Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2013-06-25):
Vážený pán podpredseda, vážení spravodajcovia, kolegyne, kolegovia, táto diskusia išla troška už mimo mňa, pripomínala minulosť, tí boli na vine, hentí boli na vine, to bolo dobré, hento bolo dobré. Ja by som chcel troška diskutovať o patro vejš, by som povedal, a pripomenúť, že to, čo sa tu deje, je už celkovo, by som povedal, neudržateľné, a teda tento zákon iba je n plus prvý zo zákonov, ktoré tu prevalcujú ostatní. A už čo je moc, to je moc, tak by som to veľmi stručne povedal. Mali sme tu v pondelok Vojenské spravodajstvo celý deň, potom sme mali generálneho prokurátora, nedávno sme mali na Ústavný súd veci okolo generálneho prokurátora, celý deň sme tu zabili, Ústavný súd to vrátil, nebolo treba vlastne urýchlene jednať o tom, vlastne stalo sa to, že nevracia sa to k tomu 1. senátu, či ako sa to volá a tak ďalej a tak ďalej. Teraz dneska sme tu mali zákon o významných investíciách, tiež bola diskusia k tomu, prevalcovalo sa to, boli tu tresty pre lekárov, ktoré prišli z jedného výboru, bez rozpravy, v pripomienkovom konaní, a tak ďalej. A tento zákon, si myslím, v tomto pokračuje, aj keď, ešte raz hovorím, nejde už o meritum, či je to správne, či to správne nie je, v princípe s tým nesúhlasím v tom, že naozaj starosta nemôže určovať svojich nástupcov, svojich riaditeľov. A k tomu sa ešte vrátim. Ja som dneska išiel do práce, a teda sem a v Rádiu Devín dávali akurát takú zvláštnu reláciu. A volala sa Lenin a hudba. Tak bol som šokovaný. A nevedel som, prečo zaradili túto reláciu akurát dnes, a na jej konci som sa dozvedel, že to bola relácia z 27. 7. 1980, čiže 33 rokov predtým bola vysielaná. Bol som šokovaný z toho, keď Lenin bol opísaný ako dobrý synček, ako člen rodiny, ako pozorný súrodenec, znalec a milovník hudby. To ma najmä podráždilo. Spomína sa jeho láska k Čajkovskému, k Verdimu, k Beethovenovi a ďalším, ďalším skladateľom, najmä ruským. A hneď po tom, ako to spomenuli, dali aj krásnu romantickú ukážku, väčšinou v ruštine (Traviata, appassionata). Romance Čajkovského tam spievali a tak ďalej a tak ďalej. Tak pred štyridsiatimi rokmi, to bolo ešte za komunizmu, sa ma môj syn opýtal, keď došiel zo školy, že, otec, na čo vystrelila tá Aurélia. Čiže on už nevedel, čo je to Lenin a čo je to Aurora, či ako sa to volá. (Reakcia z pléna.) Aurore ale on hovoril Aurélia. Dnešná mládež už absolútne tiež netuší, kto to bol Lenin, Stalin, Engels, Marx, chvalabohu. Ale keď počúval túto reláciu o Leninovi, tak skutočne musela sympatizovať s týmto znalcom vážnej hudby. Ani slovo tam nebolo o tom, čo tento milovník klasiky urobil zlého proti Rusku, proti Európe, proti svetu, čo zapríčinila jeho VOSR, či ako sa to volalo, Veľká októbrová socialistická revolúcia, ktorá nebola ani veľká, ani októbrová, ani socialistická. Ani slovo tam nebolo povedané o tom teda, ako sme na to my všetci doplatili. A teda ten, kto to počúval, mohol povedať, že to bol sympatický ujo, ktorý sa volal Lenin, V. I. Lenin, piateho prvý Lenin sa narodil vlastne. A po skončení ešte, a to je to zaujímavé, už končím, teda aspoň do tej siedmej skončím, ale poviem to, že pustili ešte nadšenú báseň Pavla Bunčáka, ktorá sa volá Lenin. Je to katastrofa. Škoda, že som si ju nemohol zhasnúť, som šoféroval. A mala tam takú vetu teda, nie takú, že kto nie je s nami, je proti nám (Reakcia spravodajcu aj navrhovateľky.), už končím, ale nech ani nežije. To tam bolo, kto nie je s nami, nech ani nežije. To potreboval básnik preto, lebo ďalej bolo, aby sa to rýmovalo, o revolúcii. (Hlasy v sále.) No ja teda už končím tou vetou, že očakávam, že Slovenský rozhlas onedlho vyšle aj niečo o Adolfovi Hitlerovi a jeho náklonnostiach k maliarstvu, umeniu a neviem k čomu inému. No tu by som to stopol, ale tento troška dlhý úvod vlastne hovoril o tom, kde sú stopy aj našich dnešných jednaní, a teda zajtra si budem dovoliť pokračovať už trošička, nie konkrétne. (Reakcie z pléna.) Áno, nech sa páči, pani ministerka, vy ste tu už dlho, zaslúžite si priestor, ja sa ho vzdávam a veľmi rád ráno prídem.