Suja, Miroslav, poslanec NR SR (2022-03-23):
Ďakujem za slovo, pán predseda. Vážení kolegovia, kolegyne, myslím si, že na začiatku poviem pár slov, ktoré sa nám niektorým nebudú páčiť, ale niektorí celý deň tu nie ste a v tejto chvíli už väčšina znova tu nie ste. A keď prídete a miesto toho, aby ste boli ticho, keď hovorí pani ombudsmanka, ktorá nám tu predkladá správu o problémoch detí a prečo sú tie problémy a odpovedá naše otázky, tak nemáte tú slušnosť a nie ste chvíľu ticho, aby sme si vypočuli, čo trápi tie deti a prečo sú tie príčiny toho. Celý deň tu nie ste, prídete na hlasovanie a neviete byť ani chvíľočku ticho, vážení kolegovia, kolegyne. Ja si myslím, že toto je hlboká neúcta voči tomu, keď už nie voči pani ombudsmanke, tak voči deťom, ktoré zastupuje, a k tým príčinám, ktoré tie deti trápia, keď nám to tu sa snažila zodpovedať a snažila sa prekričať túto sálu. Ale ako vidím, zase tí niektorí kolegovia odišli. Pán poslanec Kollár tu mál plné reči, že koľko nás je tu málo a presne, ako som povedal. Odhlasovalo sa a už tu nie je. Neviem, či je z Progresívneho Slovenska alebo SPOLU alebo z akej strany, ale to sú presne oni, prídu na hlasovanie a odídu. (Reakcia z pléna.) Tak dokonca ŽALUDI. Viete, ako chceme prijímať zákony, ako, vážení kolegovia, ako chceme prijímať zákony, ktoré majú zjednať nápravu, keď nepočúvame, čo je príčinou čakacej doby, niekoľkomesačnej, niekedy 6 až 20-mesačnej čakacej doby, na ktoré tieto deti čakajú, na niektoré špeciálne vyšetrenia, keď nedokážeme ani chvíľu počúvať? Tak ako chceme prijímať zákony, aby sme toto odstránili? Ja som veľmi rád, ja sa ospravedlňujem, že som tak na začiatku vyletel. Ja som veľmi rád, že pani komisárka tu spomenula aj autistov, aj pani spravodajkyňa, a tie problémy, ktoré majú aj autistické deti. Ja niekoľko rokov ešte ako poslanec VÚC-ky asi pred desiatimi rokmi som začal spolupracovať s organizáciou, ktorá sa venuje autistickým deťom, a som rád, že tu zazneli aj tie slová, že čakacia doba pre vyšetrenie týchto autistických detí alebo určenie diagnózy je aj 20 mesiacov. Veď nemáme ani tú slušnosť, aby sme si to vypočuli. Tak som veľmi rád, že toto tu zaznelo. Ja by som chcel povedať aj niektorý príklad, ktoré tu pani komisárka hovorila o tých rúškach. Mňa oslovila jedna matka, ktorá je v tomto združení, ktorá má autistické dieťa, ktoré sa zapojilo do bežného života, ale predsa je to autista. Chodí na normálnu základnú školu s určitými obmedzeniami a poprosila na tej základnej škole, že to dieťa nemusí mať rúško, lebo nemuselo mať. A o to väčší problém bol, keď im potom učiteľka zo školy zahlásila, že na začiatku ho nechcel mať, ale nakoniec si ho nahal alebo nechalo to dieťa. Viete si predstaviť, aký zásah to bol do integrity toho dieťaťa? Aký bol na druhý deň ráno problém? Dá sa povedať, že také násilné správanie, len vďaka tomu, aby si niekto dokázal, že áno, dal som to rúško autistovi. A to je konkrétny prípad, ak by ho, niekoho zaujímal. Vidím, že tu kolega zo SaS-ky sa smeje. A toto nie je, kolegovia, na smiech, toto nie je na smiech. Tak som rád, že otvorila sa tu aj táto téma. Ešte raz ďakujem, pani komisárka. Ja by som chcel poukázať ešte na jeden problém, ktorý je, a týka sa detí, aktuálny aj v tejto chvíli a dneska. Máme tu všetci, pardon za výraz, ale plné huby, ako chceme pomáhať Ukrajine, ich matkám a deťom. Od rána neriešim nič, len aby som vybavil lekára pre deti, ale nie pre tie, ktoré majú, nemajú papier, že tu trvalo chcú byť a prechádzajú, ale pre tie, ktoré tento papier aj majú a majú nárok na zdravotnú starostlivosť. A presne vám poviem, čo som sa dozvedel od lekárok, detských lekárok, čo ma veľmi mrzí. Nech to rieši moja kolegyňa, nebudem hovoriť meno, ona je lekárka VÚC-ky. Tá povie, ja dneska dokážem len dvoch, zajtra, pozajtra sa mi nedá, včera nerobila a budúci týždeň mám dovolenku. Keď voláme tretej, tak povie: „Zaneste ich do Zvolena.“ Do Zvolena je 30 km. Toto je v tejto chvíli problém. Ja verím, že dneska ma počúvajú aj zodpovední, ktorí majú toto na starosti a príslušný minister, a dúfam, že toto sa nebude opakovať. Nie je možné, aby sme odmietli alebo posúvali ďalej deti desiatky kilometrov, že sa nám nechce, alebo že sú z Ukrajiny. Takže, vážení kolegovia, kolegyne, toto je problém, ktorý je dneska. Ja nebudem tu hovoriť mená z úcty, ale ak ma príslušný minister osloví, tak poviem. Ja neviem, je rozdiel medzi detskou lekárkou a detskou lekárkou? Mne bolo povedané, že keď máte z cudzineckej polície ten papier, tak nemusíte byť nikde prihlásený a majú vás ošetriť u hociktorého lekára, že za daný úkon ten lekár dostane zaplatené. A výsledok? Deti majú nárok ísť do školy, majú nárok ísť do škôlky. Je ich trinásť. Dneska som vybavil dve, ráno. Bez toho potvrdenia mi ich nezoberie riaditeľ školy ani riaditeľka škôlky. Tak sa pýtam, ako riešiť túto situáciu? Ja ako opozičný poslanec nedokážem donútiť lekárov, možno vy ani ako koaliční, možno ma tu počuje niekto z vlády. Ako to chceme riešiť? A to sú problémy, ktoré sú dneska aktuálne. To neni len nosiť zástavku, ukrajinskú, na saku, tu potrebujeme reálne pomôcť. Rozprával som sa s ministrom o úrade práce, vydiskutovali sme to, profesionálny prístup, vysvetlil mi to. Tak dúfam, že aj toto sa vysvetlí a zjedná sa náprava. Nie je možné, aby 13 detí čakalo, niektoré sa vzdelávajú online, ešte z Ukrajiny, a nemôže nastúpiť k svojim rovesníkom, ktorí sú tiež niektorí z Ukrajiny, a musí čakať, kým sa uráči dneska niekto ho vyšetriť a dať štempeľ, že je zdravé. Tak, vážení kolegovia, toto má trápi a verím, že sa niečo pohne, lebo ak sa budeme správať tak, ako sme sa na začiatku, že nás nezaujímajú osudy detí a aj k týmto ukrajinským, tak potom sme tu úplne zbytočne. Ďakujem.