B. Bugár, podpredseda NR SR: (2001-12-14):
Nech sa páči, máte slovo. T. Šagát, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážená snemovňa, vážení hostia. Dovoľte mi, aby som predložil pozmeňujúci návrh k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 233/1995 Z. z. o súdnych exekútoroch a exekučnej činnosti, o zmene a doplnení ďalších zákonov v znení neskorších predpisov, tlač 1106. Pozmeňujúcim návrhom navrhujem po prvé, v § 236 slová „31. január 2002“ sa nahrádzajú slovami „31. december 2002“. A v druhom pozmeňujúcom návrhu prosím, aby sa v § 93 za doterajší text, označuje sa ako ods. 1 a za ods. 1 sa vkladá ods. 2, ktorý znie: Exekúcia prikázaní pohľadávky podľa ods. 1 sa nevzťahuje na veci vylúčené z exekúcie podľa § 115 ods. 4. Dovoľte mi, aby som odôvodnil tieto dva pozmeňujúce návrhy. Musím priznať, ako bolo uvedené pani poslankyňou Aibekovou, pri ostatnom prerokúvaní tejto predmetnej veci sa predĺžila doba neexekuovania zdravotníckych zariadení do 31. januára 2002 s podporou klubu HZDS. Rokovali sme o tom spoločne a aj vtedy som im ja osobne poďakoval za podporu. Sám som veril, že do tejto doby budeme môcť zmierniť to veľké finančné napätie, ktoré existuje v systéme zdravotnej starostlivosti, pretože bol prijatý určitý splátkový kalendár, ktorý treba povedať objektívne, že sa nenaplnil. Nenaplnil sa a preto aj z objektívnych príčin tá ambícia sa nenaplnila. Je mi to ľúto a považujem skutočne tento môj návrh za nesystémový, za návrh, ktorý nie je dobrý, ale je to krajné riešenie, pretože minimálne všeobecná zdravotná situácia je v kritickej situácii a tie dôsledky, ktoré by nepredloženie tohto návrhu nasledovali, sa ťažko dajú aj vyčísliť a vyjadriť. A ospravedlňujem sa teda, že za tejto vládnej garnitúry sa tento problém nevyriešil. Samozrejme by bolo nečestné, keby sme tento problém posúvali na ďalšiu vládu. A preto mi dovoľte, aby som vás predsa len upozornil na tento fakt, že zo zdravotníckych zariadení s výnimkou fakultných nemocníc všetky zdravotnícke zariadenia prechádzajú 1. januárom 2003 pod obce, pod vyššie územné celky. Štát sa zaviazal, že toto urobí tak, že prevezme záväzky a oddlžené ich odovzdá. To znamená, keby sme neurobili túto právnu úpravu, ktorá je tak krkolomná ako nakoniec celý rad paragrafov v našej legislatíve, tak by sme vlastne možno do konca roka nemali zdravotnícke zariadenie, ktoré by sme odovzdávali VÚC. Proste tie zariadenia by možno skončili v úplne iných rukách, ako je naplánovaný transformačný krok. A iste viete potom, že režim nakladania s obecným majetkom je úplne iný ako so štátnym. Tam exekuovať obecný majetok, pokiaľ je moje právne vedomie správne, nie je možné. Takže nedôjde, no, neviem to presne, ale bolo by nefér, keby sme to odovzdávali s nejakým takýmto nevyriešeným problémom. Chceme, aby odišli tie zdravotnícke zariadenia predtým, než sa rozoberú nejakým divným spôsobom, do vyšších územných celkov. Chcem ešte k tejto veci uviesť jednu vec, ktorá ma veľmi, veľmi deprimuje, a to je, že my vieme príčinu celej tejto veci. Vy pani poslankyňa, rovnako ako ja a celý rad poslancov vieme, prečo táto situácia vznikla. Nechcem teraz hľadať v histórii, kto to celé spôsobil, ale povedzme si otvorene, že od roku 1993, ako vzniklo zdravotné poistenie, žiadna vládna garnitúra vrátane našej nedokázala naplniť solidaritu. Nedokázala v štátnom rozpočte za svojich poistencov vyčleniť toľko peňazí, koľko sme vždy žiadali. Ja ako opozičný, vy dnes ako opozičný poslanec. Takže a predstavte si, že my zo zákona nútime Všeobecnú zdravotnú poisťovňu platiť za výkony, na ktoré objektívne nemá zdroje. Všetci to vieme, napriek tomu aj teraz sme schválili rozpočet, ktorý evidentne pre Všeobecnú zdravotnú poisťovňu nebude stačiť, pokúšali sme sa získať peniaze odvodom 20 % zo spotrebnej dane tabaku, aspoň dva programy, nakoniec aj to sme museli stiahnuť, pretože nebola politická vôľa. Som z toho smutný, deprimovaný a poviem vám, že absolútne znechutený. Isteže právnici a pán minister bude vystupovať, vedel vyložiť každý paragraf minimálne trinásťkrát, trinástimi spôsobmi a ja viem, že toto budete vedieť vyložiť, ale ja chcem povedať, tieto pokrútené paragrafy sú tu preto, aby sme vo verejnom záujme zabezpečili zdravotnú starostlivosť a mňa v tejto chvíli nič iné nezaujíma.