Viskupič, Jozef, poslanec NR SR (2015-02-18):
Ďakujem, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, kolegovia, ja by som začal presne tým právnym stanoviskom, keďže si myslím, že ad jedna, takto sa to nerobí, že keď niekto chcel kontaktovať poslancov, tak začiatkom schôdze nám rozdá do lavíc nejaké právne stanovisko. Ale ja som si ho pozrel a veľmi podpisujem to, čo hovorí kolegyňa Janka Šípošová, predsa nechceme signál našim budúcim bakalárom, magistrom a alebo PhD., tak ako hovorí pán Jasaň, že je jedno, kto napísal, hlavne že to má dobrý obsah, aby som vás citoval. No, bohužiaľ, toto by asi nesedelo ani pred skúšobnou komisiou na vysokej škole, lebo keby si študent dal vypracovať svoju vlastnú diplomovku alebo bakalárku a takto by argumentoval, tak asi ten signál, ktorý my tu teraz predvádzame, že niekto tu prišiel s anonymným dokumentom, ja to budem brať tak, že ho písal sám pán minister, a podľa mňa z tohto mne vypadli dve veci. Je to na niekoľkých stranách popísaný právny stav, ako sa dá povedať, že de facto je niekto v konflikte záujmov, a my sme mali také právne prostredie, že ten, ktorý v tom konflikte záujmov bol, nebude postihnuteľný. Toto tu, ak som kľučkoval medzi tými ad hominem útokmi na opozičných kolegov vo vyjadrení pána ministra, som ja bral ako gro, čo znamená, že snažil sa povedať, že bol nejaký právny stav, že na základe toho právneho stavu sa dalo robiť mnoho vecí legálne, a na základe aj snahy tejto snemovne sa mala postaviť následne bariéra, aby sa nedalo – a môžem byť aj expresívnejší – legálne zavádzať, podvádzať alebo až kradnúť, a tým pádom tu máme naozaj dekádu nejakého, v tomto prípade aj ústavného, alebo ústavného vývoja, alebo vývoja právneho prostredia. Mňa z tohto stanoviska zarazili dva odseky alebo dva body. Jeden je ten, že na základe nedostatočnosti tej právnej úpravy v bode 7 sa hovorí, že Port Service alebo funkcia predsedu Predstavenstva spoločnosti Port Service a funkcia člena Dozornej rady Fondu národného majetku sa podľa vtedajšieho platného ústavného zákona nevzťahovala na kvalifikáciu konfliktu záujmov, nakoľko vtedy ten zákon bol kvalifikovaný alebo nekvalifikoval člena Dozornej rady Fondu národného majetku za štátneho funkcionára. To je tá nedostatočnosť, ktorá sa následne zmenila. Kryť sa takýmto, takýmto krytím, kedy nás ľudia obviňujú mnohokrát z toho, že tak máte prijaté zákony, že môžete podvádzať alebo kradnúť legálne, je v bode 7 tejto anonymnej právnej analýzy nad slnko jasné. Nad slnko jasné by malo byť to, že ak je niekto v súkromnej spoločnosti a zároveň v spoločnosti, s ktorou sa súdi, a je to štátny orgán, tak by sme mali mať také právne prostredie, ktoré ho kvalifikuje ako konflikt záujmov. To, že dokazuje aj táto správa, že to tak nebolo, dokazuje iba to, že táto právna úprava nebola dobrá a minister z hľadiska teraz politického, pretože v reálnom a v politickom zmysle slova v konflikte záujmov bol. Nedá sa proste nikdy odargumentovať nijakým spôsobom ani anonymnými právnymi analýzami, že nemôže sa niekto, kto zastupuje svoj osobný podnikateľský zámer a zároveň nejakú štátnu inštitúciu, vyviňovať, že pred ľuďmi alebo za ľudí, ako to často oni hovoria, obstojí, že nie je v konflikte záujmov. Ak v ňom nebol na základe ústavného zákona, bol v ňom na základe zdravého ľudského rozumu, a preto by mal, a to je aj zmysel mojej výzvy, sa verejnej funkcie aj súčasne, ktorú zastáva, vzdať. Druhá časť je podľa mňa ešte pitoresknejšia, nachádza sa v bode 15 tej právnej analýzy, a to už, tu už sa trošička zastavuje rozum, pretože, ja to zacitujem: „Vedomosť Ing. Pavlisa o tom, že jeho advokát podal proti Fondu národného majetku žalobu o náhrady škody a udelenie plnomocenstva na zastupovanie, nemožno vyhodnotiť ako vykonávanie činnosti člena Dozornej rady Fondu národného majetku, ktorá by bola v rozpore so záujmami Fondu národného majetku, nakoľko v čase podania žaloby a udelenia plnomocenstva nebol členom ani jedného orgánu, ktorý je tu spomínaný.“ Čiže ak nebol v tej správnej štruktúre, ale mal tú vedomosť, že to koná nejaký právnik, tak tuto chce pred touto snemovňou alebo ľuďmi, alebo svojimi ľuďmi dokázať, že sa nevzťahuje naňho ako keby osobná pôsobnosť a nie je v konflikte záujmov. Ja si osobne myslím, že tá argumentačná rovina aj tu, že tento dokument hovorí o nedostatočnosti právneho prostredia v čase uskutočňovania tých právnych činov a právnych krokov, následný ústavnoprávny vývoj až doteraz hovorí iba o tom, že mali by a mala by táto snemovňa sa hĺbkovo zamyslieť, ak to naozaj aj vládna strana SMER myslí s korupciou, s podvodmi a možnými prepojeniami politiky a organizovaného alebo ad hoc zločineckého prostredia, že to naozaj myslia vážne, tak to právne prostredie sa by malo stať omnoho perfektnejším alebo zásadnejším, aby tento typ konfliktu záujmov postihovala bez toho, aby sme sa museli v Národnej rade o tom baviť pod politickou gesciou, ale mali by jednoznačne nastúpiť orgány činné v inom konaní ako v politickom aj trestnom, a preto si myslím, že táto právna a anonymná analýza veľmi ministrovi nepomáha. Druhú časť, ktorú som chcel, pôvodne, pôvodne mi nenapadla, čakal som na tú obhajobu od pána ministra a vyrušilo ma niekoľko momentov. Rozumiem, že keď prichádza, asi to nie je veľmi vítaná situácia, keď sa 41 ľudí zákonodarného zboru zhodne na tom, že niekto by mal z funkcie odísť, a musí čeliť nejakému či už tlaku verejnosti, alebo kolegýň a kolegov z poslaneckej snemovne a volá sa to odvolávanie člena vlády, že by, že to prináša nejaké emočné vypätie a podobne. Ja však som zachytil naozaj vyhrážky v momente, dehonestáciu a nebojím sa povedať aj urážky. Osobne mám za urážku, ak niekto povie, že niekto, ktorý teraz je poslancom parlamentu, v roku 2003 ani netušil, kde je parlament. Ako toto je už rovina, ktorú možno si dovolí neskúsený poslanec, ale minister vlády pri svojej vlastnej obhajobe zvoliť taktiku útoku a napádania zástupcov ľudu a poslancov, je podľa mňa absolútne mimo misu. Čo ale je podstatné, dostali sme mnoho ad hominem a osobných útokov na to, akí sme my šoumeni, akí sme celebritní politici, ako robíme veci na efekt. Bohužiaľ, pán minister, ak niekto si pýta dôveru ľudí, používa nástroje, aby nejakým spôsobom robil s verejnou mienkou, ale stále to nie je tá cynická, brutálna a pragmatická rovina, kde vy možno z vrchných miest alebo vyšších miest kandidátok robíte inú mieru šou. Tá šou je tajná, utajená po kanceláriách a dohodách, veľmi ťažko sa to rozplýva a rozmotáva, to klbko záujmov, a preto by sme si my, ľudia, ktorým ešte záleží na tejto republike, mali brať veľmi citlivo, ak minister vlády si vezme do úst občiansku aktivistku, blogerku, niekoho, kto nemá rukách takú silu, ako môže mať minister nejakej vlády, a snaží sa dehonestovať, či už si spomeniem na nejaké tlačovky, že on by vedel – ako minister – inak tráviť večery ako gúgliť o niekoho minulosti po večeroch s manželom a podobne. Toto je absolútne neprípustné. Myslím, že my by sme mali byť týmto občanom vďační, že majú napriek možno nepriedušnosti a nepriestrelnosti a možnože z východiska majú aj strach, že budú ťahať za kratší koniec, a im by sme mali odkázať, že áno, robte to ďalej. Sú veci, ktoré vynesú na povrch skutočnosti iba preto, že ste si po večeroch sadli, odkrojili zo svojho rodinného času, odkrojili možno zo svojho oddychu a pozreli ste sa na správu veci verejných a dokonca ste vyvolali až takú debatu, že sa to dostalo do pléna parlamentu a jeden silný muž, vraj silný muž SMER-u, silný muž tohto štátu, minister hospodárstva musí čeliť odvolávaniu v tejto Národnej rade. Čiže z môjho pohľadu človek, ktorého na základe toho, ako označoval nás, kľudne nazvem schránkovým politikom, ktorý síce nerobí šoubiznis, ale robí tvrdý a cynický biznis, a to na pôde štátnych a verejných zdrojov, nemá podľa mňa absolútne žiadnu váhu v tom, aby tento post zastával naďalej. Ak príde aj k hlasovaniu o vyslovení nedôvery pánovi ministrovi Pavlisovi, a táto Národná rada sa neuznesie na jeho odvolaní, moja výzva bude trvať ďalej, a to je či už výzva na pána premiéra, ktorý sľúbil svojho času, že omnoho menšie pochybenia ako to, že niekto sa súdil so štátom, budú zakladať na to, aby ho vyzval na odstúpenie, alebo na samotného pána ministra, aby sa vzdal svojej funkcie, pretože miera citlivosti, ktorú nastavujete voči spoločnosti, a takéto kauzy, kde v Poľsku odchádzajú ľudia, pretože majú nevysvetliteľne drahé hodinky na rukách, v Anglicku iba preto, že zamestnával upratovačku, ktorá nemala legálny pobyt. U nás sa dokáže človek, ktorý zastáva verejnú funkciu, súdiť so štátom a toto sa nedá ani touto právnou analýzou anonymnou zmazať, tak tento človek, tento post ďalej zastávať nemôže. Takže výzva trvá a dúfam, že či už na základe svojej vlastnej sebareflexie, alebo z rozhodnutia vyššieho úradníka, premiéra krajiny, ak toto plénum nevyhodnotí, že minister bol v konflikte záujmov, zorganizoval pranie špinavých peňazí a súdil sa so štátom, kde môžeme prísť o 60 mil. korún. Ďakujem.