Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-06-06):
Vážený pán predseda, vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte mi k tejto téme uviesť. Skôr ako uvediem, ešte musím oceniť naozaj historický, historické zasadnutie dnešné parlamentu, kde sme sa prierezovo dohodli, že abmrózia palinolistá musí byť vykosená do 1. júla. Naozaj teda to je historický okamžik, že otvoríme zákon o ochrane prírody z pohľadu ambrózie palinolistej a má to obrovský vplyv. Čo tam na tom, že môžete rúbať, koľko chcete, tuná si zapichnú vlajočku, že ako s nami spolupracujú, nuž. Prosím vás pekne, k tomuto návrhu zákona. Teraz je to správou na jednom portáli, že za máj už sme prekročili magickú hranicu milión dôchodcov, hej? Slovenská, Sociálna poisťovňa prekročila magickú hranicu milión starobných dôchodcov. Lebo sú ešte ďalší a celkovo ich je tých vyplácaných dôchodkových dávok niečo okolo jeden a pol milióna, čo musíte uznať, že sa stalo teda úplne logicky záujmom rôznych žralokov a neviem koho všetkého, že ako by aj z tohto vedeli niečo vydrieť, lebo keď si len zoberiete, že keby sme, z každej tej dávky a zo spôsobu spracovania prevodu si trošku hryznete, tak v tom konečnom sumáre to sú veľké čísla. Takže sa nečudujme, že, že poštu zobrali útokom, hej? A Poštová banka je na čele ťaženia, ako sa dostať k tomu, aby ste z tých dávok ešte niečo zoškrabali vo forme poplatkov a neviem akých iných náležitostí. Lebo v tom maličkom a na konci, však vždycky sa hovorilo, na biede sa najlepšie zarába, hej, a to vedia aj naši chlapci, že na tej biede vždycky najlepšie zarobíte, takže (reakcia z pléna) no, štát už dokopy nič nemá, iba chodníky a povinnosť platiť jeden a pol milióna dôchodkových dávok, hej, no tak zostala ešte tá bieda a tam sa fokusuje celá energia našich chlapcov, ktorí sú naozaj tvorcovia, hej? Nikto by nemal nikomu nič za zlé, keby niekto vymyslel iPhone, hej? Ale tuná chlapci vymysleli, ako vydrieť, zodrieť, zoškrabať, premiestniť. Nuž a z toho jeden a pol milióna dôchodkových dávok, ktoré vypláca sociálna, je teda už milión starobných dôchodkov. Už sme prekročili magickú hranicu jedného milióna. Keď nás je päť a pol milióna, pre zjednodušený výpočet, je to niekde na úrovni jednej pätiny. To je, vážení, naozaj ako by sme povedali, že náročná úloha to vytvoriť. Keď je priemerný dôchodok 399 euro, keď je ich milión, to je, vážení, nech sa to ľahšie počíta štyristo euro, štyristo miliónov eur mesačne musí pán Muňko poslať vonku, hej, do roka je to päť miliárd eur. Keď sme sa tu včera rozprávali, že sa za desať rokov naakumulovalo v druhom pilieri šesť miliárd, tak Muňko musí každý rok poslať päť miliárd. Ale tých päť miliárd, viete, to niekto má takú predstavu, že tých päť miliárd len niekde, z niekadiaľ vyberiete. Tých päť miliárd buď si požičiate, alebo ich vyrobíte, hej? To zase, jednoduchšia cesta, socialistami obľúbená, si požičať, ale princíp je v tom, že by ste ich mali vyrobiť. Niekto by ich mal vyrobiť, hej, z toho vyrobeného teda po zdanení sa presunú do tých fondov a vyplávajú sa tie peniaze tam, kde sa majú vyplácať. To znamená, aj pre, pre dôchodcov. My sa skôr či neskôr, skôr či neskôr, už aj kvôli tomu hrozivému číslu, že je to milión, že je to jedna pätina a, pán predseda, ak dovolíte, ja som to minule hovoril, mňa to ruší. Prepáčte, naozaj ma to ruší, tam hučíte za mnou jak sud, jeden, druhý, tretí, mňa to naozaj ruší, prosím vás. Čiže už aj kvôli týmto hrozivým parametrom sa budeme musieť dopracovať, skôr či neskôr, ja to pracovne nazývam RDS, rodičovský dôchodkový systém. To je systém, ktorý bude využívať existujúce, ale podľa mňa určitým časom sa stane nosným, ale zatiaľ môže byť len doplnkovým a môžeme rozprávať, že čo k nemu patrí, alebo čo k nemu nepatrí. Existujúci návrh kľudne môžeme nazvať prípadne hej, že, že by to mohol byť jeden zo zákonov, ktorý vytvára ten ďalší pilier dôchodkovej reformy, ten rodičovský dôchodkový pilier, ten, ten, to je aj môžeme hovoriť o troch grošoch a všelijako si pomáhať tými, že aby sa to dalo ľahšie uchopiť, aby sme to mohli jednoduchšie nazvať. Toto kľudne môže byť jeden z tých zákonov, ktorý by nakoniec mohol pomôcť, že sa vytvára ďalší systém, ktorý sa ako každý bude otriasať, ale bude ako tak pevný. Lebo je postavený aj na iných parametroch, nie na parametroch len takých jednoduchých, že, že má dať, dal a poslané, odoslané, prijaté, ale že je tam presne aj tá väzba, ktorá u niekoho je silnejšia, u niekoho slabšia, ale stále je tá rodičovská. Prosím vás, pri tejto téme mne nedá povedať, ja, to už sa stáva mojou obľúbenou témou, ale opakovanie je matka múdrosti, my potrebujeme si znova zaktualizovať aj informácie, ktoré ja som tu už neraz hovoril, ale ešte vám aj neraz poviem, aby sme upozornili na určitú absurditu toho celého, že kde sme sa my dostali a že kde nás to dobehne, alebo ako nás to dobehne. My sme nastavovaním existujúcich parametrov sociálnej politiky štátu spôsobili populačnú explóziu v určitých vybraných oblastiach. Tá populačná explózia, niekto povie, a nechcem sa zamotať, aby som to nepokazil, ale neviem, či je požehnaním pre to dieťa, že sa narodí do blata. To naozaj som si, je požehnaním, keď sa dieťa narodí, je požehnaním, keď sa privedie na svet, je to radosť, ale to dieťa si to aj neskôr začne uvedomovať, či to práve je ono. My sme naozaj nastavili tie parametre tak, že nie opačne, že tie deti by sa mali starať o tých rodičov, keď dorastú, ale rodičia si to zjednodušili, že tie deti sa starajú o nich, keď ešte vlastne ani nemôžu, ale už len tým, že sú, vytvárajú predpoklad, že tí rodičia budú môcť nejakým spôsobom existovať. Možno treba z tohto pohľadu aj oceniť tú schopnosť prežiť, hej, a nájsť v tom systéme to, že ako aplikovať v praxi tie možnosti, ktoré sú. No aplikácia v praxi znamená, že sme naozaj svedkami populačnej explózie vo vybraných oblastiach. Ja som to tu hovoril, ja už teraz poviem výsledky za 2013, to znamená počet narodených detí na tisíc obyvateľov a znova sme tam, hej? Prvých štyridsať krajín je, myslím, afrických, prvých desať je naozaj exkluzívny klub typu Niger, Mali, Uganda, Burkina Faso, Zambia, Somálsko, Burundi, Malawi, Kongo a kľudne tam môžeme dať Lomnička, Podhorany, ja neviem Svinia a všetko to tam kľudne môžeme dať, keby sme toto posudzovali pre potreby tejto určitej štatistiky, ako štát tieto naše, naše osady. Hrozivo znie aj to, že Slovensko, ten, tá, niekde tých, tí top hráči, tá, premiér líg, ktorú som hovoril teraz, je niekde na úrovni C 40 detí sa narodí na tisíc obyvateľov. Európsky priemer je na úrovni 10,6. Slovenský priemer je 10,2. Keby existovali, čo neexistujú, ale keby existovali štatistiky, z ktorých by, z tých 10,2 vybrali len pre potreby, aby sme vedeli, že jak smerujeme, narodené rómske deti, tak podľa mňa to nebude 10,2, to bude možno osem, sedem, šesť, hrozné čísla. To znamená, my sme, už teraz sme pod priemerom Európy a keby sme takto to vyextrahovali, tak naša pôrodnosť majoritného obyvateľstva na území Slovenska je asi najnižšia na svete. Neviem, či aj nie, keby sme to takto urobili. Čiže to sú hrozivé čísla, hrozivé čísla, ktoré by mali zobudiť aj najväčšieho flegmatika, ktorý tu v tejto krajine sa pohybuje, lebo to je situácia, ktorá sa nebude dať, nebude dať riešiť. Tým zakrývaním sa mýtom chudoby alebo že mnoho početnosť rodín je prejavom chudoby, z toho vlastne sa jedia chlebíčky už dvadsať rokov po konferenciách, že to je ospravedlnenie toho celého. Z tej oblasti, z ktorej som ja sa vyznačoval a vysokou pôrodnosťou v minulosti niekde na úrovni 10, 12. Z Oravy bolo bežné, hej, že proste tých detí sa toľko rodilo nejaké roky dozadu. Teraz sa to prudko upravilo, len nie je to, nie je to naozaj, že taká, že hlboká analýza, ale zjednodušene sa dá povedať, že tá mnoho početnosť v minulosti u rodín bola spôsobená aj tým, že tá mortalita bola ďaleko vyššia tých detí, hej, že aj kvôli tomu. Bola spôsobená aj tým, že áno, povedzme si pravdu, tie deti išli na pole, hej, a išli robiť, hej, a samozrejme to bolo aj radosťou a bolo to vysoko konzervatívne prostredie, ktoré proste k tomu takto pristupovalo, ale treba tam zohľadniť v prvom rade tie faktory mortality, vyššej, v tom danom období a toho, že tie deti, áno, áno, áno chodili aj na pole. Dneska, povedzme si pravdu, tie deti by možno aj radi na to pole šli, len nezakrývajme sa, nemajú kde ísť na žiadne pole, nič okopávať. Takže naozaj by sme, je na čase zmeniť niektoré stereotypy, s ktorými existujeme a tvárime sa, že to je v poriadku. A teraz, nech príde niekto múdry a povie, že čo je riešením, nech, nech sem príde. Včera som čítal, že pán prezident bude chodiť po osadách. Je úplne jedno, kto sem príde, ale nech sem príde, ale zase nebuďme naivní. Riešenia sa nezrodia, hej, riešenia, riešenia, v zásade až toľko ich nie je, hej? Ak by sme povedali, že jedno z riešení je zachrániť čo najviac, som rád, že sa rozbieha program, je jedno, či v mobilnej alebo v kamennej škôlke, hlavne v nejakej škôlke. Čiže je dôležité, že vôbec sa nejaké mobilné škôlky robia z tých ľudí, naozaj pokúsiť sa socializovať čo najviac. To je jedna z ciest, ale potom je naozaj na ceste, tak ako budeme hovoriť o dôchodku, tak aj hovorme o tom, že ak sa, pripusťme, ja viem, že to sa na to niekto hnevá, ale ja to predsa len zopakujem, že maternica sa stala niekde výrobným prostriedkom, tak potom nastavme tie parametre tak, aby to už tak nefungovalo, že to dieťa sa stane nástrojom na to, ako dostať nejakú dávku. No a proste je to tým, že tú dávku proste zoberiete, nieže zoberiete, alebo nebude existovať. Žiaľ, musíme si to povedať, môžete rozmýšľať, koľko chcete, kľudne sa tomu venujte, ja som sa tomu venoval, nenájdete nič iné, hej? A musíte to nastaviť tak, že proste sa, tá informácia prejde svetom letom, že neexistujú už také a také príplatky. Tá vôľa potom by sa mala, nebude to platiť absolútne samozrejme, ale určitým spôsobom znížiť. Ja viem, že to bude bolestivé, politicky, neviem čo, ale nech je pre nás obrovským, čo nás tlačí dopredu, ten milión ľudí, tých päť miliárd euro len na starobných dôchodkoch, ktoré táto krajina musí vyrobiť, hej, a proste my nemôžeme nechať dobehnúť ten systém do zrútenia. Potom niektorí chlapci nemajú problém, naštartujú vrtuľníky a odídu preč, hej? To je princíp každého investora do pol hodiny na letisku. Oni si dokonca tie heliporty už spravili v meste. Čiže to, to ale niekto tu zostane, hej? Niekto tu zostane, niekto sa s tým bude boriť a nezakrývajme si už oči. My nastavme systém, v budúcnosti budeme musieť variovať systém na tému rodičovského dôchodkového systému. Budeme. Budeme musieť motivovať ľudí, aby mali deti a tie deti aby vedeli vyrobiť peniaze a tí, ktorí ich mali a tí, ktorí tie peniaze vyrobili, tak sa im to zohľadní, zohľadní v tých dôchodkoch. Tí, ktorí dajme tomu, nemali to šťastie, ale si nechali život plynúť a užívať si ho, ako povedal pán kolega, že v Rang Roveri sa dobre vezie, viem o tom svoje, nemám ho, ale viezol som sa, keď si užíval tento benefit a naproti tomu, aby deťom kupoval do školy a oblečenie, tak potom by sa to tiež malo niekde ukázať, jak si nešporil. To nie je tu, jak pán Mihál začal hovoriť, že o solidárnosti. To je o nastavení toho, že čo vlastne chcem a ako si to predstavujem. Čiže by sme mali nastaviť ten systém určite tak výhľadovo, že, že sa to niekde ukáže. To znamená, niekde na konci sa to nejakým spôsobom ukáže, že niekto vychoval zodpovedajúci počet detí na to, aby dostal dôstojný predpoklad, aby prežil, aby, aby dostali predpoklad na to, aby prežili dôstojný život hej? Ja neviem, jak to, aby som, opatrne formulujem a tieto, títo ľudia, tieto deti, ktoré sa časom stanú pracovníkmi a zamestnancami, pomôžu nie mimo, aj mimo pomôžu, však postarajú sa, keď sú dobre vychované, ale aj cez, cez rôzne tieto systémy, ktorý jeden tu predstavujeme, sa to nakoniec objaví aj tým starobným dôchodcom. Ale nerobiť to tak, že jak je to aktuálne, že toto sa nezohľadní, ale systém je nastavený tak, že žiaľ, musím to povedať, že ak to takto bude pokračovať, tak môže pán prezident aj spávať po tých osadách, aj môže tam aj detašované pracovisko si urobiť a môže tam aj neviem čo všetko urobiť, neudržíme to, nezvládneme to, celý ten systém sa úplne zákonite zrúti. Nech sem niekto príde, nech sa páči, nech sem niekto príde s geniálnym nápadom, ako by to on riešil. Tých riešení nie je veľa. Chlebíčkov už pojedli dosť, tých riešení nie je veľa, musíme zaťať do sociálneho systému takým spôsobom, že sa to upraví tak, ako budem musieť zaťať do sociálneho systému takým spôsobom, aby sme našli parametre ako, ja viem, že to niekto nepochopí a bude sa mu to zdať zvláštne, lebo existujú aj prípady, samozrejme, že existujú a rozumný a slušný štát ráta aj s tým, že existujú systémy, že niekto nemohol mať deti. To, to, ale zase to nie je štatisticky tak dôležité, že by sme negovali princíp ako taký, lebo sú. Však to je úplne v poriadku. My pojmeme tú skupinu, aká je, tá skupina sa dá nejako parametricky nastaviť a áno, slušná spoločnosť, solidárna spoločnosť nájde mechanizmus, ako, ako to tieto skutočnosti zohľadňovať, ale samozrejme, nastaví to citlivo a cizolovane aj takým spôsobom, že keď sa niekto rozhodol, že lebo deti niekedy vedia aj plakať, aj treba sa o ne starať a niekedy je lepšie sedieť v kaviarni v Eurovei, viete, to je jednoduchšie, neponáhľať sa domov, keď sa netreba. A keď si to takto niekto nastavil, to je jeho rozhodnutie, hej, tak ten nemôže následne vykrikovať, že jak ten systém s ním nesolidarizuje, že aj ja, aj ja. Však to bolo tvoje, len to je. Viete, my zachádzame už do takých, do takých častí, kde by jeden nepovedal, že sa vôbec o tom budeme rozprávať. Že cez čo to budeme skúmať, že či jeho rozhodnutie sa voziť v Rang Roveri bolo podmienené tým, že nechcel mať deti, lebo nechcel, lebo však nemal k tomu vzťah, alebo neskôr povie, že nechcel, že síce nechcel povedať, že nemohol. No viete, to sú naozaj že veci, ktoré nebudeme vedieť. My budeme otvárať naozaj témy, my sme pokročili hrozným spôsobom aj na tejto schôdzi, kde by jeden nepovedal, tému rodiča, že kto sa môže stáť rodičom a že alebo niekto sa stáva rodičom vyhlásením preto, lebo sa zistilo, že diery v sociálnom systéme sú také, že po úmrtí toho a v tomto prípade údajného rodiča, jeho z toho, povedzme si, žiaľ, aj takto, jeho už hlava z toho nebolí, hej? Ale tie deti, ktorých údajný otec zomrel, poberajú sirotské. Že to sú naozaj, naozaj veci, ktorých by, až ťažké je o tom hovoriť, ale budeme musieť o tom hovoriť. Nesmieme si pred tým zakrývať oči, lebo nás to hrozným, brutálnym spôsobom dobehne. Takže ja oceňujem tento návrh, ja myslím, že to bol, boli pionieri tuná v tomto, predstavitelia KDH, ktorí oni to cez tri groše, ale my musíme, teda definovať niečo, čo sa ľahko dá chytiť, ľahko uchopiť, ľahko zapamätať, dávam do návrhu, že už keď ste otcami tej myšlienky, možno zjednodušenejšie nazvať to rodičovský dôchodkový systém a k nemu parametricky vytvárať niečo, hej, lebo to nie je, že tam tých, ukazovateľ, alebo tých prostriedkov na to, aby sa pomaly vytváral, môže byť viac a toto môže byť jeden z nich kľudne a ja za tento návrh, ja som s ním v zásade stotožnený. Ďakujem.