Nicholsonová, Lucia, podpredsedníčka NR SR (2016-05-25):
Ďakujem veľmi pekne, ja som vedela, prečo som urobila ten džentlwomanský ťah, že som vás pustila pred seba, teraz si na vás zgustnem. A, pán poslanec Burian, to nemyslíte vážne aj s tým pretŕčaním sa, jediný, kto sa tu pretŕčal, ste momentálne boli vy. Ja som na tej príslušnej tlačovej konferencii, o ktorej ste hovorili, ani nebola, ja som k týmto návrhom zákona od začiatku až do konca od 55. bodu až po 58. alebo 59., čo sú moje návrhy zákona, nezorganizovala jednu jedinú tlačovú konferenciu, takže veľmi sa v tomto mýlite, to len na úvod. A po prvé. Vy tvrdíte, že my týmto nenapomáhame ľudom. Napomáhame, a pretože zvyšujeme vymožiteľnosť práva. To je tak, že niekedy sa, pán poslanec Burian, stane, že aj kôň, ktorý má štyri nohy, sa potkne, a toto sa stalo tomu, kto príslušný paragraf zaviedol do tohto návrhu zákona, pretože to malo byť reštriktívne opatrenie. Ak dieťa nechodí do školy, pozastaví sa vyplácanie prídavku na dieťa. Akurát, že v aplikačnej praxi to zlyháva, a keby ste chodili medzi ľudí a rozprávali by ste sa s učiteľmi, s riaditeľmi škôl, s terénnymi sociálnymi pracovníkmi, tak by ste sa od nich dozvedeli, že v praxi je takéto opatrenie smiešne. Viete, ako to funguje? Dieťa je záškolák, my mu pozastavíme vyplácanie prídavku na dieťa, nie jemu, veď sa nehrajme, že tie peniaze idú na to dieťa. Tie peniaze v konečnom dôsledku končia v rodine u rodičov, ktorí sa nedokážu postarať o to, aby si ich dieťa plnilo zákonom predpísanú povinnú školskú dochádzku. Ak k takejto situácii príde, tento štát sa reštriktívne tvári, že mu pozastaví vyplácanie prídavku na dieťa. A viete, čo sa stane v tom momente? Akonáhle dieťa začne chodiť, to znamená, ten rodič pocíti, že mu nedochádzajú tie, tých 23 alebo koľko eur mesačne ako prídavok na dieťa, pošle dieťa do školy, situácia je akože napravená a tento štát sa v tomto zákone postaral o to, aby mu spätne tie peniaze boli vyplatené. Tak na čo sa to tu hráme? Je to reštriktívne opatrenie, ktoré má napomáhať v praxi tomu, aby jednoducho deti chodili do školy, aby sa rodičia starali o to, čo majú zo zákona. Alebo nie. Alebo im vytvárame nič iné, iba akúsi formu sporenia a potom im tie peniaze vyplatíme. Ja si osobne myslím, že sa môže stať, pri veľa návrhoch zákonov sa naozaj môže stať, že sa nám tam vlúdi takáto chyba, ktorá, nie je to taký nejaký divný tvar, to je drevené želiezko, viete, pán Burian, a môžte sa smiať, koľko chcete, veď ste teraz mali priestor na to, aby ste sa tomu návrhu zákona z vašej pozície vysmiali dostatočne. Hovorili ste smiešne argumenty, pri všetkej úcte, pán Burian, a teraz mám ja priestor. Tak sa prihláste do faktickej poznámky, ale zle sa na vás pozerá. Ja si myslím, že sa môže stať, že pri jednotlivých návrhoch zákona my dostaneme do zákona veci, ktoré jednoducho v praxi potom zlyhávajú. A od toho sú ľudia v praxi, aby nás na to upozornili, a nie je žiadna hanba potom prísť s návrhom novely zákona a jednoducho vec, ktorá v praxi zlyháva, ktorá nie je ani reštriktívna, ani..., jednoducho sa míňa absolútne účinku, aby takáto vec bola napravená. A o to sa ja týmto návrhom zákona snažím a skutočne to vyplýva z mnohých rozhovorov s ľuďmi ako terénni sociálni pracovníci, ale predovšetkým sú to pracovníci škôl na zmiešanom území, ktorí upozorňujú na to, že takýto paragraf je tam zbytočný, ak to má byť iba šetrením pre nezodpovedného rodiča. To, o čom ste hovorili vy, ak pochybí úradník úradu práce, to sa predsa takýchto situácií vôbec netýka. To sa predsa takýchto situácií vôbec netýka. Ja hovorím o tom, ak si niekto neplní rodičovské povinnosti, ak je dieťa záškolákom, ak mu kvôli takýmto prípadom na základe reštriktívneho opatrenia zrušíme vyplácanie prídavku na dieťa. Ďakujem pekne.