I. Šimko, poslanec: (2004-01-23):
Vieme, že niekedy aj technické veci v týchto volebných pravidlách sú mimoriadne významné a môžu zásadným spôsobom ovplyvňovať samotný priebeh rozhodovania a slobody rozhodovania občanov. Ak si spomenieme napríklad na takú drobnú vec, ako boli pravidlá ešte za komunistického obdobia, keď nebola povinnosť chodiť do priestoru, kde človek upravoval volebné lístky, tak vlastne takým spôsobom sa vytvoril akýsi psychický tlak na ľudí, že nechodili upravovať svoje volebné lístky a volili pripravenú kandidátku Národného frontu. Je to technický detail, ktorý bol mimoriadne významný a ktorý pôsobil na psychiku ľudí pri slobode ich rozhodovania, a bolo veľmi dôležité, že v roku 1990 sa tento technický detail vypustil. V roku 1990 sme sa vrátili prakticky k pravidlám, ktoré vznikli ešte za prvej Československej  republiky. Treba povedať, že tie pravidlá boli demokratické a sú dodnes demokratické, ale mali aj svoje chyby. Mali svoje chyby predovšetkým v tom, že vytvorili medzi  štátom a občanom akýsi medzistupeň politické strany, ktoré dosť zásadným spôsobom ovplyvňovali a ovplyvňujú komunikáciu medzi občanom a jeho štátnou reprezentáciou. Samozrejme, do istej miery to v zastupiteľskej demokracii bez toho možné ani nie je, ale tá miera, ktorá sa ustanovila za prvej Československej  republiky, bola naozaj dosť vysoká. Malo to svoje logické pravidlá, pretože v roku 1918 neboli voľby, ale strany vtedy do parlamentu nominovali svojich zástupcov a volebné pravidlá sa vytvorili až v roku 1920, a je celkom logické a prirodzené, že tie strany si vytvorili také pravidlá, ktoré boli pre ich fungovanie mimoriadne výhodné. Mimochodom, aj celý priebeh toho uchopenia moci potom jednou politickou stranou v roku 1948 využil túto slabinu, ak chcete, našich volebných predpisov. Ako som povedal, po roku 1989, teda v roku 1990 sme v zásade ten volebný mechanizmus prebrali, aj keď s drobnými, ale nie nevýznamnými zmenami. Napríklad jedna zo zásadných zmien je, že ústava po roku 1990, ale aj po roku 1992, Ústava Slovenskej republiky, veľmi jasne hovorí o slobodnom mandáte, teda držiteľ takéhoto slobodného mandátu nie je oprávnený prijímať príkazy od kohokoľvek, čo napríklad za prvej Československej  republiky také jasné nebolo a hlavne judikatúrou volebného súdu sa vytvorila prax, že mandát sa stal vlastne vlastníctvom politickej strany. Okrem toho sa zaviedol systém preferenčných hlasov,  ktorý umožňuje do istej miery zasahovať do rozhodovania politických strán, pokiaľ ide o zvoliteľné miesta na kandidačných listinách. Problém nastal podľa môjho názoru  práve pri uplatňovaní tohto systému preferenčných hlasov tým, že sa z pôvodného väčšieho počtu volebných krajov stal jeden volebný obvod. Predtým sa to nazývalo volebné kraje, teda preto používam tento termín, a my sme to ešte ako opozícia kritizovali ešte pred voľbami v roku 1998 a sľubovali sme, že zvýšime počet volebných  krajov alebo už obvodov, ako to nazveme, ale v období v rokov 1998 - 2002 sme to neurobili. A do volieb v roku 2002 sme išli zase s tým, že priblížime volebnú reprezentáciu občanovi, a robili sme tak rozličnými spôsobmi. Konkrétne ja som išiel na kandidátke politickej strany, ktorá sľubovala zmenu volebného systému tak, že  bude priama voľba  poslanca, t. j., že budú  občania priamo v jednomandátových volebných obvodoch voliť svojich zástupcov, čo by bola, samozrejme, zásadná zmena a do značnej miery by to zmenilo politickú mapu Slovenska ani nie tak, pokiaľ ide o tom, žeby sa iné politické strany dostali do parlamentu. Nemyslím si, že by to malo ten dôsledok, ale bol by iný vzťah medzi  poslancom a politickou stranou, pretože každý poslanec, ktorý by bol v tomto parlamente, by musel niekde vyhrať. A podľa toho by sa musela k nemu správať aj politická strana. Ja osobne som priateľom takejto zmeny a veľmi by sa mi pozdávala, ale beriem do úvahy aj reality, aké bývajú, a keď sa zostavovala pred jeden a pol rokom súčasná vláda a pripravoval sa vládny program, tak sa dosiahol kompromis medzi stranami vládnej koalície, ktorý je uvedený aj priamo v programe vlády, zacitujem. Je to hneď na prvej strane v kapitole Demokratický štát a uvádza sa tu, že „vláda navrhne zmenu volebných zákonov so zámerom zvýšiť počet volebných obvodov“, a potom sú tam niektoré ďalšie zámery, ktoré sú premietnuté do predloženého návrhu zákona, ale tento prvý zámer, ktorý považujem politicky alebo spoločensky za mimoriadne významný, bohužiaľ, do tohto návrhu zapracovaný nie je. Aj keď viem, že pôvodne ministerstvo vnútra  takýto návrh pripravilo, ale napokon  dohoda koalície viedla k tomu, že sa vlastne tento pôvodný zámer vypustil a takýmto spôsobom predložený návrh zákona vo významnej veci nenapĺňa programové vyhlásenie vlády. Z toho dôvodu mi dovoľte, vážené panie poslankyne a páni poslanci, navrhnúť, aby sa Národná rada uzniesla podľa § 73 ods. 3 písm. a) zákona o rokovacom poriadku vrátiť návrh zákona navrhovateľovi na dopracovanie s jednoduchým odporúčaním, aby vláda predložila taký návrh, ktorý bude napĺňať program vlády. Ďakujem pekne.