J. Ivančo, poslanec: (2007-12-12):
Skúsme trochu širšie rozobrať politicky danú tému. Rok 2007 bol rokom, keď najsilnejšia politická a vládna strana ukázala podľa môjho názoru strach z politickej diskusie. Rok určite bude v histórii vnímaný pre politiku a demokraciu ako rok veľmi smutný. Je to rok pochovania demokratických pravidiel i pochovania pravidiel parlamentnej politiky, keď koaličná väčšina valcovala a všetko, čo bolo iné, sa nedalo prijať. Čo bolo dobré, si jednoducho prisvojila. Zdá sa mi, že aj prerokovanie dnešnej témy po tom, čo všetko sa tu udialo, je len volaním zo záhrobia. Takmer celý rok sme boli svedkami vyvolávania duchov a traumatizujúcich aktov voči reforme dôchodkového zabezpečenia. Boli sme svedkami rôznych prístupov, zdôvodnení a rečí ťažkého kalibru silného predsedu vlády Slovenskej republiky. Silné a demagogické reči však boli len o predvádzaní sa v médiách. Žiaľ to, aby názor 126-tisíc ľudí bol témou rokovania parlamentu tejto krajiny, ako hovorí nemenovaný kolega, témou rokovania ctenej Národnej rady pred rokovaním o zákone v čase, ktorý prináleží tomuto rokovaniu, silný predseda vlády so svojou väčšinou presadiť nedokázal. Je to prehra, pán predseda. Žiaľ, dámy a páni, cieľ bol iný. Žiaľ, cieľ sa aj naplnil. Realizáciou zámerov a socialistických téz predstavitelia sociálneho štátu siahli ľuďom na dôchodkové úspory. Brutálnym spôsobom sa zo dňa na deň predĺžila doba sporenia z desať na pätnásť rokov, čo pre súčasných päťdesiatnikov nie je nič iné ako facka. Všetko sa udialo až príliš rýchlo, bez dostatočného vysvetlenia. Zásah vlády do dôchodkového systému poškodil predčasných dôchodcov, invalidov, mladých doktorandov, mamičky na materskej dovolenke, jednoducho všetkých poctivých a aktívnych ľudí, ktorí zodpovedne pochopili, že budúcnosť dôchodkov, budúcnosť ich ďalšieho života je v ich rukách. Ľudský rozmer strany SMER, vládnej koalície je taký silný, že si naduto obišiel právo na názor 130-tisíc ľudí. Pritom všetci tu budeme hovoriť, že petičné právo patrí medzi jedno zo základných ľudských práv. To všetko sa udialo pod rúškom, citujem, „stability Sociálnej poisťovne, stability verejných financií, deficitu“. Aké to ľudské slová boli v dôvodovej správe? Čo bude potom, ako zákon začne platiť? Bude len to, aby v kasíne hrali tí, čo tam chodia aj dnes, ale určite tam nebudú chodiť budúci dôchodcovia. Dôchodkový systém ste tak vrátili späť a tým, ktorí podpisovali petíciu za, podotýkam, nezhoršovanie postavenia dôchodcov ste ukázali, ako vyzerajú nové politické pomery. Zdevastovanie politického prístupu k petícii, žiaľ, nevyrovnali ani finančné náklady, ktoré, a to nehovoríme len my, sú diskutabilné a dlhodobo neakceptovateľné. Dovolím si jeden citát. „Tam, kde to je možné a kde došlo k ignorovaniu postoja verejnosti a opozičnej menšiny je vláda pripravená pristúpiť k nápravám.“ Robert Fico 1. augusta 2006 programové vyhlásenie vlády. Stodvadsaťšesťtisíc ľudí je buď malá menšina, alebo je vláda nepripravená pristúpiť k náprave. Aký to čarovný citát predsedu vlády z augusta 2006 v kontexte doby. Kto iný dnes dokázateľne ignoruje postoj verejnosti ako predseda vlády, ktorý nedokázal zabezpečiť prerokovanie petície ľudí o dôchodkovom sporení vtedy, ak bol bodom programu obsah samotnej petície – zákon o dôchodkovom sporení. Kto zviazal ruky poslancom koalície, že nemohli stlačiť gombík áno pri procedurálnom návrhu z opozície? Dovolím si ďalší citát alebo opakovať citát. „Kde došlo k ignorovaniu postoja verejnosti, že vláda je pripravená pristúpiť k nápravám?“ Čo sa zmenilo od 1. augusta 2006? Zmenili sa ľudia, verejnosť alebo sám Robert Fico? Prečo sme teda nemohli obhajovať ľudí, ktorí podpísali petíciu predtým, ako sme hovorili vecne o tom, čo sa bude týkať ich dôchodkov. Ignorácia petičnej akcie sa pravdivo môže pomenovať, ako to s obľubou hovorí jeden z podpredsedov Národnej rady zhodou okolností za stranu SMER – sociálna demokracia, ignoráciu petičnej akcie môžeme pomenovať ako, citujem, „porušenie elementárnej slušnosti“. Ako odkaz voličom, tým voličom, ktorí podpísali alebo, ak chcete, odkaz národu, že nie sú schopní ľudia, ktorí podpísali petíciu, reálne vidieť veci, slobodne sa rozhodovať. Aj takéto vety zaznievajú dnes v slovenskom parlamente zo strany koaličnej väčšiny. To asi aj znamená, že pre vás nie sú títo ľudia ani schopní voliť. Hovoríte však o vašom mandáte, o podpore asi tiež len ľudí. To vaši ľudia sú iní? To vaši ľudia nepodpisovali petíciu? To vaši ľudia nepotrebujú nový systém dôchodkového zabezpečenia? Ľudia sú si istí. Mnohokrát veria politikom. Len, žiaľ, nevidia vždy do zákutí segmentov správy štátu. Vždy, keď treba výsledky volieb, rešpektujete. Vždy, keď treba ľudí, dokážete sa nimi oháňať. Ale to, že pod petíciou je podpísaných 126-tisíc ľudí za veľmi krátky čas a som presvedčený, že aj vašich voličov, ste si nevšimli. Zaslúžili si, aby ste náležite v pravej chvíli hovorili predtým, akom sme im brutálne zmenili pravidlá. Sporitelia, dámy a páni, vás o to žiadali a zaslúžili si toľko elementárnej úcty, aby sme v čase na to potrebnom o tom rokovali. Dovolím si ešte jeden citát. „Poďme spolupracovať na tom, aby sme rozširovali predindikácie demokracie, len tá demokracia má viac atribútov. Okrem tej zastupiteľskej, je tu aj forma priamej demokracie.“ Citát pána podpredsedu Číža. Pán podpredseda, ako vnímate petíciu ľudí a čo sa u vás zmenilo od 8. februára 2007, kedy ste uviedli v slovenskom parlamente tento výrok, v ktorom sa oháňate priamou demokraciou. Prečo vám priama demokracia nestála za to, aby sme hovorili včas o petícii. Ľudia sú vo voľbách dobrí. No, aj oni musia rozlíšiť medzi dobrými, zlými, dôveryhodnými aj nedôveryhodnými rozhodnutiami a posúdiť aj skryté agendy strán, skryté zámery. Napriek tomu rešpektujeme ich názor. Podpisy ľudí v petícii sú asi nehodné toho, aby sme ich rešpektovali. Pre stranu SMER sú azda ľudia podpísaní pod petíciou len dav nehodný toho, aby ste sa ich názorom legitímne vyjadreným legitímne zaoberali? Tu neobstoja tvrdenia o správnosti použitia rokovacieho poriadku, keď sme v tomto čase úplne vecne mimo témy. Petícia a petície roku 2007 budú zapísané ako úspešné vyjadrenia názoru ľudí na dianie na Slovensku. Ľuďom patrí vďaka za odhodlanie, za prejav záujmu aj vyjadrenie názoru. Uvidíme, ako sa vy vysporiadate s dnešným rokovaním a s dnešným návrhom pani poslankyne Radičovej, aby ste petíciu nezobrali len na vedomie, ale aby ste učinili aj konkrétne kroky k tomu, aby petícia bola pre vládnu koalíciu zmysluplná. Ctená koalícia, bola šanca na legitímnu diskusiu, aby ste presviedčali, aby ste ukázali, že dôveru a podpisy ľudí beriete vážne. Petícia a jej zaradenie na koniec rokovania poslednej schôdze v roku 2007, skoro mesiac po prijatí zákona je zlým skutkom. Je symbolickým obrazom politickej nekultúry počas celého roka a premárnením šance, lebo pokrok sa dosahuje aj prevenciou zlých skutkov. Petícia bola, ctené poslankyne, vážení poslanci, preventívnou akciou voči zásahom do zmien v dôchodkovom systéme. Žiaľ, preventíva nebola úspešná a opozícia zodpovedne vyhlasuje, že systém je chorý. (Potlesk.)