V. Novotný, poslanec: (2005-05-17):
Chcem povedať asi len toľko, že na jeseň sme v dosť hektickej atmosfére v tejto sále schvaľovali šesticu reformných zdravotníckych zákonov, ona vlastne ani nebola šestica, bolo ich sedem, lebo zároveň sme dosť široko a rozsiahlo novelizovali zákon o lieku, o ktorom sme aj dnes diskutovali, ktorý je pripravený na novelizáciu aj v tomto balíku. Myslím si, že sme boli všetci spokojní z vládnej koalície s tým, že sa nám podarilo naplniť aj túto časť programového vyhlásenia vlády týkajúcu sa zdravotníctva. Zaviazali sme sa v programovom vyhlásení vlády, že urobíme reformu zdravotníctva v tomto funkčnom období a trošku sme to všetci tak cítili ako náš záväzok voči občanom a boli sme radi, že sa nám to podarilo na jeseň schváliť aj so všetkými peripetiami spojenými s tým, že pán prezident zákony vrátil do Národnej rady na opätovné prerokovanie. V tom čase, ale aj predtým v podstate v priebehu celého minulého roku sme prežívali dosť rušnú celospoločenskú diskusiu na tému zmeny celého zdravotníckeho systému na Slovensku a ja ju nechcem teraz rekapitulovať, lebo si myslím, že nie o tom je táto rozprava dnes tu na pôde Národnej rady. Vnímal som to dosť citlivo, aj ja som zdravotník, pracujem priamo v nemocnici v Košiciach, stýkam sa s pacientmi, stýkam sa s lekármi, so zdravotníkmi, myslím si, že som veľmi aktívne pristúpil vtedy k tej reforme v tom zmysle, že som sa naozaj snažil vypočuť názory všetkých zainteresovaných strán, veď myslím si, že všetci, ktorí tu sedíme v tejto sále, vieme, koľko všelijakých združení, komôr, ale aj záujmových skupín nás navštívilo v súvislosti s touto reformou a predkladalo nám svoju víziu, svoje návrhy, svoje pozmeňujúce návrhy, ale aj svoje výčitky voči tejto reforme zdravotníctva. Potom sme prežili aj dosť rušnú a ťažkú parlamentnú diskusiu aj vo výboroch, aj tu v pléne. Čo bolo hlavne kritizované, alebo čo bolo hlavne vyčítané tejto Zajacovej šestici zákonov? Jednak to, že zákony, aj keď ich schválime, budú v praxi nevykonateľné, určite sa na tento argument pamätáte a na argument, že celý systém zdravotníctva sa po schválení týchto zákonov zrúti. Chcem povedať, že ani prvá, ani druhá téza, ani prvá, ani druhá výčitka sa nenaplnili, chvalabohu. Zákony sú aplikovateľné, aj sa aplikujú, naše nemocnice sa pripravujú na transformáciu, mnohé sa už transformujú práve v týchto chvíľach. Máme už jednu poisťovňu transformovanú na akciovú spoločnosť, je to Spoločná zdravotná poisťovňa, ktorá bola akosi najaktívnejšia a možno najpripravenejšia a o chvíľu budeme mať ďalšie poisťovne ako akciové spoločnosti. Čiže naozaj tieto hlavné obavy, to hlavné strašenie, ktorého sme boli svedkami, sa akosi nenaplnilo a verím, že sa ani nenaplní, nemá ani prečo sa naplniť. Na druhej strane ale treba povedať, že nikto z nás, ktorí sme hlasovali za tie zákony, sme si vtedy nemysleli, že je po robote, že sme teda skončili, že máme reformu zdravotníctva, ktorá tu bude tak dvadsať rokov suverénne bez problémov fungovať, veď predsa, kto už môže byť múdrejší ako poslanci Národnej rady a kto už môže byť múdrejší ako ministerstvo zdravotníctva. Myslím si, že všetci, keď už sme hlasovali za tie zákony, sme vedeli, že ešte niečo sme možno v tom ktorom ustanovení mali dopísať, niečo sme zabudli, a teraz to myslím naozaj úprimne a v dobrom to hovorím, niečo podľahlo tým typickým politickým parlamentným kompromisom, no, dohodli sme sa na nejakej tretej strednej ceste, ale to ešte neznamená, že to je tá dobrá cesta, pri tom ktorom riešení toho ktorého vecného problému a teraz sa ukázalo, že zrejme nám to trošku uchyľuje, že vznikli aplikačné problémy nie také, že sa to nedá urobiť v praxi, ale také, že je to veľmi komplikované. Stavovské organizácie, poskytovatelia, asociácie, poisťovne momentálne dávajú svoje postrehy, svoje problémy, komunikujú s nami o tom, že teda v tom ktorom ustanovení sme možno nie presne zadefinovali v zákone to, čo sme chceli, niečo sme pozabudli a niečo doniesol aj život, lebo napriek tomu, že sme zákonodarcovia a máme myslieť na všetko, život prináša aj také chvíle, na ktoré sme vtedy nemohli myslieť, alebo sme na ne pozabudli. A myslím si, že to, že sa tu postavím a dnes to takto otvorene a čestne pred médiami, pred kolegami poviem, je prejavom určitej zodpovednosti, pokory a úprimnosti. Áno, nie je dokonalé to, čo sme schválili, bude to treba opravovať. Za poslanecký klub SDKÚ, lebo zaň teraz vystupujem, chcem  jasne povedať, že sme pri schvaľovaní reformnej šestice zákonov vyjadrili jasnú podporu reforme zdravotníctva a táto naša jasná podpora tejto reforme zdravotníctva stále trvá. SDKÚ podporuje reformu zdravotníctva, podporuje modernizáciu celého systému zdravotníctva a urobí všetko, čo je v jej silách, aby sme v tomto procese neustali, aby sme tento proces mohli dotiahnuť do zdarného konca. Chcem povedať aj to, že ak na jeseň prebehli tri zákony v skrátenom legislatívnom konaní a dnes tu máme vlastne všetkých sedem zákonov, lebo ten jeden je v jednom z tých zákonov uvedený ako jeho ďalšia časť, čiže v podstate všetkých sedem zákonov znovu, nie je celkom možno najšťastnejšie povedať, že je to preto, lebo zákony boli zle pripravené. Aj preto som trošku veľa hovoril o tých chybách, ktoré sme asi urobili, načo sme pozabudli. Neurobili sme to preto, lebo sme šlendriáni, nikto v tejto sále nie je šlendrián, ani vo výbore pre zdravotníctvo, ono sa to stane, keď robíte takú obrovskú zmenu, a opakujem, je z našej strany len prejavom úprimnosti, že to tu teraz na tomto mieste viem povedať. Reforma zdravotníctva nie je dej, ktorý sa začne a sa skončí, ale žiadna reforma nie je dej, ktorý sa začne a sa skončí. Keď tu dnes hovoril pán minister Kaník, práve na to som myslel, ani to nie je dej, ktorý sme začali 11. mája a 22. júna máme po všetkom a môžeme byť spokojní, odčiarknuť si to. Je to proces. Reforma je proces a možno s tým, že sme schválili tú šesticu zákonov, máme 80 percent tohto procesu za sebou, ale tých 20 percent to je tá najnevďačnejšia a najťažšia práca, tá trpezlivosť brúsiť systém ďalej, pracovať s tými jednotlivými pozmeňujúcimi návrhmi, pýtať sa jednotlivých stavovských organizácií, profesijných združení na ich názor a mať otvorené uši a otvorenú hlavu to počúvať a možno aj revidovať a meniť svoje názory. Myslím si, že som povedal asi to, čo som chcel povedať aj s politickým stanoviskom poslaneckého klubu SDKÚ. Teším sa na diskusiu vo výbore pre zdravotníctvo. Verím, že bude taká vecná, ako bola na jeseň a určite aj za poslanecký klub SDKÚ donesiem mnoho pozmeňujúcich návrhov. Verím, že sa nám ich podarí spolu v pokojnej atmosfére vyriešiť tak, aby sme mohli v tomto procese reformy pokračovať ďalej. Ďakujem pekne za pozornosť.