Kažimír, Peter, minister financií SR (2016-10-12):
Ďakujem veľmi pekne. Návrh tejto novely zákona vznikol na základe iniciatívy Národnej banky Slovenska. Zákonodarnú iniciatívu potom prevzal samozrejme rezort financií. Za obdobie posledného roka dosiahol podľa Národnej banky Slovenska medziročný rast spotrebiteľských úverov až pätnásťpercentný nárast. Je nevyhnutné, aby bol rast objemu spotrebiteľských úverov postavený naozaj na zdravých a udržateľných základoch. Veritelia poskytujú spotrebiteľské úvery často výlučne s účelom dosahovania zisku bez zhodnotenia možnosti spotrebiteľa splácať tento úver. Návrh zákona je teda reakciou na snahu hlavného orgánu dohľadu – Národnej banky o väčšiu kontrolu v oblasti poskytovania spotrebiteľských úverov. Cieľom návrhu zákona je zabrániť preúverovaniu sa spotrebiteľov a to prostredníctvom napríklad nástrojov, ako je stanovenie ukazovateľa schopnosti spotrebiteľa splácať spotrebiteľské úvery, ide o tzv. scoring klienta. Ide o stanovenie limitu na lehotu splatnosti, stanovenie požiadaviek na predkladanie dokladov a overovanie údajov o príjmoch spotrebiteľa, zohľadnenie zníženia príjmu spotrebiteľa, najmä z dôvodu očakávaného začatia poberania starobného dôchodku. Prijatím návrhu sa dosiahne rozšírenie uplatňovania týchto pravidiel nielen na banky, tak ako tomu v istej miere už bolo samozrejme aj dodnes, ale aj na tzv. nebankovky, ktoré majú veľký podiel na trhu spotrebiteľských úverov. Chcem povedať, že tento zákon naozaj veľkým spôsobom reaguje na dynamiku tzv. súkromného zadlžovania. V médiách sa často dočítate a nepochybujem, že aj tu vystúpia poslanci, ktorí sa budú zaoberať alarmujúcim stavom, povedzme, v tejto oblasti. Ja chcem povedať, že z pohľadu hodnotenia medzinárodného posúdenia Slovensko ani v oblasti verejného zadlženia, tak ako to tu radi hlavne opoziční poslanci podkladajú, nepatrí určite k problémovým krajinám. Skôr naopak, patríme ku krajine, ktorá má, patríme možno k prvej tretine najmenej zadlžených krajín, v Európe určite. A z hľadiska domácností sme na tom ešte lepšie a zodpovedá to samozrejme mentalite Slovákov, ktorá v zásade fundamentálne je daná tomu, že je položená na tom, že sa bezhlavo Slováci akosi nevrhajú do priepasti zadlžovania. Ale je pravdou, že sme v generačnom posune, sme v kopírovaní modelov, kultúrnych modelov, kde všetko sa blyští a je, proste vonia a všetko sa dá kúpiť. Takže treba asi, asi uznať, že tento model mentálneho správania sa aj na Slovensku mení a že tu máme dynamiku zadlžovania domácností, ktorej, ktorá musí vzbudiť pozornosť. A toto je presne naša reakcia. Takže akceptujem kritiku hrozby o tom, že to samozrejme zhorší prístup peňazí, ľuďom k peniazom a podobne, len na druhej strane je presne to, o čom tu častokrát hovoríte, a to je to, že ľudia často sú bezhlavo ochotní sa upísať diablovi z pohľadu toho, že sú schopní vlastne celý svoj majetok prehajdákať pre to a zaviazať sa vlastne k splácaniu úverov alebo zaručiť dom svojej starej mamy za to, aby sa nejako realizovali. Je to pre nás dôležité riešiť, samozrejme nie z takého politického, populistického hľadiska, ale z pohľadu toho, aby sme predišli, predišli v budúcnosti pasci, ktorú, ktorá by mohla tvoriť naozaj také sociálno-ekonomické napätie. A samozrejme sme aj naozaj v situácii veľmi nízkych úrokových sadzieb, kde naozaj, a nech to neberú finančné inštitúcie ako nejaké obvinenie, ale je to proste realita, kde ten súboj o klienta je obrovský a súboj o poskytovanie služieb a produktov je takisto obrovský, lebo to je vlastne cieľ, je to spôsob ako dosahovať zisk. No a keď toto skombinujeme, na jednej strane lepšiu ekonomickú situáciu, lepšiu situáciu na trhu práce a trend nie strácania práce, ale, naopak, vyšších nominálnych miezd a toho, že si vlastne človek môže prejsť z roboty do roboty bez toho, aby sa obával, že o robotu príde, keď to skombinujeme s tým, že je tu krutá konkurencia na trhu s poskytovaním finančných služieb a ešte aj ukrutne nízke úroky, čiže banky, nebankovky sa predbiehajú v tom, aby nalákali klienta, tak toto sú vlastne, je snaha, snaha stanovenia formálnych pravidiel na to, aby sme tomu trošku dali nejaký, nejaký poriadok. To je celé. Nevychádzame z premisy, že sme schopní zachrániť jedinca, ak sa ten jedinec zachrániť nechce, lebo myslím, že k tejto téme sa mnohokrát vrátime aj pri mnohých iných témach, ako je hazard a ďalšie a ďalšie veci. Takže je to naozaj podľa nás technokratická reakcia na situáciu, ktorá nie je katastrofická, nie je nejak strašne vážna z hľadiska porovnania naozaj medzinárodného, ale je tu proste trend, ktorý máme povinnosť si všímať. Ďakujem pekne.