P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2002-05-28):
M. Mesiarik, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené poslankyne, poslanci, v prvom čítaní som upozornil na dôležitosť a význam tohto zákona, ktorý završuje na jednej strane, alebo ak chcete, spúšťa reformu v takej významnej a citlivej oblasti, ako je sociálne poistenie alebo sociálna oblasť. Chcel by som zdôrazniť, že je to zákon na niekoľko generácií a bolo by nesprávne, keby sme nie celkom dostatočne premysleli každú jednu maličkosť, každý jeden paragraf tohto zákona, keby sme ho nedopracovali tak, aby sa nemusel opäť za niekoľko mesiacov meniť. Vychádzajúc z tejto myšlienky dovolím si predložiť Národnej rade niekoľko pozmeňujúcich návrhov. Predovšetkým navrhujem, aby v § 40 a v § 70 boli stanovené minimálne výšky nemocenského poistenia a minimálna výška dôchodkového zabezpečenia. Ide o to, že ak by mal tento zákon platiť dlhú dobu, vieme dobre, že sme v reforme, v transformácii ekonomiky, vieme dobre, že máme ďaleko ešte k stabilizácii finančnej a môže sa stať, že na účet, na ktorý si budem odkladať, alebo občan si bude odkladať svoje prostriedky, bude znehodnocovaný infláciou, devalváciou, negatívnymi vplyvmi ekonomiky, a preto si myslím, že bude správne a dôležité, aby bola stanovená minimálna výška nemocenského, ktorá by nemala presiahnuť životné minimum a takisto minimálna výška starobného dôchodku, ktorý by nemal presiahnuť, alebo nemal by byť nižší ako životné minimum. Ide o to, ak chceme, aby ekonomickými dopadmi nebol znehodnotený dôchodok, musíme touto formou zabezpečiť pre toho poistenca, ktorý bude brať dôchodok o 20-30 rokov, že nepríde o tieto prostriedky a nemôže sa mu stať, že na dôchodku alebo v nemocenskom postavení nebude môcť ani vyžiť, pretože nebude to ani minimum. Tretí návrh, ktorý navrhujem, v § 73 vložiť nový odsek za odsek 1, podľa ktorého by mal poistenec nárok na invalidný dôchodok aj vtedy, ak sa stal invalidným pred dovŕšením veku, v ktorom sa končí povinná školská dochádzka, a nemohol byť preto zamestnaný vôbec alebo po dobu potrebnú pre nárok na tento dôchodok a dosiahol vek 18 rokov. Chcem zdôrazniť, že navrhujem, aby sa tu zachoval doterajší systém podľa § 33 zákona 100/1988 o sociálnom zabezpečení, aby invalidný dôchodok v mimoriadnych prípadoch, ktorý umožňuje poberanie invalidného dôchodku, a je pre tú skupinu občanov, ktorí nemohli byť z dôvodu ťažkého zdravotného postihnutia vôbec zamestnaní. Som toho názoru, že zrušenie inštitútu invalidita z mladosti, ako je to navrhované v zákone, ktorý rieši týchto občanov, ktorí trpia závažnými chronickými ochoreniami už z detstva, ktorí sa stali invalidnými úrazom v detstve, teda pred dovŕšením plnoletosti, bude viesť k zníženiu kvality života týchto ľudí alebo tejto skupiny ľudí. Myslím si, že situácia v spoločnosti nie je ešte taká, aby všetci občania, aj so závažnými chronickými ochoreniami získanými v detstve, mali vytvorené podmienky na dôstojný a pokojný život, na pracovné uplatnenie, a preto som toho názoru so skupinou poslancov, že treba zachovať, aspoň na prechodnú dobu tento, by som povedal, vývoz invalidity z mladosti. Samozrejme, druhým riešením tohto bodu je, ako som navrhol v spoločnej správe, návrh výboru pre sociálne veci a bývanie, aby sme to riešili potom v budúcnosti. Myslím si však, že bude rozumnejšie vyriešiť to pri schvaľovaní tohto zákona. V bode 4 navrhujem v § 80 za odsek 7 vložiť nový odsek 8, ktorý navrhuje, aby sa nová právna úprava v tejto oblasti vzťahovala aj na vdovcov, ktorí ovdoveli v predchádzajúcom období a ku dňu účinnosti tohto zákona spĺňajú podmienky stanovené priamo v zákone. Ide teda o skupinu občanov, vdovcov, ktorí, zdá sa, že by mohli byť diskriminovaní takýmto schválením takéhoto znenia, ktoré je v návrhu zákona, a vieme dobre, že tieto dôchodky, aj keď ich valorizujeme spolu s ostatnými dôchodkami, sú tak nízke, že je problém vôbec zabezpečiť životné minimum pre túto skupinu ľudí. Chcem pripomenúť, že táto časť občanov sa obrátila aj petíciou na Národnú radu i na rezort, a výsledkom toho je, že po vzájomnej konzultácii navrhujem túto zmenu v zákone o sociálnom poistení. Môj posledný návrh, pritom je to jeden z najdôležitejších z týchto mojich návrhov, je to, aby sme v novom zákone o sociálnom poistení, ktorý hovoríme, že vytvára nový vzťah, je to reforma, aby sme, preboha, nezakladali zase nespravodlivú diskrimináciu medzi štátom a ostatnými poistencami, pretože opätovne v tomto zákone sa natvrdo navrhuje, aby štát platil 7 % z vymeriavacieho základu za svojich poistencov a ostatní platia 21,6 % vymeriavacieho základu. Ja viem, že štát nemá prostriedky, ja viem, že je tu problém dostatočného finančného zabezpečenia štátneho rozpočtu, ale chcem upozorniť, ak opätovne v novom systéme budeme pokračovať v tom, čo doteraz, že štát bude platiť jednu tretinu za svojich poistencov, a vyzerá, že čím ďalej, tým bude viac poistencov štátu, tak nikdy nevyriešime finančnú situáciu v Sociálnej poisťovni a o päť, o desať rokov pri tomto postupe, aký sa navrhuje zo strany vlády, budeme tam, kde sme dnes so Sociálnou poisťovňou, že bude veľa poistencov a málo finančných prostriedkov. Preto prosím, aby ste tieto návrhy zvážili. Ďakujem.