Figeľ, Ján, podpredseda NR SR (2014-06-10):
Ďakujem pekne. Tak či tak, či pred ukončením alebo teraz, ja som skôr rád tým viacerým argumentom pre takýto zákon. Opakujem, možnože aj s tým ročným zdôvodnením, že aj to, čo hovorili kolegovia, že už sme mohli mať takýto nástroj, ktorý patrí do výbavy slušných demokracií a ekonomík, alebo vyspelých, ekonomicky vyspelých krajín, čo spájam práve preto k sebe, lebo väčšina štátov, ktoré patria do organizácie hospodárskej spolupráce v Európe a vo svete, OECD, takéto nástroje má. A ono to spolu súvisí, lebo toto je o demokracii, o právnom štáte, o slobode, a preto je to aj o ekonomickej vyspelosti alebo prosperite. Lebo tam, kde sa darí zdravému podnikaniu, zodpovednej verejnej správe, tak je prosperita, prichádza prosperita. Tam, kde sa darí korupcii, rastie rakovina a tak je to aj v tomto prípade, pretože Slovensko nemá takýto nástroj vo svojej výbave v boji s korupciou. Iné nástroje, napr. v Zákonníku práce sú málo účinné a priam neúčinné. Pred rokom tie polemiky aj odkazy z vládnej strany boli najprv, že to nepotrebujeme, potom, že budeme na tom pracovať, dodnes, dodnes takýto zákon predložený nie je a ja som presvedčený, že čas aj ekonomický, aj ľudský a politický, samozrejme, je vzácny, už to mohlo byť. Takže nejde len o nejakú korupciu, o nejaký boj s korupciou, ale o vládu práva, vládu zákona, o efektívnu, účinnú spravodlivosť. Lebo ak sa nedarí tým statočným, čestným, no tak sa darí práveže tým druhým. Spomínaný odhad, že korupciou Slovensko stráca ročne zhruba pol miliardy eur, je veľký. Tu sa hovorí často o daňových únikoch, na druhej strane o tom, ako nájsť desať, päťdesiat miliónov na riešenie problémov v oblasti školstva alebo zdravotníctva. Rádovo sa rezervy nachádzajú práve v boji s korupciou, rozsiahle. A keď bola prvýkrát tohto roku, prvýkrát z hľadiska Európskej únie publikovaná správa o boji s korupciou vo februári, tak Slovensko z nej vyšlo zle. Podpriemerne. A v rámci toho stavu veľmi negatívne vysvedčenie získali niektoré oblasti, napríklad súdnictvo, prokuratúra, polícia, zdravotníctvo, školstvo. Nechcem tu hovoriť o grafoch alebo obrázkoch, ktoré buď Európska komisia, alebo vnútroštátne slovenské inštitúcie pripravujú, ale boj s korupciou na Slovensku je problém. Toto riešenie, ktoré je navrhované, je systémové, nie je ani pravicové, ani ľavicové, podobá sa na niektoré nástroje využité v západných krajinách, a preto si myslím, že ho treba prijať alebo, samozrejme, o ňom rokovať v ďalšom procese, pretože sme len v prvom čítaní. Nie je to ani bonzácky, ani zákon motivujúci nových, ďalších udavačov. Naopak, naopak, pretože veľmi jasne pomenúva kritéria pre to, aby mohlo byť konanie odmenené. Musí ísť o významnú, významnú mieru a prokurátori, sudcovia, vyšetrovatelia vedia podľa trestného práva, čo je a čo nie je významná miera na objasnenie nejakého vybraného trestného činu alebo zistení alebo usvedčení páchateľa, teda vybraný trestný čin alebo zistenie alebo usvedčenie páchateľa vybraného trestného činu, a to významnou mierou, nielen nejako, možno, kvázi. Významnou mierou. A tie vymenované vybrané trestné činy sú veľmi konkrétne a nechceme ich teraz vymenúvať, týkajú sa verejného záujmu a finančných záujmov Slovenskej republiky, obcí a miest, teda samosprávy a európskeho priestoru, európskych spoločenstiev. Dotýkajú sa aj daňových únikov, aj sprenevery, ale aj napríklad volebnej korupcie. To sú úpravy alebo zmeny, ktoré sme do zákona vkladali už predtým, teraz sú ešte vyprecizované, to sú trestné činy, ktoré dosahujú najmenej úroveň 26 600 eur. Teda nie malé veci. Nie pokútne, otázne, ale vybrané, vážne delikty, osoba, ktorá má mať nárok na ochranu sa musí významnou mierou podieľať na spolupráci s orgánmi činnými v trestnom konaní. A čo sa týka teda odmeňovania, opakujem, nie je automaticky, obligatórne, ale je možné vtedy, ak sa daný konkrétny trestný čin potvrdí rozhodnutím súdu, to znamená, bol dokonaný a ministerstvo spravodlivosti je oprávnené rozhodnúť o nároku na takúto odmenu, ktorá je ohraničená úrovňou 10 % z uchránenej sumy alebo maximálne do úrovne 50-násobku minimálnej mzdy. Vychádza sa, opakujem, z pravidiel praxe, skúseností iných krajín a je to rozumný návrh. Rád sa pridávam k tým, že statoční takými nie sú preto, že im niekto bude tlieskať alebo dostanú dokonca odmenu. Ale pre výchovu, pre formovanie verejnej mienky je dôležité takýmto ľuďom poďakovať. Morálne a aj, ak je to náležité podľa pravidiel, aj materiálne. Preto tento zákon nemotivuje k udávaniu, ale k statočnosti pri zápase, pri boji s korupciou alebo vybranými trestnými činmi, ktorých je Slovensko, žiaľ, plné. Chcem vyjadriť vopred porozumenie alebo podporu pre ďalší legislatívny proces, tak ako pred rokom, pretože cieľom nebolo robiť ani preteky, ani nejaké návrhy, ktoré nie sú ďalej formovateľné, ale, naopak, preniesť a priniesť túto tému do parlamentu a zároveň pripraviť slovenskú verziu klasického nástroja na ochranu ohlasovateľov korupcie a vybraných vážnych trestných činov. Všetkým, ktorí pre to majú porozumenie a chcú to podporiť, vopred ďakujem a budem rád, ak sa týmto návrhom budeme môcť zaoberať aj vo výboroch a v druhom čítaní. Ďakujem pekne.