M. Fronc, poslanec: (2009-04-22):
Prvá poznámka je toho typu, že musím konštatovať, že vážnosť zahraničnej politiky sa už dostala nad úroveň alebo pomaly pod úroveň vážnosti vzdelávania a zákonov o vzdelávaní v tejto Národnej rade, podľa účasti a reakcií, ktoré tuná vnímam. A moje poznámky, ktoré chcem uviesť k predmetným dokumentom, som zoradil do takej postupnosti, od tých menej závažných k tým vážnejším. A posledná bude skôr otázka, možno aj trošku výzva. Prvá moja poznámka sa týka toho, že musím povedať, že mnohé pasáže sú si podobné ako vajce vajcu. Ja si dovolím citovať napr. zo správy z roku 2006: „Na pôde aliancie sa Slovenská republika zasadzovala za posilňovanie transatlantickej väzby. Na pôde aliancie Slovenská republika presadzovala pozíciu podporujúcu a posilňujúcu transatlantickú väzbu.“ To je zo súčasnej správy za rok 2008. Chcem povedať, že niektoré doslova vety a pasáže sú takisto skoro rovnaké. Samozrejme, môžete namietať, že svedčí to o stabilite zahraničnej politiky. A stabilita zahraničnej politiky je dôležitá. Ja by som len rád pritom poznamenal, že potom tá informatívna hodnota materiálu je predsa len nie až taká vysoká. Druhá poznámka sa týka toho, že sa tu hovorilo o úspechoch. Ja nechcem popierať, že niektoré významné úspechy Slovensko má, ale zase predsa len by som rád upozornil na niektoré veci. Napr. ja odcitujem zo správy, teda z roku 2006: „Slovenská republika sa v roku 2006 intenzívne zúčastňovala na diskusiách venovaných problematike európskej energetickej politiky vrátane jej vonkajších aspektov. Cieľom energetickej politiky EÚ je vytvoriť účinnú politiku Spoločenstva založenú na jednotnom prístupe členských štátov a vyváženom plnení troch úloh, ktorými sú zabezpečenie dodávok energie, konkrétne, schopnosť a trvalá udržateľnosť.“ Rok 2009 nám o tomto úspechu aj úspechu celej Európskej únie, myslím, dostatočne povedal. Netreba ďalší komentár. Tretia moja poznámka sa týka ekonomického rozmeru zahraničnej politiky. Hovorí o tom často pán premiér, hovoria o tom mnohí. Mám pocit, že sa to pomaly stáva mantra. Pán minister, ja by som len rád povedal, že vnímam, že aj ekonomický rozmer zahraničnej politiky je dôležitý, ale nemyslím si, že toto je hlavná úloha zahraničnej politiky. Hlavná úloha, a vy ste to, nakoniec, spomínali, aj ju aj tam vnímam, je o vytváraní pozícií Slovenska na medzinárodnej scéne a o budovaní dobrých vzťahov. Dobre vzťahy pomohli Slovensku pri urýchlenom vstupe do Európskej únie, keď sme meškali, dobré vzťahy Chorvátska pomohli v tom, ako tu spomínal kolega Kukan, že Dzurindova vláda sa výrazne zasadila za pomoc Chorvátsku v integračnom procese. A keď už hovoríme o tom, keby nie tie dobré vzťahy a Slovensko by sa bolo omeškalo vo vstupe do Európskej únie, tak situácia ekonomicky a ekonomický rozmer zahraničnej politiky by bol asi vyzeral tak, ako je možno v Bulharsku alebo v niektorých iných krajinách. Takže chcem vás poprosiť, pán minister, aby ste jednoducho sa nedali vcelku zviesť, tak ako to zaznieva od pána premiéra, že ten ekonomický rozmer zahraničnej politiky, to je to pomaly jediné. Ďalšia moja poznámka patrí nášmu, ako ste to aj vy menovali, strategickému partnerovi Európskej únie Ruskej federácii. Ja si myslím, že je načase trošku o veci otvorenejšie hovoriť, tak ako hovoria naši partneri a predstavitelia napr. v Čechách. Hovoria veľmi jasne nielen o infiltrácii ruských tajných služieb, ale aj o tom, že jednoducho ruskí politici sa nevzdali svojho záujmu o sféru vplyvu. A ten záujem je, samozrejme, aj o Slovensko. Ďalšia moja poznámka sa týka podpory demokracie a rozvojových krajín. Ja by som vás chcel, pán minister, len poprosiť, aby túto aktivitu ste naozaj uplatňovali, a to podľa možností aj vo väčšej miere, pretože naozaj to sú veci, ktoré je potrebné robiť. A treba aj pamätať, čo sa týka podpory rozvojových krajín, že aj my keď sme boli v ťažkej situácii, sme dostali pomoc. A veľmi nám pomohla. A teraz to, čo pokladám za najdôležitejšie, pretože vnímam síce zahraničnú politiku a môžeme hovoriť o tom, čo sa deje vo Venezuele alebo aký máme vzťah k Hugovi Chávezovi, to najpodstatnejšie je pre Slovensko jeho postavenie a vzťah v rámci Európskej únie. A mám pocit, že Slovensko sa často v tejto veci správa skôr tak intuitívne a ad hoc. Keď sme vstupovali do Európskej únie, tak kdesi sme cítili, že tam je prosperita, tam je istá bezpečnosť, a preto sme boli často za. Ale čo mi chýba naozaj, to je v tomto smere takpovediac zahraničnopolitická doktrína, ktorej neexistenciu som vnímal práve pri schvaľovaní Lisabonskej zmluvy. Viete, ja som si pozrel napr. materiál, ktorý má Veľká Británia. A na základe takejto doktríny mala veľmi jasne vymedzené pozície, čo bude presadzovať a s čím súhlasiť nebude. Slovensko toto nemá. A to pokladám za chybu. Celkom iste Európska únia podľa môjho presvedčenia nám zabezpečila ekonomickú prosperitu a to, čo pokladám za najdôležitejšie, aj politickú stabilitu a bezpečnosť, tak ako to dnes zhodou okolností aj čítam vo vyjadrení českého premiéra Topolánka, ktorý dokonca povedal, že je ochotný mať aj istú obmedzenú suverenitu vo svojej krajine, ale byť súčasťou projektu NATO a Európskej únie je preňho oveľa dôležitejšie. Ale Európska únia v tejto chvíli, pán premiér, stojí takpovediac na rázcestí jedných, ktorí vidia, že ak chce byť Európa, Európska únia globálnym hráčom, že to musí dospieť aj do nejakej konfederácie, iných, ktorí hovoria, že dnes už je toho priveľa a priveľa kompetencií prebrala Európska únia a že viac-menej stačí, čo tu bolo na počiatku, to znamená isté ekonomické spoločenstvo. A kde je Slovensko, znie moja otázka, aký je náš v tejto veci postoj. Chceme byť objektom, chceme účinne zasahovať, alebo len subjektom, ktorý je v tomto smere ťahaný, tak ako sa tá situácia v Európskej únii bude vyvíjať? A to pokladám za podstatné. A myslím si, že, pán minister, i keď je to skôr úloha vlády, vytvoriť takýto dialóg, predsa len motorom takéhoto dialógu by malo byť ministerstvo zahraničia a vy. A v tomto smere vás chcem o to požiadať, pretože mám v tej súvislosti ešte drobnú poznámku. Viete, ja som to veľmi pocítil pri schvaľovaní Lisabonskej zmluvy, keď sme tu prišli s návrhom. A som predkladal návrh, aby sme aspoň, čo sa týka kultúrnych a etických otázok, urobili jednostranné vyhlásenie, tak ako to urobili Poliaci, ako to urobilo Írsko, že toto je výlučne suverénna kompetencia každej členskej krajiny. No my sme nič také schopní neboli urobiť. A myslím si, že to bolo aj z toho dôvodu, že niektorí potrebujú, aby takáto doktrína nielen existovala, ale aby na základe toho mohli potom vychádzať aj ich politické postoje, pretože ich samostatné postoje asi nemožno očakávať. Ďakujem pekne.