Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2014-02-05):
Ďakujem za slovo. Vážená pani podpredsedníčka, kolegovia, kolegyne, no ja tak možno trošku budem mať taký iný pohľad, ako mali kolegovia tuná predo mnou. A mi to odpusťte, ale nebudem až taký nadšený možno z tohto návrhu zákona, lebo keď som tak vychádzal z tej skutočnosti, ako Janka Žitňanská tuná hovorí, že to je Balíček pre šťastnejšie rodiny. Ono to znie tak ako veľmi super a ja by som sa tak veľmi tešil, ale nemyslím si, že toto by bola jedna z tých ciest. Častokrát, čo sa stáva v dnešných rodinách – rodičia, my sme tí, ktorí sa zbavujeme výchovy a povinnosti starať sa o tie deti. Samozrejme, myslí sa tu aj zladenie toho pracovného procesu a to vyťaženie. Naozaj dnešná doba je veľmi uponáhľaná a nápor jednak na tie rodiny je veľmi silný, aj ten tlak a z luftu sa naozaj nedá žiť. To, samozrejme, nie. Ale veľmi častým zjavom je aj to, že v rodinách a pri výchove my otcovia – a hovorím to aj ja za seba – sme veľakrát tí, ktorí absentujeme v tej výchove a akoby sme sa zriekali tej našej výchovy vo vzťahu k našim deťom. Dovolím si povedať, že naše deti stoja o túto výchovu, rovnako o výchovu matky aj otca. Ale častým javom je v dnešnej dobe to, však len zabezpečiť tú rodinu hmotne, doniesť peniaze, a už v podstate tie deti nech si robia, čo chcú. Myslím si, je to taký problém, ktorý tuná na Slovensku naozaj sa objavuje. Ako Fínsko, keď je predkladaná ako vzor, a tá starostlivosť 7 dní v týždni. Tak ako to som dával pozor v tom úvode toho slova, že to dokážu zabezpečiť. Ja sa pýtam, čo budú robiť rodičia. Pôjdu na dovolenku? Pôjdu preč? Dovolenku majú tráviť s deťmi. Ja viem, že veľakrát to neni ľahké a neni to jednoduché, a niekedy by som povedal, v úvodzovkách poviem, až otravné niekedy, tak je to ťažké, zvládať tú výchovu v tej rodine, keď je viacero tých detí. Ale práve tá, ten spôsob trávenia voľného času mal by byť spolu, spolu aj s deťmi. Sedem dní v týždni starostlivosť zabezpečená. Áno, dnešná doba je taká, že sú zamestnania, práce, a to máme tie hypermarkety, ktoré fungujú sedem dní v týždni. Ale zamyslime sa nad, trošku sa pozrime z iného uhľa pohľadu. Odbúrajme túto prácu napríklad v nedeľu, aby tá matka, otec, minimálne tá rodina trávila ten čas aspoň v nedeľu, aby tá rodina komplexne bola spolu. A nie vytvárať možno tuná zase tie detské skupiny, aby ešte aj v nedeľu tie deti šli medzi tie detské skupiny. Má byť aj chvíľa, má byť aj čas, kedy tá rodina je spolu. Ja som za to, aby bola spolu a podľa možností čo najviac. Čo sa týka toho vzdelania a starostlivosti možno tých, poviem, tých opatrovateľov alebo, nechcem povedať, pedagógov, lebo to sme hovorili, že nemusia byť to zrovna pedagógovia, s tým, tam by som problém nevidel, lebo mnohí rodičia nemáme zdravotnícke vzdelanie, nemáme medicínske vzdelanie, nemáme sociálne vzdelanie, nemáme pedagogické vzdelanie a cez to všetko Boh ti zveruje do starostlivosti deti, o ktoré sa musíš starať, hej. A jednoducho je to tak. Tuto by som nejaký problém veľký nevidel. Ale napríklad tu je ten § 16, sankcie: „Priestupku sa dopustí fyzická osoba, ktorá poskytuje službu v rozpore s § 4 bez oprávnenia.“ No, je to také. Ja to otváram ako taký problém, lebo teraz možno doposiaľ fungovala taká tá susedská pomoc, kedy tie možno matky alebo tie rodiny si vzájomne vypomohli v tej službe a starostlivosti. A teraz, ak by ma niekto... Neplatili si. (Reakcia z pléna.) No, aha, že sa toho nebude týkať. Aha, že to by bola len platená služba, hej, ale tak, aby tam nevznikol ako takto problém. Ale mám to tuná vysvetlené, hej, že keď by to bolo teda v tomto smere, tak je to vyriešené. No a potom ešte tak na záver tu len by som chcel spomenúť to, ja napríklad nie som zástancom tej povinnej školskej, predškolskej teda dochádzky, aby bola povinná. Ja som na tom a zastanem sa toho. Ja si viem aj predstaviť to, že dieťa ako šesťročné a rovno nastupuje z rodiny do školy a nezavádzal by som nijakú povinnú školskú dochádzku. Mala by to byť predovšetkým slobodná voľba rodičov, ale predovšetkým aj ich právo, hej, právo vychovávať deti. Ja som taký možno konzervatívny v tom a staromódny v tom pohľade na výchovu ako detí, ale najlepšie je pre to dieťa, si myslím, že čo najdlhšie je doma a vychovávané je práve, práve svojimi vlastnými rodičmi. Ten proces tej socializácie je, dovolím si povedať, najlepší, ak prechádza v kruhu tých najbližších, v kruhu svojich rodičov, aj keď ten širší kontext socializácie nevylučujem, pretože človek je tvorom sociálnym a sa stretáva či so svojimi rovesníkmi, priateľmi a kamarátmi. Tuná ešte jedna vec, ktorú som chcel ešte spomenúť, to je tá prevencia sociálnej izolácie ako rodičov. No ono niekedy sa stáva taká tá skutočnosť, že tá matka, keď je opakovane možno na rodičovskom, na tej materskej a má tie deti za sebou, tak áno, do istej miery akoby dochádzalo k takej tej sociálnej izolácii, ale myslím si, že tam, kde sú tie rodiny a v tom širšom kontexte tie rodinné väzby fungujú, kde prichádzajú v podstate tí starí rodičia, do toho sa zapájajú strýkovia a tety, nemyslím si, že takáto hrozba tej sociálnej izolácie pre takýchto rodičov by tuná hrozila. No a potom už len celkom na koniec, že ten pohľad, to som si takú poznámku urobil, že ekonomika získava. Tak to je, áno, to môže byť taký ten jeden pohľad, ale nemusí to tak celkom byť, lebo ak by neboli to dieťa alebo tie deti, ktoré nie sú ako vychované ako dobre, tak veľakrát môžu byť problémom pre tú spoločnosť, teda tá investícia do výchovy je vždycky tou najlepšou, ktorá len môže byť. Ďakujem za pozornosť.