Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2012-12-13):
Ďakujem pekne. Pani kolegyňa, dovolím si vás len upozorniť, že rokovací poriadok z hľadiska toho, či hovorí k téme, nerozoznáva medzi prvým a druhým čítaním, ale to asi nie je téma na dnešnú debatu. Ja som pôvodne nechcel vystupovať pred záverečným slovom, aby som to nenaťahoval, ani nebudem dlho vystupovať. Musím vystúpiť len z dvoch dôvodov. Jeden ten dôvod je naozaj ten, ktorý povedal aj pán poslanec Bugár, že ak je raz predsedajúcou dovolené poslancom porušovať rokovací poriadok za účelom osobného útoku nie na rečníka, ani na to, čo povedal na niekoho úplne iného, tak je to nevhodné, nesprávne a, by som povedal, dokonca na hranici politickej morálky. Takže musím vystúpiť aj ja k tomu. A druhý dôvod je, že keďže sa práve dnes snažíme aspoň niektorí držať túto úroveň, túto diskusiu skôr na úrovni vecnej, diskusiu o budúcnosti, tak nechcem to veľmi miešať s týmito typmi osobných útokov, ktoré tu sú. Takže preto len veľmi stručne poviem k tomu, čo tu zaznelo, pani poslankyňa, keďže ste sa asi spoliehali na to, že sa k tomu nedá vyjadriť. No, pokiaľ ide o sociálny dialóg, ja som mal vždy veľmi konzistentný postoj k odborom, sú to zástupcovia zamestnancov, zastupujú ich záujmy, pokiaľ ich združuje dostatočný počet a pokiaľ to robia dobre, sú to partneri vlády a silní partneri vlády. Trikrát som bol jedným z ľudí, ktorí vyjednávali s odborármi kolektívnu zmluvu vo verejnom sektore, a môžem vás upozorniť, že trikrát sme sa dohodli a túto kolektívnu zmluvu vyššieho stupňa sme aj trikrát podpísali. To je niečo, čo sa zatiaľ vašej vláde nepodarilo, tejto, takže bol by som opatrný pri tých rečiach o sociálnom dialógu. Až keď s odborármi podpíšete takú kolektívnu zmluvu trikrát za sebou, potom môžete skákať mne po hlave o tom, ako nemáme radi odborárov a nie sme sa s nimi schopní dohodnúť. A súčasťou tej kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa, napríklad bolo aj to, že sme v roku 2004 dokázali odborárov presvedčiť, aby sa zreformoval platový systém v prospech začínajúcich učiteľov, hoci to znamenalo to, že starší učitelia ten nárast nemali až taký veľký, ako mohli, ale vzdali sa toho práve v mene mladších učiteľov a toho, aby nástupné platy boli vyššie. Vtedy odbory viedol pán Gašpar a dnes už nebohý, ktorý bol tvrdým protivníkom, ale bol protivníkom, ktorý hľadel na záujmy školstva, a preto sa s ním aj niekedy dalo dohodnúť. Takisto sme boli schopní s odbormi my dohodnúť to, čo zatiaľ vám sa nepodarilo, že súčasťou zvyšovania platov v školstve regionálnom bola aj racionalizácia počtu škôl a učiteľov, ktorá sa odohrala v roku 2004 až 2006 o 3 % ročne, a tiež to odbory vtedy akceptovali. To znamená, že keď sa vám namiesto rečí podarí toto s odborármi dohodnúť, potom môžem od vás rád počúvať to, aký mám mať vzťah k sociálnemu dialógu s odborármi. No byť s nimi ťuťuli-muťuli v predvolebných dohodách, to je pomerne ľahké, ale dohodnúť s nimi skutočné reformy, to je trošku náročnejšie a to je to, na čo som dodnes hrdý, že sa nám podarilo či už aj s pánom ministrom Froncom, s pánom štátnym tajomníkom Tvaroškom a ďalšími. Takže toľko, toľko len k tomu hovorím. K všetkému ostatnému ja budem vystupovať na záver. Možno ešte jednu poznámku: už Max Weber povedal, že sú tí, ktorí žijú z politiky, a sú tí, čo žijú pre politiku. Ja viem, že pre vás, ktorí žijete z politiky, je veľmi ťažké pochopiť, že sú tu aj tí, ktorí žijú pre politiku a nie z nej, ale verte mi, že tí z nás, ktorí naozaj žijú pre politiku a nie z nej, nemajú problém kedykoľvek toto dokázať a odpovedať na všetky otázky tak, ako som to aj ja vždy spravil. Chápem, že vám to úprimne nedochádza, furt hľadáte ten nejaký háčik, lebo je to pre vás úplne že nepochopiteľné, ale je to tak a žiadne množstvo smradu, ktorý vypustíte priamo či nepriamo, túto situáciu zmeniť nemôže. Ďakujem.