Nicholsonová, Lucia, poslankyňa NR SR (2015-10-21):
Ďakujem. Najprv k vášmu prejavu, pán minister. Ja si myslím, že malí a hlúpi ľudia bývajú často arogantní. Ja si o vás nemyslím, že vy ste hlúpy, ale myslím si, že nemáte argumenty, a preto ste sa uchýlili k tomu, že budete urážať, že urazíte Martina Poliačika, že urazíte mňa, že na tlačovke poviete, že keď ešte raz si Nicholsonová s Poliačikom zorganizujú tlačovku, tak sa s nimi prestanete baviť. Dnes to veľkodušne beriete späť. Vy si myslíte, že my sa s vami baviť chceme? Vy ste ten, čo máte odpovedať na naše otázky, nie naopak. Keď ste si nevšimli, tu je parlamentná demokracia, vy zodpovedáte nám, vy zodpovedáte dokonca mne, nie ja vám, pán minister, a ešte chvíľu to tak bude. Chcem vám povedať, že ten váš arogantný prejav sme nepočúvali iba my tu v sále, ale počúvali to tam vonku učitelia, ktorí mi píšu. A píše mi veľa z nich a píšu mi rôzne veci, ktoré tu nemôžem všetky čítať, pretože by som mohla uraziť ctenú Národnú radu, ako som ju už raz bola urazila v minulosti, keď som si dovolila sem priniesť názory občanov, bola to pani podpredsedníčka Laššáková, ktorá ma vtedy stopla. Ale presne, ako hovoril kolega Martin Chren, tí ľudia vonku, čo vás počúvali, čo robia v školstve dlhé roky, majú pocit, že vy ste asi z iného sveta. Ja im na to odpisujem, že nie, vy nie ste z iného sveta, vy ste len prešli tou Ficovou marketingovou školou a triete sa tu ako had o veci, na ktoré sa vás nikto nepýtal. Na ktoré sa vás nikto nepýtal. Pretože vaše odvolávanie je o niečom úplne inom, ako o tom, o čom ste vy rozprávali. Poviem vám niečo k tomu vášmu chválenkárstvu v troch bodoch a reagovať budem nie ja, ale prostredníctvom mňa tí ľudia, ktorí to teraz pozerajú v priamom prenose. Pretože pokiaľ hovoríte o tom, ako robíte veľké poriadky vo vysokých školách, tak ja vám poviem, čo vám píše jeden z učiteľov z vysokých škôl: „Osobným zlyhaním Draxlera a nepodpísaním akreditačných spisov vystavil minister vysoké školy obrovskému problému, kedy hrozia dokonca žaloby na niektoré vysoké školy. Sám si stanovil termín 21. september a sám ten svoj vlastný termín nedodržal.“ Druhá vec. Chválite sa rozširovaním kapacít škôlok. Pán Rudolf Lahkovič vám píše: „Spýtajte sa ministra, či je naozaj presvedčený, že či 23 mil. v rámci tzv. sociálneho balíčka na zvyšovanie kapacít preplnených materských škôl je lepšie riešenie, ako zrovnoprávnenie vo výške príspevkov na súkromné škôlky, ktoré by v takom prípade boli pre rodičov tiež zadarmo. Bolo by to lacnejšie, vytvorilo by sa viac miest v škôlkach. A stačí mu navštíviť akúkoľvek súkromnú škôlku, aby videl, o koľko je vyššia kvalita vzdelávania oproti štátnym škôlkach, ktoré sa stali pri preplnených triedach len skladiskom detí.“ A pýta sa: „Má minister pripravený plán privatizácie kontajnerových škôlok alebo ide hlavne o zákazky zo štátneho rozpočtu, ktoré sú zaujímavejšie ako investície do platov učiteľov alebo zdravotníkov?“ Pani Saskia Repčíková sa chce vyjadriť k duálnemu vzdelávaniu, o ktorom toľko rozprávate, ktorým sa toľko chválite, nielen vy, ale aj pán premiér. Odišiel, že? Super. Pani Saskia Repčíková píše: „Zákon o duálnom vzdelávaní fatálne zlyháva, slúži iba VÚC, aby likvidovali nepohodlné stredné školy. Len v Banskobystrickom samosprávnom kraji nepovolili v budúcom školskom roku otvoriť ani jednu prvú triedu v deviatich z 19 súkromných stredných škôl. Tým ich prakticky zlikvidujú. Medzi jeho vlastnými školami však nie je ani jedna, ktorej by zakázali otvoriť čo len jednu triedu. Tento zákon sme pripomienkovali už aj za ministra Čaploviča, za ministra Draxlera prešiel nanovo v znení, ktoré ešte viac umožňuje samosprávnym krajom likvidovať školy, samozrejme, súkromné. Situácia sa opakuje už tretí rok a je stále horšia, stále viac súkromných škôl VÚC-ky zatvárajú. Minulý rok to bolo 16 na celom Slovensku, tento rok zatiaľ v jednom jedinom kraji 9 a čakáme na ďalšie kraje a ďalšie VZN, kde hrozí rovnaká situácia. Ako jej chce pán minister zabrániť?“ Tak toľko učitelia, ktorí vás pozerali. A teraz sa pozrime na to, o čom ste rozprávali. Po prvé, čo presne myslíte tým, keď hovoríte, že si máme počkať na to, ako skončí vyšetrovanie v tej trestnej veci podvodu? Čo presne tým chcete povedať? Vy vidíte do toho vyšetrovania? Z akého titulu vy vidíte do toho vyšetrovania? Vy ste minister školstva, vy nie ste minister vnútra, vy nie ste ten vyšetrovateľ! Pokračuje vyšetrovanie vo veci, ja sa pýtam, prečo už teraz sa snažíte primäť našu pozornosť k tomu, že ako jediný vinný z toho vyjde ten človek, ktorého prezumpciu neviny nerešpektujete od začiatku? Sedí tam hore, volá sa Jozef Kováč, vyhodili ste ho na ulicu a dnes sa ho snažíte zastrašovať, pretože toto, čo ste povedali, nebolo nič iné, iba jeho zastrašovanie. Buďte ticho, počkajte si na trestnoprávne konanie a uvidíte, že ten človek na tom zadrie. Ja sa pýtam, ako je to možné? Ako je to možné v jednom právnom štáte, ako je to možné od ministra školstva? Kde to sme? To sa vám máli, ako zastrašujete jednotlivých riaditeľov škôl, ktorí nebudú a nechcú rozprávať o tom, že ste nenaplnili projekt za 400-tisíc eur? K tomu sa ešte vrátim. Po druhé, peniaze sa zadržali, toto ste použili, túto formulku ste použili, peniaze sa zadržali ešte krátko na to, ako boli odoslané. Áno, a ja sa pýtam, kto ich zadržal? Kto bola tá osoba v rámci celého MPC a v rámci ministerstva školstva, kto zadržal tie peniaze 20. augusta, 18. boli poslané, nie, 19. augusta, kto písal e-mail do predmetnej banky, aby tie peniaze boli zadržané? Bola to riaditeľka MPC? Nie. Boli ste to vy? Nie. Bol to niekto z vašich podriadených? Nie. Viete, kto to bol? Bol to Jozef Kováč, on jediný konal, on jediný konal z celého MPC, napísal ten predmetný e-mail, máme ho k dispozícii, môžte si ho ísť pozrieť, pán sedí hore na balkóne, kedykoľvek vám ten e-mail ukáže. Ďalšia vec. Prečo ste prepustili Kováča, ja sa vás to pýtam neviem po koľký raz, prečo ste prepustili Kováča, neprihliadajúc na prezumpciu neviny? Vtedy nebola v závere žiadna kontrola, tam neprebehla žiadna kontrola, kým ste Kováča prepustili. Na základe čoho ste ho prepustili? Na základe tvrdenia generálnej riaditeľky MPC, vašej nominantky, ktorá je podpísaná na každom jednom príkaze platobnom? Operujete tým, že jeho meno niekde figuruje. Kde figuruje? Ukážte mi ten papier, my sme na tlačovke ukázali všetky platobné príkazy, na základe ktorých bolo prevedených 460-tisíc, nikde nie je meno Jozefa Kováča, ale všade je meno generálnej riaditeľky, ktorú ste tam dosadili vy. Prečo ste nepočkali na výsledky kontroly pri pánovi Kováčovi? A pristavme sa ešte pri tom, o čom bola tá vaša kontrola? To akože, vážení kolegovia, predstavte si túto situáciu, ja som minister, mám fajn kamošku Kapucianovú, ktorú síce prepustili z ministerstva školstva za hrubé porušenie pracovnej disciplíny, ale potrebujem ju, ale potrebujem ju ako bieleho koňa napríklad, napríklad. Zoberiem ju, za trest, že hrubo porušila pracovnú disciplínu na ministerstve školstva, ju dosadím za generálnu riaditeľku MPC a zrazu sa tam udeje prúser a ja tam posielam moju vlastnú kontrolu. To nie je nezávislý kontrolór, to je môj kontrolór z ministerstva školstva, ktorého ja platím, a odo mňa závisí jeho ďalší osud. A pošlem ho akože kontrolovať inštitúciu, ktorú riadi moja nominantka. Prosím vás, čo si vy sľubujete od takejto kontroly? Toto je nezávislá kontrola? Na takúto kontrolu ste sa mali radšej vykašľať! Ďalšia vec. Ja opakujem všetkým, ako tu sedíte, podpis Jozefa Kováča nie je na žiadnom krycom liste. Na žiadnom. Sú tam podpísaní ľudia, ktorí priamo riadili ten národný projekt. A čerešnička na torte je vždy pani Kapucianová. Tvrdíte, že pán Jozef Kováč vám neposielal žiaden list. Nuž pán Jozef Kováč bol vtedy ekonóm na MPC a nie on vám toho ešte 20. 8. neposielal list, ale posielala vám to generálna riaditeľka Kapucianová. A ja som ten list videla na vlastné oči. A písal ho pán Kováč. Vy ste si vyžiadali tento list, lebo ste chceli byť informovaný o tom, ako zmizlo 460-tisíc, a vy ste tú podrobnú informáciu dostali. A tá podrobná informácia hovorila okrem iného aj o tom, že pán Kováč, ktorý s riadením projektu nemal nič, urobil jednu jediný vec, za ktorú ste ho popravili, jednu jedinú vec, že preposlal ten e-mail s tým falošným číslom banky na kompetentných ľudí, ktorí to mali preveriť a na základe toho mali iniciovať vytvorenie dodatkov k zmluve. Čo sa s tým už ďalej dialo, nie je problém Jozefa Kováča. A o tomto ste vedeli. Že ste na tento list neodpísali? No neodpísali. Neodpísali, vy ste sa len pričinili o to pritlačením generálnej riaditeľky k múru, aby odvolala pána Kováča, pretože niekoho ste prepustiť museli, aby bolo ticho, aby sa nepozeralo nie na tých 460-tisíc, ale na tie miliónové projekty, na ktorých sedí pani Kapucianová a celé MPC. K vašej vnútornej kontrole som povedala. K počítaču. Poďme, prosím vás, k počítaču. Vy tvrdíte, že teraz má polícia počítač pána Kováča? 20. augusta, keď došiel do svojej kancelárie, ešte nebol vtedy prepustený z MPC, si našiel namiesto počítača káble. Viete, kto mu zobral ten počítať? Na príkaz generálnej riaditeľky to bol právnik z MPC, ten právnik, ktorý ho o pár dní neskôr vyprevadil z budovy MPC s tým, že sa do nej už nikdy nemá vrátiť, že je tam persona non grata. A ten právnik mu povedal, že má jeho počítač. Preto keď mi vy dnes tvrdíte, že máte nejaké meno pána Kováča na nejakom papieri, ktorý ste doteraz neukázali, ja vám tvrdím, že za tých 5 dní, čo bol pán Kováč prepustený a čo ten počítač ležal v kancelárii generálnej riaditeľky u jej právnika, ste mohli vygenerovať čokoľvek. Čokoľvek. A myslím si, že presne o toto vám išlo, a preto dnes strašíte tým, preto predikujete, že v trestnoprávnom konaní to bude zase Kováč, ktorý odvisne. Preto to hovoríte, pretože o tom viete. Pretože viete, prečo generálna riaditeľka nechala zadržať počítať pána Kováča. Ekoiuventa, Ekoiuventa. Sťažujú sa, prosím vás, nesťažujeme sa my, aby bolo jasné, sťažujú sa občianske združenia, sťažujú sa na váš prístup. Sťažujú sa na to, že prídu na stretnutie s vami, vy arogantne otvoríte dvere a opýtate sa: „No už viete, čo urobíme s tou IUVENTOU? Prišli ste s nejakým konkrétnym návrhom?“ A oni povedia: „No nie, pretože ako my nemáme žiadne nejaké merateľné ukazovatele, na základe čoho by sme mali ten projekt urobiť.“ A vy im na to poviete: „No, tak to bude veľmi krátke stretnutie.“ A tým sa stretnutie končí. Ale poďme späť k tomu projektu, pretože ja som vám, ja som vám spomínala, že mám k tomu nejaké ďalšie informácie a tie informácie sú takéto. Celý ten národný projekt mala zabezpečovať firma Kvant, hej? Pretože my sa tu teraz všetci krútime okolo toho, že ubziklo nejakých 460-tisíc, kam tie peniaze išli, kto ich mohol zastaviť a proste neviem čo. Ale pozrime sa na to, kto je firma Kvant, ktorá mala celú tú zákazku zabezpečovať, ktorá bola vybratá vo verejnom obstarávaní. Firma Kvant, kolegovia, sídli v Matematicko-fyzikálnej fakulte. V jej priestoroch. Firma Kvant je veľmi známa v školstve. Veľmi. Ona vyhráva veľa verejných obstarávaní. Poviem vám, čo robí predovšetkým firma Kvant. Konštrukcia, výroba, úprava prístrojov v oblasti fyzikálnej elektroniky, optiky a didaktických pomôcok. Firma Kvant robí merania a expertízne rozbory v oblasti fyzikálnej elektroniky a optiky. Okrem toho poskytuje poradenskú a lektorskú činnosť v oblasti fyzikálnej elektroniky a optiky. A teraz strih, je verejné obstarávanie na dodanie hygienických balíčkov pre rómske deti – a vyhrá to firma Kvant. Nezdá sa vám to divné, že firma, ktorá rieši veľké stroje v oblasti optiky a fyzikálnej elektroniky, zrazu ide zabezpečovať zubné kefky pre rómske deti v osadách? Nie je to divné? V takom veľkom objeme? A zrazu príde niekto falošný a povie, že, hej, nám sa zmenilo číslo. A prebehne kauza v médiách, na čo sa ozvú ľudia priamo z Kvantu, aby povedali, že, viete, čo je divné, nám sa to stalo už v minulosti. Už v minulosti sa nám niekto nabúral do systému a posielal nejaké falošné čísla. Nie je celá táto firma Kvant divná? My sa naozaj pohybujeme v rovine akože pána Kováča, odvolávania, neodvolania. Ja chcem vedieť, čo sa v skutočnosti deje na MPC, ktoré zastrešuje veľké národné projekty! Ja chcem vedieť, prečo firma, ktorá rieši vážnu techniku a poskytuje lektorskú činnosť na Matematicko-fyzikálnej fakulte, zrazu bude dodávať vreckovky pre rómske deti v osadách. A vrcholom všetkého je to, že, ako som povedala, mám čiastkové informácie o tom, že niektoré školy v rámci tohoto projektu žiadne balíčky nedostali. Tie deti tie balíčky nedostali. Keď som ich prosila, prosím vás, však budem o tom rozprávať v parlamente, môžem spomenúť? Nie, prosím vás, nie. Lebo zriaďovateľ. Akože žijú v obrovskom strachu. A vidíte, nájde sa jeden konkrétny človek, ktorý mi napíše, že namiesto veľkých hygienických balíčkov, ktoré mali pomôcť rómskym deťom prežiť školský rok, dostali zubnú kefku, zubnú pastu a mydlo za státisíce eur. Za státisíce eur. Tak ja ho obratom žiadam, prosím vás, povedzte mi meno, chcem meno. A on mi napíše toto: „Viete veľmi dobre, v akom stave je východ Slovenska. Dokonca určite viete aj to, v akom stave je celé Slovensko. V skratke. Kto nie je v SMER-e – SD, nemá šancu na normálnu prácu. Moja partnerka je psychológ, má dve vysoké školy, je bez šance získať normálnu odbornú prácu. V psychologicko-poradenských centrách nie je šanca, pretože kľúčom je kontakt na starostu alebo nejakých poslancov či VÚC hlavne zo SMER-u. Školy nemajú pre psychológov vyčlenené peniaze.“ Preto nemôžete chcieť po človeku, ktorý bude o mesiac bez práce, aby špecifikoval, o akú konkrétnu školu ide. Toto je vaša vizitka. Toto je vaša vizitka a pri takomto strachu sa strašne ľahko vládne a strašne ľahko sa tuneluje. A k tomuto sa pán minister nevyjadril. Ani len slovom sa k tomu nevyjadril. Len to zosmiešnil. Spolu s nami zosmiešnil všetkých tých odborných pracovníkov, ktorí pracujú na tom projekte za 9-tisíc ročne, a zabudol opomenúť všetkých tých akože manažérov, ktorí majú 40-tisícové platy ročné z tohto národného projektu. Ukončím to jednou veľmi milou vecou, ktorú poslala pani Martina Lecká. Odkazuje smerákom toto: „Mohli by ste pánom smerákom odkázať, aké majú super heslá na plagátoch, citujem: „Robíme pre ľudí.“ Pripomenulo mi to jeden vtipný príbeh, ktorý mi rozprával manžel. V Leviciach je jedna čínska reštaurácia, v ktorej hrozne varia. O obsluhe ani nehovorím. Manžel stretol majiteľa reštaurácie, Číňana, v Kauflande, ako kupuje najlacnejšiu a najhoršiu slivovicu, akú mali. Manžel sa ho pýta: ʺTo čo si kupuješ, aký alkohol?ʺ A Číňan mu hovorí: ʺVšak to nie je pre mňa, to je pre ľudí.ʺ Tak mi to heslo smerákov prišlo smiešne. Že aj oni to tak vlastne robia, keď sa pozriem na to, ako to tu na Slovensku všetko funguje. So srdečným pozdravom.“ (Potlesk.)