M. Hort, podpredseda NR SR: (2007-02-02):
Najskôr pár konštatovaní. SDKÚ – DS už v opozičnej pozícii veľmi jasne deklarovala, že bude všemožne brániť akýmkoľvek pokusom demontovať reformy, vďaka ktorým sa podarilo na Slovensku naštartovať ekonomiku takým tempom, že jej pozitívne dopady už môžu pociťovať aj samotní občania v podobe nárastu životnej úrovne. Podotýkam, že štruktúra samotného rastu HDP je ekonómami charakterizovaná ako zdravá a ekonomike nehrozí žiadne riziko prehrievania. Koniec koncov tu bol spomínaný ten pomer alebo vzťah nárastu HDP medzi tretím kvartálom 2005 a tretím kvartálom 2006, ktorý hovorí o vzostupe o 9,8 %, čo je na nielen tento stredoeurópsky priestor, ale celosvetový takmer unikát. Ďalej. O úspešnom charaktere hospodárskej politiky bývalej vlády hovorí aj fakt, že vláda, ktorá vzišla z parlamentných volieb, ako prvá v novodobej histórii Slovenska nemusí prichádzať so žiadnymi ekonomickými balíčkami, resp. opatreniami, ktoré by sa nejakým negatívnym spôsobom dotkli samotných občanov. No a po ďalšie. SDKÚ – DS bude zodpovednou, dôraznou a jasnou alternatívou súčasnej vládnej moci a práve zodpovednosť voči občanom nás vedie k predloženiu tohto návrhu ústavného zákona o starobnom dôchodkovom sporení. Cítime zodpovednosť a povinnosť voči občanom, ktorým nie je ľahostajná ich budúcnosť a rozhodli sa vstúpiť do druhého piliera, kde zatiaľ je vyše 1,5 mil. ľudí, ktorí pochopili, že ak chcú mať v budúcnosti dôstojné dôchodky v období neustáleho poklesu ekonomicky aktívnych ľudí na trhu práce, je možnou cestou práve sporenie si na vlastných dôchodkových účtoch. Hádam nemusím hovoriť, prečo predchádzajúca vláda cítila nevyhnutnosť uviesť do praxe tzv. druhý kapitalizačný pilier. Bol tu už spomínaný demografický trend nielen na Slovensku, ale v podstate v celom európskom priestore, ktorý hovorí o nutnosti vykonať nevyhnutné zmeny v dôchodkovom systéme. Bez jasných reformných zmien by predchádzajúci systém bol časom jednoducho neudržateľný. A tomu, myslím, rozumieme všetci, aj zvyšok nás poslancov tejto ctenej Národnej rady. A je to práve nezodpovednosť tejto vlády, ktorá zatiaľ iba verbálnymi výpadmi hlavne zo strany jej predsedu voči druhému kapitalizačnému pilieru sa snaží zastrašiť občanov, ktorí sa zapojili do druhého piliera. Rečami o slabej ochrane týchto peňazí zo strany štátu, o nechcení ďalších nebankových subjektov či o kŕmení gágorov súkromných správcovských spoločností. Asi to tu už bolo viackrát povedané, ale sú to také vážne výroky, ktoré bude treba možno ešte viackrát zopakovať. Prečo sa objavujú takéto výroky. Nuž na vec sa môžeme pozerať z dvoch rovín. Jedna je praktická a druhá je ideologická. Tá praktická vychádza jednoducho z faktu, že vládna koalícia a predovšetkým strana SMER a jej predseda sa už postupe dostáva do úzkych. Robert Fico je jednoducho zajatcom vlastných predvolebných sľubov. Nedávno sme boli svedkami toho, že už vás prvé sľuby v oblasti zdravotníctva dobehli. A nie je to zrejme nič príjemné. Z nášho pohľadu ide o nezmyselné a nezodpovedné sľuby, ale v poriadku. Je to štýl robenia politiky. V predvolebnej kampani sľúbiť všetko a všetkým. V súčasnosti je predseda vlády a je čas na splnenie sľubov. Už nie je v pozícii, keď môže z opozičných parlamentných lavíc populisticky a bez zodpovednosti šíriť rôzne reči. Premiér Fico mal na druhej strane ešte stále jedno veľké šťastie. Preberal krajinu v takej kondícii, že bez nejakých vážnych dosahov na hospodárstvo mohol s pokojom rozdávať ku koncu roka aj dôchodky vianočné, aj zrušiť 20-korunáčky a zdravotníctve, či schváliť zvýšenie príspevku pri narodení prvého dieťaťa. No ani dobre fungujúca ekonomika však nestačí na finančné vykrytie všetkých tých sľubov, ktoré boli dané. Spomínam si na zákon o dani z   príjmov, keď   sme   obmedzili asignačnú daň. Keby sme tie 2 %, ktoré tak súrne potrebuje vláda na plnenie sľubov považovali možno viac za boj proti tretiemu sektoru, dnes vidím, že išlo asi predovšetkým o peniaze. Nedávno sme boli svedkami toho, ako údajne 600 mil. korún, čo stoja neštátne školské a predškolské zariadenia vrátane cirkevných bolo presunutých bez koruny na obce a mestá. Dnes sa dozvedáme, že to nie je 600 mil., ale že to je viac ako 1,2 mld. korún, ktoré keby zákon sa nebol menil, by musela financovať táto vláda zo štátneho rozpočtu. Dnes je to hodené na plecia samosprávy a vláda sa zbavila výdavku už údajne teda vo výške 1,2 mld. korún. Jednoducho chýbajú voľné zdroje a tu prichádzame k jadru všetkých tých atakov voči dôchodkovej reforme. Čo v skutočnosti sleduje premiér Fico rečami o zdobrovoľnení možnosti výstupu z druhého piliera strašením občanov, ktorí sa v druhom pilieri nachádzajú a podobnými výrokmi? Je vôbec zodpovedné vnášať neistotu a chaos do dôchodkového systému? Uvedomuje si, že ak vláda naozaj zatne do druhého piliera, v podstate tento pilier zlikviduje? Asi áno. O to viac je to smutné. Pretože, ako sme sa tu dozvedeli z celej tejto dvojdňovej diskusie, tak iná alternatíva neexistuje. Druhá rovina je ale rovina ideologická. Ak si všimnete rétoriku premiéra Fica od jeho nástupu do úradu, tak človek má pocit, že nás čaká takmer revolúcia. Vytvoril totiž pomyselnú barikádu, na jednej strane umiestnil zlé energetické monopoly, nadnárodné spoločnosti, dravý súkromný kapitál a, samozrejme, nesmie tu chýbať ultrapravicová opozícia, ktorá doslova kašle na občanov a obhajuje iba záujmy súkromných spoločností, no a na druhú stranu tejto pomyselnej barikády si dosadil obyčajných ľudí, na čelo ktorých sa postavil samotný Robert Fico, obhajca ľudu. Je to účelový populizmus či iba prostá demagógia? O informáciách z posledných dní, kedy sme sa dozvedeli, kam to pána premiéra vlastne najviac ťahá, myslím tým zahraničné cesty, možno povedať, že je to v jeho prirodzenej mentálnej výbave. On je naozaj presvedčený, že štát by mal byť tútorom pre všetkých občanov. Podľa jeho videnia sveta by mal mať štát rozhodujúce postavenie takmer vo všetkých sférach národného hospodárstva. Nedávne verbálne útoky voči dôchodcovským správcovským spoločnostiam, zámer vlády obmedziť slobodnú voľbu výberu zdravotnej poisťovne pre istú skupinu občanov, vyhlásenie vojny na život a smrť súkromným zdravotným poisťovniam zo strany premiéra hovoria o všetkom. Pomaly už len môžeme očakávať, kedy pozdvihne bojovú zástavu proti všetkému, čo len trochu zaváňa súkromným kapitálom. V súvislosti s kapitalizačným pilierom a v podstate celou dôchodkovou reformou, o ktorej sa momentálne rozprávam, by som rád tiež pripomenul už tu spomínané rozporuplné výroky pána Fica. Akiste ste všetci zachytili jeho vyjadrenia ku koncu minulého roka, keď hovoril o nevyhnutnosti zmien v druhom pilieri, čo už, samozrejme, neplatilo v januári tohto roku, krátko po zverejnení prieskumu verejnej mienky, v ktorom sa takmer 70 % ľudí vyslovilo proti percentuálnemu poklesu sumy, ktorá sa odvádza do tzv. kapitalizačného piliera. Predseda vlády Robert Fico bez akýchkoľvek problémov zmenil rétoriku a verejnosti zvestoval už iba potrebu legislatívne zabezpečiť väčšiu ochranu sporiteľov v druhom pilieri, ktorá je údajne podľa neho mizivá. Čo tu bolo povedané o legislatívnej norme, ktorá je platná, nie tá, ktorá tu bola z jeho úst čítaná, nebudem opakovať. Pán Fico rád hovorí, že robí politiku pre ľudí. No podľa môjho názoru je to skôr politika prieskumov. Účelovo vypúšťať pokusné balóniky a čaká na reakciu. Pokiaľ sa strhne veľká mediálna búrka podopretá navyše výskumom verejnej mienky, bez problémov otočí svoje predchádzajúce tvrdenia tak, aby ulahodil väčšine. Keby to vládna koalícia rečami o nemennosti základných princípov dôchodkovej reformy myslela skutočne vážne, tak nemá najmenší problém podporiť náš návrh ústavného zákona, ktorého cieľom je práve ochrániť vklady spotrebiteľov. A pokiaľ Robert Fico najnovšie tvrdí, že už nechcú znižovať odvody do druhého piliera a že uvažujú len o sprísnení ochrany prostriedkov, ktoré si občania sporia v dôchodkových správcovských spoločnostiach, nie je jediný rozumný argument, prečo by tento návrh nemohla podporiť aj vládna koalícia. V opačnom prípade tieto reči predovšetkým z úst samotného premiéra vyznievajú ako obyčajné prázdne frázy, ktoré nebude mať problém poprieť takým istým spôsobom, ako poprel svoje predchádzajúce výroky po úvahách znížiť odvody do druhého dôchodkového piliera. Vážené kolegyne, kolegovia, počas rozpravy som bol viackrát svedkom výpadov alebo upodozrievaní vo vzťahu k tomu, čo tu rozprával Ivan Mikloš, predovšetkým keď rozprával o premiérovi, že klame, že je luhár, ako si to tu dovoľujeme, ako to tu nastoľujeme rétoriku atď. Ja som zaregistroval vo vystúpení Ivana Mikloša, keď označil premiéra za klamára vždy aj dokladovanie toho, kedy premiér klamal. Ak premiér klame, a bolo to tu povedané na viacerých príkladoch, tak by predovšetkým vám, vážení kolegovia a kolegyne z vládnej koalície, malo záležať na tom, aby sa, alebo by ste mali byť zainteresovaní na tom, aby sa na tom niečo zmenilo. Pretože ak premiér v budúcnosti chce rozdeliť funkciu predsedu strany a zostane len predsedom strany, tak majte takého predsedu strany, akého chcete mať. Ale pokiaľ premiér klame, tak by nám malo všetkým záležať na tom, aby sme žili v krajine, kde premiér jednoducho neklame. A navyše som tu zacítil naozaj včera či predvčerom aj dosť silnú dávku zbabelosti. Keď druhá otázka, ktorá bola vylosovaná pre Stana Janiša, práve mala pána premiéra usvedčiť v tom, ako klame, tak sa jej zbabelo vyhol v tom, že nám tu 15 minút robil školenie a podotýkam o zákone, ktorý nie je už platný. Nerozumiem tomu, či si to pán premiér myslel, že my nevieme si prečítať a pozrieť zákon, hlavne tí, ktorí sa z nášho poslaneckého klubu tým zapodievajú, že sa takýmto až takmer infantilným spôsobom odhodlá k postupu, ktorého sme boli svedkom. Čiže ak vám nevadí, vážené kolegyne, kolegovia, na ktorú stranu ho to ťahá, viete, ja mám v mojej kancelárii za vitrínou podobizeň Jána Pavla II., z médií som sa dozvedel z médií, že váš šéf tam má Che Guevaru. Ja mu to nevytýkam, ale ak ide do totalitného štátu do Líbye a dejú sa tam také veci, že je tam 5 sestričiek odsúdených na smrť (reakcie z pléna), pán kolega Číž, mali ste si to inak zariadiť vo vedení Národnej rady a mohli ste potom reagovať aj v rozprave. Pokiaľ ide o to, čo som sa dozvedel, že mu to nevadí, tak ak už teda vám nevadí, že klame, tak potom by vám malo vadiť, že ak sú tam v totalitnom systéme odsúdené sestričky na smrť, zdravotné sestry a on tam ide, Európsky parlament prijme konvenciu, ktorou zaväzuje všetky krajiny, aby, keď by k takémuto niečomu došlo, aby prerušil akékoľvek kontakty s Líbyou a nášmu premiérovi to nevadí a až potom, keď ho navštívi veľvyslanec, keď sa začne vlna verejnej mienky, je ochotný o tom vôbec diskutovať, tak sa pýtam, kde je jeho sociálny a morálny rozmer, keď takéto veci mu nevadia. Ak vám nevadí, že klame, tak toto by vám malo vadiť, lebo sa hráte na stranu, ktorá má za každým slovom povedané slovo sociálne. Chcel by som sa ešte v krátkosti vyjadriť k tomu, čo tu hovoril vo svojom vystúpení môj kolega pán Číž. Nechcel som rozprávať  alebo reagovať na to vo faktickej poznámke, ale predsa k pár veciam budem reagovať teraz. Bolo tu povedané, že tým, že tu takto diskutujeme, je to vraj negácia alebo negovanie parlamentu  – to, čo tu predvádzame – a parlamentarizmu. Pán kolega, negovanie parlamentu a parlamentarizmu bol predovšetkým váš postoj k Ústavnému súdu a váš postoj k Ústavu pamäti národa. Vy ste tu mali viac ako pol roka na to, aby ste zabránili  znefunkčneniu Ústavného súdu. Vy ste koalícia, ktorá má 85 poslancov. My sme sa napriek tomu pokúšali dávať aj návrhy, aj zabrániť tomu, aby Ústavný súd nebol znefunkčnený. Vy ste to dokázali. Až naveľa, naveľa, keď už bol ten tlak verejnej mienky taký, aký bol, tak ste si nakoniec zvolili toho osemnásteho. Z osemnástich ste zvolili jediného nominanta, ktorého my považujeme za odborníka. Druhá vec Ústav pamäti národa. Veď keby sme tu my neboli urobili ten cirkus, no tak neviem si predstaviť, že by ešte dnes ten šéf bol vôbec zvolený a že by Ústav pamäti národa bol funkčný. Hovoríte, že ste mohli prísť s obyčajným zákonom a zrušiť Ústav pamäti národa. Na to nemáte silu a navyše by vám to neprešlo, navyše ste nejednotní vo vládnej koalícii, tak ste si mysleli, že to budete odsúvať takýmito spôsobmi a takouto demontážou. Takže nehovorme o tom, kto tu akým spôsobom neguje povinnosti parlamentu zvlášť, keď vy ste v koalícii a máte väčšinu. Bolo tu povedané, že ste pripravení diskutovať a ja sa pýtam: Tak ste pripravení diskutovať ako váš šéf? Myslím teraz predseda vlády a predseda strany SMER, keď sem príde na 15 minút, vyčerpá všetkých 15 minút na poúčanie poslancov ešte k tomu nepravdami o zákone, ktorý už neplatí a potom sa zoberie. Nie je tu na takej vážnej diskusii, ktorej svedkami sme teraz všetci, alebo ste schopní tak diskutovať ako vaši ministri, ktorí počas rokovania o rozpočte nevystúpili? Alebo ste schopní diskutovať, tak ako sme boli svedkami vlastne od 17. júna z vašich radov, keď vás my musíme niekedy až provokačnými vystúpeniami provokovať aspoň k tomu, aby ste aspoň vo faktickej poznámke vystúpili. O akej diskusii je tu reč, že ste schopní a pripravení diskutovať? Potom som sa dozvedel, že ste nervózni, lebo vraj robíme obštrukcie, aby sa tu dlho diskutovalo. No ja neviem, kto a kedy zaviedol v tomto parlamente stav, že každú schôdzu treba skončiť za 3 alebo za 4 dni. Poslanci Národnej rady, jedenkrát za 2 mesiace sa schádza parlament, a keď sa tu o jednom vážnom probléme má diskutovať 2 dni, tak sa dozvedáme, že robíme obštrukcie. Prosím vás, akú normu to tu chceme zaviesť, čo sa týka parlamentu, ktorý je odvodený od slova parlare? To vážne sa chceme vrátiť do doby, kedy bol tento parlament projektovaný, myslím budova, keď tu nikto nepočítal s tým, že sa tu budú poslanci schádzať na diskusie a že sem prídu na 2 dni a že to tu len odsúhlasia, odhlasujú? To nám naozaj tak vadí, keď konečne sa to rysuje, že jedna schôdza bude trvať viac ako 4 dni? Prosím vás, tak nezavádzajme tu takéto spôsoby, lebo nevystavujeme tým dobré meno alebo nerobíme tým dobré meno tomu, za čo sme platení a čo od nás občania očakávajú. (Potlesk.) Ja som si v tejto diskusii vypočul veľa argumentov o tom, v čom spochybňujete nastavený systém dôchodkovej reformy. Ale, vážení kolegovia, povedzte mi, kto z vás, kto z vlády vystúpil, kto z vás vlády vystúpil jedenkrát s návrhom, ako podľa vás treba inak riešiť dôchodkovú reformu, tak ako je nastavená. Ja vítam to, čo povedala pani exministerka Radičová, keď tu vysvetlila všetkým, aj tým, čo sa tou témou nezaoberajú, ako vlastne a prečo vznikla dôchodková reforma a prečo vznikla práve takáto. Ja jej za to ďakujem, lebo predpokladám, že predovšetkým vám, ktorí ste tu noví a ktorí ste sa s touto problematikou nemali možnosť kontaktovať v minulom volebnom období, vám otvorila oči, ale ja sa ešte raz pýtam. Kto tu z vás povedal niečo iné iba riziká alebo pseudoriziká, ktoré vôbec, sa ako ukazuje, ani v zákone rizikami nie sú, ale nikto nepovedal nič, čo chcete do tej dôchodkovej reformy zaviesť, lebo máme iba 2 informácie. Pôvodne to malo byť zníženie odvodov pre druhý pilier a teraz najnovšie dobrovoľnosť. Nič iné tu za celú tú diskusiu z vašich úst nezaznelo. Ja som počúval dosť pozorne. Ak si myslíte, že nemám pravdu, tak mi to treba povedať. No, ešte by som chcel na dvoch ľudí reagovať. Bohužiaľ, ani jeden z nich tu nie je, ale ak je schôdza vyhlásená do 15.00 hodiny, tak si myslím, že by tu mohli sedieť. Pán Podmanický sa dosť negatívne vyjadril k našim reformám. Vážení kolegovia, keby sme neboli pristúpili k reformám, vy naozaj veríte tomu, že to, čo teraz môžete robiť v tejto krajine, že by ste mohli bez toho, keby sme my neboli robili reformy robiť? Vy si naozaj myslíte, že to, čo sme tu zažívali, že sa tu úvery požičiavali za 25-percentný úrok, že v takomto stave ekonomiky by ste mohli robiť to, čo robíte teraz? Tak, prosím vás, aj keď to bolelo, aj keď sme sa možno niekedy v niečom pomýlili, ale neznevažujte to, čo sa tu spoločne s občanmi podarilo. (Potlesk.) V opačnom prípade to všetko, čo teraz môžete robiť, by bolo nanajvýš nezodpovedné a by to bola cesta do pekla a do nejakého argentínskeho modelu. No a ešte ma mrzí, že tu nie je pán Madej. Ja som veľakrát rozmýšľal nad tým, veď viete, aj pani kolegyňa Nachtmannová, ste hovorili o tom, že všetko je vo vývoji, alebo niečo také ste povedali, no, to keď sme vás akože prirovnávali, že je tu hrozba toho, čo tu bolo v roku 1948. Viete, Európa má skúsenosť s tým, že si zažila jednu vojnu v roku 1914 až 1918 a potom ešte strašnejšiu vojnu o 20 rokov neskôr. To nie je tak dávno, čo sme si zažili všetky tie veci, ktorým my hovoríme tichá a plazivá boľševizácia. To tu jednoducho funguje, lebo, bohužiaľ, teda, niektorí vaši šéfovia to majú v mentálnom vybavení pozerať sa na súkromný kapitál, na súkromné vlastníctvo, tak ako sa naň pozerajú a akým spôsobom ho napádajú. Vy ste proti privatizácii verbálne, ale vy si dneska privatizujete komplet celé Slovensko. Viete, keď som sa dozvedel, že ak sa nám niečo podarilo a nebolo to vždy po vôli všetkých nás dať tým 4 základným inštitúciám nezávislosť, okamžite ste prijali zákony, na základe ktorých ste si tieto inštitúcie sprivatizovali, aby ste si tam mohli dať svojich ľudí ešte navyše bez výberových konaní. A keď som sa dnes dozvedel alebo včera, že vám vadia ešte aj národné parky a chránené krajinné oblasti a že ešte aj tu ste museli povymieňať všetkých ľudí, prosím vás, kde sa zastavíte? Nehovorte, že neprivatizujete, tu nikto tak neprivatizoval, a myslím, že váš kolega neprítomný Mečiar, ktorý je z vašej koalície, len bledne závisťou nad tým, čo sa tu teraz deje, lebo toto by si on nebol ani v časoch najväčšej mečiarizácie dovolil. No a ešte som sa chcel vyjadriť k pánovi Madejovi. To ma teda veľmi mrzí, lebo sú tu niektorí ľudia, ktorí prešli komunizmom, niektorí ho máme viac pod kožou, niektorí menej, ale keď sa tu povedalo slovo Svetová banka, a bolo to vtedy, keď pani kolegyňa Sárközy rozprávala o tom, že boli ako výbor na návšteve v Čile na základe toho, že ich tam pozvala Svetová banka, tak on urobil gesto a zatváril sa spôsobom, ako keby okolo neho prešla lepra. Viete, viem, že mnohí tu majú skúsenosť z komunizmu a sú etatisti, aj tu prítomný pán Číž, ani sa tým netají, ale kde tento chlapec takéto mlieko nenávisti voči všetkému, čo pripomína Západ mohol nasať, tomu jednoducho nerozumiem. Budem sa s ním o tom rozprávať. (Potlesk.) Takže na záver by som chcel...