R. Rafaj, poslanec: (2007-02-06):
Chcem zdôrazniť, že tento návrh zákona je plne v súlade s doterajším aktom registrácie, kde štát uznáva len cirkvi a náboženské spoločnosti, ktoré sú registrované. A je to podobný štatút, aký sa uplatňuje aj pri registrácii politických strán a hnutí, ktoré takisto musia spĺňať isté podmienky. Podstatou registrácie, ktorú rieši a spresňuje daná novela, je to, že cirkvi sa stávajú po registrácii subjektom práva a môžu teda vystupovať ako subjekt práva vrátane uzatvárania zmlúv, ako som už spomínal, vstupu do škôl a do verejnoprávnych médií. Chcem zdôrazniť, že daná novela podľa môjho názoru a presvedčenia nijakým spôsobom neovplyvňuje slobodu náboženského vyznania ani ďalšiu zo základných slobôd, a to je sloboda zhromažďovania, pretože okrem registrovaných de iure cirkví a náboženských spoločností tu máme a pôsobia aj neregistrované cirkvi a náboženské spoločnosti, ktorých členovia individuálne môžu plne vykonávať svoje základné ľudské práva a slobody vrátane náboženských slobôd. Chcem zdôrazniť, že táto novela je potrebná aj vzhľadom na trend, ktorý na Slovensku je. A potvrdil ho aj posledný cenzus, sčítanie obyvateľstva v roku 2001, keď na rozdiel od Českej republiky narástol počet ľudí, ktorí sa prihlásili k rôznym vierovyznaniam, zo 72,8 % medzi desaťročím na 84,1 %. Takže je tu prirodzený akcent na etablovanie. A keďže štát registráciou preberá na seba aj zodpovednosť za financovanie cirkví, má legitímne právo určiť podmienky registrácie, pretože na Slovensku existujú okrem toho, ako som už povedal, tri kategórie neregistrovaných cirkví, ktoré predstavujú asi zatiaľ známych 30 rôznych náboženských skupín. A je v praxi veľmi ťažké pri liberálnom prístupe umožniť každej zo 16 plus, povedzme, tých 30, ktoré majú ambíciu sa dostať na registračný list, vstup do verejnoprávnych médií, možnosť vyučovať školskú náboženskú výchovu a tak ďalej a tak ďalej. Chcem zdôrazniť, že štát nezakazuje existenciu netradičných náboženstiev. Podľa zákona môže uzatvárať s náboženskými obcami štát dohodu. A zákon platí a je účinný a aj bude účinný nediskriminačným spôsobom. Taktiež registrácia cirkví a náboženských spoločností nie je povinná. Avšak len registrované náboženské skupiny podľa daných podmienok majú explicitne právo vykonávať aj verejné bohoslužby a ďalšie činnosti, o ktorých som hovoril. Chcem plne podporiť stanoviská, ktoré o Slovenskej republike v sekcii náboženských slobôd vydávajú každoročne medzinárodné štúdie, v ktorej, z tej roku 2003, sa hovorí, že „pre zahraničných misionárov alebo náboženské organizácie neplatia na Slovensku žiadne zvláštne registračné alebo licenčné podmienky a právna úprava umožňuje všetkým náboženským skupinám vyslať svojich zástupcov alebo prijímať zahraničných misionárov bez obmedzenia“. Takže na Slovensku v tejto časti neformálneho pôsobenia máme slobodné a liberálne prostredie. Doterajšia prax nie presne určovala počet, resp. počet bol presne určený, ale boli signály zo zneužitia petičného práva pre rôzne recesistické skupiny, napr. snaha o zaregistrovanie cirkví ateistov. Takže vítam a kvitujem, že novela presne spresňuje podmienku členstva alebo prihlásenia sa k členstvu k takejto náboženskej skupine alebo cirkvi na to, aby dostala od štátu registráciu. Chcem zdôrazniť a odmietnuť kritiky, ktoré sa už objavili v médiách za údajnú diskriminačnú prax slovenského zákona o registrácii cirkví. Pokiaľ som si to podrobne pozeral, tak môžem povedať, že naposledy to bolo spomenuté nie v súvislosti s týmto zákonom, ktorého novelu máme predloženú, ale v súvislosti s pripravovanou zmluvou s Vatikánom o výhrade svedomia. Chcem zdôrazniť, že tá najdôležitejšia časť, o ktorej budeme rozhodovať a ktorá bude podliehať diskusii nielen v tejto sále, ale aj v médiách, je registrácia. Chcem zdôrazniť, že právna existencia cirkví ako verejnoprávnych korporácií, zdôrazňujem, verejnoprávnych korporácií sa musí viazať na akt registrácie, pričom táto má významný dosah v zmysle akceptovania určitej spoločnosti štátom. Popri tejto verejnoprávnej korporácii tu, samozrejme, existujú aj štátom neuznané cirkvi v rámci súkromnoprávnej povahy takýchto spoločností alebo so súkromnoprávnou povahou korporácie. Už len pár poznámok o tom, akým spôsobom sú registrované cirkvi v Európe. V Česku sa vydali liberálnym smerom, ale kto podrobne pozná ich zákon, vie, že z pôvodného vyššieho cenzu stačí už len 300 podpisov, avšak je potrebná desaťročná skúšobná prax na to, aby nakoniec daná cirkev, a to ešte musí predložiť 10 000 podpisov, bola zaregistrovaná a aby teda od štátu a od spoločnosti brala ďalšie požitky. Taká liberálna krajina ako Veľká Británia má štátom určenú anglikánsku cirkev. Rovnako to tak má Grécko, kde je oficiálne náboženstvo pravoslávie, alebo Dánsko, kde národnou cirkvou je evanjelicko-luteránska cirkev, zatiaľ čo na Slovensku sa neviažeme na nijaké náboženstvo ani ideológiu. Vážnosť tejto novely, a chcem vás poprosiť, aby sme sa jej naozaj s plnou vážnosťou venovali, dokazuje aj to, že niektoré spoločnosti, ktoré sa snažia o etablovanie, sú v centre pozornosti tajných služieb nielen Slovenska, ale aj krajín Európskej únie. Koordinačný orgán v boji proti extrémizmu sám navrhuje legislatívne zmeny a rovnako uvažoval o novele zákona o slobode náboženskej viery, ktorou by sa zaviedol dokonca inštitút nedovolených cirkví a náboženských spoločností. Podľa tohto by dokonca legislatívny návrh predpokladal, že policajti by mohli v odôvodnených prípadoch kontrolovať činnosť a hospodárenie cirkví a takýchto spoločností. Návrh, ktorý predložili dvaja kolegovia, rieši pragmaticky len cenzus spresnenia 20 000 členov cirkví. Na záver chcem povedať, že ja oceňujem predložený návrh a plne ho podporím a podporím ho do vstupu do druhého čítania. Ďakujem pekne.