M. Kondrót, poslanec: (2002-12-11):
To, že podvod na obyvateľstve sa vydarí v takom rozsahu, zaskočil nielen opozíciu, ale najmä SDKÚ. Stratégovia v tejto strane si uvedomili, že rozpočtová pasca v podobe veľkorysých sociálnych zákonov, ktoré nachystali budúcej vláde, ako Damoklov meč visí nad nimi samými. A tak tí istí ľudia pri moci opäť nezaváhali a sociálne sľuby, ktoré veľkoryso dali v mene budúcej vlády a ktoré sami nedokážu naplniť, teraz znovu v zrýchlenom legislatívnom procese rušia. V slovenských dejinách pravdepodobne neexistuje porovnateľný stupeň vypočítavosti, pokrytectva a perfídnosti. Pritom ide o ľudí, ktorí na každom kroku nezabudnú zdôrazniť kresťanský rozmer svojho pohľadu na svet ako i to, že vládnutie chápu ako službu, ba niekedy má človek dojem, že ju chápu snáď aj ako rehoľu. Vláda Slovenska tak ako po iné roky, tak i teraz pri zostavovaní rozpočtu na rok 2003 improvizuje. Štruktúra i konštrukcia samotného rozpočtu na rok 2003 usvedčujú vládu z toho, že počas bývalých 4 rokov verejné hospodárenie nezaznamenalo žiadnu zásadnú zmenu, ak do toho nerátame deformu verejnej správy. Tá totiž priniesla nielen administratívny chaos, ale i rast úradníkov, a teda i rast nákladov na správu vecí verejných. Ľudia pri moci trvalo drancujúci štátny rozpočet majú, zdá sa, opäť čas. V inej situácii je však rozsiahlou chudobou postihnuté obyvateľstvo. Tento rozpočet je i svedkom toho, že minulé verejné rozpočty tak nonšalantne obhajované súčasným ministrom financií len kamuflovali skutočný stav verejných financií a ich zdanlivo nízky deficit mal pôvod v nie zodpovednom hospodárení vlády, ale v metodickej ekvilibristike. Ani bleskové rušenie sociálnych zákonov však tejto štátnymi prostriedkami plytvajúcej vláde nestačilo na udržanie deficitu verejných financií v primeranom rámci, a preto sa rozhodla pre ňu o jedinom možnom kroku. Nie, táto vláda, ktorá si hovorí pravicová, nebude šetriť. Veď nakoniec aj prečo by šetrila, podvod na obyvateľstve jej už raz vyšiel, azda vyjde ešte raz. Táto vláda, ktorá nikdy nezabudne zdôrazniť, ako znížila daňové zaťaženie právnickým osobám, pod pláštikom znižovania sadzieb DPH daňové zaťaženie zvyšuje. Za nezodpovedný prístup k verejným financiám táto vláda opäť vystavila účet obyvateľstvu. I napriek barličke v oblasti očakávaného rastu daňových príjmov súvisiaceho s rastom dane z pridanej hodnoty o 8,3 mld. korún a s rastom spotrebnej dane z minerálnych olejov a z tabaku a tabakových výrobkov o 2,7 mld. korún vláda zadlží občanov Slovenska o ďalších 56,8 mld. Týmto rozpočtom vláda oficiálne nielen ukázala svoj nadradený prístup k občanom, ale i priznala, že verejné financie vykazuje evidentné znaky krízy a, čo je ešte pre občanov Slovenska dôležitejšie, že deformátori slovenskej ekonomiky o reformách za posledné 4 roky iba hovorili, ale v podstate nezačali ani jednu z nich. Ekonomický kormidelníci a premiér 4 roky vytrvalo a dookola hovorili o svetlých zajtrajškoch, o tom, ako sú naštartované systémové zmeny, ako sú reformy pripravené a podrobne rozpracované a aký blahodarný účinok to bude mať nielen na celú ekonomiku, ale najmä na verejné financie, ktoré budú definitívne ozdravené. Dnes zisťujeme, že vláda nás stále viac zadlžuje i napriek tomu, že od nás pýta stále viac peňazí. Vláda ani v tomto roku nie je schopná prijať také opatrenia v rámci štátneho rozpočtu, ktoré by podstatne zlacnili správu štátu a zabezpečili vyrovnané rozpočty v oblastiach, ktoré sú hlavným zdrojom deficitov. To, že vláda nie je schopná riešiť hlbokú spoločenskú krízu, v ktorej sa nachádzame, dokumentuje i strednodobý finančný výhľad na roky 2002 až 2005, podľa ktorého sa ráta s nezmenenou mierou nezamestnanosti na úrovni cirka 18,5 %. Ak do tejto skutočnosti zahrnieme značnú prezamestnanosť vo verejnom sektore, vyjde nám reálna nezamestnanosť cez 20 %. Zostavenie strednodobého finančného výhľadu na roky 2002 až 2005 charakterizuje veta na strane 8 v bode 3: „Postup na dosiahnutie znižovania úrovne deficitu verejných financií vyjadruje vývoj základných parametrov v cielene stanovenom scenári.“ Podčiarkujem tu slovo „cielene“. Naplnenie scenára však nie je podložené konkrétnymi opatreniami a nenachádzam tu žiaden prínos z rastu našej ekonomiky. V uplynulých rokoch totiž tento rast nebol založený, a preto sa vláda spolieha na kvázi reštrikciu a očakávania, ako sú zlepšenie globálnej ekonomiky, ako je stálosť kurzu slovenskej koruny, ako je priaznivý vývoj cien ropy, energií, ako sú vyššie príjmy z daní, zníženie nezamestnanosti, efekty z hospodárenia štátnych fondov a pod. a podobné ničím nepodložené očakávania. Pán Farkas včera vo svojom príspevku spomenul, že v návrhu rozpočtu na rok 2003 naďalej pretrváva tzv. spotrebný charakter tvorby návrhu rozpočtu, že nízky podiel kapitálových výdavkov nevytvára a negeneruje dostatok rozvojových impulzov pre našu ekonomiku a takým spôsobom návrh rozpočtu iba v minimálnej miere dokáže ovplyvniť ďalší rozvoj na trhu investícií u nás. Na základe tu povedaného môžeme mať názor, že v roku 2003 výdavky štátneho rozpočtu budú pôsobiť iba stabilizačne, a nie rozvojovo, veľmi jemne povedané to, čo si myslíme my ako opozícia. Pán poslanec Farkas vo svojom príspevku takisto uviedol, že návrh štátneho rozpočtu je potrebné tvoriť takým spôsobom, aby štátny rozpočet plnil stabilizačnú úlohu pre ďalší rozvoj hospodárstva krajiny. S tým sa dá súhlasiť. Tento rozpočet je však koncipovaný s nemalými rizikami tak na príjmovej, ako i na výdavkovej strane. V prvom rade tu treba súhlasiť so stanoviskom Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky, podľa ktorého zmeny v sadzbe DPH a rast spotrebnej dane bez väčšej efektívnosti v oblasti daňovej správy a prepojenia daňového a colného informačného systému nenaplnia túto zložku rozpočtu v očakávanej miere. Neefektívna správa, kontrola daní môže byť o. i. príčinou nenaplnenia daní z príjmov právnických osôb. Otázny je i príjem dane z príjmov podnikajúcich fyzických osôb, ktorý môže byť nižší ako v roku 2002, hoci vláda očakáva jeho nárast o 500 mil. korún. Hlavným dôvodom nižšieho príjmu bude rast DPH z 10 % na 14 %. Tento fakt sa, samozrejme, negatívne odrazí i na výbere daní u predtým spomínaných právnických osôb. Ďalšie optimistické očakávanie ministra financií je v oblasti daní vyberaných zrážkou, ktorej výška je nadhodnotená o cirka 1 mld. korún. Výber tejto dane sa už dlhodobo pohybuje tesne pod 10 mld. na úrovni asi 9,7 mld. korún, ale v štátnom rozpočte sa očakáva jej prínos do štátneho rozpočtu na úrovni 10,7 mld. korún. Najväčšou rizikovou položkou na strane príjmov je však najväčší daňový príjem a tým je daň z pridanej hodnoty. Rast 10-percentnej DPH na 14%, ktorý je hlavným zdrojom optimizmu vlády v tejto časti príjmov, spôsobí skôr jej stagnáciu, resp. menší ako očakávaný rast a bude zásadným spôsobom popri rastúcich cenách energií pôsobiť proti rastu hrubého domáceho produktu v roku 2003. A preto už samotný rast na úrovni 3,7 % z HDP ako jedno z východísk rozpočtu sa môže ukázať ako nadhodnotený. Okrem toho sa môže ukázať, že zmena DPH neprinesie žiaden významný príjem do pokladnice štátu a v skutočnosti len spôsobí na konci roku značné administratívne problémy aj správcovi dane, ale najmä drobnej podnikateľskej sfére. Takýmto nesystémovým opatrením vláda nakoniec nedosiahne splnenie žiadneho zo svojich cieľov, ale len spôsobí pokles produktivity práce tak v súkromnom, ako i verejnom sektore. Preto som toho názoru, že riziká na strane príjmov navrhovaného rozpočtu na rok 2003 sú na úrovni cirka 7 mld. až 8 mld. korún, a teda asi o túto sumu sú príjmy rozpočtu nadhodnotené. Aj výdavková časť rozpočtu je účelovo vybilancovaná tak, aby zostavený štátny rozpočet nepredpokladal deficit väčší ako pre vládu magických 5 % z HDP. Do výdavkovej časti rozpočtu zrejme nie sú v plnej miere zakomponované zvýšené náklady za tovary a služby vzhľadom na rastúcu DPH a rast energií, čo znovu len poukazuje na to, že najmä zmena DPH a pre naše vlády ešte z dôb socializmu tak typická nekoncepčná rozostavanosť môže spôsobiť, že účelové a nesystémové čarovanie s úrovňou DPH bolo úplne zbytočné. Ďalším zarážajúcim prvkom pri zostavovaní rozpočtu je to, že i napriek stálemu konštatovaniu Najvyššieho kontrolného úradu, že všeobecnou a typickou črtou pre kapitoly jednotlivých rezortov je nenaplnenosť limitov zamestnancov a na druhej strane prekračovanie limitov pre mzdy, platy a služobné príjmy, tento rozpočet vytvára vo svojej výdavkovej časti ministrom znovu priestor na takéto plytvanie. Navyše, podľa zistení NKÚ sa tieto limity obchádzajú a rôzne druhy prác sú uhrádzané z kapitoly Bežné výdavky. Ide najmä o právne služby a čistiace práce. Rukolapnejší dôkaz o skresľovaní spotreby a jej štruktúry, ako i nehospodárnosti vlády azda ani nemôže existovať. Táto vláda dlhodobo obchádza aj limity zamestnanosti a určenie mzdových prostriedkov. O rozšafnosti vlády svedčí i register investícii ministerstva financií Slovenskej republiky. Tento dokazuje, že vláda stavia veľa a pomaly a, to znamená, neefektívne. Dokončenie stavieb sa neúmerne predlžuje, a tým i predražuje. Navyše je často otázna ich spoločenská nevyhnutnosť. Na výstavbu diaľnic a rýchlostných komunikácií vláda vyčlenila necelých 8,5 mld. korún a na rekonštrukciu a modernizáciu železničných ciest 410 mil. korún. Pritom vo svojich uzneseniach č. 544 z roku 1999, č. 162 z roku 2001 a č. 904 z roku 2002 predpokladá na tento účel výdavky vyššie o cirka 8,3 mld. korún, ako sama teraz navrhuje. Pýtam sa: Možno brať vážne vládu, ktorá neplní svoje vlastné zámery zo svojich vlastných uznesení? Z rovnakého dôvodu nemožno brať vážne ani predložený návrh štátneho rozpočtu. Treba skôr očakávať, že rozpočet skončí s deficitom o cirka 15 mld. vyšším. A ak k tomu prirátame, že v príjmovej časti sa objavuje jednorazový príjem Fondu národného majetku v objeme 17,6 mld., možno konštatovať, že hospodárenie tejto vlády v roku 2003 môže skončiť deficitom cirka 90 mld.. Táto vláda už tradične svoje deficitné hospodárenie vykrýva výpredajom štátneho majetku, a to ešte k tomu hlboko pod cenu. Na záver už len ako kuriozitu možno dodať, že v kapitolách jednotlivých ministerstiev sa desaťročie objavujú príspevkové organizácie, ktorých spoločenská prospešnosť je viac než otázna a vzhľadom na ich zbytočnosť pracovná morálka ich zamestnancov z tohto ohľadu opodstatnene nízka. I to len dokresľuje, že táto pravicová vláda plytvá štátnymi prostriedkami veľkorysejšie ako bývalá externá ľavica. Tieto príspevkové inštitúcie nie sú totiž ničím iným ako reliktom po bývalom režime. Niečo ku kapitole ministerstva hospodárstva. Ministerstvo hospodárstva má kapitolu rozpísanú vo výške 2,16 mld. korún. Návrh ministerstva hospodárstva uvádza skutočnú potrebu 3,361 mld. korún. V závere svojho návrhu však uvádza, že pri maximálnom hospodárení a efektívnosti, čo je snáď prirodzené, je predpoklad, že so znížením výdavkov v rámci zverených kompetencií sa vysporiada. Buď konali nezodpovedne pri návrhu, alebo nemôžu naplniť kompetencie. Iné mi z toho nevychádza. Je veľmi zlé, ak i malé prostriedky, ktoré boli vynaložené na programy pre rozvoj ekonomiky, sú ešte radikálne znížené o 300 mil. korún z 1,17 mld. na 717 mil. korún. Ak niekto nevie efektívne využívať rozvojové impulzy cez programy, v Európskej únii to vedia, neznamená, že ich treba znižovať či rušiť, ale treba vymeniť realizátora. Ministerstvo hospodárstva vôbec by malo byť hlavnou hybnou silou a stimulátorom hospodárskeho rozvoja, keď okrem tvorby správneho podnikateľského prostredia cez legislatívu by malo rôznymi formami rozvoj motivovať a pomáhať mu. Potom sa výrazne znížia problémy so zostavovaním štátneho rozpočtu, dostane sa únosná, rozumná miera reštrikcií, príjmy budú zabezpečované výkonnosťou ekonomiky. Získané prostriedky bude možné znovu účelne vložiť do rozvojových programov, ale i do bežnej spotreby. Taktiež by malo byť koordinátorom a v značnej miere realizátorom predvstupových fondov Európskej únie vo väzbe s programami v štátnom rozpočte. Dovoľte mi pozastaviť sa v časti rozpočtu, ktorá hovorí o informačných technológiách. Informatizácia spoločnosti vzhľadom na jej význam potrebuje určitý stupeň centralizácie, t. j. zastrešenie centrálnym prierezovým orgánom, a to ihneď, a nie vo víziách. Pri kapitálových výdavkoch spolu viac ako 3 mld. korún, ktoré sú naplánované na investovanie do informačných technológií, neexistuje stratégia informatizácie, ktorá by koordinovala projekty kryté z jednotlivých rozpočtových kapitol, stanovovala záväzné štandardy, priority a časové závislosti projektov. Budovanie informačných systémov v štátnej správe tak, ako sa v súčasnosti realizuje, keď príprava aj tých projektov je realizovaná na úrovni jednotlivých orgánov štátnej správy, v drvivej väčšine prípadov konzervuje súčasne neuspokojivý stav v správe štátu a vedie k viacnásobnému budovaniu obdobnej agendy a infraštruktúry bez akýchkoľvek záväzných štandardov. Je preto zrejmé, že napriek nemalým výdavkom realizovaných v súčasnosti sa budeme musieť čoskoro vrátiť a ďalšími výdavkami hradiť konsolidáciu takto nekoncepčne budovaných informačných systémov. Navrhujem tejto vláde, aby prv, než začne ekonomicky žmýkať obyvateľstvo, začala zodpovedne šetriť v prvom rade sama, a to v roku 2003 najmä redukciou zbytočných administratívnych miest v štátnej správe, znížením počtu úradov, redukciou príspevkových organizácií s pochybným spoločenským prínosom a presunom takto získaných zdrojov do skvalitnenia archaického vybavenia našich základných a stredných škôl a podporou intelektovo nadaných detí v rozsahu, v akom sa tejto dostáva od štátu deťom umelecky a športovo nadaným. Ďalšie rezervy sú najmä v oblasti verejného obstarávania, kde spôsob, akým sa nakladá s rozpočtovými zdrojmi, je živnou pôdou na korupciu a klientelizmus, javom tak typickým pre vládnutie Mikuláša Dzurindu. Predložený návrh rozpočtu nie je rozpočtom zodpovedného správcu, ale rozpočtom nezodpovedného šafára, ktorý zadlžuje štát, aby sám sebe vytvoril priestor na vlastné obohatenie, a preto sú občania ako akcionári tohto štátu stále chudobnejší a správca verejného majetku, to znamená vysokí štátni úradníci a ich pešiaci, stále bohatší.  Preto poslanec hlasujúci na základe svojho vedomia a svedomia takéto hospodárenie podporiť nemôže. Na záver mi dovoľte položiť otázku pánu ministrovi financií: Koľko stál a akému praktickému účelu poslúžil audit štátnej správy? Mám otázky aj pre ministra školstva a ministra sociálnych vecí. Vzhľadom na to, že tu nie sú, položím ich písomne. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)