J. Berényi, poslanec: (2008-02-07):
Pravdepodobne najväčším ponaučením zo sporu o návrh tlačového zákona je to, že vládnutie má svoje limity. To, že súčasná koalícia má pohodlnú väčšinu v parlamente a veľkú popularitu u voličov Slovenskej republiky, ešte neznamená, že si môže dovoliť hocičo. Občianske organizácie a medzinárodné inštitúcie nemôže obísť ani jedna demokraticky zvolená európska vláda, vrátane našej slovenskej. Nestalo sa to po prvýkrát, že vládna koalícia, resp. patričný minister narazil na odpor občianskeho združenia alebo medzinárodnej organizácie s určitým návrhom zákona. Boli sme svedkami toho, že minister financií zmobilizoval mimovládny sektor hneď na začiatku volebného obdobia s návrhom na zmenu daňovej asignácie pre mimovládne organizácie. Podobne aj minister vnútra narazil na odpor občianskej spoločnosti s novelou zákona o spolkoch, ktorú označovali mimovládne organizácie za likvidačnú. Ministerstvo vnútra predtým pripravilo novelu zákona o matrikách, pri ktorej protestovali miestne samosprávy jednotlivo, ale aj Združenie miest a obcí Slovenska. Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja bolo takisto kritizované ohľadom návrhu zmeniť súčasný systém stavebných úradov, odborná verejnosť protestovala aj pri tejto iniciatíve. Návrh prerokúvaného tlačového zákona taktiež vyvolal opodstatnené protesty domácich a medzinárodných inštitúcií. Ale v prípade 2-percentnej daňovej asignácie aj vďaka koaličnému HZDS musel minister financií cúvnuť. V prípade návrhov zákonov o spolkoch, o matrikách o stavebných úradoch dotyční ministri pochopili, že sa neoplatí vzdorovať proti vôli dotknutých a radšej múdro a včas ustúpili. Na rozdiel od všetkých ostatných spomenutých ministerských návrhov a napriek jasným signálom, že tento návrh je kontroverzný, v tomto prípade minister kultúry pán Maďarič nemienil ustúpiť z pozície sily a chcel pretlačiť svoju predstavu. Pán minister, ešte ste pred niekoľkými dňami vo svojich verejných vystúpeniach vehementne presadzovali správnosť svojho návrhu. Avšak vďaka koordinovanému postupu opozície, náhodne vzniknutej šance okolo schválenia Lisabonskej zmluvy a výstražným pripomienkam medzinárodných organizácií návrh tlačového zákona bude mať veľmi pravdepodobne predsa len iný charakter než ten, ktorý bol predkladaný ministrom kultúry. Už ani z toho dôvodu mi nie je celkom jasné, prečo aj včera, aj dnes poslanci vládnej koalície tak poctivo obhajujú tento návrh, nakoľko dnes už v tejto verzii de facto nežije. Ďalej vďaka tejto téme slovenská politika vyvolala doteraz najväčšiu medzinárodnú pozornosť, odhliadnuc od samotného vzniku ľavicovo-národniarskej koalície Smeru s SNS. Otázka preto je na mieste, pán minister, či sa oplatilo tvrdohlavo tlačiť vašu predstavu a predložiť tento návrh. Musím s ľútosťou konštatovať, že vaša prílišná sebaistota a sebadôvera vás po druhýkrát priviedla do ťažkej situácie. Po prvýkrát sa to stalo po vašom nešťastnom vyhlásení ohľadom dobrovoľného odchodu Maďarov z povojnového Československa. Vtedy ste čiastočne upravili svoj výrok, ale teraz ste všetkých poslancov a parlamentné strany vaším návrhom zaviedli do nesmierne ťažkej situácie, možno do najťažšej od volieb v r. 2006. Dnes už vieme, že zo súčasnej parlamentnej patovej situácie nie je možné dostať sa bez toho, aby nebola spôsobená ujma či už nášmu európanstvu, či demokratickej hodnotovej orientácii, alebo parlamentným straníckym vzťahom vo všeobecnosti. Za vzniknutú situáciu, opakujem, pán minister, ste z môjho pohľadu zodpovedný najmä vy, nakoľko ste nepochopili situáciu tak, ako pochopili predtým pán minister Počiatek, Kaliňák či Janušek. Preto, pán minister, napriek rešpektovaniu vašej doterajšej práce, vrátane vašich aktivít ohľadom záchrany Rádia Patria, to, čo ste spôsobili týmto návrhom, je v dlhodobom časovom horizonte stratou a škodou porovnateľnou s tou, akú sme určili dotyčnému ministrovi počas pozemkovej aféry alebo pri nadhodnotenom tendri za upratovanie. Veľkým ponaučením z tohto návrhu zákona by malo byť pochopenie potreby dialógu, aspoň minimálna empatia, pochopenie toho druhého a zváženie všetkých možných následkov svojich politických krokov je nevyhnutnou potrebou vládnutia, aj keď disponujem 40-percentnou podporou a 100-percentnou sebaistotou. V tomto momente nemám pochybnosti o tom, že tento návrh bude upravený. Kedy a ako, už je len otázkou zodpovednosti vládnej koalície. Dúfam ale, že konzekvencie z tejto kauzy budú dobrým vodidlom pre vládnu koalíciu, čo sa týka ostatných politík pripravovaných zákonných zmien vrátane novely Infozákona, ale aj postavenia národnostných menšín na Slovensku, najmä v oblasti školstva. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk).