J. Kužma, poslanec: (2001-10-26):
Čiže ešte raz hovorím. Tento zákon podporujem, ale jednoznačne treba, aby ministerstvo kultúry spracovalo návrh na záchranu a obnovu kultúrnych pamiatok, na ich financovanie. A súhlasím aj s možnosťou, že v rámci cestovného ruchu by percento zo zisku či už hotelových služieb, reštauračných, alebo aj pohľadníc mohlo ísť do fondu, z ktorého by sa financovali kultúrne pamiatky, či národné, alebo obyčajné, bez ohľadu na to, či sú vo vlastníctve štátu, cirkvi alebo súkromných osôb. Toto by bol podľa mňa systémový krok. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem vám za vaše vystúpenie, pán spravodajca. Kolegyne, kolegovia, prerušujem rokovanie o tomto bode programu. Pristúpime teraz k prvému čítaniu o návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 289/1995 Z. z. o dani z pridanej hodnoty v znení neskorších predpisov . Chcel by som ešte pripomenúť, že po tomto bude nasledovať návrh skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 302/2001 Z. z. o samosprávne vyšších územných celkov. Predkladateľ tu je pán Tatár a pán poslanec Hort. (Hlasy z pléna.) Tento návrh zákona č. 289/1995 Z. z., o ktorom budeme teraz rokovať, ste dostali ako tlač 1187. Návrh na pridelenie návrhu zákona na prerokovanie výborom Národnej rady máte v rozhodnutí predsedu Národnej rady Slovenskej republiky pod č. 1303. Za skupinu poslancov návrh zákona uvedie pán poslanec Ľubomír Andrassy. Prosím pána poslanca, aby sa ujal slova. Ľ. Andrassy, poslanec: Ďakujem veľmi pekne, pán predsedajúci. Kolegyne, kolegovia, predkladám vám v mene skupiny poslancov výboru pre kultúru a média novelu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 289/1995 Z. z. o dani z pridanej hodnoty v znení neskorších predpisov. Pri prvom čítaní uvediem veľmi krátko. Táto novela je veľmi jednoduchá. Ide v tejto novele o zmenu súčasného stavu, keď verejnoprávne inštitúcie Slovenská televízia a Slovenský rozhlas nie sú platcami dane z pridanej hodnoty a týmto krokom prichádza ako Slovenská televízia, tak aj Slovenský rozhlas o niekoľko miliónov korún, ktoré by mohli využiť na skvalitnenie vysielania týchto dvoch verejnoprávnych mediálnych inštitúcií. Tento krok a platcami DPH verejnoprávnej inštitúcie sú vo všetkých krajinách Európskej únie s výnimkou Nemeckej spolkovej republiky. Táto zmena reaguje aj na smernice a odporúčania Európskej únie v súvislosti s mediálnym trhom, v súvislosti s postavením verejnoprávnych inštitúcií na mediálnom trhu, preto v prvom čítaní len takto stručne. Verím, že konkrétnejšie budeme rozprávať najmä v gestorskom výbore, ale takisto aj pri druhom čítaní. A chcem vás požiadať, aby ste túto novelu, túto veľmi malú novelu, ktorou umožníme Slovenskej televízii aj rozhlasu byť platiteľom DPH, podporíte. Ďakujem za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, nech sa páči, zaujmite miesto určené pre navrhovateľa. Teraz dávam slovo spravodajcovi, ktorého určil navrhnutý gestorský Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre financie, rozpočet a menu, pánovi poslancovi Milanovi Benkovskému. Nech sa páči, pán kolega, máte slovo. M. Benkovský, poslanec: Ďakujem za slovo, pán podpredseda. Vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte mi, aby som v zmysle zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady vystúpil k návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 289/1995 Z. z. o dani z pridanej hodnoty v znení neskorších predpisov, pod tlačou 1187 ako spravodajca výboru pre financie, rozpočet a menu. Uvedený návrh bol doručený poslancom Národnej rady Slovenskej republiky v stanovenej lehote, čím boli splnené podmienky určené § 72 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky o rokovacom poriadku, t. j. doručenie návrhu najmenej 15 dní pred schôdzou Národnej rady Slovenskej republiky, na ktorej sa uskutočňuje jeho prvé čítanie. Predseda Národnej rady Slovenskej republiky posúdil uvedený návrh podľa § 70 ods. 1 zákona Národnej rady o rokovacom poriadku a podľa legislatívnych pravidiel zaradiť ho na rokovanie 52. schôdze Národnej rady Slovenskej republiky. Ako spravodajca v prvom čítaní si osvojujem stanovisko, že predmetný návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti návrhu zákona uvedené v § 67 a 68 zákona Národnej rady o rokovacom poriadku, ako i náležitosti určené v legislatívnych pravidlách. Z hľadiska vecného zastávam stanovisko, že predložený návrh zákona rieši závažnú problematiku, ktorú je potrebné upraviť spôsobom, ako sa navrhuje v predmetnom návrhu. V tejto súvislosti si dovolím len jednu poznámku, a to, že už niekoľko mesiacov rokujeme o zákonoch o Slovenskej televízii a o Slovenskom rozhlase a práve predkladatelia, väčšinou členovia Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre kultúru a médiá, opakovane tieto návrhy neodporúčajú prijať. Nesúvisí to priamo s týmto návrhom zákona. Chcem len upozorniť na súvislosti, pokiaľ ide o komplexné riešenie Slovenskej televízie a Slovenského rozhlasu. Napriek tomu po rozprave odporučím, aby sa Národná rada Slovenskej republiky uzniesla podľa § 73 ods. 3 písm. c) rokovacieho poriadku na tom, že odporučí tento návrh prerokovať v druhom čítaní, a zároveň odporučím, aby bol pridelený okrem výboru pre financie, rozpočet a menu aj Ústavnoprávnemu výboru Národnej rady Slovenskej republiky, Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie a Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre kultúru a médiá. Ďakujem za pozornosť, pán predsedajúci. Odporúčam, aby ste otvorili rozpravu. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega. Nech sa páči, zaujmite miesto určené pre spravodajcu výborov. Dámy a páni, otváram všeobecnú rozpravu o tomto bode nášho rokovania. Písomne som nedostal ani jednu prihlášku. Pýtam sa, hlási sa niekto ústne? Nie. Končím možnosť podania ďalších prihlásení sa. Zároveň aj prerušujem rokovanie o tomto bode nášho programu. Ako som naznačil, ďalším bodom nášho programu je návrh skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení zákon č. 302/2001 Z. z. o samospráve vyšších územných celkov (zákon o samosprávnych krajoch) . Návrh zákona ste dostali ako tlač 1200. Návrh na pridelenie návrhu zákona na prerokovanie výborom Národnej rady Slovenskej republiky máte v rozhodnutí predsedu Národnej rady Slovenskej republiky č. 1314. Za skupinu poslancov návrh zákona uvedie pán poslanec Tatár. Prosím pána poslanca, aby sa ujal slova. P. Tatár, poslanec: Vážený pán podpredseda, vážené dámy, vážení páni, dovoľte mi v prvom čítaní uviesť návrh skupiny poslancov, ktorým sa zo zákona č. 302/2001 Z. z. navrhuje vypustiť § 8 ods. 3 a zároveň navrhujeme, aby zákon nadobudol účinnosť dňom vyhlásenia, keďže je potrebné už pri prebiehajúcom procese volieb do vyšších územných celkov, aby zákon nadobudol účinnosť čo najskôr. Tento § 8 ods. 3 umožňuje vláde vrátiť zastupiteľstvu samosprávneho kraja nariadenie, ktoré je v rozpore s národnými záujmami alebo záujmami iných vyšších územných celkov. Cieľom nášho návrhu, ktorý vypúšťa uvedený odsek, je odstránenie tohto ustanovenia, ktoré nie je v súlade s viacerými ústavnými princípmi, ale ani s princípom právnej istoty a ani s princípmi, na ktorých je založená samospráva. Tie problematické okruhy, ktoré sa týkajú možného uplatnenia v praxi tohto odseku, sú v tom, že samotný text už prijatého návrhu (§ 8 ods. 3) má obsahovo nejasné pojmy. A to je práve pojem „národný záujem“ alebo „záujem iných vyšších územných celkov alebo obcí“. A my sme ho prijímali v takom politickom chvate a ani sme si zrejme neuvedomili, že takéto nejasné pojmy nespĺňajú ani požiadavky kladené na zákony ustanovené v legislatívnych pravidlách. Pretože zákon by mal byť terminologicky presný a jednotný a možno v ňom používať len správne a v právnom poriadku ustálené pojmy a správnu právnu terminológiu. A tieto pojmy nie sú nikde špecifikované. Zároveň sa dotknem, čo sa týka ústavy, len jednej malej poznámky, že v štvrtej hlave ústavy je garantovaný princíp rovnoprávnosti oboch stupňov územnej samosprávy, aj obcí, aj vyšších územných celkov, ako je vyjadrené v článku 64 a aj v ďalších článkoch a proti nezákonnému rozhodnutiu alebo inému zásahu do vecí územnej samosprávy je možné sa obracať iba na Ústavný súd, ak nerozhodne o tom nejaký iný súd. Čo sa týka podmienok, keď porovnáme samosprávy, vyššie územné celky a obce, tak všeobecne záväzné nariadenia obcí možno v zmysle § 6 ods. 2 zákona o obecnom zriadení rušiť iba vtedy, ak odporujú ústave alebo zákonu, a teda v žiadnom prípade nie, ak by boli v rozpore s národným záujmom alebo so záujmami iných vyšších územných celkov alebo obcí, čo je ďalší rozpor. Ustanovenie § 9 ods. 3 zákona o vyšších územných celkoch priznáva právomoc iniciovať zrušenie všeobecne záväzného nariadenia vyššieho územného celku nie na základe ich protiústavnosti alebo nezákonnosti (§ 8 ods. 3), ale za podmienky, ak sú v rozpore s národnými záujmami alebo so záujmami iných vyšších územných celkov alebo obcí. A takáto právomoc rozhodovať o tomto rozpore nepatrí ani Národnej rade podľa tohto ustanovenia, iba vláde a normálne podľa ostatných ustanovení právneho poriadku by mala patriť len Ústavnému súdu alebo krajskému súdu. Potom je aj otázne uplatnenie v praxi tohto dnes platného odseku, pretože možnosť uplatnenia práva veta zo strany vlády, t. j. vznesenie pripomienok k všeobecne záväznému nariadeniu vyššieho územného celku, má za následok pozastavenie výkonu rozhodnutia alebo odklad účinnosti, ako je to napríklad pri využití sistačného práva starostov a primátora voči uzneseniu obecného alebo mestského zastupiteľstva podľa zákona o obecnom zriadení, prípadne predsedu vyššieho územného celku podľa zákona o vyšších územných celkoch. Otázne však je, či odklad účinnosti tohto všeobecne záväzného nariadenia vyššieho územného celku trvá naďalej aj po tom, ak zastupiteľstvo vyššieho územného celku neakceptuje pripomienky vlády a krajský súd ešte nerozhodol. Jednoducho tam vzniká obdobie absolútnej neurčitosti, alebo mohlo by vzniknúť, keby sme ponechali toto ustanovenie v zákone. Na základe logického výkladu tohto ustanovenia sa zdá, že úmyslom bolo, aby odkladný účinok všeobecne záväzného nariadenia vyššieho územného celku pretrvával i naďalej, a to až do právoplatného rozhodnutia krajského súdu, prípadne do zamietnutia žaloby. V takom prípade by však vzniklo vláde Slovenskej republike oprávnenie vrátiť doslova z akéhokoľvek dôvodu každé všeobecne záväzné nariadenie vyššieho územného celku. Ak by navyše vláda Slovenskej republiky po vznesení pripomienok neiniciovala hneď podanie na súd (podľa textu § 8 ods. 3) a vládu k takémuto konaniu zákon nezaväzuje, tak by mohla byť dôsledkom odďaľovania účinnosti jednotlivých všeobecne záväzných nariadení vyšších územných celkov v skutočnosti úplne paralyzovaná normotvorná činnosť samosprávnych krajov. Je to neudržateľná situácia, ale tá by zároveň legitimovala vyššie územné celky na podanie sťažnosti na Ústavný súd proti neústavnému, resp. nezákonnému zásahu do vecí územnej samosprávy. Pravdepodobnejšie, keď sa pokúšame vykladať toto platné ustanovenie, pravdepodobnejším sa však zdá, že možnosť pozastaviť účinnosť platného všeobecne záväzného nariadenia vyššieho územného celku na základe pripomienok vlády Slovenskej republiky by mala v takomto prípade trvať iba do najbližšieho zasadnutia zastupiteľstva vyššieho územného celku. A obnoviť by sa mala hneď po ňom, a to bez ohľadu na to, či pripomienky vlády zastupiteľstvo schváli, alebo nie. Pozastavenie výkonu rozhodnutia a odklad účinnosti tohto všeobecne záväzného nariadenia vyššieho územného celku by tak bol len akýmsi nezáväzným odporúčaním vlády Slovenskej republiky smerom k orgánom vyššieho územného celku. To by bolo plne v súlade s teoreticko-právnym ponímaním samosprávy v systéme deľby moci ako samostatnej štvrtej moci. Ďalej uplatnenie práva veta vlády nemá za následok pozastavenie výkonu rozhodnutia všeobecne záväzného nariadenia vyššieho územ-ného celku, pretože ten § 8 ods. 3, o ktorom hovoríme, neobsahuje osobitnú klauzulu, ktorá by tak stanovila. Z toho vyplýva, že napriek akceptácii tohto pozmeňujúceho návrhu, ktorý podal pred hlasovaním pán poslanec Cuper, pripomienky vlády doručené prostredníctvom prednostu zastupiteľstvu vyššieho územného celku sú od začiatku voči orgánom samosprávy vyššieho územného celku neúčinné. A teda sú len akýmisi paaktmi, alebo teda nie právne záväznými aktmi, ktoré nezaväzujú a nevyvolávajú ani žiadne iné právne následky. Záväzné pre vyšší územný celok je z tohto pohľadu teda až právoplatné rozhodnutie súdu iniciované zo strany vlády. Čiže toto je veľmi pravdepodobný v praxi možný výklad tohto dnes platného ustanovenia. Zároveň posledná praktická pripomienka k tomu je, že je veľmi otázne, alebo viac ako otázne, či aj v prípade výkladu ustanovenia § 8 ods. 3 zákona o vyšších územných celkoch podľa predchádzajúcich úvah by vláda Slovenskej republiky reálne dokázala využiť svoju kompetenciu vrátiť všeobecne záväzné nariadenie vyššieho územného celku spolu s pripomienkami prostredníctvom prednostu v lehote určenej na podpísanie. Tá je totiž, ako teda ustanovuje ten odsek, tá je totiž v zmysle ďalšieho pozmeňujúceho návrhu pána poslanca Cupera skrátená iba na tri dni , to je § 11 ods. 9 zákona o vyšších územných celkoch, čo naozaj môže vyvolať pochybnosti o spôsobilosti vládneho kabinetu v takej krátkej lehote všeobecne záväzného nariadenia vyššieho územného celku zanalyzovať, pripomienkovať a cestou prednostu doručiť zastupiteľstvu vyššieho územného celku erudované stanovisko k všeobecne záväznému nariadeniu vyššieho územného celku. To sú dôvody, pre ktoré považujeme z vecných, právnych a praktických hľadísk § 8 ods. 3 za zrelý na odstránenie, na vypustenie, okrem, samozrejme, dôvodov ústavných, o ktorých bude dostatočne jasne hovoriť pán poslanec Kresák, a okrem dôvodov aj politických, pretože jednoducho koncepciu deľby moci takéto ustanovenie znehodnocuje. Prosím vás, aby ste tento návrh zákona odporúčali do druhého čítania. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za uvedenie návrhu zákona. Nech sa páči, zaujmite miesto určené pre navrhovateľa. Teraz dávam slovo spravodajcovi, ktorého určil navrhnutý gestorský Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre verejnú správu, poslancovi Milanovi Hortovi. Pán kolega, nech sa páči, máte slovo.