Hudacký, Ján, poslanec NR SR (2014-12-12):
Ďakujem pekne, pani podpredsedníčka. Ani som nečakal, že tak rýchlo sa dostanem k slovu. V každom prípade budem sa snažiť, rovnako ako môj kolega predo mnou Jožko Mikuš, byť skutočne vecný, byť možno nad tým politikum, ktoré sa ako keby dostalo, a už nehovoriac o emóciách, ktoré sú s tým spojené. Prakticky ja som sa k tomuto problému alebo k tejto kauze už teraz, ak ju môžem takto nazvať, dostal na základe mnohých informácií, takže ešte raz opakujem, už som to hovoril kdekomu. Ako predseda hospodárskeho výboru som musel reagovať, pretože to boli tak závažné informácie tak závažného charakteru v súvislosti s verejnými zdrojmi, a teda ich efektívnym využitím, že mi v podstate nič neostávalo, a preto som bez nejakého váhania zvolal mimoriadny výbor pre hospodárske záležitosti za účelom, samozrejme, pozval som tak pána ministra Počiatka, ako aj generálneho riaditeľa NDS, za účelom, aby sme si vysvetlili, čo skutočne je pravda na tom, čo nie je pravda, aký bol proces výberu týchto uchádzačov, ktorí sa dostali koniec koncov do finále. Nakoniec sme prišli k informáciám, že za tým boli dve firmy, jedna firma Paywell a druhá firma Kedros. Postupne sme odhaľovali vlastne ďalšie a ďalšie informácie, keďže nie o všetkom sme, samozrejme, už na začiatku vedeli, a to vlastne o tom, že svojím spôsobom na začiatku celého toho procesu a aj na konci toho procesu je spoločnosť SkyToll, ktorá prevádzkuje celý mýtny systém. Ak mám teda už v ústach alebo na jazyku firmu alebo spoločnosť SkyToll, musím jedným dychom povedať, že keď za takéto ťažké peniaze dostala túto zákazku, mám na mysli mýtny systém, cirka, okolo 850 mil. eur, a garantovala alebo nejakým spôsobom proklamovala, že bude zabezpečovať komplexné služby, ktoré sa dotýkajú mýta, že takúto relatívne nízku sumu oproti týmto 850 mil. eur, jednoducho relatívne nízku sumu, ktorá, teraz nehovorím celkom o tých 135 mil., pretože tak by sme sa dostali, a dostanem sa k tomu, ako sme sa dostali k takejto cene, ktorá vygenerovala za tých 13 rokov 135 mil. eur, že vlastne takúto bokovku, keď to tak môžem nazvať, že ju predsa musí urobiť normálne, však to ako keby len poďakovanie sa za to, že takúto zákazku za 850 mil. eur mohla získať, a teda mohla nám naplniť ten cieľ, ktorý sme očakávali od tejto firmy SkyToll, že bude vedieť aj identifikovať platby palivovými kartami, alebo povedzme vo všeobecnosti rôzne platby tak, aby boli jasne autorizované, že tí, ktorí využívajú diaľničnú sieť, sieť rýchlostných komunikácií, prípadne ciest I. triedy, že jednoducho za používanie týchto ciest aj riadne zaplatili. Keď som sa pri týchto debatách na mimoriadnom výbore dozvedel, ale že toto bolo extra, že firma SkyToll, ktorá, ešte raz opakujem, bola na začiatku tohto procesu a je aj na konci tohto procesu, si jednoducho, ešte si túto tzv. bokovku nielenže nezobrala pod tie náklady, ktoré už v podstate, ktoré zakrývala tá suma 850 mil. eur, ale že, a musím to teraz tak povedať doslova, že bola nenažratá. Doslova musím povedať, že bola nenažratá. Pretože zadať ďalšej spoločnosti službu, len aby som vytiahol ďalšie a ďalšie peniaze, ktoré, hovorím, zo začiatku mohli to, mohli to byť relatívne nízke, ako nie veľká suma peňazí. Dôjdem k tomu až, ako sme sa vlastne dostali k tým 7 percentám. Že ešte takúto službu si v podstate objednala u subdodávateľa. Samozrejme, je zrejmé, nerád používam to slovo zrejmé, pretože sa ako keby zdalo, že to opäť len nejaký dohad alebo čosi také. Nie, to je ako normál, aj keď k týmto zmluvám sme sa nedostali, pretože tak na mimoriadnom výbore, ako potom na návšteve Národnej diaľničnej spoločnosti nám povedali, že keď vtedy nemuseli ešte zverejňovať zmluvy, nebola to povinnosť, tak to jednoducho momentálne je dôverná informácia a takúto informáciu, teda za akých podmienok boli stanovené tieto, nejaká taká spolupráca alebo subdodávka jednoducho, teda nemôžeme dostať takúto informáciu. Následne, keď sa už dostanem a posuniem ďalej, keďže Európska komisia dala niekoľko pripomienok vôbec k samotnej kauze SkyTollu a tendra vôbec na poskytovanie tých mýtnych služieb, ale zároveň dala už aj výhradu k tomu, že SkyToll zadal priamym zadaním firme Fleetpay tie dodatočné služby, ktoré sme očakávali, ešte raz opakujem, že SkyToll to mohol bez problémov robiť vo vlastnej réžii, nebolo by to stálo poplatníkov ani euro a zrejme každý by bol spokojný. Teraz budem reagovať možno na to, čo tu povedali viacerí rečníci, predovšetkým kolegovia zo strany SMER, že prečo ste s tým nič nerobili? No veď v podstate zachraňovali sme situáciu. Ak sme nechceli zrušiť celú tú súťaž, ktorá bola v podstate orientovaná na SkyToll, a chceli sme, aby ten celý projekt elektronického výberu mýta pokračoval, ale na druhej strane aby sme mohli nejakým spôsobom ďalej upravovať tie podmienky, ktoré tu boli, a zle nastavené, tak sme museli obhajovať skôr pozíciu, povedzme to, čo tu bolo. Čo tu bolo. Prejdem ďalej teda. Samozrejme, že vybrala sa priamym zadaním firma Fleetpay, my sme tú pripomienku zo strany Európskej komisie dostali relatívne neskôr, aby sme mohli reagovať, a budem teraz hovoriť aj o tom, čo tu opäť bolo povedané, že minister dopravy Ján Figeľ povedal alebo naznačil, alebo určil, alebo dokonca nariadil, aby sa pokračovalo priamym zadaním. Vôbec to nie je pravda. Prvá alternatíva, jednoznačne pre NDS-ku, bola výberové konanie. Medzitým, samozrejme, prišla nová vláda a už ostalo na vás, aby ste konali. Dobre, samozrejme, rešpektovali ste túto podmienku Európskej komisie, vyhlásili ste v roku 2013 výberové konanie, verejné obstarávanie. Žiaľ, to verejné obstarávanie dopadlo, ako dopadlo, to, čo sme neočakávali. Pretože tie podmienky, o ktorých hovoríte, že boli transparentné, že jednoducho nezakladali nejaký problém, aby sa tam nemohli dostať, teda aby do toho nemohli vstúpiť aj iné spoločnosti, boli nastavené skutočne pre jednu spoločnosť, a to spoločnosť Fleetpay. Hovorím to preto, pretože jednak o tom svedčia tie konkrétne, a už som o tom hovoril aj v niektorých faktických poznámkach, že sa dotýkajú práve, a chcem sa dotknúť teda tej technickej spôsobilosti. Pretože na jednej strane sa hovorí, že veď do toho mohol ísť každý. Že v tých podmienkach bolo, teda že aj obdobného charakteru, že mohli tam v podstate vstupovať firmy, ktoré realizujú, identifikujú, autorizujú v podstate karty nielen palivové, ale teda karty obdobného charakteru. Nie je to celkom pravda. Pretože ako som už čítal, dokonca som to citoval z týchto technických podmienok alebo podmienok technickej spôsobilosti, v tom ďalšom môžete jasne vidieť, že to bolo čiste orientované len na palivové karty. Len na palivové karty. A ak niekto v tom vidí nejaký ešte, že to nie, tak minimálne, čo môžem k tomu povedať, že to bolo nejednoznačné. Nejednoznačné pre spoločnosti, ktoré by mohli do toho ísť, a na druhej strane už ich toto mohlo jednoznačne odradiť prakticky prihlásiť sa do tejto súťaže. Naviac, keby som citoval aj ďalšie tie podmienky, uvidíte, že aj v súvislosti presne tie tri roky objemy obratov a podobne, toto všetko v podstate len naznačuje o tom, že všetko bolo orientované na firmu Fleetpay. Dotknem sa aj tej druhej časti kauzy, a to je dohodnutá cena. Nebudem tu opakovať už potom, čo bolo ako prvotné podmienky, že tá prvá firma, teda prvá firma, svojím spôsobom tá istá firma Fleetpay, mala tým priamym zadaním v podstate určenú cenu 6,72 % a tak ďalej a že potom tá firma Paywell, resp. Fleetpay, pretože poskytovala referencie nielen jej ako víťaznej firme Paywell, ale aj ďalšej firme, v podstate mala predtým sumu 6,72 a vyhrala firma Paywell, ktorá mala dokonca ešte vyššie. Potom ste kozmeticky upravili, aby to nebolo takto na očiach, na 6,15. Skôr ide o to, že na základe akých referencií, na základe čoho, na základe akej nákladovej nejakej štúdie, analýzy vôbec sa došlo k takejto cene? K takejto výške provízie? Na základe čoho? Jedna referencia, určitý bench marking, referenčná hodnota, o ktorú ste sa mohli oprieť, boli banky. Pretože prakticky bankové domy sú takmer jediné, nehovorím, že iba jediné, alebo ďalšie finančné inštitúcie, ktoré autorizujú alebo v podstate nejakým spôsobom takto verifikujú platby kartami, hocijakými kartami, teraz nemusíme hovoriť o konkrétnych druhoch kariet. Čiže na základe akej referencie, keď banky majú v podstate tú províziu vo výške 0,5 až 1,5 percenta, na základe akej referencie tých, ktorí nastavovali podmienky, nastavili v podstate do podmienok do 7 %? To mi úplne, neviem. Keby to bolo, ja neviem, povedzme 2 % alebo 3 % s tým, že sa zoberie, dobre, je treba nejaké úvodné náklady investičné, ktoré súvisia so založením systému, ktoré súvisia možno s trochu špecifickejším softvérom, pretože jedná sa o palivové karty. Bral by som, v podstate fajn, no tak čo už? Asi je treba skutočne vybudovať ten systém nejako a je treba nejaké tie iniciačné náklady, tie investičné náklady, ktoré sú s týmto spojené, sieť a podobne. Rozprával som sa s viacerými bankármi. Rozprával som sa s viacerými IT ľuďmi, ktorí tomuto rozumejú, že čo by mohlo stáť také to zavedenie takéhoto systému. No keď som to zrátal a dal a premietol to do tejto marže, ktorú potom berú, alebo ktorá je nastavená, jednak banky, ktorú majú, a potom som porovnal s týmto, čo tých 7 percentami, resp. povedzme, dobre, výsledná suma 6,15, tak to je absolútne neporovnateľné. To vychádzalo tak okolo tých 2 %. Čiže jedna vážna otázka: Ako ste sa dostali k tým 7 %, resp. 6,15 %, to mi totálne nejde do hlavy. Čiže ak niekto povie, že tá cena nie je premrštená, lebo preto a preto a preto, prakticky, no nech mi dá nejakú vážnu analýzu, a keď mi ju tu predloží, tak poviem, pardon, mýlil som sa. A ja len čo som sa rozprával s viacerými ľuďmi, pretože jednoducho nerád idem do debát, nerád, v podstate tí, čo ma poznajú, vedia, že skutočne sa snažím byť vecný, že nechcem politizovať, že jednoducho sa snažím skutočne hrať s číslami, faktami, a toto mi teda nejde do hlavy. A vy takto len, niekto len tak to obhajuje mirnix-dirnix v podstate, že veď, veď to sú, je niečo špeciálne a jednoducho je to tak. Je to fakt. Ale ten fakt, vážené dámy a páni, činí 100 mil. eur. To je, keby sme zobrali tú najnižšiu maržu, ktorú poskytujú banky, 1,5 percenta, tak ten rozdiel je 100 mil. eur. Keby sme vedeli teda, dobre, hovoríme, je to niečo špeciálne, fajn, nech budú 2 %, ešte stále by to možno bolo nejakých 80 mil. eur. A toto, to sú veci, ktoré sme chceli na ne, teda to sú otázky, na ktoré sme chceli odpoveď aj na mimoriadnej schôdzi, aj potom, keď sme boli na návšteve v NDS-ke a, žiaľ, tieto odpovede sme nedostali. Na mimoriadnej schôdzi sme predkladali dve uznesenia. Jedno to, aby pán minister, sme ho vyzývali, aby zrušil túto zmluvu a vypísal nové výberové konanie, pretože je veľa dôvodov na to, aby jednoducho to urobil . A na druhej strane, keď neprešlo toto uznesenie, sme chceli, aby sme urobili poslanecký prieskum. Ale hlbší poslanecký prieskum. Pretože argumentovať tým, že už nemáme tieto materiály, dokumentáciu, že už je na ÚVO, my si nepamätáme. A neviem si predstaviť, že by jeden manažér v Národnej diaľničnej spoločnosti alebo predseda predstavenstva, alebo generálny riaditeľ si nepamätal tak závažné fakty, ako je, za akých podmienok v podstate bola podpísaná zmluva, ktorá momentálne teda je ako dôverná, a aby sme nevedeli potom porovnať alebo povedať, že, áno, tie podmienky boli dobré, nedobré, boli nastavené spravodlivo, nespravodlivo, diskriminačne, nediskriminačne. A to je ten problém. Tu nie je ani tak problém samotného pána ministra, ale nesie za to politickú zodpovednosť. Pán minister mohol povedať, preverím to povedzme aj na mimoriadnom výbore. Nehnevajte sa, preverím to, zdá sa mi to čudné tiež. Ale pán minister nedal ani len slovo generálnemu riaditeľovi. Čiže zrejme musel vedieť o všetkom. Takže potom sa nečudujte, že prichádza krok, ktorý ja teda nikdy nie s nadšením obhajujem, aby sme odvolávali ministra vlády, pretože viem si predstaviť, bol som v exekutíve, viem si predstaviť, že ktorýkoľvek úradník vám môže urobiť také problémy, že sa len divíte. Môžte sa len diviť, čo vám narobí. A čo vám ostane? Tak zobrať politickú zodpovednosť a odstúpiť. Napriek tomu, že na tom nemáte ani toľko viny. Osobnej myslím. V tomto prípade pán minister obhajoval celú túto kauzu, obhajoval vlastnými slovami. Generálneho riaditeľa v podstate nepustil k slovu. Takže napriek tomu sme si mysleli ešte, keďže ten proces trval dva týždne, že predsa len príde k nejakej náprave. Pre mňa by stačilo, pretože mne ide o tie zdroje, o tie verejné zdroje, ktoré sa mohli využívať ďaleko efektívnejšie, ako sa využili alebo ako sa budú využívať. Že ešte som stále čakal, že ak ten minister Počiatek jednoducho zastaví túto, resp. stopne túto zmluvu a vypíše nové obstarávanie, tak sám by som bojoval za to, aby takáto schôdza tu nebola. A ešte dokonca by som ho pochválil za to. Nestalo sa však, a preto sme tu. Preto sme tu. Čo sa týka ešte tej tretej časti, už nebudem dlhý, tých schránkových firiem. Pre mňa možnože na počudovanie mnohých, pre mňa to je najmenší problém. Skutočne, najmenší problém na celej tejto kauze. Pretože tie schránkové firmy, nehovorím, že teda, že nie je problém schránková firma. Pretože nie je dobré, keď nevieme, kde idú zdroje zo Slovenska, do ktorých rúk, to je ten konečný užívateľ týchto výhod. A čo je horšie, a bežne, keď idú do tých schránkových firiem, ktoré, kde nevieme, kto je ten konečný užívateľ, a môže to byť ktokoľvek, mafián alebo ja neviem čo, tie peniaze môžu byť použité, ja neviem, na kriminálnu činnosť, dokonca organizovanú, môžu ísť, ja neviem, na nákup zbraní, ja neviem, na čo môžu ísť tie peniaze. Čiže z tohto pohľadu je to problém. Ale pre nás musí byť dôležité, aby akákoľvek firma, ktorá vstupuje do súťaže, či už schránková, neschránková, jednoducho nemohla získať netransparentným spôsobom s prehnanou cenou takúto zákazku. Toto je problém na Slovensku. Takže, vážené dámy, vážení páni, toto bol môj pohľad možno v niektorých častiach subjektívny, ale nikdy sa nesnažím v podstate hovoriť o niečom, čo si nejakým spôsobom nezistím, veľa je to možno, teda ani nie tak veľa, ale sú tu určité, samozrejme, dohady, ale len preto, že sme sa nedostali k relevantným informáciám. Nie preto, že sme nechceli. Takže toľko z mojej strany, budem sa tešiť na prípadné faktické. Vidím, že sú. Ďakujem pekne. (Potlesk.)