Poliačik, Martin, poslanec NR SR (2011-02-04):
Ďakujem, pán predseda. No, musím povedať, pán Paška mi trošku zamiešal kartami teraz, lebo včera mi bol býval spomenul, že si na mňa vo svojom príhovore spomenie, tak som sa prihlásil za ním, reku, nech môžem naňho reagovať, ale no tak hádam budem môcť vo faktickej poznámke. Ale chcel som hovoriť o inej veci. Všetko to, čo tu doteraz odznelo, keby sme boli v bode nula, že by neexistovala nejaká historická pamäť, tak by bola celkom zaujímavá, dobrá akademická diskusia o relevantnom probléme, mali by sme tu argumenty za a proti verejnej voľbe, za a proti tajnej voľbe a rozprávali by sme sa o tom, ako sme sa k tomu, že tajné voľby máme, vôbec dostali. Mne príde trochu scestné, keď sa o tajnej voľbe hovorí ako o výdobytku novembra ´89. Pretože výdobytkom novembra ´89 je napríklad to, že dnes tu máme päť strán a nie jednu. Výdobytkom novembra je to, že sa môžme otvorene rozprávať o zmene pravidiel pre riadenie štátu a že nám ich nediktuje stranícka centrála jednej jedinej strany s červenými knižkami. Výdobytkom novembra ´89 je, že keď spomenieme spôsoby, akým sú riadené Spojené štáty alebo iná, odcitujem, teda tá „kapitalistická krajina“, tak nie sme za to vystavení perzekvovaniu a nemôžme ísť do basy ako politickí väzni. Toto sú reálne výdobytky roku ´89. Dostali sme možnosť dať riadenie štátu do rúk ľuďom a demokraticky si zvoliť svojich zástupcov. A teraz sa poďme pozrieť na to, že čo je v štáte naozaj najposvätnejším zväzkom, ak hovoríme o právnom a demokratickom štáte. Je to vzťah vlády a parlamentu? Je to vzťah politických strán k ich zástupcom v parlamente? Je to vzťah troch najvyšších ústavných činiteľov alebo vzťah parlamentu a súdnej moci? Ja tvrdím, že ani jeden z týchto vzťahov nie je najposvätnejší v demokratickom, právnom štáte. Najposvätnejší je vzťah občana a jeho voleného zástupcu. Lebo to je tá úplne prvotná príčina toho, že tu dnes všetci sedíme. A ak uznáme, že tento vzťah je naozaj tá prvotná kategória, to prvotné kritérium, podľa ktorého máme pomeriavať to, že či demokraticky vládneme, tak potom keď sa dostaneme do situácie, že zvolení zástupcovia občanov hrajú pred občanmi, ktorí ich zvolili, nejakú hru, že ich podvádzajú a klamú, tak s touto situáciou treba niečo robiť. Tu sa dostávame do kontextu toho, prečo sa dnes vôbec bavíme o zmene rokovacieho poriadku. Dostali sme sa do situácie, keď očividne sa našli jednotlivci, ktorí tvrdili voličom niečo iné a konali inak. A teraz čo máme na stole, aké problémy? Môže sa nám stať, že nám padne vláda, môže sa nám stať, že bude vládnuť niekto iný, a toto je niečo, čo ja ako jeden z najmladších z vás kolegov by som veľmi nerád dopustil. Lebo odkedy som v tejto poslaneckej snemovni, tak venujem väčšinu svojho času tomu, aby sme menili pravidlá k lepšiemu, aby sme menili to, čo sme tu štyri roky nechceli vidieť, ako sa deje, nechceli vidieť, akým spôsobom prebieha, a menili to, že ľudia v tomto štáte sa vrátia naspäť k tomu, že sa bude dbať na to, čo si myslia, že sa nebudú porušovať ich základné ústavné práva, a menili situáciu tak, aby sme sa k tomu, čím sa tu dnes SMER celý deň oháňa, t. j právny a demokratický štát, reálne dopracovali. A tomu cieľu som ochotný týmto pádom podriadiť aj to hlasovanie, ktoré budeme mať teraz pred sebou. A myslite si o tom, kolegovia, čo chcete. Ďakujem.