Mamojka, Mojmír, poslanec NR SR (2011-09-06):
Vážený pán predseda, vážená pani ministerka, budem pomerne stručný, len niekoľko slov k tomuto návrhu. Ja sa v podstate odosobňujem od toho, že ide o zmenu ústavy, to znamená, bol by potrebný, samozrejme, primeraný počet poslancov na zmenu ústavy, ktorý asi bude absentovať, ale ide mi o vec v tom zmysle, že Súdna rada bola podľa mňa veľmi rozumný, aj keď odvážny nápad, v určitej etape ja sám som mal možnosť byť členom prvej Súdnej rady. Viem, akú má kompetenciu, a viem, že to bola funkcia, pozícia pomerne zložitá z rôznych dôvodov, ale domnievam sa, že je odôvodnená existencia Súdnej rady. Napriek tomu, že som neraz povedal, že justícia možno ako taká nie je ešte z rôznych dôvodov spôsobilá nejakej samoregulácie a riadiť sa sama. Je to určitý vývoj a možno sme trošku predbehli dobu, ale radšej ju predbehnúť a nechať určité detské choroby, ako to vracať späť. To znamená, Súdna rada podľa mňa je orgán, ktorý je potrebný, je dôvodný a treba ju ponechať. Čo sa ale týka toho oddelenia funkcie predsedu Súdnej rady a podpredsedu Súdnej rady, možnože aj s tým by som dokázal súhlasiť. Ja som aj neraz povedal, že možno, ale mne tu zas z toho strašne vyčnieva jedna vec, ktorá mi je dosť proti srsti. Opätovná personifikácia vzťahov v justícii v tom najširšom zmysle slova. Neraz som povedal, pokiaľ nie sú schopní a ochotní sadnúť si minister spravodlivosti, predseda Najvyššieho súdu, minister vnútra a generálny prokurátor za jeden stôl, raz za dva-tri mesiace diskutovať o zásadných legislatívnych problémoch a smerovania právneho poriadku, bude justičná sféra v tom najširšom ponímaní permanentne chorá. Je to o ľuďoch. Ale nie je to o ľuďoch do takej miery, že teraz znova je to, žiaľ, o tom, že tam nemá byť Harabin. Prosím vás, nie je to o tom. Ja doktora Harabina poznám osobne. Áno, má niekedy svojskú formu, ale vôbec o tom nediskutujme. Čo keď tam bude niekto, kto ten, kto bude vládnuť, bude vyhovovať viac? Tak zase zmeníme zákon? To je niečo podobné, pani ministerka, ste aj z akademickej sféry, ako keby dekan fakulty nemohol byť predsedom vedeckej rady. Ako keby rektor vysokej školy nemohol byť predsedom vedeckej rady vysokej školy. Ako keby minister nemohol byť na čele kolégia ministra. Však ja nemôžem vychádzať a priori v týchto nosných kolektívnych orgánoch z toho, že ten predseda, šéf, rektor, dekan, minister a iný štatutár to bude przniť. Je etapa, keď je tam možno typ človeka, ktorý vám nevyhovuje, ale opakujem, poviem zas znova frázu, ja nemôžem meniť právny predpis a vôbec už nemôžem meniť ústavu alebo ústavný zákon len preto, že momentálne mi nejaký subjekt nevyhovuje. To je prznenie základných pilierov právneho štátu. A keď na toto budeme rezignovať, potom kopu vecí stráca zmysel. Takže ja osobne si myslím, že áno, možno principiálne hej, ale v momentálnej etape z toho nesmierne čučí zase snaha poslať niekoho preč, kto nám, neviem z akých dôvodov, vadí. Skúsme byť nad vecou trochu a opakujem, nerozmýšľajme znova ako poslanci na štyri roky, ale zas poviem tú strašnú frázu, ktorá, žiaľ, je u nás stále frázou, rozmýšľajme perspektívne, dlhodobo a tak, ako by určitý systém mal fungovať nie vo väzbe na to, že je tam niekto, kto nám možno nevyhovuje. Ďakujem pekne. (Potlesk.)