B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-02-07):
J. Langoš, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. Aj posledný rečník sa vyhol tomu, čo je vlastne také kľúčové alebo čo by malo byť kľúčové v tomto ústavnom zákone. Je to stanné právo, štatárium alebo výnimočný stav a právo štátu obmedziť základné práva a slobody garantované ústavou v tomto výnimočnom stave. Je to posledný zákon, ktorý bol platný na našom území. Bol to prvorepublikový zákon o stannom práve. A po jeho zrušení vlastne prvý pokus o takto vymedzený ústavný zákon sa udial vo Federálnom zhromaždení v roku 1991. Pán minister Stank sa dobre pamätá, kolega Kanis sa pamätá tiež. Ja som predkladal ten ústavný zákon o výnimočnom stave a bol postavený na tom, že áno, štát má právo v istom ohrození alebo v stave ohrozenia obmedziť základné práva a slobody. Vtedy proti zákonu vystupovali všetci komunisti odľava doprava, hovorili, že nová v podstate revolučná moc sa chce s nimi vyporiadať týmto nástrojom, a ten zákon nebol schválený. Teraz sa opäť dostávame vlastne do situácie alebo teda obnovujeme diskusiu o tomto právnom a ústavnoprávnom nástroji, ktorý síce má zadefinovať výnimočný stav, ktorý môže a nemusí viesť do stavu vojnového ohrozenia alebo vojny, kde tá podstata ale spočíva v tom, že v tomto stave sú obmedzené niektoré základné práva a slobody a väčšie právomoci sa presúvajú, akú dostáva exekutíva. Teda činnosť parlamentu z mierovej doby je do istej miery obmedzená a väčšie právomoci má exekutíva. A v tomto stave, ústavnom stave je veľmi dôležitá kontrola vlastne toho, že štát musí aj zabezpečiť ten zvyšok práv a slobôd občanom, musí zabezpečiť ochranu územia, ochranu národných záujmov, ale súčasne obmedziť základné práva a slobody. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pánu poslancovi Langošovi za jeho faktickú poznámku. Páni poslanci, panie poslankyne, vystúpili všetci poslanci, ktorí boli prihlásení do rozpravy. Vyhlasujem rozpravu o tomto bode programu za skončenú. Pýtam sa pána ministra, či chce vystúpiť. Nech sa páči, pán minister, máte slovo. J. Stank, minister obrany SR: Vážené panie poslankyne, páni poslanci, ja by som chcel predovšetkým konštatovať, že aj diskusia v tejto etape predkladania ústavného zákona, teda v jeho prvom čítaní ukazuje, že v Národnej rade Slovenskej republiky je politická vôľa schváliť tento ústavný zákon, a to veľkou väčšinou, teda väčšou väčšinou, ako je potrebná ústavná väčšina. To, si myslím, je vynikajúce a to je veľmi dobrá správa aj domov, aj do zahraničia. Ja by som chcel vám za tento prístup všetkým poďakovať. Mnohé pripomienky mali taký charakter, že sú pre nás dôležitým impulzom pre to, aby sme sa pripravili vlastne na rokovanie vo výboroch, pretože boli už prednesené vecné a konkrétne pripomienky, ktoré budeme musieť vysvetliť alebo ktorými sa budeme musieť zaoberať, pokiaľ by išlo o úpravu jednotlivých ustanovení. Dovoľte mi, snáď sa to nikoho nedotkne, aby som sa zaoberal len niekoľkými pripomienkami, ktoré považujem za mimoriadne dôležité pre túto etapu prerokúvania ústavného zákona. Predovšetkým by som chcel reagovať na tú otázku, prečo sa zmenil pôvodný legislatívny zámer a prečo nie je upravená alebo upravovaná v tomto zákone situácia v čase mieru. Ako vysvetlil pán poslanec Kanis, skutočne je to tak, že nebolo možné vlastne pripraviť tento ústavný zákon dovtedy, než neboli jednotlivé situácie definované v Ústave Slovenskej republiky a až po zmene ústavy vlastne vznikla situácia a potreba, ktorá sa, samozrejme, ešte zdôraznila po 11. 9., aby sme urýchlene takýto zákon pripravili. Bol trikrát prerokovaný v Legislatívnej rade vlády a bolo mnoho diskusií na úrovni legislatívcov a právnikov nad touto predlohou. Musím povedať ale, že nakoniec sa ustálila diskusia do tohto návrhu predovšetkým preto, že dôsledne sa pridržiava ústavného zákona 90/2001 Z. z., kde ústava vo svojom čl. 102 ods. 3 hovorí, že spôsob výkonu verejnej moci v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu a núdzového stavu ustanoví ústavný zákon. To znamená, že ústava práve v tomto článku nepripúšťa, aby ústavný zákon upravoval spôsob výkonu verejnej moci v čase mimo týchto stavov. A to bol dôvod, prečo sme takýmto spôsobom postupovali a prečo je takpovediac nedodržaný legislatívny zámer schválený aj v Rade obrany štátu z roku 1999, pretože ho prekryla novela ústavy, ktorá hovorí to, čo som tu práve citoval. V čl. 1 tohto vládneho návrhu je odsek 4, kde sa hovorí, že riadenie štátu v iných krízových situáciách ustanoví osobitný zákon. A to je práve odpoveď na tú otázku, či sa pripravuje audit krízového manažmentu. Áno, pripravuje sa, má byť hotový v termíne, ktorý je stanovený vládou do 28. 2. A na základe toho bude pripravený zákon, ktorý robí Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, ktorý upraví riadenie štátu v týchto krízových situáciách. Ďalej mi dovoľte, aby som reagoval na poznámku pána poslanca Andrejčáka, ktorý hovorí, že zostávame pred rokom 1989 a je ďaleko od NATO a podobne. Nemôžem súhlasiť s takýmto konštatovaním. Tento zákon je kompatibilný s podobnými úpravami v členských krajinách aliancie a takto vyzneli aj konzultácie, ktoré sme o ňom viedli s tímom NATO, ktorý tu bol minulý týždeň. Pokiaľ ide o pána poslanca Cupera, tak môžem tu skutočne vyhlásiť s plnou zodpovednosťou, že SDĽ nechce ovládnuť spravodajské služby. Touto novelou a týmto zákonom nemám o tom žiadnu vedomosť a môžem vás ubezpečiť, keďže hovorili ste o tom, že, pán poslanec, keď to prehlásim tu, že budete mi veriť, tak verte mi, je to takto. Čo bude robiť Parlamentná rada. Tak je uvedené, aj keď dosť všeobecne, že vykonáva ústavné právomoci Národnej rady v čase vojny, vojnového stavu a tak ďalej, skrátka v tom čase, keď funguje táto Parlamentná rada. Definície jednotlivých stavov skutočne nie sú uvedené, je uvedené v tomto ústavnom zákone len to, kedy vznikajú takéto stavy, ako sa obmedzujú ľudské práva a ako budú fungovať ústavné orgány. Skutočne nemá ambíciu tento ústavný zákon aby definoval podrobnejšie jednotlivé stavy. Keď dovolíte, k medializácii zákona ešte. Ja si myslím, že to je veľmi dôležitá poznámka. Spôsobom, ako bol pripravovaný tento zákon, a musím sa priznať aj preto, že Národná rada končí svoje rokovanie najneskôr v máji a treba ústavnú väčšinu na tento zákon, tak sám osobne som robil všetko preto aj s mojimi spolupracovníkmi, aby bol čím skôr predložený tento návrh ústavného zákona, aby sa tak stalo skutočne najneskoršie v januári. To sa podarilo a ja som vďačný za to, že môžeme o ňom rokovať a že môžeme o ňom napriek viacerým kritickým poznámkam rokovať v atmosfére, ktorá nasvedčuje tomu, že bude tento dôležitý ústavný zákon pre Slovensko prijatý. Ďakujem vám pekne.