M. Číž, podpredseda NR SR: (2008-01-30):
Myslím si, že to najdôležitejšie, čo je, je atmosféra, v ktorej prerokovávame dokument roka, dokument, ktorý bude nielen medzinárodnoprávne, ktorý bude rozhodovanie a diskusia o tomto dokumente, charakterizovať kvalitu, formálnu kultúru politickú, ktorý naznačí, akými hodnotami sa spravujeme v našom politickom živote, čo je v našich hodnotových systémoch prvoradé a aké prostriedky a nástroje chceme používať na presadzovanie svojich politických cieľov. Slovenský politický život je v poslednom období kontaminovaný veľmi zvláštnymi spôsobmi, ktoré vnáša do slovenského parlamentarizmu a ktoré sú skoro nebývalé, pokiaľ sa nebudeme rozpamätávať na už skoro zabudnuté obdobia v slovenskom parlamente. Je to obrovská zložka demagógie. Agresor neustále kričí, že je napádaný a že je obeťou agresie. Používa v tomto smere absolútne nevyberavé prostriedky. Tragické je, dôsledkom takéhoto postupu sa akýkoľvek stráca zmysel vecnej diskusie. Vlastne nemá v parlamente ani priestor, pretože, samozrejme, sú to permanentné osobné útoky, vedomé lži, marketingové ponímanie pravdy, kde pravda prestáva byť hodnotou a pravda je iba prostriedkom. A jedinou politickou snahou je vlastne vytvoriť predstavu, že čokoľvek ja rozprávam, tak to je vlastne pravdou. Ja chcem vyjadriť ľútosť z našej strany, že nemôžeme sa venovať skutočným problémom správy Slovenska, kde naozaj je potrebná diskusia, opakujem to už tu nespočetný raz, kde je nevyhnutné vymieňať si názory na spôsob spravovania krajiny, posudzovať naozaj jednotlivé udalosti podľa rôznych hodnotových systémov s tým, že pravdepodobne politické džentlmenstvo, elementárna politická kultúra jednoducho by sa vytratiť nemala. A pokiaľ sa vytráca, potom je situácia taká ako tu. O to paradoxnejšie je, že je to vo vystúpeniach niektorých poslancov, dokonca aj vo vystúpení pána Lipšica, čo je u neho typické, kde sme sa rozhodli, že ani veľmi reagovať na jeho vystúpenia nebudeme, lebo sa to jednoducho nedá. Veď tie obrovské rozpory opäť zazneli, ale jeden z takých zásadnejších je, že je v parlamente vyhrotená situácia a že teda kto spôsobil túto vyhrotenú situáciu. Sme v situácii, kde predchádzajúca integrácia Slovenskej republiky do Európskej únie bola predmetom nesmierne hlbokej diskusie. Aj následné kroky, ako naposledy teda bola európska ústava, o ktorej sme tu diskutovali a ktorú slovenský parlament schválil 116 hlasmi, dávajú predstavu, a ešte k tomu pripomeniem 70-percentnú podporu obyvateľstva týmto procesom, myslím si, že sa jednoznačne vyznačuje aréna a priestor, v ktorom sa majú odohrávať diskusie na túto tému. V otázkach následných po ústavnej zmluve, keď v podstate za viac ako posledné dva roky, a to obdobie bolo veľmi dlhé, sa výrazne akcelerovala diskusia na túto tému, pod egidou nemeckých kresťanských demokratov a vo významnej spolupráci aj socialistických, aj kresťanskodemokratických strán, ale aj liberálnych strán európskych sa dospelo k zložitému konsenzu dvadsiatich siedmich krajín, ktoré pracujú v rámci Európy, k tomu asi, akým spôsobom sa ďalej bude Európska únia uberať. Vnútropolitická diskusia v tomto smere bola tiež absolútne jasná a čitateľná. Veľká časť strán vládnej koalície jednoznačne podporovala túto zmluvu, deklaratórne ju podporovala SDKÚ a deklaratórne ju podporovala SMK. Čiastkové výhrady, z ktorých niektorých intenzitu ani zďaleka nemožno porovnávať s tou, ktorá odznela teraz v parlamente, vyjadrili naši vážení kolegovia z KDH. V tejto atmosfére medzinárodnopoliticky, kde naozaj nemožno hovoriť o nejakom vládnom návrhu alebo potrebe Smeru, čo sa tu odohráva a čo je nesmierne nešťastné, v tomto kontexte sa Európska únia obrátila na krajinu, na Slovensko, kde, prirodzene, minister, kde vláda ako výkonný orgán bola povinná predložiť parlamentu Slovenskej republiky tento návrh zákona, kde parlament Slovenskej republiky posudzuje text tejto zmluvy a uvažuje a hľadá rozsah a hranice svojich integračných ambícií. Čiže všetky tie nezmysly, že my máme hľadať pre niečo hlasy ap., sú čímsi, o čom sa ani diskutovať poriadne nedá, pretože ak niekde ide o jednoznačnú zodpovednosť každej politickej strany a demonštrovanie jej vnímania potrieb Slovenskej republiky, tak v danom prípade hovoriť o tom, že to je vecou vlády, ktorá má hľadať pre niečo podporu, je výsledkom, dovoľte mi toto slovo povedať, politickej slaboduchosti, politickej slaboduchosti. Ale je faktom, že teda pravdepodobne budeme musieť počítať v budúcnosti aj s týmto fenoménom, ktorý tu funguje, a posudzovať veci aj z tohto kontextu. Faktom je, že to prekvapenie zo stanoviska politického, ktoré ste, vážení kolegovia z opozície, predstavili, bolo obrovské. Faktom je, že ja som mu neveril prvý deň, lebo sa mi to zdalo neuveriteľné, aby sa niečo také mohlo vôbec v demokratickom parlamente stať. Som presvedčený, že kto vstúpi do parlamentu s takýmito názormi, tak sa trvale diskredituje, a to nielen on, ale aj osobne politici, ktorí prezentovali tento návrh. Pána Kukana si ja osobne vážim. Je to nepochybne politik s veľkým vybavením, s obrovskými skúsenosťami. Nepochybne máme niektoré hodnotové disproporcie v názoroch na niektoré otázky zahraničnej politiky, ale rešpektujeme ho. Chcem vyjadriť veľkú ľútosť, že sa pán Kukan prepožičal na stanovisko, ktoré prezentoval v tomto parlamente. Pre pána Kukana, ma mrzí, že tu nie je, mám iba jednu otázku. Viete veľmi dobre, a demonštrujeme to a budeme to demonštrovať, že pre nás bola privatizácia strategických podnikov v podmienkach, v ktorých ste to urobili, politickou vlastizradou. Napriek tomu chcem sa opýtať, aká by bola vaša reakcia, keby nás bolo v tom období napadlo, že budeme náš vstup do Európskej únie a naše hlasovanie alebo že budeme náš vstup do NATO podmieňovať tým, či budeme alebo nebudeme privatizovať strategické podniky. Čo by ste boli v tom období na takýto postup povedali, páni kolegovia? Zadúšali by ste sa. Pán Pado, viem si predstaviť jeho eskapády, by tu rozprával nielenže o Bieloruskách, ale aj o diktátorských režimoch na Marse a neviem kde všade, aby veci mohol porovnať. A chcel by teda dať zaskvieť sa svojmu intelektu v parlamente, čomu sa inak obvykle tiež nebráni. A my to s potešením sledujeme. Takže, vážení kolegovia, chcem iba to povedať, že je nevídané v slovenskom parlamentarizme týmto spôsobom vstupovať do demokratických pravidiel stanovených ústavou, zvyklosťami a tradičnými parlamentnými postupmi. Politické vydieranie, ktorého sme svedkom, ktoré tu nastúpilo, je hlboké nepochopenie elementárnych zásad demokracie, vážení páni. Božemôj, a koľko tu omieľate demokraciu, v akých neuveriteľných kontextoch spájate dokonca tlačový zákon so zmluvou, ktorá zásadným spôsobom určuje osud Európy, nie Slovenska, vážené kolegyne, kolegovia. V danej situácii je Slovensko jedným z dvadsiatich siedmich členských štátov Európskej únie. A ak chcete tu hovoriť o štátnikoch. Tak zodpovedný štátnik musí posudzovať, že tu nejde už iba o vnútroštátny problém vzťahu Slovenska k tejto zmluve, ktorý sme zatiaľ prezentovali. A som presvedčený, že aj postup vlády pri rokovaniach o európskej zmluve bol v kontextoch doterajšieho vývoja, kde, vážení kolegovia, nikoho z nás ani nenapadlo uberať váš diel podielu na vstupe Slovenska do Európskej únie a tie kroky, ktoré ste urobili v tom zmysle, že Slovensko sa členom Európskej únie stalo. Ale v tejto súvislosti nastúpiť do takto nezodpovedného konania a hazardovať s európskymi osudmi, čo, samozrejme, pán Lipšic jeho videním a jeho ideológiou nikdy nepochopí, spolu s medzinárodnopolitickými dôsledkami, ktoré sa tu opäť spochybňovali, tak to skutočne demonštruje, akou kvalitou politickou myslenia slovenský parlament disponuje. Veľmi sugestívne otázky od vážených kolegov, vraciam sa k vecnému posúdeniu návrhu zákona k tejto zmluve, vážení kolegovia z SDKÚ, typu, čo pre našich občanov vstup do Európskej únie alebo Lisabonská zmluva v tejto podobe môže priniesť. No už len to, vážení kolegovia, že nám otvorila Európska únia svoj široký trh. Naši pracovníci neprichádzajú do trhového prostredia, kde by naši ľudia pracovali za desať, dvadsať, tridsať eur denne, ale vstupujú do prostredia, ktoré je sociálne regulované, vážení kolegovia, veľmi vážnym spôsobom. Na základe vyjednávania s odbormi vo všetkých krajinách Európskej únie sú stanovené minimálne mzdy. To znamená, naši ľudia pracujú za tie minimálne štátom regulované ceny. Majú nárok na sociálne zabezpečenie po príslušných rokoch odpracovaných, majú právo sa zúčastňovať volebných a iných aktivít, pokiaľ sú dostatočne dlho v krajinách Európskej únie a dlhodobo sa tam zdržiavajú. Nemá význam ani ďalej o tom rozprávať, pretože je to tak jasné. A myslím si, že každý kvalifikovaný čitateľ novín v tomto smere nemôže mať žiadne problémy a musí to vnímať veľmi jednoznačne a veľmi konkrétne. Len, pán Lipšic a možno aj vážení kolegovia z KDH, nie som si istý, či s týmto nezmyslom súhlasia naozaj všetci z KDH, ktorý tu prezentoval pán Lipšic. Ďalšie vystúpenie, ktoré sme registrovali, ktoré malo zadefinovať politické stanovisko politického klubu, bolo vystúpenie pána predsedu Strany maďarskej koalície. K tomu môžem povedať iba veľmi málo. Analógiu v maďarskom parlamente, ktorý tak veľmi pozorne, vážení kolegovia, sledujete, samozrejme, plnohodnotne to rešpektujeme, kde nebol k dispozícii ani len preklad z angličtiny, kde sú ale obrovské politické turbulencie, ktoré boli viditeľné, vážený pán kolega, tankami v uliciach, obrovskými stretmi, možno aj obeťami na životoch. Napriek tomu to politické spektrum nemalo absolútne žiadny problém sa zjednotiť a schváliť ako prvé v Európskej únii túto krajinu. Takže, vážení kolegovia, neviem, odkiaľ prichádzajú inšpirácie pre vaše postoje, ktoré tu demonštrujete. Otázka demokracie, tlačový zákon. V tejto súvislosti poviem iba niekoľko vecí. Tu sa opäť zaskvela pani Vášáryová. Doteraz počúvame o nedemokratickosti tlačového zákona. Doteraz som nepočul jednu vecnú výhradu voči tomuto návrhu zákona, dokonca v tej podobe, ktoré si zasluhuje prvé čítanie. Jedine okliešťujeme práva vydavateľov, zatvárame ústa politikom a podobné neuveriteľné nezmysly. Vážení kolegovia, využijem priestor pri prvom čítaní o tomto vládnom návrhu zákona a budem citovať z jednotlivých úprav jednotlivých členských štátov Európskej únie, kde sa opäť vaše tvrdenia dostanú do neuveriteľne hlúpej polohy. A nezávidím vám túto polohu. Čo bude rozprávať pán Galbavý, ktorý tiež svojimi výrokmi ovlažuje slovenskú verejnosť v rôznych novinách úplne nezmyselným. Pre politikov potrebujeme niečo vytvoriť. Právo na odpoveď je jedným z najštandardnejších inštitútov, ktorými disponuje práve európska demokratická tlač. O rozsahu tohto práva, dokonca trestnoprávnej sankcii pre prípad, že sa neuskutoční toto právo na odpoveď, o tom budem vám citovať krajiny Európskej únie, Francúzsko, Nemecko, dva modely základu, ktoré tam fungujú. Je to absolútne samozrejmou a štandardnou súčasťou. To znamená, že problém je, že jednoducho demaskovať tieto nezmysly ani niet kde, pretože mediálny priestor absolútne máte vymedzený pre vaše vyjadrenia na tému tlačového zákona. A ten prirodzený priestor, ktorý v tomto smere patrí parlamentu ako politickej strane pre nás, ten využijeme, vážení kolegovia, len nie je čas. Som veľmi zvedavý po prvom čítaní, kde naozaj budeme prezentovať tie základné stanoviská, čím budete argumentovať proti stanoviskám tradičných demokratických európskych krajín. Ale viem si asi predstaviť základné východiská, čo bude asi podstatou vašich stanovísk. To, čo sa tu objavuje a za čím naozaj zostáva rozum stáť, to vyjadril mladý Lukáš Krivošík, pravicový to mladý publicista, ktorý zhrnul to, čo vy, vážení kolegovia, tu hovoríte, ak hovorí o Lisabonskej zmluve. V tejto súvislosti dovoľte mi, aby som to hneď našiel, že máme vlastne na Slovensku iba dve možnosti, ktoré sú obidve hrozné, buď bude nasledujúcich sedem rokov, teda do času, kým sa voličom politika Smeru nesprotiví, platiť zlý a škodlivý Maďaričov tlačový zákon, alebo tu bude naveky, príp. do spísania ešte horšieho dokumentu platiť socialistická, centralizujúca, hospodársky rast ohromujúca Lisabonská zmluva. Toto je vrchol a perla, vážení kolegovia, na vašich politických aktivitách, socialistická, centralizujúca a ešte hospodársky rast absolútne uzatvárajúca Európska únia. Kam ste nás to teda dostali, vážení kolegovia, tou vašou aktivitou za tých posledných osem rokov, keď ste boli vo vláde? Načo vlastne v tej Európskej únii sme? Veď je to socialistická, hospodársky rast obmedzujúca a neviem čo ešte všetko ničiaca Európska únia. Aký  je vlastne váš vzťah k európskej integrácii? Aká je vaša predstava o výslednej podobe, kam vlastne smerujeme v rámci Európskej únie? A čo je úlohou Európskej únie, vytvoriť iba hospodársky priestor alebo sa baviť o niektorých iných strategických cieľoch? O čom to vlastne je? Sociálny systém, ktorý v Európe panuje, je zničujúci, ničí hospodársky rast a podobné veci, to ste tu prezentovali viacerí. Samozrejme, ešte sa nám to tlačí do úst relatívne ťažko, lebo podobný nezmysel vážnym spôsobom podsúvať občanom nejde jednoducho. Môžete to skúšať iba po dávkach a dúfať, že to nejakým spôsobom prejde. Takže podstata vašich tvrdení kdesi je tu, Európska únia nie je dobrá, Európska únia ničí hospodársky rast, je socialistická. Pán Pado, viem si predstaviť, o chvíľu bude tu kričať, až sa budú triasť tie pozlátené či aké zábradlia, že, božemôj, komunista a komunizmus Európy sa na nás valí, ľudia, pre Kristove rany, dajte len hlasy SDKÚ a my vás z tohto marazmu dostaneme. Takže, vážení kolegovia, naozaj možno ten tón môjho vystúpenia vážnosti tej zmluvy nezodpovedá, ale zodpovedá úplne tónu, vážené kolegyne, kolegovia, ktorí ste tu prezentovali vo vašich vystúpeniach. Sú to neuveriteľne „licomerné“ túžby zrazu po politickom dialógu. A o čom chcete rozprávať po tom a v tej atmosfére, ktorú ste v parlamente vytvorili v doterajšom období? O čom chceme rozprávať? Vážené kolegyne, kolegovia, dovolím sa zahrať na malú Sibylu. Ak chce pán Dzurinda rokovať s pánom Ficom o Lisabonskej zmluve, chce rokovať iba o tom, aby vymenil podpis na Lisabonskej zmluve za to, že stiahneme správu o privatizácii SPP. To je pravá príčina celého cirkusu, vážené kolegyne, kolegovia, dokonca okolo tlačového zákona, ktorý ste si úplne nezmyselne zobrali ako rukojemníka, ktorý má dokonca ohrozovať základy demokracie na Slovensku. Neuveriteľná nezodpovednosť, ktorá je spätá s takýmito tvrdeniami, vážení kolegovia, padá na vašu hlavu. A nech sa páči, nech charakterizuje vašu prácu. Urobíme všetko pre to, aby sme ľuďom vysvetlili pravú podstatu toho, čo tu vyprávate, a aj váš politický zástoj, váš vzťah k zodpovednosti za osud Slovenska, ktorý ste doteraz teda prejavovali veľmi intenzívne. Ľudia našťastie si to všimli a spočítali vám to voľbách. Teraz sa, samozrejme, pokúšate nie pozitívnym prispieť k zmene stavu na Slovensku, ale tupou deštrukciou o snahu svojich politických protivníkov očierniť, aby sa stali rovnako čiernymi pre občanov, ako ste vy. Naozaj, ako vám to vykričal doteraz váš podporujúci komentátor, nemáte jednu morálnu autoritu, v ktorú môže Slovensko veriť. A nie ste to ani vy, pani Vášáryová, ale budem sa tešiť, ak sa o to budete pokúšať. Takže ak budete mať nejakú morálnu autoritu, s ktorou sa Slovensko stotožní, nech sa páči, potom bude priestor na skutočný politický dialóg. V tejto fáze je jedinou vašou cestou, o ktorú sa pokúšate, hrubá deštrukcia, osočovanie, morálna osobná dehonestácia jednotlivých politických oponentov. A absolútna absencia vecnej a zmysluplnej diskusie charakterizuje ďalej vašu prácu. To znamená, že my, samozrejme, budeme musieť hľadať nejaké politické riešenia z tejto situácie, do ktorej ste Slovensko dostali. Zvážime situáciu, ktorá tu je. A, samozrejme, budeme hľadať riešenia, ktoré sú pre Slovensko dobré. Na druhej strane budeme, samozrejme, upozorňovať aj na to, aká je situácia na Slovensku. A pevne verím, že občania zhodnotia tento váš zástoj a spôsob vedenia politického boja, neuveria vašim rečiam o nejakej dehonestácii demokracie a podobných nezmysloch, kde som presvedčený, že spôsob, ktorým sa realizuje politika minimálne v slovenskom parlamente, lebo za to v istej čiastočke spoluzodpovedám, hlboko prevyšuje doterajší spôsob správania parlamentov v doterajšom priebehu tohto fungovania. Takže, vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte iba na záver povedať, že Lisabonská zmluva v tej podobe, reforma, ktorú schvaľujeme, a v kontextoch, v ktorých funguje, je jednoznačne príspevkom k ďalšiemu integračnému procesu v Európskej únii. Jednoznačne dáva priestor pre ďalšiu diskusiu a zvažovanie rozsahu integračného procesu, či sa ten postup zrýchli alebo spomalí. Pokiaľ bude Európska únia a jej členovia trvať na tom, že budú chcieť zachovať širší status pre národné štáty, budeme to rešpektovať, pokiaľ sa jednoznačne zadokumentuje prínos užšej integrácie, schopnosť Európy ako celku konkurovať veľkým a obrovským integračným zoskupeniam. Veď dneska hospodársky rozmach Číny, Indie a iných oblastí v rámci sveta ukazuje, že neintegrované celky stratia skôr či neskôr súťaživý potenciál a skôr či neskôr môžu v rozsahu 30 – 50 rokov zaznamenávať výrazné deficity svojich rastových potenciálov. Či to niekto chce vidieť alebo nechce vidieť, je to jedno. Budeme veľmi pozorne počúvať európsku diskusiu na túto tému, budeme počúvať múdrych ľudí, ktorých máme našťastie na Slovensku veľa, na tú tému, budeme zvažovať riziká integračného procesu, ale rovnako aj prípadné problémy, ktoré sú spojené so skrátením tohto prostredia. Jednoznačne si uvedomujeme, že ak skrachuje súčasná zmluva, ktorá je predložená, tak ani zďaleka nebude to, čo vážení kolegovia z KDH budú hovoriť, že nič sa nestane a bude fungovať doterajší stav. Začnú byť veľmi intenzívne diskusie, vážený pán Fronc, napr., keď sa na mňa tak pozeráte, ďakujem pekne za pozornosť, veľmi vážne diskusie na tému dvojrýchlostnej Európy, iste ste to zaregistrovali, je to ľahko viditeľné, napr. kde Slovensko, ak sa ocitne v tej druhej časti, myslím si, nemôže to prospieť jeho národným záujmom. Ale tá diskusia, samozrejme, pokračovať musí. Naozaj ide o nesmierne zložitý proces, ktorý naozaj má obrovské množstvo stránok. Treba zvažovať nepochybne aj v tomto procese veľmi intenzívne národné záujmy malých štátov. Treba práve integrovať naše potreby s inými malými štátmi. Treba hľadať primeraný priestor pre zabezpečenie politiky národného záujmu, čo veľmi dobre viete. Nestačí o tom vykrikovať v našich poslaneckých laviciach, ale treba vytvárať priestor v európskych orgánoch, v európskych štruktúrach na to, aby sa potreby a záujmy malých štátov Európskej únie stali predmetom  pozornosti a aby boli zodpovedajúcim spôsobom ich potreby a záujmy v európskych dokumentoch rešpektované. Pokiaľ ale viem, keďže na súčasný text zmluvy dalo podpis všetkých 27 premiérov členských štátov, tak pravdepodobne tej drvivej väčšine Európskej únie tento dokument vyhovuje. A viete veľmi dobre, že tá obrovská zodpovednosť, ktorá stojí na Slovensku, stojí na tom, že jeden nesúhlas členského štátu spôsobuje, že celá zmluva padá. A toto si neuvedomovať znamená potom naozaj nerešpektovať elementárne zásady medzinárodnej politiky aj malého národného štátu a nechápanie jeho záujmov. A ešte jeden posledný technický detail. Pán Kukan, u ktorého som zvyknutý na zodpovedné vyhlásenia, ktoré zodpovedajú jeho politickej kariére, tu povedal, že predsa nie je problém, ak tento dokument neschválime, tak ho budeme schvaľovať niekedy inokedy. Vážení kolegovia, veď to je nezmysel. Tieto diskusie sa tu otvárajú. Ale chcem sa vás ešte raz spýtať: Ak Národná rada, povedzme, dneska neschváli tento dokument, tak čo napíšeme do Európskej únie? Buď pošleme tam uznesenie o schválení, alebo napíšeme, že však možno to schválime niekedy v budúcnosti? Vážení kolegovia, aké sú to nezmysly, že Národná rada môže o tom hlasovať niekoľkokrát a podobne? Národná rada o tom hlasuje, uznesenie je prejav vôle Národnej rady Slovenskej republiky a tento prejav vôle sa odovzdáva k dispozícii ako stanovisko Slovenskej republiky orgánom v Európskej únie. Toto tvrdenie nepochopiť jednak znamená hazardovať so svojou odbornou profesionalitou alebo na druhej strane potom je to účelové, ale potom je to mimoriadne nezodpovedné. Takže naozaj je potrebné, aby tieto veci tu zazneli. Veľmi pekne vám ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)