Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2014-09-18):
Vyrušujú ma páni poslanci. Je to dôležitý ústav. Všetky okolité štáty, ktoré prežili komunizmus, majú takéto ústavy a treba ho držať a podporovať. Veľa vecí ešte je nejasných, ktoré v našej histórii za posledných pár rokov nie sú jasné. Teda ústav skúma históriu od roku, ’39. roku po rok ’89. rok, mnoho tam ešte nie je jasné. Na druhej strane iste aj po ’89. by bolo zaujímavé niečo skúmať a myslím, že aspoň do roku 2000, a potom tretie tisícročie nechať ďalším by nebolo nezaujímavé, pretože aj tam sa tiež udialo, najmä v súvislosti s privatizáciou, doteraz nie je jasné, je to tábor, vlastníci sú tabu. Ústav produkuje zaujímavé výsledky, publikuje ich, má svoj časopis, elektronickú knižnicu, robí dokumentárne filmy, oral history, aj ja som raz tak sedel celé doobeda, výstavy, digitálne archívy. Čiže skutočne robí kus práce na ten počet pracovníkov, ktorý má. Jeden z cieľov, myslím, dosť hlavných je sprístupniť dokumenty o činnosti bezpečnostných zložiek. Myslím, že je to veľmi dôležité. Tí, čo to nezažili, tí sa už na to nepamätajú a inak nemôžu, ale bolo to niečo naozaj také, že títo ľudia nás držali dlhé roky pod krkom a všetci sa ich báli a mali aj prečo, pretože vedeli zničiť život človeku, sledovať ho a zle mu robiť. Stále ešte toto nie je celkom jasné, najmä tie mechanizmy, ako k tomuto mohlo dôjsť. Aj to, že najväčšie orgány ÚV mali strach pred obyčajnými eštebáčikmi z okresu, to je pravda a to sa som sa z diaľky aj ja občas presvedčil. Analyzovať príčiny a spôsoby straty slobody, ktorá nastala v tých rokoch, to tiež ešte nie skončená úloha, prečo to došlo až sem a prečo teda sme sa nemohli tohto nejakým spôsobom zbaviť alebo prežiť. To je tiež úloha nadlho. Na druhej strane treba povedať, že nemôžeme všetko hádzať len na Marťanov a na ľudí, ktorí boli tu okolo nás, inej národnosti, Rusov a tak ďalej, lebo aj Slováci vždy mali v tejto histórii svoju aj zlú úlohu, vždy mali maslo na hlave. Vždy sa našli ľudia, ktorí kolaborovali. Od ’39. v súvislosti so Židmi, ale aj po vojne, keď mnohí partizáni sa naraz postavili na čelo štátu, zorganizovali tu ’48. rok, ale potom aj 50. roky, ktoré boli naozaj krvavé a ťažké, a potom nasledovala éra eštebákov, likvidácii kulakov, reholí, učiteľov, B akcia, 70-tisíc politických procesov, už nehovorím o normalizácii, 21-ročnej, znova a potom po ’89. privatizácia, tunelovanie, korupcia a tak ďalej. Čiže toto všetko nerobili Marťania, ale to robili Slováci, ktorí tu medzi nami boli a ešte aj sú, nikto im to už nechce pripomínať, ale to, že nesmieme to hádzať na druhých, je dôležité. Na druhej strane vždy tu bola kopa hrdinov, ktorí naozaj bojovali proti tomuto a nebáli sa, a vtedy bolo sa čoho báť. Tak nedávno sme, sa otvorilo námestie Krčmérymu, Juklovi tuná neďaleko v Šintave. Teraz 21. bude desať rokov, čo zomrel Anton Neuwirth, ktorý naozaj tiež, hoci bol na 12 rokov odsúdený do väzenia za velezradu, špionáž a neviem čo, 12 jeho súrodencov z otcovej strany, Židov, zomrelo v koncentrákoch, napriek tomu bojoval, odsedel si, chorý bol a napísal knihu Liečiť zlo láskou, ktorá skutočne ukazuje, ako sa dá z tohto kruhu násilia vyskočiť. Takýchto ľudí tu bolo veľa, dalo by sa o tom veľa rozprávať. Tí vlastne držali to Slovensko nad vodou a nakoniec aj do dnešného dňa držia. Ďalej sa tam mali dávať alebo dávajú podnety na trestné stíhanie v spolupráci s Generálnou prokuratúrou. To by ma trocha zaujímalo, či také podnety boli, však všetko je to viac-menej už za nami v tom zmysle, že je to zamlčané a tak ďalej, ale takáto úloha tam je, len celkom som sa nedočítal, že či sa naozaj s tou GP spolupracuje a či z toho boli nejaké výsledky. Upozorňuje sa v tej správe, je to ešte za rok 2013, možno sa to medzitým trocha zlepšilo, na nesúlad stanov ÚPN so zákonom o pamäti národa, s platnými právnymi predpismi, napr. Zákonníkom práce. Tak to je dosť vážna vec a zdá sa, že ako keby doma si to nevedeli vyriešiť. Možnože to sa už medzitým za rok sa zmenilo, ale bolo by zaujímavé, že aký je stav súčasný. Tu by naozaj bolo dobré priateľskú návštevu poslancov tam urobiť. Ja som teraz vo výbore pre ľudské práva, tak tam tento to má v kompetencii, proste nechcem to nazvať poslanecký prieskum, môže sa to aj tak nazvať, ale prísť tam, utlmiť tie hrany, zistiť, kde je situácia, a proste nejakým spôsobom zblížiť tie strany, ktoré nie sú ešte na jednej strane, by som povedal takto. Mali ste aj 16 súdnych sporov. Niektoré ste aj prehrali, niektoré vyhrali, no, celkom sa mi nepáči ten spor, ale to možná nehovorím dobre, s Babišom, s bývalým, teda s terajším ministrom. Lebo už do ministra cudzej vlády sa tu miešať? Tiež ma trocha zaujíma, ako to je, médiá, samozrejme, píšu ináč, ale neviem si celkom predstaviť, aby nášho ministra naraz niekto po mnohých rokoch naháňal a nakoniec aj neuspel svojím spôsobom. Pripomínam, že v Ríme už existuje Slovenský historický ústav, čiže spolupráca ÚPN s ním by nebola zlá, 15. decembra sa otvorí slávnostne na slovenskej ambasáde, je tam 16 projektov, veľa mladých ľudí tam postupne pôjde. Možnože aj to, čo je vo vatikánskej a iných archívoch rímskych, by nebolo nezaujímavé vzhľadom na naše obdobie neslobody. Teraz možno je aj výhodné to, že je talianske predsedníctvo, tak možno aj Taliani by boli veľkorysejší voči spolupráci na tomto poli. Priznať postavenie protikomunistického odboja, to je zaujímavá téma, teda vidíte, že ja nič proti partizánom, samozrejme, boli veľmi dôležití a otočili situáciu na Slovensku, ale druhý odboj na základe tých známych paragrafov do dnešného dňa z toho niečo majú a sa to aj dedí. Celkovo priznali postavenie protikomunistického odboja 664 osobám, 70-tisíc bolo zavretých politických väzňov, z toho 190 in memoriam. To je také až paradoxné. Na druhej strane neviem, či to postavenie znamená len legitimáciu a medailu alebo preukaz, a teda a či to znamená niečo finančné. Lebo tí ľudia naozaj žili na hrane, často veľmi na okraji spoločnosti. Vážení, možno by som končil. Vítam projekt Dejiny ŠtB na Slovensku. To pripravujete, pokiaľ viem, s nejakými mladými ľuďmi, ktorí sa neboja a napíšu, to je veľmi dôležité. Na druhej strane, tie zoznamy, ktoré pravidelne uverejňujete, iste tiež je horúca linka. Treba to urobiť, aj keď už tie mená, keď čítate, nikoho nepoznáte a mladá generácia už teprv nie, ale skutočne to boli ľudia najmä pre styk s vnútorným nepriateľom, ktorých, ktorých sa naozaj celý národ bál. Bolo to hrozné, keď niekto povedal, ŠtB, ukázal preukážku, všetci sklopili uši a padali. Tiež by ma zaujímala spolupráca s politickými väzňami, na ich čele je Anton Srholec. Či nejaká existuje, lebo tí vedia veľa, určite existuje, ale tam neni celkom popísaná. Bolo 70. výročie SNP, vy ste sa na tom mnohom zúčastnili. Je teraz výročie, 150. výročie Andreja Hlinku, bude v Ružomberku vraj koncom septembra, za pár dní, veľké oslavy. Tak možná aj táto osoba je zaujímavá, všeličo sa o nej napísalo, ale všelijaké mystifikácie. A ešte upozorňujem, že Imro Kružliak, ktorý bol veľký bojovník proti komunizmu, teda zvonku aj v Rádii Slobodná Európa a inde, vždy zostal Slovák, vždy zostal reálny a vždy vedel, kde je sever, na rozdiel od mnohých iných krajanov. Ten bude mať 100 rokov, až už nemal tento rok. Ja som upozornil na to aj ministerstvo zahraničia a ministra aj iných, aby ho nejako ocenili. Tak skúste sa aj vy na to pozrieť, že či sa naňho celkom nezabudlo. Žije niekde v Mníchove, už sem viac na Slovensko nepríde. Ďakujem.