. To je vlastne dôvod, prečo kolega Huba povedal, tak už dosť, spamätajme sa. Ja už som to raz tu povedal, my plytváme časom nášho národa. My ním plytváme a my si robíme zákony na dobu spotreby. A potom citujeme, veď to bolo v súlade so zákonom, tak ako sme to videli pri návrhu o pozemkových spoločenstvách, kde sme apelovali, aby to predkupné právo bolo . Pol roka nám ubehlo a teraz sme to pred mesiacom schválili, že to predkupné právo tam nejaké je. Aj za toho pol roka sa urobila znova kopa hriechov v pozemkových spoločenstvách. Prečo aj tu v tomto zákone sme nepredložili ďalší zákon o ochrane krajiny? Nechce mi pán minister povedať, že nemá dosť spolupracovníkov, odborníkov v tejto oblasti? Tomu neverím. To, čo pán navrhovateľ predkladá, viac-menej, v 98 % je pôvodná verzia zákona, ktorý tu bol. Ostali tam niektoré ustanovenia, resp. tie, ktoré boli vynovené. Napríklad § 95, kde sa rozširuje stupeň ochrany aj o tretí stupeň pri určení spoločenskej hodnoty drevín a lesných porastov. Tak, áno, kvitujeme, tam, kde sa to sprísňuje, samozrejme, nemáme dôvod pre to, je to zákon o ochrane, nie o neochrane prírody a krajiny, vážení. Obdobne napríklad § 53, kde na zmenu alebo zrušenie osobitne chránenej časti prírody a krajiny môže okrem vlastníka dať návrh aj správca alebo nájomca. Áno, to beriem, samozrejme. Keď už nie je dôvod na ochranu, nech sa páči, poriešme to takto, ale, hovorím, stále s vedomím vlastníka. Nechcem sa vracať k náhradám, ktoré vlastníci nedostávajú za obmedzenie užívania svojho majetku a možnosti hospodárskeho nejakého výsledku z tohto ich majetku, to je samostatná kapitola. Myslím si, kolegovia a kolegyne, že bude dávať odpočet každý z nás bez ohľadu na to, či sa nám to páči alebo nepáči. Svätý otec František povedal, za pohrebným vozom ešte nevidel ísť sťahovací voz, ešte nevidel ísť voz s majetkami, tehličkami zlata. To sa nedeje v ľudskej spoločnosti, kolegovia. Hore si odnesieme iba to, čo sme urobili našim blížnym, buď zlé, alebo dobré. A pokiaľ si toto neuvedomíme, že politika má byť najväčším prejavom dobra, zase som to nepovedal ja, to povedali múdrejší, tak, páni kolegovia, sme na celkom zlej ceste a sme na ceste do skazy a záhuby slovenského národa. Som poslancom Národnej rady Slovenskej republiky, takže budem v prvom rade hájiť našich občanov, lebo tí mi dali mandát tak ako vám. A odpočet dá každý z nás. Prečo si takto robíme naprieky, ja tomu nerozumiem. Každý tu hovorí, že chceme riešiť problémy. Keď na ne upozorníme ako z opozície, povie sa, je to nesystémové, nekomplexné, nezdôvodnené. A pritom to dobro by malo byť na prvom mieste. Keď si niekto myslí, že tomu unikne, tak asi nechápe význam života, ktorý dostal tu, že môže na tejto zemi žiť. Väčší tu boli ako sme my, z ktorých zo smrteľnej postele niekto povedal, sorry, nezvládol som tento život, a vzdal pokoru tomu najvyššiemu, že tento život viedol, ako ho viedol. Ja sa nechcem hanbiť, dúfam, že ani vy sa nechcete hanbiť pred svojimi voličmi a občanmi tejto republiky za to, čo sme v rokoch, dajme tomu, 2012 – 2016 robili v tomto volebnom období. Neverím, že dennodenne nedostávate aj vy ich hlasy ponôs na, by som povedal, zlá, ktorým v dennodennom živote oni teda sú vystavovaní. A na nás sa obracajú. A musím spomenúť, aj teraz keď som išiel do práce, jedna pani zo Zlatých Moraviec prišla, že chce ísť za pánom Ficom. Išla do Národnej rady. Ja hovorím: „Pani kolegyňa, nehnevajte sa, tu je Národná rada, tu môžete pána Pašku, predsedu Národnej rady, stretnúť, pána Fica musíte ísť hľadať na Úrad vlády.“ Predstavte si, že ľudia si to mýlia, oni nás berú, ako nás berú. A ja som jej povedal, že: Choďte tam.“ Verím, že pán premiér si nájde na ňu čas a chce sa ona so svojou ponosou jemu vyžalovať. Ale vráťme sa k zákonu. Môžem povedať, že to, čo je tu navrhnuté, malo by ten režim znovu vrátiť tam, kde sme to mali pred poslednou novelou. Môžete mi vytýkať alebo môžete nám vytýkať, prečo sme to takto pojali až, by som povedal, drasticky, že máme tam ako predkladatelia okolo 105 pozmeňujúcich návrhov. Ale viac-menej toľko ich bolo aj v tom vládnom návrhu, ktorý zmenil pôvodný zákon. To znamená, je to vlastne reciprocita, to isté množstvo, ktoré bolo naspäť, aby sa to vrátilo, lebo to sú tie základné neduhy, na ktoré sme chceli upozorniť. A myslím si, že tak by to malo aj byť, aby sme pána ministra upovedomili, že je tu veľký nesúlad, hlavne reálny výklad tohto zákona, ktorý ide po novele, ktorý ide v neprospech týchto území. Chcel by som sa zastať aj našich strážcov ochrany prírody, ktorí strážia, ktorí sú v teréne, ktorí by podľa mňa mohli, keď chceme teda aj z tých pokút nejako plniť štátnu kasu, aj na tomto poli teda prispieť. Aj tých staviame na vedľajšiu koľaj. Prečo takto sa snažíme dehonestovať aj tých bojovníkov, ktorí by mali stáť v prvom rade na tej line. Je tam ráno o piatej ten strážca prírody. On tam má pokutovať. On tam má naháňať, čo treba. Pozrite, zase horí nám Betliar. Pýtam sa, ako je to možné u tých, ktorí to berú srdcom, lebo strážcovia prírody nie sú tí milionári, nemyslite si, ani miliardári nie sú, to sú, tí, ktorí to berú srdcom a obetujú aj svoj čas, aj svoje peniaze, aj možnože niekedy svoju rodinu, že nám tam idú o piatej a možnože mali odviesť decká do škôlky. Nejdú do tej škôlky, idú do prírody, dostane nejaké hlásenie a idú tam. A my im znovu neposilňujeme ich možnosti v zákone o ochrane prírody. Vážení, myslíte si, že to všetko stihneme my? Ja si to nemyslím. My to musíme rozložiť na ľudí, ktorí sú v prvých šíkoch. A tu je jedno, či je to štátna správa, stráž prírody, poľovná stráž, poľná stráž. Títo sú v prvom kontakte. A pre nich by sme mali vytvárať podmienky, ktoré povedia, že: „No tak tí poslanci tam vedia, o čom to je, vedia, ako sa nás majú zastať. A my budeme ten zákon v teréne reálne vykonávať, pretože vieme, že nás podržia.“ Žiaľ, ukážte mi rezort, ktorý je ukážkový. Ukážte mi rezorty, kde netreba nič robiť, ukážte mi ich. A, kolegyne a kolegovia, aby my sme na každú schôdzu mali 80 – 100 noviel zákonov. Nehnevajte sa, my sme po vojne, my tu nemáme zákony žiadne? Kde to sme? Kam to bude spieť? Veď už ani tí, čo majú v tom robiť, tí úradníci, či už štátni, verejní a iní, ktorí majú vykonávať tie zákony, sa v tom nevedia ani vyznať. Vážení, spamätajme sa. A poviem na záver iba toľko. Kto vie robiť dobro, a myslím, že všetci dobro vieme robiť, a ho nečiní na svojom poste, na ktorom je, hriech má. A to znova nepovedal Fecko, to povedali múdrejší ľudia predo mnou. A ja na vás apelujem, aby sme to dobro pre našich občanov tu v parlamente robili, aby sme sa čestne mohli postaviť tvárou v tvár po skončení volebného obdobia, keď budeme dávať odpočet, ako si ten mandát pojal či už pán minister, či už pán poslanec, či štátny tajomník, či pracovník ministerstva alebo pracovník Národnej rady. Takže, kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som na záver povedal, že naša krásna slovenská zem si zaslúži ochranu, ochranu aj legislatívnu, samozrejme, ktorá by mala dať zadosť všetkým sľubom aj programovému vyhláseniu vlády, že ministerstvo životného prostredia je ministerstvom životného prostredia a zákon o ochrane prírody a krajiny je zákonom o ochrane prírody a krajiny, a nie o ochrane. Ďakujem pekne.