P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2001-12-05):
O. Keltošová, poslankyňa: Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Vážená pani ministerka, kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som na úvod sa pripojila k tomu, čo povedal môj predrečník, že takéto prerokovávanie štátneho rozpočtu je skutočne nedôstojné. Ja som v parlamente od roku 1990, zažila som chvíle v opozícii aj v koalícii a takéto zastúpenie členov vlády považujem za škandalózne. Napokon viackrát som sa vyjadrila k vystupovaniu niektorých členov vlády. Poviem konkrétny príklad, čo je pre mňa neprípustné, neetické. Keď členovi vlády neprejde určitý návrh alebo nejaké paragrafy vo vláde, tak príde bezostyšne do parlamentu a dá to ako poslanecký návrh za chrbtom vlády, viď posledná vládna novela zákona o zamestnanosti, kde jednoducho pán poslanec Andrassy predniesol ako svoje vlastné poslanecké návrhy to, čo pánovi ministrovi vo vláde neprešlo. Takže ja sa nečudujem, že je takýto záujem o prerokovávanie takto vážneho návrhu zákona akým zákon o štátnom rozpočte bez sporu je. Chcem veľmi takisto tézovito povedať, že to, čo teraz pred vami predostriem, prosím, aby ste brali ako upozornenia. Berte to podľa možností bez politiky, pretože si myslím, že mám určité skúsenosti za tie roky a vidím riziká v štátnom rozpočte tak, ako sú dnes napočítané, najmä pokiaľ ide o mieru nezamestnanosti v roku 2002, aj keď v tomto návrhu rozpočtu už je projektovaná na 18,9 % podľa ministerstva financií. Máme k dispozícii návrh rozpočtu Národného úradu práce, ktorý hovorí o vyššej miere nezamestnanosti. Neviem, prečo by sme si tu mali maľovať naružovo, že tá miera nezamestnanosti bude len 18,9 %. Ja viem, že opticky to vyzerá lepšia ako 19 %, ale je to nereálne. Čo vidím ako veľmi vážne riziko, je to, že v porovnaní s rokom 2001 sa výrazne znižujú účelové dotácie zo štátneho rozpočtu práve na riešenie zamestnanosti dlhodobo nezamestnaných prostredníctvom verejnoprospešných prác a mladých ľudí, absolventov škôl. Na to v tomto roku bolo 1,6 mld. a na budúci rok má byť len 904 mil. Ja sa pýtam, na čo boli všetky tie plamenné reči o tom, ako treba pomôcť absolventskou praxou, ako treba pomôcť dlhodobo nezamestnaným, keď v podstate sa tuná znižuje dotácia zo štátneho rozpočtu oproti súčasnému roku o takmer 600 mil. korún. Obávam sa, že ekonomika ani v roku 2002 nebude generovať nové pracovné miesta, a preto si myslím, že v návrhu štátneho rozpočtu sa mal vytvoriť minimálne taký priestor na podporu zamestnávania týchto rizikových skupín, ako to bolo v roku 2001. Vysoká miera nezamestnanosti v podmienkach reštrikcie dotácií zo štátneho rozpočtu na riešenie týchto skupín nezamestnaných sa odrazí ale aj ďalej na sociálnej situácii obyvateľstva, stúpne počet sociálne odkázaných občanov, ale aj na finančnej pozícii verejnoprávnych fondov, najmä Sociálnej poisťovne. Myslím si, že to, že sa bude udržiavať, a ministerstvo financií a vláda s tým zrejme počíta, vysoká miera nezamestnanosti, bude sa premietať, samozrejme, aj do požiadaviek voči štátnemu rozpočtu v dávkach sociálnej pomoci. Samotný návrh štátneho rozpočtu priznáva, že príjmy, ktoré sú rozpočtované, sú údajne „na hranici reálnej dosiahnuteľnosti“. V prípade ich nedosiahnutia v tej rozpočtovanej výške pri dodržaní rozpočtovaného schodku 37 mld. korún toto neplnenie príjmov môže vážne ohroziť aj realizáciu výdavkov. A teraz hovorím o výdavkoch, ktoré majú obligatórnu povahu. Takisto mi nie je celkom jasné, či tieto nadhodnotené príjmy zo štátneho rozpočtu z titulu transformácie štátnych fondov, kde sa ráta s príjmom 5,5 mld. korún, sú reálne, či to zasa nie je len taký zastierací manéver a za každú cenu udržanie schodku. Skôr by som povedala, že je tu tendencia nadhodnotenia príjmov, a preto, pani ministerka, nie je pre mňa celkom logické a ani pochopiteľné predpokladanie, že ďalej sa budú znižovať príjmy z cla. Predpokladá sa, že v tomto roku to bolo 3,9 mld., na budúci rok to bude o 1 mld. korún menej. Nie je mi jasné, kde a ako sa prejavujú tie proklamované opatrenia na zefektívnenie výberu ciel. V návrhu štátneho rozpočtu sa opäť uvažuje s použitím jednorazových a neopakovateľných príjmov z výnosov privatizácie. Ako jediné pozitívum vidím použitie týchto výnosov spomínaných 55 mld. korún na reformu dôchodkového poistenia. Dúfam, že vláda svoje slovo dodrží. Po ukončení privatizácie neviem posúdiť, ako bude ďalšia vláda realizovať sľubované reformy, či je to v oblasti zdravotníctva, školstva a ďalších sektorov. Napokon aj v tej výdavkovej oblasti tento návrh štátneho rozpočtu priznáva, že sa výraznejšie nepokročilo v reformách. Spomínané reformy v zdravotníctve, v školstve aj sociálnom poistení čakajú zrejme na ďalšiu vládu. Ďalšie riziko, ktoré vidím, je riziko v dávkach sociálnej pomoci, v kapitolách krajských úradov. Ak sa splní predpoklad ministerstva práce, že v súvislosti s rastom nezamestnanosti vzrastie, samozrejme, aj počet poberateľov dávok sociálnej pomoci, tieto dávky prekročia sa až o 4 mld. korún, tak už dnes vieme, že v druhom polroku na tieto dávky sociálnej pomoci budeme potrebovať ďalšie 2 mld. korún oproti navrhovanému rozpočtu. Ja chápem, že rok volebný je pre každú vládu dôležitý, ale považujem za neseriózne, ak sa navrhuje už dnes plošné vyplácanie prídavkov na deti a zvýšenie rodičovského príspevku na druhý polrok roku 2002. A tu je pre mňa ten dátum dosť zvláštny, pretože najprv sa hovorilo, že tieto dávky, či sú to prídavky na deti, teda pre všetky deti a zvýšenie rodičovského príspevku, majú mať účinnosť od 1. 7. Už dnes sa hovorí, že by mali mať účinnosť od 1. 10., lebo nie sú peniaze. Ja chápem, že treba ísť s niečím do volieb, že treba povedať, že my sme to navrhli, ale je to vlastne úloha pre novú vládu. Obávam sa, že 1. 10. nová vláda ešte ani nebude zostavená, ale plnenie bude musieť začať. Nevidím to reálne. Myslím si, že netreba občanom sľubovať nesplniteľné, napriek tomu tento rozpočet to navrhuje. Na záver by som chcela povedať v súvislosti s rozpočtom Národného úradu práce, kde vláda uvažuje o takmer 100 mil. korún menej dať do garančného fondu. Garančný fond, ako viete, slúži na vyplácanie miezd, platov a ostatných náhrad zo zákona pre zamestnancov skrachovaných podnikov. Pritom pri projekte takej vysokej miery nezamestnanosti je reálne uvažovať o tom, prečo sa príjem zo štátneho rozpočtu do garančného fondu znižuje. Ja viem, že na prvý polrok to bude stačiť, ale na druhý polrok, obávam sa, vyše tých 100 mil., 135 mil. bude chýbať. Preto, nehnevajte sa, ale takto zostavený návrh štátneho rozpočtu považujem za nerealistický, aj keď viem, že by to mal byť volebný, nehovoriac o tom, že Sociálna poisťovňa nepočíta s valorizáciou dôchodkov, návrh štátneho rozpočtu namaľoval 5-percentnú valorizáciu. Mohla by som hovoriť ešte o ďalších nezrovnalostiach medzi jednotlivými návrhmi rozpočtov, medzi týmto, čo máme teraz na stole, návrhom rozpočtu Sociálnej poisťovne a návrhu rozpočtu Národného úradu práce. Myslím si však, že aj to čo som uviedla, stačí. Ďakujem.