J. Jasovský, poslanec: (2004-03-16):
Tešila ma dnes dojemná starostlivosť niektorých v tejto sále o to, či robíme prezidentskú kampaň. Áno, dámy a páni, robíme prezidentskú kampaň, ak za ňu považujete výjazdy poslancov Hnutia za demokratické Slovensko, ktoré máme do všetkých regiónov, ale upozorňujem, dámy a páni, nielen teraz, ale aj vlani sme ich mali. Pozrite si prácu nášho klubu za obdobie mesiacov september až december 2003. Prešli sme všetky kraje, dámy a páni, prešli sme všetky okresy, urobili sme prakticky stovky alebo možno tisícky rôznych stretnutí. Boli sme vo firmách, boli sme na školách, boli sme na stredných a vysokých školách, prešli sme nemocnice, rôzne inštitúcie a pod. a tam všade sme počuli, dámy a páni, jedno a to isté, že vláda je zlá, vláda je neľudská. Nakoniec aj prieskumy verejnej mienky to neustále potvrdzujú. Hovorili nám: „Už nevládzeme, robte niečo, reformy nie sú pre nás, nie sú pre ľudí, zbavte nás vlády, zbavte nás Mikloša, Kaníka, Zajaca, Fronca a ďalších.“ Je len zrejmé, že sme tieto názory prezentovali v našom poslaneckom klube, a zrejmé, že sme ich následne prezentovali aj v našich politických orgánoch. Tak vzniklo rozhodnutie o odvolávaní ministrov. Ak zoberieme spoločnú bázu všetkých problémov, ak zoberieme spoločnú bázu vyhlásení jednotlivých ministrov, ktorí sa vyhovárajú na to, že peniaze nemajú, pretože ich nemajú od ministra financií, čo je teda dôležité a koho treba teda odvolávať? Asi teda ministra financií, tam treba začať. Pán podpredseda vlády, odmietame teda to, že robíme prezidentskú kampaň, tak ako o tom hovoril dnes predseda tejto vlády. Robíme si svoju normálnu poslaneckú robotu, robíme to, čo má robiť na Slovensku každý poslanec. Nemôžeme si predsa robiť kampaň, keď záznam v televízii začína kedysi po polnoci a naozaj ho dokážu sledovať len tí najvytrvalejší a „najotrlejší“. Vystupujeme teda dnes, pretože sme prešli aj po mnohých školách. A ja musím konštatovať, že nepýtali sa nás žiaci alebo študenti na budúcnosť Slovenska. Pýtali sa nás na možnosti vycestovať von, pýtali sa nás na možnosti pracovať vonku, ale, bohužiaľ, nepýtali sa nás na to, ako sa majú na Slovensko vrátiť, pretože o tejto možnosti ani neuvažujú. Viem, že štatistika hovorí, že ročne až 10 000 ľudí opúšťa Slovensko. A to je číslo vzhľadom na to, že tento národ vymiera, veľmi zlé a veľmi vysoké. Na Slovensku vládne skepsa, vládne beznádej a to nehovorím ani teraz, ako to vyzerá po zdražovaní, po zvyšovaní cien, po zvyšovaní nájmov, energií, potravín a podobne. Na jednej strane je neľudské škrtenie, ktoré sa nazýva transformy, na druhej strane sú kauzy. Pozrel som si zopár káuz len tak pre oživenie pamäti za obdobie posledných rokov, zastavenie prevádzky Slovenských aerolínií svojho času, strata 600 mld. korún, tendre na prevádzku operátorov mobilných sietí, úniky mnohých stoviek miliónov korún výberom poradcu pre Slovenské telekomunikácie, kde bol jediný záujemca, napriek tomu vyplatené stovky miliónov korún tomuto poradcovi, podozrenia v súvislosti s akciami Nafty Gbely vo Fonde národného majetku a následný odchod prezidenta Fondu národného majetku, ktorý dnes pôsobí vo vláde a robí reformy, nehospodárne fungovanie šéfa Štátnych hmotných rezerv, následne nútený odchod predsedu z tejto funkcie, luxusné byty generálnych riaditeľov, odchod podpredsedu vlády pre podozrenia v kauzách o nehospodárnom nakladaní s peniazmi Európskej únie, predaj akcií VSŽ v poslednú obchodnú hodinu na Burze cenných papierov, netransparentnú privatizáciu Slovenského plynárenského priemyslu, nákup 35 ľahkých motorových súprav a následne list, ktorý v tejto súvislosti prebehol, exposlanca Kresánka, k šéfovi vládnucej strany, profit z tohto tendra, deblokáciu ruského dlhu na poslednú chvíľu pred voľbami v roku 2002, kauzu, ktorá len čaká na vybuchnutie, odpočúvanie podnikateľov, zvýhodňovanie rôznych spoločností pri stavbe expozitúr Národnej banky Slovenska a podobne, komplikácie so stavbou mosta Košická s úverom z Európskej investičnej banky a tak ďalej a tak ďalej. Pán podpredseda vlády, nie sú to náhodou osoby aj vám dobre známe? Ja viem, pán podpredseda vlády, že dnes máte spočítané hlasy a ste si istý, že viac ako možno 74 vás dnes nemôže navrhovať na odvolávanie, ale musím povedať, že ste tu sám, pán podpredseda vlády, a ja som si vedomý, že keby bol odvolávaný náš podpredseda vlády Kozlík, že by tu sedeli ministri a boli by vystupovali na jeho obranu. Ale k vám, pán podpredseda, dnes vystúpili len dvaja vaši poslanci, ktorí predniesli, prečítali to, čo mali pripravené. Ale nemám teda dobrý pocit ja z tohto odvolávania. Aj keď si zoberiem správu výborov Národnej rady Slovenskej republiky o návrhu na vaše odvolanie, jedine Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre vzdelanie, vedu, mládež, podčiarkujem mládež, a šport a kultúru a médiá prijal platné uznesenie, v ktorom nesúhlasí s návrhom skupiny poslancov, a odporučil nevysloviť nedôveru podpredsedovi vlády Slovenskej republiky a ministrovi financií. To je jeden jediný výbor, všetky ostatné výbory, a to máte v nich väčšinu, pán podpredseda vlády, vás nijako nezastali, aby ste neboli odvolávaný z tejto funkcie. Nemám ja z toho dobrý pocit, ale je to váš problém. Aspoň niekoľko čísiel, pretože som ekonóm a patrí sa mi teda povedať niekoľko čísiel. Celkom mi lichotilo, že dnes mnohí vystúpili a hovorili k otázkam výstavby diaľnic. Ja viem, že na Slovensku je silne monetárny systém, že tu vládne filozofia Medzinárodného menového fondu, a teda pravicová politika, ale nie všade táto politika vo svete je úspešná. Ak zoberieme rast hrubého domáceho produktu, je možné konštatovať naozaj, že dnes je rast o 4 %. Ale z čoho štartujeme? Aký bol pokles hrubého domáceho produktu predtým? Veď dnes dosahujeme stále ešte len 70-percentný objem priemyselnej výroby oproti roku 1989. A to súvisí naozaj s malou podporou malého, stredného a vôbec teda podnikania. Hrubý domáci produkt je 3 000 USD. Porovnajme to s Amerikou, 30 000 USD, 28 000 USD v parite, kúpnej sile, prírastok je veľmi malý. Zaostávanie v absolútnom prírastku sa úplne prehlbuje na Slovensku. To sú fakty, ktoré teda sú. Ale zoberme základné ceny potravín, zoberme benzín, aká je jeho cena oproti roku 1998. Veď to je tretinový nárast, nárast o 30 % tej ceny benzíny, ale porovnajme kvalitu tovarov, služieb na Slovensku. Tieto ceny už dosahujú úroveň cien v Nemecku. Porovnajme mzdy, základné mzdy na Slovensku a porovnajme ich napr. s tým Nemeckom. Tie príjmy budú rásť, ak bude rásť aj výroba na Slovensku. Ale to je otázka veľmi otvorená. Ak by sme hovorili aj o tých automobilových fabrikách, ktoré na Slovensko prichádzajú, keby mali dosahovať úroveň miezd, tak ako to dosahujú materské podniky, tá výroba by bola presúvaná ďalej v smere na východ. Tu je otázka daňových prázdnin. Z čoho budú rásť vôbec mzdy a z čoho budú teda získavané zdroje po predaji strategických podnikov, keď už dnes je deficit štátneho rozpočtu 80 mld. korún. Dajme k tomu 10 mld., ktoré potrebujete na Žilinu, nie je ešte vyrovnaný Peugeot, veď to je čiastka 100 mld. korún. Je to číslo naozaj hrozivé, veď to je tretina rozpočtu. Bol by som rád, vážený pán podpredseda vlády, keby ste vysvetlili teda trendy, ako budú rásť ceny na Slovensku vo vzťahu k príjmom, a teda k závislosti od výroby. Dosť by ma to teda zaujímalo, pretože mnohí, tak ako som povedal, kolegovia načali dnes otázku diaľnic. Ako budú tie diaľnice financované? Z čoho budú financované? Z akých zdrojov budú financované? Boli ste pri tom, keď bol zrušený Štátny fond cestného hospodárstva ako čosi zaostalé, ale za štyri-päť rokov neviete spraviť nič, čo by ho nahradilo. Teraz špekulujete s poradcom zase za možno stovky miliónov korún pre tvorbu akejsi diaľničnej spoločnosti, aby ste vedeli pokračovať vo výstavbe diaľnic. Hovorili ste nám, že máme megalomanskú výstavbu, že zadlžujeme štát. Odovzdali sme 150 kilometrov. Povedzte, prosím, pán podpredseda vlády, aká je dnes zadlženosť tohto štátu voči roku 1998. Porovnajme si 40 kilometrov, ktoré chýbali nám pred dokončením diaľnice v smere do Žiliny, porovnajte tie ceny, 250 mil. korún, 200 mil. – 250 mil. na rovine krát 40 kilometrov, čo je 10 mld. Prečo Prokopovič potom žiada 22 mld. Sk, o 12 mld. viacej ako v roku 1998? Nie preto, že za posledné roky došlo k nárastu stavebných prác koeficientom 1,5. Nesúvisí  to s infláciou 9 %, nie sú to čísla, ktoré sú pravdivé a ktoré teda na Slovensku dnes nemá kto povedať tomuto národu, ako to dnes teda vyzerá? Porozprávajme sa možno o nejakých iných ďalších veciach, čo ste urobili zastavením výstavby diaľnic, zrušením uznesenia o ich výstavbe po Banskú Bystricu, keď sme tvrdili, bez diaľnic život na Slovensku nebude. Hrdo ste prijali zákon o priemyselných podnikoch a parkoch. Bez infraštruktúry je tento zákon bezzubý a je úplne, úplne zbytočný. A to bolo v časoch, keď ste boli vo vláde, aj ste vo vláde aj vy, pán podpredseda vlády. Mohol by som hovoriť o tom, ako ste dali peniaze tohto štátu na dovoz autobusov. Pritom vo Zvolene bol zrušený LIAZ s 500 pracovníkmi, dotáciu ste použili na dovoz autobusov z Čiech. Tam išli ťažké 100 milióny korún a dnes vyplácate podporu nezamestnaným vo Zvolene. Apropo, nezamestnaným? Bol som s mnohými starostami v Banskobystrickom kraji, ktorí mi potvrdili, že nezamestnanosť v dedinách predstavuje čiastku až 50 %, ale vami vykazovaná táto čiastka predstavuje 30 %. Je to rozdiel v metodike, ale tých nezamestnaných je skutočne toľko, že tie čísla dosahujú až 50 %. Pán podpredseda vlády, prečo ste po nástupe v roku 2002 do vlády menili 19 zákonov, ktoré ste prijali populisticky v závere volebného obdobia roku 2002? Prečo ste sa tvárili ako vláda, ktorá má sociálne cítenie, a vzápätí ste zákony menili, pretože ste vedeli, že na ne zdroje nemáte? A súvisí to s tým, aký rozpočet v tomto štáte je. Hovoril som včera s niektorými kolegami z vysokej školy, sú to ekonómovia, hovorili mi o teórii slabých signálov. Je to zaujímavá teória. Zrejme viete o nej, pán podpredseda. Je to teória, ktorá hovorí napr. o tom, že zo Slovnaftu, pretože sme ho predali, prechádza výroba, lukratívna výroba do Maďarska, výroba odchádza. Slabý signál môže znamenať, že dôjde k veľkej zmene. Teória slabých signálov, skúste si na ňu niekedy spomenúť. Bol som v Hnúšti na mítingu na výjazde, prišli za mnou otec so synom, ktorí obidvaja plakali. Jeden mal 40 rokov, mal rodinu, druhý bol pomaly pred dôchodkom. Obidvaja pracovali v telekomunikáciách, obidvaja sú vyhodení, nemajú z čoho žiť. Zo 16 000 ľudí 6 000 ľudí dnes pracuje v telekomunikáciách, 10 000  ľudí je odtiaľ preč. Poviete, že áno, strategický partner sa rozhodol znížiť prezamestnanosť. Ale v roku 1994 sme dali do telekomunikácií 10 mld. Sk, v roku 2002 ste tam dali 5 mld. Sk. A to je teda veľký rozdiel, aj v hodnote tej koruny roku 1993 voči roku 1992. Mohol by som porozprávať o tabakovom priemysle a o zdrojoch z tabakového priemyslu. Mohol by som hovoriť čokoľvek, ale snáď poviem len toľko, ťažko sa financujú diaľnice. Aj nám sa financovali diaľnice ťažko. Ale s podpredsedom Kozlíkom sme sedeli raz štvrťročne na kontrolných dňoch a s ministrom Maxonom sme sedeli raz za dva týždne k téme financovania výstavby diaľnic. A odovzdali sme ich 150 kilometrov. Ja som na to hrdý. A už len takú poslednú poznámku, pán podpredseda vlády. Vaši kamaráti v tzv. Národnom tenisovom centre, pričom za to „národné“ by som dal velikánsky otáznik, vás poprosia, aby ste im aspoň odpovedali na pozdrav, keď ich tam stretnete. Ďakujem pekne. (Potlesk.)