R. Rafaj, poslanec: (2010-02-12):
Poprosím vás, budú tu dve zmeny v číslovaní. Ja ich vo svojom vystúpení uvediem ústne, takže bude to zaznamenané. 1. Návrh zákona znie: „Zákon na podporu vlastenectva a o zmene a doplnení niektorých ďalších zákonov.“ Týmto sa rozširuje samotný návrh aj z toho dôvodu, že sa dotýka úprav niektorých iných zákonov, a preto legislatívnoprávne precizuje aj vo svojom názve predmet úpravy. 2. V čl. I § 5 vrátane nadpisu znie: „§ 5 Podpora vlastenectva zo strany orgánov štátnej správy (1) Štát podporuje vlastenectvo pri výkone svojich kompetencií najmä tým, že vytvára právne a iné mechanizmy na podporu vlastenectva ako prirodzeného vzťahu príslušných orgánov štátnej správy a jej zamestnancov.“ – Odvolávka na č. 2), poprosím, nie 1a). Toto je tá zmena. – „Na tento účel je zamestnanec povinný zložiť sľub vernosti Slovenskej republike. (2) Sľub vernosti Slovenskej republike znie: „Sľubujem na svoju česť a svedomie vernosť Slovenskej republike, jej ústavným zásadám a jej demokratickému zriadeniu. Sľubujem, že ako občan Slovenskej republiky budem podľa svojich možností a schopností oddane a verne chrániť svoju vlasť, jej územnú celistvosť, zvrchovanosť, štátnu suverenitu a mať v prirodzenej úcte jej štátne symboly.“ (3) Sľub je zložený, ak po jeho prečítaní ten, kto ho skladá, vyhlási „tak sľubujem“ a vyhlásenie potvrdí vlastnoručným podpisom na príslušnej listine. Na tejto listine musí byť uvedený dátum zloženia sľubu.“ Toľko paragrafová úprava § 5. Potom nasleduje poznámka pod čiarou k odkazu 2, ktorý som citoval, čiže „2) Zákon č. 400/2009 Z. z. o štátnej službe a o zmene a doplnení niektorých zákonov“. Ak dovolíte, odôvodním v stručnosti. Úprava pôvodného návrhu zákona odstraňuje duplicitu riešenia otázky zloženia sľubu vernosti pre určitý okruh osôb, tak ako som to už uviedol vo svojom prvom vystúpení. 3., novelizovaný. Za čl. I sa vkladajú nové články II a III, ktoré znejú: „Čl. II Zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 400/2009 Z. z. o štátnej službe a o zmene a doplnení niektorých zákonov sa dopĺňa takto: 1. V § 19 sa odsek 1 dopĺňa písmenom g), ktoré znie: „g) pri vzniku štátnozamestnaneckého pomeru zložil sľub vernosti Slovenskej republike podľa osobitného predpisu“, odkaz 24a). Poznámka pod čiarou k odkazu 24a) znie: „24a) Zákon č.“, číslo vybodkované, pokiaľ dostane pridelené tento zákon, „.../2009 Z. z. na podporu vlastenectva.“ Ak dovolíte, úprava návrhu zákona sleduje legislatívne zmeny, ktoré sa vykonajú v § 5 tohto zákona po jeho schválení. 2. Za § 140 sa vkladá nový § 140a, ktorý vrátane nadpisu znie: „§ 140a Prechodné ustanovenie k 1. aprílu 2010 Podmienka podľa § 19 ods. 1 písm. g) sa u štátnych zamestnancov, ktorých štátnozamestnanecký pomer vznikol pred 1. aprílom 2010, považuje za splnenú.“ Odôvodním: Vzhľadom na skutočnosť, že zloženie sľubu má byť jednou z podmienok prijatia do štátnozamestnaneckého pomeru, bolo potrebné jasne definovať postavenie osôb, ktoré už boli prijaté do štátnej služby pred účinnosťou tohto zákona. A z odôvodnenia aj textácie je zrejmé, že sa na nich, tí, ktorí sú už v existujúcom štátnozamestnaneckom pomere, nevzťahuje daná úprava. „Čl. III Zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 63/1993 Z. z. o štátnych symboloch Slovenskej republiky a ich používaní v znení zákona č. 240/1994 Z. z., zákona č. 273/1996 Z. z., zákona č. 515/2003 Z. z., zákona č. 277/2006 Z. z., zákona č. 335/2007 Z. z., zákona č. 659/2007 Z. z., zákona č. 445/2008 Z. z. sa mení a dopĺňa takto: 1. V § 13 ods. 2 sa slovo „a“ nahrádza čiarkou a za slovo „charakteru“ sa vkladajú slová „a v ďalších prípadoch, ktoré ustanovuje osobitný predpis“. Odkaz 7a). Poznámka pod čiarou k odkazu 7a) teda znie: „7a) Zákon č. .../2010 Z. z. na podporu vlastenectva.“ Ďalšie články sa primerane prečíslujú. Novelizovaný bod 4. V čl. I § 4 ods. 3 sa vypúšťa slovo „školy“ a nahrádza sa slovami „štátne školy“ a za slová „text štátnej hymny“ sa vkladajú slová „spôsobom, ktorý ustanovuje osobitný predpis“. Odkaz na č. 1, ktorý už máme v predchádzajúcej textácii. Čiže poznámka pod čiarou k odkazu 1) znie: „1) Zákon č. 63/1993 Z. z. o štátnych symboloch Slovenskej republiky a o ich používaní.“ Ide o legislatívnotechnickú úpravu. Piaty novelizovaný bod. V čl. I § 6 odsek, opravujem, 4, nie podľa pôvodného 3, sa za slová „štátna zástava“ vkladajú slová „spôsobom, ktorý ustanovuje osobitný predpis“. Opäť je tam odkaz na č. 1. Keďže už toto máme uvedené v bode 4, poznámka pod čiarou, tak je zbytočné to znova uvádzať. Súčasne navrhujem vyňať, pán spravodajca, na osobitné hlasovanie body 2 a 5 spoločnej správy z toho dôvodu, že sa práve dotýkajú tohto môjho pozmeňujúceho návrhu. Vážené dámy a vážení kolegovia, tento predmet úpravy vzbudil naozaj širokú pozornosť a z množstva ohlasov mi dovoľte vám ukázať jeden korešpondenčný lístok, ktorý prišiel na predsedu Slovenskej národnej strany do Národnej rady Slovenskej republiky, kde zo Skačian, bol napísaný 16. novembra 2009, kde označuje sa ako senior, 83-ročný dôchodca píše Jánovi Slotovi: „Vážený pán poslanec, som zato, aby všetci štátni úradníci skladali sľub vernosti Slovenskej republike.“ (Reakcia z pléna.) Podpísaný je Július Struhár, ty farizej jeden neveriaci. (Smiech v sále.) Tieto poznámky niektorých kolegov, ktorí odchádzajú do politického záhrobia, sú naozaj nedôstojné. A ak dovolíte, nedám sa vyprovokovať tými vašimi „debilitami“. Takže okrem tých pozitívnych, tu máme, samozrejme, aj podnety zo zahraničia. Napr. včera, predstavte si, Viktor Orbán, tak ako to priniesla Česká tlačová kancelária, uviedol, citujem nadpis správy: „Slováci sú zakomplexovaní, lebo majú mladý štát.“ A ďalej Viktor Orbán vysvetľuje, prečo sme vraj zakomplexovaní, lebo vraj, citujem, máme „komplexy“, že sme „mladý štát“. „Slováci“, podľa Orbána, „sú“ vraj „uvrhnutí do neustáleho zápasu o obhájenie svojej identity, obzvlášť keď“ vraj „musia vymedziť svoju existenciu na základe svojho južného suseda“, teda Maďarského štátu, hovorí, „ktorý je“ vraj „tisíc rokov starý“. Tvrdí Viktor Orbán. Pokiaľ sa nemýlim, Maďarská republika vznikla v roku 1918. Ja neviem, že či žijeme v roku 3010? Nejako mi to nesedí. Z jednoduchého dôvodu, že niekto si multietnický štát, ktorý vznikol na troskách Veľkej Moravy, vysvetľuje ako svoj vlastný štát. A tisíc rokov mu trvalo akurát tak, že štatisticky sa mu za tisíc rokov podarilo asimilovať tam žijúce more Slovákov, iných Slovanov, Nemcov, Židov a iných, ktorí postupne prichádzali na toto územie tak, že už v sčítaní z roku 1910 bol v podstate za Maďara povinne zapisovaný každý nemaďarský obyvateľ Uhorska. A takto sa podarilo, predovšetkým v mestách, zvýšiť jednorazovo oproti ostatnému prieskumu o 200 % nárast Maďarov. To bol zaujímavý finiš. A možno na margo aj toho vydeľovania sa oproti svojmu okoliu, čo je možno aj prirodzené, pretože vždy máme nejakého toho svojho tieňového, máme to svoje, možno aj politické, alter ego a ním je možno práve Maďarsko. Tak na adresu len tých slov, s ktorými ja nemôžem súhlasiť, Viktora Orbána, že sme vraj akýsi zakomplexovaní a že tu neexistujeme a niekto iný tu je už vraj tisíce rokov, známy výskum amerického profesora Cavalliho-Sforzu zo Standardskej univerzity, ktorý dokázal, že z celkového počtu Maďarov je len 5 % pôvodne genetických Maďarov. Je mi to ľúto, ale je to, bohužiaľ, tak. A Cavalli tvrdí, zato Slovákov geneticky pôvodných je viac ako 80 %. Takže to na margo toho vydeľovania. Napriek týmto vynikajúcim číslam si myslím, že vlastenectvo je potrebné podporovať. Spomeniem jeho Eminenciu kardinála Korca, ktorý 2. januára 2008 konštatoval: „Dnes máme Slovenskú republiku, ale vlastenectvo u nás dnes veľmi nekvitne.“ Smutné slová. Na adresu tu napravo odo mňa, Benedikt XVI.: „Európska únia a národná identita z pohľadu Vatikánu pri budovaní Európskej únie sa nemôže obetovať kultúrna identita národa.“ To je pre tých všetkých, ktorí sa cítia byť kresťania alebo majú kresťanské korene, alebo rešpektujú túto našu kresťanskú tradíciu a zároveň sa cítia byť akýmisi Európanmi, kozmopolitmi, občanmi sveta, vesmíru, galaxie a zhluku galaxií a možno až kvarkov. Benedikt XVI. súčasne upozornil, že členské štáty nemôžu obetovať túto kultúru národa na oltár budovania Únie, a zdôraznil to aj počas ďalšieho stretnutia s novým veľvyslancom Bulharska pri Svätej stolici. Dovoľte mi zacitovať aj na podporu, keďže budete rozhodovať nielen podľa svojho svedomia a politických príkazov vašich straníckych a klubových centrál, ale máte možnosť, vážení kolegovia, či už z vládnej koalície a z vládnej opozície, možnosť využiť aj ústavné právo hlasovať podľa svojho svedomia. Možno sa pohne vaše svedomie pri slovách Pavla II., citujem: „Nedovoľte, aby sa táto podstatná, teda národná zvrchovanosť stala korisťou akéhokoľvek politického alebo hospodárskeho záujmu.“ Ján Pavol II. tu hovoril o jedinečnosti národov, o dôležitosti národnej identity. Asi si uvedomoval na pápežskom stolci ako reprezentant, ako pontifikus, teda ktorý je mostom, teda tým, ktorý máme kresťania vo svojom srdci s nebeskou vlasťou, že máme tu aj povinnosti k pozemskej vlasti. A toto je nádherné spojenie, čo by sme mali asi všetci rešpektovať. Rovnako tak verím, že ste si pozreli aj čl. 2199 Katechizmu katolíckej cirkvi o preukazovaní úcty, lásky a vďačnosti občanov voči svojej vlasti a voči tým, ktorí ju spravujú a v nej vládnu. Dúfam, že každý kresťan v tejto slovútnej sále bude hlasovať podľa čl. 2199 Katechizmu katolíckej cirkvi. Rovnako tak podľa čl. možno 2239 a 2240, citujem: „Povinnosťou občanov je prispievať spolu s občianskou mocou k dobru spoločnosti v duchu pravdy, spravodlivosti, solidarity a slobody. Láska k vlasti a služba k vlasti vyplývajú z povinnosti, vďačnosti a z poriadku lásky.“ Toľko sa hovorí napríklad na margo k § 4. Alebo k predmetu, ktorý upravuje špeciálne § 4 a 5. Pokiaľ niekto má problémy, že hovoríme o akejsi prirodzenej úcte k štátnym symbolom. Alvin Toffler, to na margo tých, ktorí nemusia byť kresťania alebo sú neveriaci a majú istý svetový rozmer, určite poznajú Alvina Tofflera, významného amerického futurológa, novinára, publicistu, držiteľa množstva cien, člena American Association for Adverts Man of Science, je čestným spolupredsedom Amerického výboru pre UNICEM, organizácie OSN pre podporu ženského hnutia atď., teda jeden z najvýznamnejších mysliteľov 20. a 21. storočia, ktorý povedal, cituje: „Namiesto vzniku nových národov staré národy sú nebezpečenstve, že zaniknú.“ Významný futurológ to zrejme predpokladá aj kvôli postupujúcej, predovšetkým ekonomickej a kultúrnej globalizácii, ktorá so sebou prináša potieranie vlastenectva a národných špecifík. To je to isté, vážení, pokiaľ sme našli zhodu pri ochrane zvierat, pri týraní zvierat, keď si uvedomujeme, že dennodenne množstvo flóry a fauny nám odchádza dostratena, do nenávratna. Mnohé druhy, ktoré tu boli nie tisíce, ale desaťtisíce rokov, jednoducho vymizli. Možno aj z ľudskej nedbanlivosti. Kedy bude otázka, kedy vymiznú hodnoty, ktoré sú v nás zapísané a ktoré sa vzťahujú k vlastenectvu? Kedy k tomu príde? Takže dovoľte mi na záver zacitovať slová Martina Rázusa, ktorý vám nechce brať vás široký rozmer a hierarchiu vašich rôznorodých identít, ktoré, prirodzene, ja osobne aj moji kolegovia a všetci tu vzájomne si rešpektujeme. Jednou z tých identít a možno tou najzákladnejšou je určite aj vlastenectvo. Martin Rázus na margo toho povedal: „Kto je všade doma, nemá nikde domov. Kto sa domnieva, že mu je vlasťou celý svet, v skutku je bez vlasti.“ Dámy a páni, hlasujme tak, aby sme nezostali vo svojom svedomí a vedomí bez vlasti. Ďakujem. (Potlesk.)