Ľ. Mušková, poslankyňa: (2001-10-26):
M. Andel, podpredseda NR SR: Dámy a páni, vyhlasujem všeobecnú... (Reakcia z pléna.) Pardon, pani kolegyňa, nie si prihlásená, ale nič to, stačí aj ručne. Nech sa páči, máte slovo. M. Kolláriková, poslankyňa: Ďakujem kolegyni Muškovej, že takto sa vyjadrila k môjmu príspevku. Ja som presvedčená, že ten návrh zákona, ktorý teraz predkladá pán Tatár, skutočne neviem, z akého dôvodu to predkladá, pretože jediné, čo mu prekáža na tom, sú národné záujmy. Ja to opäť opakujem, pre nás by mali byť prioritou národné záujmy. Pamätáme sa ešte pred pár rokmi na problém Štúrova, kde v rozpore s právnymi normami Slovenskej republiky vypísal referendum pán primátor. Aby sa niečo takéto nestávalo, tak potrebujeme také páky, aké sú v tejto uvedenej novele. Môžu nastáť aj iné prípady. Takže preto, pán kolega, my tento návrh zákona nepodporíme, pretože je zbytočný. A opäť opakujem, smeruje proti národným záujmom Slovenskej republiky. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Takže teraz uzatváram všeobecnú rozpravu o tomto bode rokovania. Pýtam sa pána navrhovateľa, či sa chce vyjadriť k rozprave. Áno. Pán navrhovateľ, máte slovo. P. Tatár, poslanec: Ďakujem veľmi pekne za slovo. Krátko ku krátkej rozprave. Najprv k tomu pojmu „národné záujmy“. Predovšetkým kolega pán poslanec Kresák veľmi presne vysvetlil, prečo právne nepresné použité slovo alebo výraz nie je možné ponechať, pretože by prinieslo veľké nedorozumenia do aplikačnej praxe. Samozrejme, vysvetlili sme, že nijako sa nechceme dotknúť toho, čo politicky, filozoficky, citovo znamenajú slová „národné záujmy“. Poviem taký príklad možno spred niekoľkých rokov, keď sme upravovali zákon o rozpočte a tiež tam bolo veľké nedorozumenie okolo slova „národný“. Vtedy bolo v rozpočte napísané, že jedna časť peňazí z kapitoly ministerstva kultúry je na opravu národných kultúrnych pamiatok. Ale v tom roku sa všetky opravy národných kultúrnych pamiatok vyčerpali, teda uzavreli a nebolo potrebné na ne používať ďalšie peniaze, ale ešte časť tých peňazí zostala a ministerstvo sa veľmi rozumne rozhodlo, že sú aj iné kultúrne pamiatky, ktoré nenesú tento názov, a že teda treba opravovať aj tie. Aby sme mohli presunúť peniaze na tie ostatné rozpadávajúce sa historické pamiatky, tak sme potrebovali zo štátneho rozpočtu vypustiť toto jedno slovo „národné“. A trvala tá rozprava asi pol hodiny. Zhodou okolností to bola tiež jedna pani poslankyňa, ktorá zastupovala Slovenskú národnú stranu a žiadala, aby toto slovo nebolo vypustené. Nakoniec z celého toho pléna hlasovala za to sama, lebo z jej pohľadu išlo o nedorozumenie. To je možno analogický príklad. Čo sa týka vystúpenia, krátkeho vstupu pána poslanca Cupera, ja si myslím, že možno on ani vedome nechcel uraziť Ústavný súd, keď hovoril o nálezoch Ústavného súdu ako o znôške nezmyslov. Len som ho chcel na to upozorniť, že aby si uvedomil, čo to vlastne povedal. Zhodou okolností navrhujeme vypustiť práve odsek, ktorý navrhol pán poslanec Cuper. Musím povedať, že rovnaký, alebo podobný odsek by sme navrhli vypustiť, keby ho navrhol ktokoľvek, pretože na jednej strane je v praxi neaplikovateľný, priniesol by len neobyčajný zmätok, na druhej strane je aj v rozpore s ústavnými princípmi. Našťastie nikto okrem pána poslanca Cupera podobné odseky nenavrhol. Jednoducho, to je len krátky komentár k tej rozprave. Prosím teda pri hlasovaní o podporu. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Spýtam sa, pán spravodajca, chcete sa vyjadriť k rozprave? Áno. Máte slovo.