T. Cabaj, poslanec: (2002-11-13):
Verejná správa má nejakých pätnásť či sedemnásť riadkov. Myslím, že na to, že pokračuje ten istý premiér a že pokračuje ten istý pán Mikloš, ktorý bol zodpovedný za reformu verejnej správy, je trochu odvaha napísať, že tí istí ľudia budú teraz pokračovať v procese decentralizácie a dekoncentrácie štátnej správy. Bola to agenda, keď podpredseda vlády Mikloš mal vytvoreného aj splnomocnenca vlády pre reformu verejnej správy, kde to fungovalo tak, ako to fungovalo, keď mnohé veci, ktoré boli predložené nekvalitne zo strany vlády do tohto parlamentu, sa museli potom či už v jednotlivých výboroch, alebo v gestorskom výbore opätovne prehodnocovať, doznali podstatných zmien aj pri prerokúvaní v pléne Národnej rady. A stala sa jedna perlička – pre tých, ktorí ste tu neboli –, zodpovedný člen vlády sa jednoducho vzdal agendy, za ktorú zodpovedal, a to znamená za reformu verejnej správy. Ja sa pýtam pána premiéra, aj keď na poslednú chvíľu teraz vystriedal pána Mikloša, tak som trochu myslel, že budem mať možnosť ešte k nemu sa obrátiť, lebo pán Mikloš bol ten, ktorý sa potom vzdal práce, za ktorú zodpovedal vo vláde – ktorý člen vlády to teraz bude, ak nebude spokojný tak, ako sa to jemu páči, s rozhodnutím parlamentu, že potom vzdá sa agendy a bude sa venovať možno chytaniu rýb, alebo niečomu podobnému, neviem, či tam sa posunie potom práca vlády. Takže o tomto bola aj reforma v minulom funkčnom období. Samozrejme, nebudem sa veľa vracať do tohto obdobia. Tí, ktorí majú záujem, si môžu prečítať stenografické záznamy z rokovaní v Národnej rade, kde sme upozorňovali na problémy reformy verejnej správy, a to už v čase, keď sa pripravovala účelová novela Ústavy Slovenskej republiky, kde sa hovorilo o vyšších územných celkoch, o presune kompetencií, a všetky tieto náležitosti nakoniec neboli dotiahnuté a len sa potvrdilo to známe pravidlo, ktoré hovorí, že každá reforma, ktorá doteraz prebehla, mala na svedomí iba to, že bolo stále viac a viac úradníkov. A ja som presvedčený, že pri akýchkoľvek krokoch, ktoré budú zabezpečovať úradníci a budú pripravovať politikom, vždy tí úradníci si budú svoj úrad držať a budú robiť všetko pre to, aby reforma prebehla tak, ako to oni potrebujú, a nie ako to potrebuje Slovenská republika. Veľmi milo by som bol prekvapený, ak títo síce starí funkcionári, ktorí pôsobili štyri roky, by odrazu po týchto štyroch rokoch boli úplne iní a dokázali by to, čo napísali do programového vyhlásenia vlády na strane 37 k otázkam verejnej správy. Samozrejme, veľa sa hovorilo o presune kompetencií. Už vtedy sme upozorňovali, že najskôr treba presunúť prostriedky, aby sme vedeli, o čom je to. Ak sa urobí presun tak, ako to bolo v poslednom zákone o presune kompetencií, dopadne to presne takisto, ako budeme mať možnosť prerokúvať návrh štátneho rozpočtu, a bude to vo veľmi krátkom čase, kde už teraz jednotliví predstavitelia vyšších územných celkov, a je to v zmysle Charty miestnej samosprávy prijatý inštitút, kde by sa vláda mala z centrály presunúť vlastne na regióny a kde by mala byť zabezpečená regionálna samospráva a následne územná samospráva. Jednoducho tieto sa stávajú závislé od pár úradníkov, či ministerských, alebo dokonca vládnych, ktorí rozhodujú o tom, ako majú s tými biednymi prostriedkami, ktoré sú pre nich vyčlenené, zabezpečiť to, čo doteraz štátna správa centralizovaná nevedela zabezpečiť. Ak takýmto spôsobom znova budeme pokračovať a ostane to len v proklamovanej rovine, nepohneme sa z miesta a stane sa iba to, čo sa udialo od volieb do vyšších územných celkov, keď podvyživená samospráva jednoducho nemá z čoho zabezpečiť tie kompetencie, ktoré na ňu Národná rada zo zákona presunula. Pretože tí, ktorí rozhodujú o finančných prostriedkoch, nezabezpečili, aby boli presunuté aj finančné prostriedky, aby mohli túto úlohu zvládnuť v prospech občanov Slovenskej republiky. Takže, pán predseda vlády, ak toto myslíte vážne, veľmi rýchlo sa musíte vrátiť k tomu, čo sa dva roky ignorovalo, aby sa veľmi rýchlo zabezpečila decentralizácia finančných prostriedkov, a potom zrejme by to vyzeralo trochu inak, ten štátny rozpočet by nehovoril takmer o 300 mld. výdavkov, o ktorých rozhoduje Národná rada ako centrálny orgán tak, aby potom jednotlivé ministerstvá tieto prostriedky spravovali a aby takýmto spôsobom bola zabezpečená správa tohto štátu, správa, ktorá by mala fungovať v prospech občanov. Pretože tak, či sú to členovia vlády, alebo členovia tohto zákonodarného zboru, všetci tu sľubovali, že budú pracovať v prospech občanov Slovenskej republiky. Žiadne proklamácie, žiadne vyhlásenia toto nezabezpečia, pokiaľ nebude zabezpečená finančná decentralizácia tam, kde tento výkon správy sa zabezpečuje. A ak hovoríme o tejto skutočnosti, nie je žiadna tajnosť, že takmer všetky vyššie územné celky už teraz v predbežných rozpočtoch, ktoré prijímajú, konštatujú, že im chýba minimálne 500 a viacej miliónov prostriedkov na zabezpečenie úloh, ktoré na ne boli prenesené z centrálnej štátnej správy, takže je potrebné veľmi rýchlo sa touto otázkou zaoberať. A chcem poprosiť všetkých, ak sa veľa proklamuje nová kultúra v komunikácii, bolo by veľmi dobré, aby sa to prejavilo aj v praxi. V minulom funkčnom období podstatná časť pozmeňujúcich návrhov, ktoré uvádzal prezident Slovenskej republiky, keď bol nútený vrátiť zákony na opätovné prerokovanie do parlamentu, pretože tieto zákony boli prijaté nekvalitne, boli totožné s tými, ktoré poslanci opozície predkladali ako pozmeňujúce návrhy, ale platil tu jeden slogan, že žiaden člen vlády nebol odvolaný, lebo sa hovorilo, že „každý si svojho Jánošíka obesí sám“. Pozmeňujúci návrh z opozície nebol prijatý, pretože koalícia si bola vedomá svojich hlasov, ktoré v tomto parlamente mala a takýmto spôsobom aj k tomu pristupovala. Najlacnejšia oponentúra pre schopnú vládu, pre vládnu garnitúru je opozícia, ktorá upozorňuje na chyby a prešľapy, ktoré táto vládna garnitúra zabezpečuje. Ak sme vo svojich vystúpeniach predkladali pripomienky, návrhy na uznesenia, je len na vás, panie kolegyne a kolegovia, ako sa s týmito pripomienkami vysporiadate, pretože už v rámci tej takzvanej novej kultúry v tomto parlamente by bolo veľmi dobré, keby ste sa aj dali poučiť a niektoré tieto pripomienky prijali v záujme skvalitnenia programového vyhlásenia vlády, pretože v takom znení, v akom je predložený – už viacerí kolegovia sa vyjadrili, vyjadrím sa aj ja –, ho nemôžem podporiť. Čakáme na to, akým spôsobom budete reagovať na pripomienky a podnety, ktoré boli k programovému vyhláseniu predložené. Ďakujem pekne. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec. O možnosť vystúpiť v rozprave požiadal aj pán podpredseda parlamentu Veteška, nech sa páči.