Ľ. Vážny, poslanec: (2005-09-27):
Dňa 13. februára 2003 vláda svojím uznesením č. 130/2003 schválila projekt transformácie príspevkovej organizácie Slovenská správa letísk a odštartovala tak privatizačný maratón dvoch najvýznamnejších letísk na Slovensku. Nevyhnutým predpokladom na naplnenie vládnych cieľov bolo prijatie zákona o letiskových spoločnostiach. Smer – Sociálna demokracia vtedy upozorňovala vládu a parlament, že zákon síce obsahuje zložitý systém manipulácie vkladania a spätného odkupovania prioritného infraštruktúrneho  majetku, ale nedostatočne zabraňuje možnosti jeho zneužitia, prípadne možnej straty pri likvidácii letiskovej spoločnosti z dôvodu jej bankrotu. Aj preto Smer – Sociálna demokracia urýchlene pripravil novelu tohto zákona, kde sa v jednej časti navrhovala zmena charakteru prioritného majetku tak, že tento nebude vkladaný ako majetok do nových letiskových spoločností, ale ostane, tak ako je zadefinovaný, trvale v majetku štátu a bude letiskovej spoločnosti prenajímaný. V ďalšej časti novely sme definíciu prioritného infraštruktúrneho majetku rozšírili aj o verejné Letisko Vajnory, a to z dôvodu perspektívy tohto územia pre budúci rozvoj leteckej dopravy na Slovensku. Perspektíva rozmachu leteckej dopravy je nesporná a z hľadiska koncepcie dopravnej politiky štátu aj o strednodobej vízii v tejto oblasti by bolo minimálne neprezieravé a nevhodné ponechať Letisko Vajnory svojmu osudu. Cirka pred polrokom pri predkladaní citovanej novely zákona o letiskových spoločnostiach som dôvodil, že podľa schváleného zákona môže byť Letisko Vajnory novou akciovou spoločnosťou označené za nepotrebný majetok a predané na komerčné účely, čo je z pohľadu zachovania tejto perspektívnej plochy v hlavnom meste neprístupné, naopak, malo by byť povinnosťou súčasných zákonodarcov voči budúcim generáciám zachovať ho či už pre vnútroštátnu, alebo v budúcnosti po úpravách na medzinárodnú leteckú dopravu. Vtedy v tejto sále padali prívlastky ako v úvodzovkách citujem: „Čo si to tí zo Smeru zase vymýšľajú“, alebo „zasa maľujú čerta na stenu vo veci privatizácie“, alebo „veď je to dopravná infraštruktúra, a predsa nebude túto minister dopravy predávať“ a podobne. Parlament sa však vďaka ignorácii koaličných poslancov najmä odmietol takýmto návrhom zaoberať a ponechal tak ministrovi dopravy voľné ruky, a tu máme výsledok. Môžem konštatovať, že sa potvrdila naša prognóza v tejto veci. Podľa mojich informácií už bolo letisko Vajnory odpredané za podstatne nižšiu sumu, ako je jeho trhová hodnota a štát sa tak nadobro zbavil tejto nie len pre hlavné mesto, ale aj pre Slovenskú republiku strategickej plochy. Dovoľte mi povedať pár slov k tejto podivuhodnej transakcii. Pri založení akciovej spoločnosti Letisko Bratislava bol majetok Letiska Vajnory vložený do základného imania. Ocenenie pozemkov Letiska Vajnory zohľadňovalo, že nejde o pozemky na výstavbu iných stavieb. Majetok Letiska Vajnory bol účtovne ocenený na cirka 1,1 miliardy Sk, čomu zodpovedá cena pri  výmere  80  hektárov  zhruba 1 300 korún za štvorcový meter. Letisko Milana Rastislava Štefánika Bratislava, a. s., predalo Letisko Vajnory za 900 miliónov korún zrejme z dôvodu, že ide o prebytočný majetok, t. j. o 200 miliónov korún menej, ako bol tento majetok  účtovne ocenený. Tu sa žiada podotknúť, že trhová cena takýchto pozemkov sa v Bratislave pohybuje okolo 2 500  až 3 500  korún za štvorcový meter, t. j. ak uvažujeme s tou spodnou hranicou 2 500 korún za štvorcový meter,  je to trhová cena cirka 2 miliardy korún, t. j. štát takýmito „dobrými obchodnými transakciami“ prišiel nielen o letisko, ale aj o 1,1 miliardy Sk. Ku kauze Letisko Vajnory zvažujeme podnet na Generálnu prokuratúru alebo NKÚ a už sme interpelovali ministra dopravy, ja osobne som ho interpeloval, ktorý si nezaslúži, aby sa volal minister dopravy. Veď ktorý minister dopravný predáva infraštruktúru, ktorá má potenciál dynamického rastu. Je to, ako keby minister obrany predal tie najlepšie zbrane, ktoré má. Veď letiská sú v leteckej doprave to, čo koľaje v železničnej doprave a tie predsa nepredávame, ale ich prenajímame. Toľko k Letisku Vajnory. Ale vráťme sa k prerokúvanému materiálu, ktorým je koncepcia privatizácie letiskových spoločností. Vládou schválená koncepcia privatizácie Letiska Milana Rastislava Štefánika okliešteného o spomínané Letisko Vajnory a Letiska Košice –  Airport Košice, a. s., posúva celý tento proces do cieľovej roviny. Len mesiac po založení akciových spoločností bolo rozhodnuté o predaji 66-percentného balíka akcií. Deje sa tak bez toho, aby akciová spoločnosť bola najprv skonsolidovaná, sama preukázala svoju životaschopnosť, mala vypracovaný podnikateľský plán minimálne na pár nasledujúcich rokov. Ďalším závažným problémom sú neusporiadané reštitúcie pozemkov pod infraštruktúrou, ktoré bude zrejme musieť sanovať štát za desiatky miliónov korún. Takýto jav už mimochodom nie je výnimočný, ale stáva sa pravidlom pri predaji štátneho majetku, či už je to Cargo, tak aj Národná diaľničná spoločnosť. Asi sa už vláda sama uspokojila s mottom – Veď my sme najsilnejší orgán štátu a nemusíme dodržiavať zákon, t. j. môžeme predať aj neusporiadaný majetok. Ja tomu prestávam rozumieť. Ďalší problém je, že neexistuje žiadny všeobecne záväzný predpis, ktorý by upravoval výšku poplatkov za použitie letísk ako garancia zachovania si konkurencieschopnosti letiska v stredoeurópskom priestore. Ďalší problém je regulačná úloha štátu. Táto sa nedá zabezpečiť 14-percentným podielom štátu, ktorý je tu prednesený, že pôjde dostratena, respektíve do nuly. Za zmienku stoja ciele, ktorými vláda v schválenej koncepcii obhajuje privatizáciu letísk. Napríklad zvýšiť atraktívnosť leteckej dopravy, zabezpečiť cenovú dostupnosť dopravnej obsluhy Slovenskej republiky, zefektívniť prevádzku letísk a podobne. S ich dosiahnutím by si poradil každý kvalifikovaný manažment akciovej spoločnosti bez ohľadu na to, kto je vlastníkom jej akcií. Ak sa s takýmto zdôvodnením privatizácie svojím hlasovaním vo vláde stotožňuje celá vláda, ktorá si rada dáva prívlastok reformná, tak vážne nemáme o čom hovoriť. A už vôbec nie vtedy, keď nevie, alebo nechce vo svojom okolí nájsť dostatok fundovaných odborníkov, ale radšej toleruje vynakladanie nemalých prostriedkov na zahraničných poradcov, ktorí de facto len potvrdia to, čo už vláda, respektíve ministerstvo dávno pripravili a potrebujú si to dať posvätiť za peniaze poplatníkov. Naši ministri a nimi dosadení členovia štatutárnych orgánov štátnych spoločností by radšej za tieto peniaze mohli absolvovať kurz vo finančných skupinách, ku ktorým majú niektorí z nich blízko. Tam by sa naučili, že získanú spoločnosť stačí za pomoci kvalitného manažmentu zreštrukturalizovať, zefektívniť jej činnosť, zadefinovať jej jasné rozvojové programy, prípadne zabezpečiť zdroje na ich financovanie a takúto spoločnosť možno následne predať s podstatným ziskom. Samotné urýchlené konanie ministerstva dopravy pod taktovkou poradcu svedčí o tom, že vláde nielenže nejde o zachovanie si podstatného vplyvu v oblasti, ktorá slúži ako významný nástroj dopravnej politiky štátu pri využívaní infraštruktúry letísk, ale nesnaží sa ani o maximalizáciu možného výnosu z privatizácie predmetného balíka akcií. Obsadením riadiacich štatutárnych orgánov ľuďmi, ktorí nikdy nepôsobili v danej oblasti dáva vláda jasne najavo, že jej nejde o efektívne riadenie tejto spoločnosti. Poverení skôr majú spoločnosť vytunelovať, o čom jasne svedčí prípad Letiska Vajnory, a pripraviť ju tak na potom už nevyhnutný predaj za „výhodnú cenu“. V Smere zastávame názor, že na zabezpečenie zdrojov na rozvoj infraštruktúry oboch letísk nie je nevyhnutný strategický investor, ako je to uvádzané v materiáli. Ich situácia nie je kritická, naopak, sú na primeranej úrovni a zaznamenávajú dynamický rozvoj prepravy. Veď len Letisko Bratislava má medzinárodný nárast v tržbách 100 percent oproti roku 2003 a 2004 a taký istý nárast sa očakáva aj v porovnaní rokov 2004 a 2005. Môžu mať zdrojov, koľko chcú z bánk, keď predložia solídny podnikateľský plán, čo nie je pri takomto raste, aký som pred chvíľou spomenul, pri takomto raste tržieb žiadny problém. Alebo Košice ako budúci Schengen môžu mať obrovské prostriedky zo štrukturálnych fondov Európskej únie, o ktoré sa takýmto spôsobom pripravíme. Keď sa už vláda rozhodla podiely na letiskách predať, mala by sa správať obozretnejšie. Smer zastáva názor, že vláda mala v prvom rade zabezpečiť efektívne fungovanie novovzniknutých akciových spoločností, zabezpečiť ich konsolidáciu, až potom urobiť analýzu ďalšieho scenára, a ak z nej vyjde ako výhodnejšia alternatíva privatizácia, potom rozhodnúť o prípadnej privatizácii, ktorá by aj pri predaji menšinového balíka mohla zabezpečiť vyšší výnos, ktorý mohol byť zo strany štátu následne reinvestovaný späť do infraštruktúr letísk. Keď už vláda rozhodla o predaji 66-percentného balíka akcií každého z letísk, mala podľa nášho názoru predaj rozdeliť minimálne na dve etapy. V prvom kole predať strategickému investorovi menej ako 50 percent so záväzným prísľubom, že keď preukáže schopnosť rozvíjať letiskovú spoločnosť a reálne napĺňať investičné prísľuby môže využiť predkupné právo na zvyšný balík privatizovaných akcií. Keď si už štát neponechal vo svojom výlučnom vlastníctve základne infraštruktúry letísk, o to viac by mal dbať na to, komu a hlavne akým spôsobom ju zveruje do rúk. Na základe doterajších skúseností sa po trojročnom vládnutí tejto koalície bude môcť medzi teórie modernej ekonómie doplniť nová teória v znení transformácia štátneho podniku znamená na akciovú spoločnosť, to znamená, určiť jeho privatizáciu. Iný scenár zatiaľ pri transformácii nepoznám. Na záver mi dovoľte ešte jednu poznámku. O tom, že táto vláda nemá už ani elementárnu úctu k zákonodarnému zboru svedčí fakt, že i napriek tomu, že sme sa s návrhom privatizácie letísk v pléne ešte nezaoberali, vláda už koná a privatizačný proces je v plnom prúde. Privatizácia štátneho majetku je závažná vec a rozhodnutia o nej majú dopady na niekoľko nasledujúcich generácií. Národná rada sa v tomto procese po prvýkrát dostala do úlohy obyčajného štatistu úpravou zákona č. 92/1991 Zb. o podmienkach prevodu majetku štátu na iné osoby, konkrétne je to § 10 ods. 2, podľa ktorého Národná rada zámer a postup privatizácie iba prerokuje bez podmienky kladného výsledku a dokonca s časovým ohraničením na jeho prerokovanie do 30 dní od predloženia. Toto ustanovenie zákona je bezzubé, je zbytočné a bezcieľne administratívne zaťažuje parlament, o čom svedčí aj to, že po druhýkrát vláda Národnú radu stavia do úlohy štatistu tým, že sa ani neunúva počkať na výsledok prerokovania návrhu na zaradenie majetkovej účasti štátu do zoznamu podnikov určených na privatizáciu, ktorý tu dnes prerokúvame, a proces už naplno rozbehla. Už dnes je jasné, že v hre je päť záujemcov, ktorí si rozdávajú karty. Sú medzi nimi dve silné finančné slovenské skupiny, skupina G&T  a Penta Groupe, samozrejme, previazané cez rakúsky kapitál a cez iné štruktúry. Ako poslanec Národnej rady takýto stav nemôžem akceptovať, ale je zbytočné dávať procedurálny návrh o tom, že nebude Národná rada pokračovať v rokovaní o tomto bode, lebo vláda si pri takomto zákone, spomínanom č. 92/1991 Zb. ustanovení § 10 ods. 2 môže robiť, čo chce aj bez súhlasu Národnej rady. Teda ak nechcem takýto stav ako poslanec Národnej rady akceptovať a chcem, aby sme mali aspoň základnú úctu k budúcnosti, k zachovaniu dopravnej infraštruktúry pre leteckú dopravu, dovolím si vás preto, ctení kolegovia, vyzvať, aby sme predložený materiál nepodporili, respektíve, aby ste podporili návrh uznesenia, ktorý predkladám. Návrh uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky  k vládnemu návrhu zaradenia časti majetkovej účasti na podnikaní letiskových spoločností Letisko Milana Rastislava Štefánika – Airport Bratislava, a. s. a Letisko Košice – Airport Košice, a. s. do zoznamu majetkovej účasti štátu na podnikaní iných právnických osôb zahrnutých do privatizácie. Národná rada Slovenskej republiky  po a neschvaľuje zaradenie časti majetkovej účasti štátu na podnikaní letiskových spoločností Letisko Milana Rastislava Štefánika Bratislava a Letisko Košice do zoznamu majetkových účastí štátu na podnikaní iných právnických osôb zahrnutých do privatizácie; po b žiada vládu Slovenskej republiky, aby zastavila proces privatizácie majetkovej účasti štátu na podnikaní letiskových spoločností Letisko Milana Rastislava Štefánika Bratislava a Letisko Košice. Žiadam spravodajcu, aby dal prednostne o tomto uznesení pri hlasovaní hlasovať. Ďakujem vám za pozornosť.