M. Drobný, poslanec: (2001-10-19):
Malo by tam byť viacej takých zásahov, aké ste urobili v oblasti pitvaností. Je to zásah do kontroly kvality výkonov a činností. Dobre viete, že pitvanosť vďaka nezmyselnému zákonu doteraz bola katastrofálne nízka a nízka hlavne v ústavoch patologickej anatómie a v oddeleniach patologickej anatómie, relatívne vyššia bola v ústavoch súdneho lekárstva a v oddeleniach súdneho lekárstva zo známych dôvodov. V navrhovanej zmene dávate istý režim pre oddelenia súdneho lekárstva a ústavy súdneho lekárstva, že majú, budú mať právo nariadiť zdravotnú pitvu za presne definovaných okolností. Ale pritom tá pitvanosť na oddeleniach a v ústavoch patologickej anatómie je podstatne nižšia a možno povedať, že nám unikajú triviálne chyby a my si nevieme skontrolovať spätnou väzbou, čo sme to vlastne robili v konkrétnych prípadoch. Hlavne pitvanosť na oddeleniach patologickej anatómie je nízka, tam by sa mala trošku tá filozofia, pán minister, asi zmeniť. Ten režim, ktorý nariaďuje súdne lekárstvo a oddelenie súdneho lekárstva a ústav súdneho lekárstva, by mal skôr patriť do nariaďovaní zdravotnej pitvy, do oddelenia patologickej anatómie a do ústavu patologickej anatómie, lebo tam hlavne pitvanosť je veľmi nízka. A je to veľmi triviálne, keď dnes vďaka súčasnej legislatíve, ktorá je, rodiny nechcú ani počuť o tom, aby sme nariadili režim zdravotnej pitvy. Takže, páni, tam by sme si to mali trošku premyslieť v druhom čítaní a urobiť dajaké pozmeňujúce návrhy, ktoré by tento režim predsa len inak urobili, ako je urobený, pretože od prvej verejnej Jesseniovej pitvy, ktorý je rodákom z Turca, ubehlo pekných pár rokov a my teraz máme pitvanosť takú malú, že naozaj ani ten základný spätnoväzbový korigujúci faktor nemáme k dispozícii. Tam by sme mali o tom porozmýšľať, čo s tým, pretože je to vec, ktorá je veľmi naliehavá. Druhá vec, ktorá je problematická, by som povedal, kontrola kvality ošetrovateľstva, tak ako v nemocničných zariadeniach, tam je to predsa len trošku zabezpečené. V domácom ošetrení nám naliehavo chýba skutočná kontrola kvality ošetrovateľských výkonov a činností. Je tam manažment, ktorý možnože má iné problémy, má starosti skôr s materiálnym prežitím a nemá kedy kontrolovať to, čo sa potom urobí s pacientmi v domácom ošetrení. Tam by sme mali skutočne naliehavo porozmýšľať, ako tú kvalitu „nursingu“ v domácom ošetrení kontrolovať bez toho, že by sme sa na to pejoratívne pozerali, ale skutočne preto, aby to bolo kvalitnejšie a na vyššej úrovni, ako to doteraz beží. Teraz to beží relatívne voľným pádom a nie je dobrý pocit z toho, z tej kvality a úrovne ošetrovania v domácnosti. To je ďalšia vec. A potom ďalšiu vec, ktorú chcem povedať, to je, keď hovorím už ako v druhom čítaní, navrhovanie vysokoškolského vzdelania v niektorých študijných odboroch, ako je klinická logopédia, psychológia, liečebná pedagogika a tak ďalej a tak ďalej. Chýba nám, pán minister, a vypadlo nám to, vysokoškolské vzdelanie v oblasti jazyka ako dorozumievacieho systému, to znamená afaziológia. To už dnes všetky okolité štáty majú, pretože logopéd to nikdy nezabezpečí. Tá filozofia musí byť aj na túto časť sústredená. Každým rokom nám pribúda 29 000 cievnych príhod, z toho sú asi tri štvrtiny pravostranných, teda tri štvrtiny s afáziou, ale o týchto sa logopéd nepostará. Logopéd, ten má na starosti reč ako funkciu periférneho orgánu rečotvorby, orgánu, ktorý tvorí verbálne prejavy, ale, bohužiaľ, nezaoberá sa obsahom tých verbálnych prejavov a nezaoberá sa jazykom ako dorozumievacím prostriedkom. Máme v Prešove odborníkov na svetovej úrovni – pán profesor Sabol, ktorý sa zaoberá sémantikou, dorozumievacími systémami, a on by nám vyškolil ľudí tohto typu, a aj pregraduálne, nielen postgraduálne. Takže my sme už tu mali vsunúť – a v druhom čítaní to dám ako pozmeňujúci návrh –, aby sme mali vysokoškolské vzdelanie aj v tomto odbore, my ho potrebujeme, pretože medzi cievnymi príhodami, ktoré majú pravostrannú hemiparézu a afáziu, sú mnohí mladí ľudia. A kedysi dávno akademik Hrbek vymyslel pre týchto pacientov laboratórny jazyk. Dnes to má profesor Sabol vymyslené. To treba tento laboratórny jazyk aplikovať, ale to defektológ a logopéd neurobí, ten nemá ani také metodiky, ani nezvládne problém, pretože má nával koktavých, má nával iných porúch reči, ktoré musí opravovať a rehabilitovať. Ale tá filozofia do tohto zákona by sa mala, ja by som to dal ako pozmeňujúci návrh v druhom čítaní, aby sme to dali aj trošku kvalitatívnejšie na vyššiu úroveň. Doškoľovanie je možné v Českej republike, v Maďarsku, tí, čo vedia po maďarsky, pretože tam sa tieto odbory zriadili ako odbory vysoko-školského vzdelávania. A mali by sme skutočne k tomu aj my pristúpiť, pretože ja mám taký dojem, že táto novela by mala aj siahať po týchto stránkach kvality a mala by predovšetkým napomôcť zvyšovať kvalitu výkonov posky-tovateľov zdravotníckej starostlivosti. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. S faktickou poznámkou sa prihlásila pani poslankyňa Aibeková, pán poslanec Švec. Pýtam sa, chce ešte niekto vystúpiť s faktickou? Ak nie, uzatváram možnosť prihlásiť sa s ďalšou faktickou. Slovo má pani poslankyňa Aibeková. M. Aibeková, poslankyňa: Ďakujem pekne. Ja chcem iba veľmi krátko podporiť pána poslanca Drobného v oblasti, o ktorej hovoril v závere svojho vystúpenia, a to je problematika afázie. Keď som učila na vysokej škole na katedre psychológie, tak som sa zaoberala touto problematikou, absolvovala som aj školenie u známeho profesora Luriu, ktorý sa venoval neuropsychológii a venoval sa aj problematike afázií. A skutočne ani logopéd, ani psychológ nemôžu zvládnuť túto problematiku v plnom rozsahu. Psychológ skôr pomôže začleneniu sa toho človeka do spoločnosti a k vyrovnaniu sa s defektom, ktorý vznikol či už následkom ochorenia, alebo úrazu. Ale afáziu treba riešiť skutočne špeciálnymi metódami a, samozrejme, v spolupráci aj s logopédom, aj so psy-chológom, samozrejme, že s lekárom a s celým zdravotníckym tímom. Je to jasné. Takže ja by som sa tiež priklonila, keďže počet týchto ochorení stúpa a už skutočne pred 20, 30 rokmi boli vypracované metódy, ako afáziu zvládať. Je to trend, myslím si, ktorý by mala nastúpiť aj Slovenská republika. Takže tiež sa prikláňam k týmto názorom, ktoré tu tlmočil pán poslanec Drobný. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pán poslanec Švec. J. Švec, poslanec: Pri príprave legislatívy v oblasti medicíny je veľmi potrebné, aby sme si konečne definovali terminológiu. Nechcem polemizovať s obsahovou stránkou vystúpenia pána profesora Drob-ného, ale povedzme si konečne, čo je vedný odbor, čo je študijný odbor, čo je študijný predmet a čo je špecializácia. Pretože ak hovoríme o jednej chorobnej jednotke v rámci celého spektra problémov, ktoré máme povedzme v oblasti riadenia reči, tak potom nemôžeme hovoriť o študijnom odbore. (Reakcie z pléna.) Nuž pán profesor sa takto vyjadril, je mi ľúto. Ak budeme hovoriť o študijných odboroch, potom sa nám to rozrastie do takej enormnej šírky, že to jednoducho nebudeme vedieť terminologicky podložiť. Ide o to, aby sme mali v našej legislatíve čistú terminológiu, pretože na tento problém narazíme aj pri posudzovaní zákona o vysokých školách. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem profesorovi Švecovi. Slovo dávam profesorovi Drobnému. Nech sa páči.