K. Tóthová, poslankyňa: (2004-10-28):
V navrhovanom, doteraz platnom § 25 sa hovorí, že „spotrebitelia majú právo organizovať sa v organizáciách na ochranu spotrebiteľov“. K vete, ktorá je v platnom práve, sa prikladá druhá veta, ktorá znie: „Tieto organizácie môžu vykonávať podnikateľskú činnosť.“ Táto veta podľa mňa je neodôvodnená. Organizácie na ochranu spotrebiteľa vznikli – a som o tom hlboko presvedčená – za tým účelom, aby v tých prípadoch, keď je kupujúci poškodený, mu dali právnu radu, aby mu pomohli, aby aj v prípade, keď nedošlo ku konkrétnemu poškodeniu, sledovali tovary, ktoré sa predávajú na trhu, vyvíjali určitú činnosť smerujúcu k ochrane. Ja si vôbec nemyslím, že popri tejto činnosti, ktorej by bolo na našom slovenskom trhu neúrekom podnetov na aktivitu, by táto organizácia ešte mala podnikať. Podľa zákona o občianskych združeniach, na základe ktorých táto organizácia funguje a na ktorú sa aj platný zákon odvoláva, je možné získať určitý zisk spôsobmi, ktoré sú uvedené v zákone. Rozšíriť toto právne postavenie na možnosť podnikania v žiadnom prípade nepovažujem za vhodné, preto som pripravila s potrebnými podpismi poslancov pozmeňujúci návrh, v zmysle ktorého v § 25 sa vypúšťa druhá veta, t. j. vypustí sa: „Tieto organizácie môžu vykonávať podnikateľskú činnosť.“ Ďalej mám ešte doplňujúci návrh, vzhľadom na to, že vstupujeme do zákona o ochrane spotrebiteľa, a to doplňujúci návrh k § 10. V čom je problém? Do ostatnej novelizácie tohto zákona platila úprava, v zmysle ktorej každý predávaný tovar, pokiaľ nešlo o rýchlo sa kaziace potraviny a obdobné tovary, musel byť opatrený návodom na použitie v slovenskom jazyku, kde mali byť informácie aj o trvanlivosti výrobku a podobne. Žiaľ, ostatná novela – a vtedy som tiež proti tomu protestovala – zakotvila, že takáto povinnosť už nie je zákonná povinnosť, ale predávajúci si sám posúdi, či ide o tovar, ktorý takýto návod na použitie vyžaduje. Nuž, poďme sa pozrieť na naše trhoviská aj do niektorých našich značkových predajní elektrických spotrebičov a zistíme, že návod na použitie v slovenskom jazyku nie je priložený ku všetkým tovarom. A ja sa pýtam prečo? Prečo spotrebiteľ má kupovať tovary, kde nie je presne stanovený návod na použitie? Totiž on v zmysle platnej úpravy nie je povinný. Ja vám prečítam, ako znie dnes platná úprava. Citujem § 10 ods. 1 druhá veta: „Ak povaha a účel použitia výrobku vyžadujú, je predávajúci povinný zabezpečiť, aby výrobky boli označené aj údajmi o kvalite, dátume výroby, dobe použitia a spôsobe použitia údržby, uchovania alebo skladovania týchto výrobkov.“ To znamená, ak povaha a účel použitia vyžadujú. Ďalej: „Údaje o spôsobe použitia, údržby, uchovania a skladovania môžu byť obsiahnuté v priloženom písomnom návode.“ Môžu byť obsiahnuté v priloženom písomnom návode. Teda nemusia byť, a ak to povaha vyžaduje. Preto dávam doplňujúci návrh k predloženému legislatívnemu, ktorý znie, citujem: V § 10 ods. 1 druhá veta znie: „Predávajúci je povinný zabezpečiť, aby výrobky boli označené údajmi o kvalite, dátume výroby, dobe použitia a spôsobe použitia, údržby a uchovania alebo skladovania týchto výrobkov.“ To znamená, okrem výrobkov, ktoré podliehajú skaze a majú taký charakter, ako sme si v praxi v minulosti zvykli, že nemajú návod na použitie, každý výrobok by bol povinný mať návod na použitie v slovenskom jazyku. Zastávam názor, že etika predaja a požadovaný vzťah medzi predávajúcim a kupujúcim sa tým dostane na vyššiu úroveň, a myslím si, že je plne odôvodnené, aby sa na slovenskom trhu predávali výrobky s návodom na použitie. Pretože i napriek všetkým snahám máme na trhu nielen výrobky, ktoré sú zdraviu škodlivé, poprípade sa ináč používajú, ako výrobca mal na mysli, ale kupujeme výrobky bez potrebného označenia na použitie. Ďakujem za pozornosť.