I. Mikloš, poslanec: (2007-05-18):
Hovoríte o tom, že by sme v niektorých tých dôležitých veciach mali držať spolu. A ja s vami súhlasím. Jedna z kľúčových vecí je suverenita v daňovej oblasti. Je tu predložená deklarácia, ktorá vám ponúka možnosť postaviť sa za to, za čo ste, čo sami tvrdíte, opakovane, aj na výbore, aj teraz tu, pán poslanec. Ak tvrdíte, že súčasná koalícia chce autonómiu v daniach a že aj postoj ministerstva  financií to potvrdzuje, tak, áno, doterajší postoj ministerstva financií to potvrdzuje, ale opakované výroky predsedu vlády to spochybňujú. Tie výroky tu viackrát citovali moji kolegovia, nebudem to už robiť. Ide najmenej o tri výroky predsedu vlády. A chcem vás upozorniť, že aj v Európskej únii to funguje tak, že väčšia berie, že síce postoj ministra financií je zaujímavý, čo povie na Ecofine, ale kľúčová je Európska rada. Minister financií môže tisíckrát nechcieť daňovú harmonizáciu, stačí, že raz na Európskej rade predseda vlády kývne, a je tam. A práve predseda vlády mal výroky, ktoré nás znepokojujú, pretože spochybňujú potrebu zásadného postoja v oblasti boja proti harmonizácii daní. To je ten zásadný problém. A to je to nóvum, prečo je potrebné túto otázku znovu otvárať, pretože opakované postoje predsedu vlády v tomto zmysle nás napĺňajú znepokojením. Hovoríte, že teraz prijatie deklarácie by bolo snahou dať gól pred začiatkom hracieho času. Nie je to tak. Hrací čas sa dávno začal. Pán poslanec, hrací čas sa začal, pretože, viackrát sme to tu povedali, bola spustená legislatívna iniciatíva, dokonca s časovým harmonogramom, kedy bude prijímaná. Už pred vyše rokom v apríli 2006 bola diskusia na Ecofine, ktorej som sa ešte zúčastnil ako minister financií. A môžem len potvrdiť slová pána poslanca Lipšica, že nie je jednoduché byť v menšine a vôbec nie je jednoduché byť osamotený, najmä pre malú krajinu v Európskej únii, a že keď sa zanedbajú a podcenia tieto veci v čase, keď sa ešte pripravujú, tak to môže mať veľmi, veľmi zlé dôsledky. Chcem využiť tento svoj priestor aj na to, aby som sa vyjadril k vystúpeniu pána podpredsedu Číža. A nadviažem ale tým, čo povedal pán poslanec Mikuš, že by sme sa mali počúvať. Áno, súhlasím, mali by sme sa počúvať. A, páni poslanci, panie poslankyne, slová majú svoj obsah. Ekonomické termíny majú dokonca aj svoje definície, ktoré platia. A preto ak niekto narába so slovami a aj s ekonomickými termínmi, tak ako narába, že s nimi narába v rozpore s realitou, v rozpore s faktmi, že politicky účelovo jednoducho interpretuje tieto veci, tak ja budem, či sa vám to bude páčiť alebo nie, tieto veci pomenúvať tak, ako podľa môjho názoru v realite sú. A myslím, že vo vašom vystúpení bolo naozaj mentorovanie, ktoré vám neberiem, každý má právo vystupovať, tak ako vystupuje, ja vám neberiem vaše právo, vy by ste nemali brať právo iným, a chcem sa teda vyjadriť vecne k tomu, čo zrejme pána podpredsedu Číža najviac popudilo a na základe čoho ma nazval viacerými nelichotivými prívlastkami. Ja som žiaden nelichotivý prívlastok nepoužil. Povedal som, že z toho, čo pán podpredseda povedal, je evidentné, že vysloviť ekonomické termíny niektoré vie, niektoré nevie, ale že zrejme nerozumie ani jedným ani druhým. Trvám na tomto. Ospravedlňujem sa za to, že som to zrejme nevysvetlil dostatočne, prečo som k tomuto záveru dospel, keďže pána podpredsedu to tak rozrušilo. Takže teraz by som chcel využiť túto príležitosť, aby som vysvetlil, na základe čoho, na základe akých výrokov a akých interpretácií som k tomuto záveru dospel. Po prvé, pán podpredseda Číž povedal, že vraj sme libertínski, neolibertínski a neoliberálni a že politika, ktorú robíme, je politikou daňového dumpingu. Konkrétne tieto dva výroky ma viedli k tomu môjmu záveru, ktorý som povedal. Takže vyjadrím sa, po prvé, k tomu, že sme libertínski, neolibertínski, neoliberálni. Po prvé, tieto výroky nie sú ani gramaticky správne, ale to sa, samozrejme, každému môže stať. Ja poznám výroky liberálni, neoliberálni, a libertariánski. Ale ešte dôležitejší je obsah. Ešte dôležitejší je obsah, pán podpredseda, a o obsahu chcem hovoriť. Áno, existujú liberálne, neoliberálne teórie, existujú aj libertariánske teórie. A, pán podpredseda, vy opakovane nás napádate v tom, že uplatňujeme akúsi neoliberálnu, príp. až libertariánsku politiku. No chcem vám na číslach ukázať, že my sa hlásime k liberálnej ekonomickej politike. My sme presvedčení, že zvyšovanie miery ekonomickej slobody, teda znižovanie zdanenia, znižovanie prerozdeľovania, je pre krajinu dobré, pretože vedie k rýchlejšiemu ekonomickému rastu a rýchlejší ekonomický rast vedie k rastu zamestnanosti a k rastu životnej úrovne. K tomu sa hlásime. Ale vy tvrdíte, že vy robíte nejakú inú, opačnú politiku, predseda vlády Fico opakovane tvrdí, že budujete silný sociálny štát, dávate nám za vzor Švédsko, aj vo svojom vystúpení ste to urobili. Tak vám chcem povedať, že z hľadiska ekonomickej teórie, ale aj z hľadiska všetkých empirických výskumov, ktoré sa na túto tému robia, sa v zásade rozlišujú tri typy sociálno-ekonomického modelu v Európe. Áno, je to škandinávsky, sociálnodemokratický, európsky kontinentálny a anglosaský liberálny. Ani jedna nová členská krajina Európskej únie, ktorá prešla komunizmom, teda postkomunistická, neuplatňuje škandinávsky sociálnodemokratický systém, jednoducho preto, že sa to nedá, že si to nemôže dovoliť z hľadiska svojej ekonomickej úrovne a naakumulovaného bohatstva. A aj krajiny, ktoré takýto model uplatňujú, ako sú škandinávske krajiny, Švédsko, Fínsko, Dánsko, Nórsko, si mohli dovoliť a môžu dovoliť takýto model uplatňovať preto, že v minulosti dlhodobo boli najbohatšími krajinami sveta. Ale dokonca aj v týchto najbohatších krajinách sveta uplatňovanie tohto modelu vedie k postupnému ústupu z týchto pozícií. Švédsko bolo 4. najbohatšou krajinou v roku 1970, pričom dnes už je na 11. až 12. mieste, Dánsko kleslo z 3. miesta na 8. miesto, Francúzsko kleslo zo 7. miesta na 17. miesto dokonca a krajina, ktorá najviac, naopak, vyskočila hore, je Írsko, ktoré v roku 1970 bolo 22. a dnes je na 4. mieste a uplatňuje anglosaský liberálny ekonomický model. Takže keď hovoríte o Švédsku, keď hovoríte o silnom sociálnom štáte, tak musím povedať, že vaše kroky, aj tie, ktoré ste doteraz za prvých desať mesiacov urobili, sú v príkrom rozpore s týmito deklaráciami. Švédsko, Dánsko sú charakteristické najmä tým, že je tam vysoká miera zdanenia a vysoká miera prerozdeľovania. Švédsko, Dánsko majú vyše 55-percentný objem verejných výdavkov na hrubom domácom produkte, takmer 50-percentný objem daňových príjmov na hrubom domácom produkte. My počas posledných ôsmich rokov sme výrazne znížili prerozdeľovanie, objem prerozdeľovania, dostali sme sa na 37,9 % HDP, čo je oveľa menej, ako je európsky priemer, a v daňovom zaťažení sme sa dokonca dostali na menej ako 30 %, na 29 %, spolu s Írskom a baltskými krajinami. A teraz tá realita, akú teda politiku vlastne robíte. Máte plné ústa Švédska, sociálnodemokratického modelu, silného sociálneho štátu, ale vy ste, naopak, ešte znížili daňové zaťaženie oproti už tak nízkemu, ku ktorému sme doviedli Slovensko my. Spomenul to poslanec Štefanec, ja vám to poviem na číslach. Už máme jedno z najnižších daňových zaťažení, je to tých zhruba 29,3 %, a vy ste zmenami v daňovom systéme, ktoré ste urobili pre rok 2007, ešte toto daňové zaťaženie znížili. Vy ste síce zvýšili daň z príjmu fyzických osôb tou zmenou odpočítateľnej položky, tzv. milionárskou daňou, čím vlastne verejné rozpočty dostanú viac o 1,1 mld. korún, ale zároveň ste znížili DPH na lieky, čím má štátny rozpočet vo verejných financiách menej o 2,8 mld. korún. Čiže celkové saldo vašich zásahov do daňového systému sa rovná mínus 1,7 mld. korún. A vy hovoríte o švédskom modeli a o silnom sociálnom štáte a nás obviňujte a nálepkujete z nejakých neoliberálnych prístupov? (Potlesk.) Jednoducho na týchto číslach sa vám snažím zdokumentovať, že aj vecne, obsahovo, nielen z hľadiska sémantického, z hľadiska vyslovenia toho názvu, ale vecne, z hľadiska vášho nálepkovania, označovania je to nezmysel a že jednoducho týmto pojmom, myslím si, keď ich pán podpredseda používa v tom zmysle, v akom ich používa, nerozumie. Čo sa týka druhého termínu, na základe ktorého som to povedal, ide o daňový dumping. Pán podpredseda, vy ste sa v reakcii snažili ma obviniť z toho, že ja popieram, že taký termín vôbec v ekonómii existuje a že veď ho používa aj nositeľ Nobelovej ceny Stiglitz. Ale ja som nikdy nepopieral, že daňový dumping existuje ako terminus technicus a dokonca aj ako praktiky, ktoré sa používajú. Ja som na číslach, pán podpredseda, ktoré vám môžem znovu zopakovať, vám dokázal, že naša daňová reforma neznamená žiaden daňový dumping, keďže na daniach vyberáme po zavedení tejto reformy viac, ako sme na nich vyberali pred touto reformou. Takže nevkladajte mi do úst veci, ktoré som nepovedal. Jasne, na faktoch a na číslach som sa vám snažil dokázať alebo ukázať, že akceptovanie toho, tých obvinení, ktoré voči nám znášajú niektorí západní politici, že robíme daňový dumping, dokonca akceptovanie toho zo strany podpredsedu vládnej slovenskej strany je absolútne neakceptovateľné a znamená to, a na tom musím trvať, že zrejme obsahovo ten, kto to tvrdí, nevie, o čom hovorí, pretože čísla, fakty, argumenty hovoria opak. Takže toto považujem za kľúčové a potrebné. Ak sa to niekoho dotklo, je mi to ľúto, ale vždy sa snažím, budem sa snažiť aj v budúcnosti, aby som tvrdenia, príp. hodnotenia, ktoré hovorím, hovoril na základe svojho presvedčenia, ktoré opieram o fakty a argumenty. Takže ak, pán podpredseda Číž, ste hovorili, že diskusia potrebuje prostredie, korektnosť a potrebuje aj obsah, ja s tým veľmi, veľmi vrelo súhlasím. Naozaj sa držme faktov, držme sa obsahu, držme sa obsahu slov a držme sa toho, čo naozaj slová znamenajú. Potom možno budú menej emotívne aj naše diskusie, možno aj naše reakcie, pretože za korektné považujem nielen hladké slová, pán poslanec Mikuš, nielen hladké slová v tom, aby sme sa nikoho nedotkli, za slušné a korektné považujem, ak sa používajú korektné fakty a argumenty. Ďakujem pekne. (Potlesk.)