Smolíková, Eva, poslankyňa NR SR (2016-06-14):
Ďakujem pekne, pán predseda. Vážené pani poslankyne, páni poslanci, milí kolegovia, ja som sa rozhodla vystúpiť preto, lebo mám z tohto jeden, jeden veľmi dobrý pocit, že tak ako sme tu zo širokého politického spektra, máme rôzne záujmy, máme rôzne ciele, dokážeme sa na jednom zhodnúť. Dokážeme sa zhodnúť, že dokážeme rozprávať bez zbytočných emócií o tom, čo nás všetkých najviac trápi a prečo vlastne sme tu. My sme tu kvôli našim deťom, kvôli tomu, kvôli komu vlastne toto celé, celé tu robíme. Ja som neskutočne rada, že som tu počula slová naozaj môjho kolegu učiteľa Mira Sopka, počula som tu kolegov zo školského výboru a počula som tu ostatných kolegov, ktorí sa vyjadrujú ku školstvu ako takému. Ja som učiteľ 29 rokov, učila som veľa rokov na málotriednej škole, učila som na učňovskej škole, strednej škole aj na základnej škole s materskou školou. Veľmi si vážim všetky národnosti, ktoré žijú na Slovensku. V poslednej dobe sa stretávam, veľmi veľa žien v národnostne zmiešanom území, čiže s maďarskou národnosťou mám veľký, naozaj veľmi blízky vzťah odmalička, ale v poslednej dobe sa stretávam hlavne s občanmi rusínskej národnosti, so školami. Naozaj uchovanie, uchovanie týchto škôl, ja tomu rozumiem. Financie. Viem si to celé prepočítať. Pán poslanec Gröhling, ja som si takisto pozrela všetky tieto, všetky tieto analýzy a všetky tie ekonomické náležitosti a veci. Ale na druhej strane dotknem sa tej kvality vzdelávania na týchto školách. Braňo, učila som na tejto škole a poznám kolegov, ktorí učia na málotriednych školách. Môžem ti povedať, že sú to naozaj kvalitní učitelia, ktorí odovzdávajú častokrát oveľa viac, než tí učitelia na tých veľkých školách, ako sme to my hovorili. Pretože tá škola je akoby škola rodinného typu. Tam je spolupráca školy a rodiny veľmi úzka, školy a samosprávy veľmi úzka. My sme si takisto robili prepočet, ako by to vyzeralo, keby sme navrhli školský autobus, aby do mojej, už veľkej školy potom prichádzali tieto, žiaci z málotriednych škôl. Poviem ti, že čokoľvek sme urobili, akúkoľvek ekonomickú analýzu, neboli sme úspešní pri komunálnych politikoch, pretože presne to, čo povedal predseda školského výboru pán Petrák, že prerátali si to, prepočítali a zistili, tá efektivita bola, dá sa povedať, skoro rovnaká, ak nie nulová. No a to, čo si povedal, že škola plní vzdelávaciu funkciu, áno, samozrejme, to je jej prvoradý cieľ, ale nemôžeme vyčleniť z komunity tam, kde škola žije, aj ten sociálny, kultúrny a medziľudský rozmer, ten, na tom sa určite zhodneme a to jednoducho tam musí byť. Ale to, čo sme povedali, že treba nastaviť ten modul alebo model spravodlivého financovania, na ktorom sa bude pracovať, čo teda je zárukou toho i tu pán minister a všetci tí, ktorí po tom voláme, tak to je určite cesta, ktorá, ktorá už potom uspokojí aj tú ekonomickú stránku daného problému. Ale pokiaľ to bude, dajme šancu týmto našim školám a je to jedno, či je to na severe Slovenska  alebo u nás na juhu, alebo u vás na východe, ale dajme šancu tým deťom ešte, ešte aspoň ten budúci, to budúce obdobie dokázať, že majú miesto, pretože oni sú to ako také potôčiky, ktoré sa zbiehajú do tej jednej veľkej rieky, do toho celého nášho vzdelávania, celého nášho školstva, o ktoré nám ide. A aké sú tam výstupy, či sú kvalitní žiaci, alebo nie sú kvalitní žiaci, tak o tom by vám všetkým vedeli povedať riaditelia, učitelia tých škôl, kam tí naši žiaci z tých málotriedok odchádzajú. A ja si dovolím tvrdiť, že mnohí z nich sa im vyrovnajú a v mnohom ich niekedy aj predčia. V čom to je? V tom je, už nebudem dlho zdržiavať, ale poviem jednu vec. Je to v tej spolupatričnosti. Ten slabší pomôže silnejšiemu, oni dokážu spolu žiť. A to je tá slávna inklúzia, o ktorej my teraz zase voláme. Čože to všetko, čo chceme v školstve a vo vzdelávaní teraz v tomto novom národnom programe dosiahnuť, tak skúsme sa pozrieť aj tam, kde to už bežne, normálne funguje. Ďakujem pekne. (Potlesk.)