Mihál, Jozef, poslanec NR SR (2012-07-31):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, a rád by som dodal, že aj, vážený pán premiér, keby tu sedel, dovoľte predniesť stanovisko za poslanecký klub SaS k návrhu vlády na skrátené legislatívne konanie o návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení. Skrátené legislatívne konanie je právny inštitút, ktorý je upravený v zákone č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v § 89. Toto ustanovenie hovorí o tom, že tento inštitút sa môže použiť za mimoriadnych okolností, keď môže dôjsť k ohrozeniu základných ľudských práv a slobôd alebo bezpečnosti alebo ak hrozia štátu značné hospodárske škody, vtedy Národná rada sa môže na návrh vlády uzniesť na skrátenom legislatívnom konaní o návrhu zákona. Z uvedeného je zrejmé, že ide o inštitút, ktorý sa môže použiť len za mimoriadnych okolností, kedy sú ohrozené taxatívne vymenované hodnoty, ako je bezpečnosť, základné ľudské práva a slobody alebo hroziace značné hospodárske škody. Ani vtedy však rokovací poriadok nehovorí o povinnosti použiť tento inštitút. Hovorí len o možnosti, pričom návrh na použitie tohto inštitútu musí smerovať od vlády, ktorá zváži mimoriadnosť situácie, a musia byť naplnené vyššie uvedené podmienky. Z uvedeného teda vyplýva, že na to, aby mohlo dôjsť k prerokovaniu a k schváleniu návrhu zákona v skrátenom legislatívnom konaní, musí byť splnené nasledovné: po prvé, schválenie uznesenia vlády, ktorým žiada Národnú radu Slovenskej republiky o tento postup; po druhé, schválenie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o prerokovaní návrhu zákona v skrátenom legislatívnom konaní; a po tretie, aspoň jedna z podmienok stanovených rokovacím poriadkom. Tieto tri podmienky musia byť splnené zároveň, kumulatívne. Pokiaľ chýba aspoň jedna z nich, neexistuje zákonný dôvod postupovať pri prerokúvaní návrhu zákona postupom skráteného legislatívneho konania. Použitie inštitútu skráteného legislatívneho konania ad hoc v prípade potreby, je zneužitím tohto inštitútu a takto schválené zákony by mohli byť považované za rozporné s Ústavou Slovenskej republiky. Existuje tu jeden precedens, hovoriaci asi to, že hlasovanie v treťom čítaní konvaliduje všetky nedostatky a chyby legislatívneho procesu. Ale takýto precedens nie je niečo, čím máme byť viazaní až na veky. Český Ústavný súd už pred niekoľkými rokmi vyjadril názor, podľa ktorého je v rozpore s ústavou nielen zákon, ktorého obsah je v rozpore s ústavou, ale aj taký zákon, pri ktorého schvaľovaní nebola dodržaná zákonná procedúra, teda procedúra, na ktorú ako jedinú možnú odkazuje ústava. Vo svojom náleze Ústavný súd Českej republiky hovorí napríklad toto: Ustálená rozhodovacia prax Ústavného súdu dôvodila, že len v procesne bezchybnom procese, v konaní v súlade s ústavou možno dospieť k zákonnému a ústavne súladnému výsledku, rozhodnutiu, a preto procesnej čistote rozhodovacieho procesu, konaniu, je nutné venovať zvýšenú pozornosť a poskytnúť jej dôraznú ochranu. Na inom mieste to Ústavný súd Českej republiky ešte zdôrazňuje. Ak teda vystupuje v zákonodarnom procese do popredia požiadavka stálosti, presvedčivosti a nutnosti právnych aktov, na ktorých právny štát, a súvzťažne tiež život občanov v ňom, spočíva, takéto akty a tiež dosiahnutie potrebnej autority zákonodarných zborov nie je možné dosiahnuť inak, než rešpektom k pravidlám, zásadám legislatívnej činnosti, ktoré si nakoniec poslanecká snemovňa ako významný nositeľ zákonodarnej moci pre túto činnosť zákonom sama stanovila. V tejto súvislosti treba uviesť znenie čl. 2, ods. 2 ústavy: „Štátne orgány môžu konať iba na základe ústavy, v jej medziach a v rozsahu a spôsobom, ktorý ustanoví zákon.“ Takýmto zákonom, ktorým sa riadi zákonodarný orgán štátu, náš parlament, je práve rokovací poriadok. Preto aj Národná rada Slovenskej republiky je pri svojej činnosti viazaná týmto zákonom a musí rešpektovať tam stanovené podmienky. Postup v rozpore so zákonom je v takomto prípade nielen postupom proti zásade zákonnosti, ale v prípade zákonodarného orgánu, viď citovaný nález českého Ústavného súdu, je aj v rozpore so zásadou ústavnosti. V takom prípade sa možno domnievať, že takýmto postupom sú narušené niektoré zo základných zásad, na ktorých je vystavaný právny štát. Vláda tým, že žiada Národnú radu Slovenskej republiky o skrátené konanie, nič neporušuje, aj keď povrchné, biedne zdôvodnenie takejto svojej žiadosti stojí za úvahu. Žiadosť vlády by mala byť dostatočne zdôvodnená. Určite nepostačuje len konštatovanie, že sú ohrozené ľudské práva, respektíve, že hrozia značné hospodárske škody. Je len a len výlučne v moci Národnej rady Slovenskej republiky, aby takúto žiadosť schválila, alebo odmietla, a tým rozhodla, že návrh bude prerokovaný a schválený riadnou zákonnou cestou s riadnym zainteresovaním poslancov, ktorí budú mať dostatok času na to, aby sa mohli na prerokovanie návrhu zákona riadne pripraviť a vykonávať tak riadne svoj poslanecký mandát. Zneužívanie skráteného legislatívneho konania môže totiž viesť aj k tomu, že poslancom nie je dostatočne umožnené riadne, a to parlamentnou väčšinou, ich mandát vykonávať. Z uvedených dôvodov poslanecký klub SaS vládny návrh zákona na skrátené legislatívne konanie nepodporí.