Poliačik, Martin, poslanec NR SR (2014-12-11):
Ďakujem veľmi pekne. Budem veľmi stručný, keďže k tomuto istému návrhu už som v minulosti vystupoval. Myslím, že problém nám je všetkým jasný a s každým jedným prípadom, ktorý sa medializuje, je jasnejší. Mali sme tu niekoľko pokusov – či už zo strany ministerstva, alebo v podobe poslaneckých návrhov – nejakým spôsobom predchádzať útokom zo strany psov tým, že spravíme tú čiaru, že tak takýto pes útočí a tento nie. Chvalabohu, všetky odtiaľto boli stiahnuté z parlamentu. Už len keď sa pozrieme na štatistiky, najčastejšie útočiacim plemenom psa na Slovensku je nemecký ovčiak, pracovný pes. Nie je to kvôli tomu, že by bol najagresívnejší, že by bol najzúrivejší, je to kvôli tomu, že je tak populárny, že je ich tak veľa a tým pádom v tých štatistikách vychádza ako ten, ktorý zaútočí najčastejšie. Ďalším faktorom je, samozrejme, to, že nemecký ovčiak ako pes, ktorý sa často využíva na stráženie, je presne tým, ktorý je poslednou inštanciou pri vniku nejakého človeka do nejakého areálu a v prípade, že si koná svoju prácu, tak do štatistiky aj toto ide ako istý druh útoku na človeka. Tí, ktorí trošku sledujete trendy vo výcviku psov, viete, že dobre vycvičený pes v podstate buď nechá človeka vojsť, ale nepustí ho von, alebo zadrží človeka do chvíle, kým nepríde psovod. To znamená, ak je pes naozaj so správnym výcvikom, tak k vážnejšiemu poraneniu ako nejaké povrchové poranenie ruky, ak sa ten človek príliš nemetá, by tam nemalo dôjsť. Pretože ten pes ho jednoducho zaľahne a bude štekať, alebo bude na ňom ležať kľudne dve-tri hodiny, až kým nepríde psovod, ktorý by ho odvolal. Ja som dával návrhy aj pozmeňujúce návrhy k tým návrhom, ktoré tu boli, a mám napísaný aj návrh, ktorý by definoval podmienky pre psov, ktorí strážia objekty bez psovodov. To znamená, ak máme psa, ktorý stráži nejaký priemyselný areál alebo väčšiu záhradu alebo väčší areál okolo rodinného domu, tak by tam museli byť zadefinované podmienky pre výcvik takéhoto psa. Pretože ak tam psovod nemá možnosť zasiahnuť, aby sa predchádzalo zbytočným vážnym zraneniam alebo úmrtiam na strane takých ľudí, ktorí by buď náhodou alebo úmyselne do takéhoto areálu vošli. Sú nechválne známe aj také prípady, že deti liezli na stromoch, ktoré boli ponad plot a náhodou takéto dieťa padlo do oploteného pozemku a bolo usmrtené strážnym psom, takémuto niečomu by sa dalo predísť, ak by ten pes mal naozaj dobrý výcvik. Tento konkrétny návrh, samozrejme, podporujem. Myslím si, že je potrebné posilovať zodpovednosť majiteľa psa v prípade, že ten pes urobí čokoľvek. Tí, ktorí každé ráno venčíme svojich psov na sídliskách slovenských obcí a miest, tak vieme, že niektorí ľudia by naozaj psa nemali mať. Niektorí ľudia vôbec netušia, čo to starostlivosť o psa je a čo to obnáša. Nevedia so psom komunikovať, nepoznajú jeho signály, nepoznajú jeho správanie. Buď to máme tak ten typ večne vodítkových psov, ktorí v postate sa s vodítkom narodia a s ním aj umrú a v živote nikdy nie sú z neho pustení, lebo by neprišli naspäť a ani základný výcvik typu „ku mne“ takýto pes neovláda. V momente, keď pani väčšinou zbadá nejakého iného psa, tak si toho svojho chytá na ruky a s ťažkým krikom uteká po chodníku od neho preč. Toto je jeden z tých symptómov, ktorý spôsobuje, že ľudia jednoducho nevedia, ako psov chovať a častokrát aj takíto psi potom môžu spôsobiť problém. Ďalší typ problému sú, samozrejme, také tie oretiazkované hlavohrude, ktoré si nedostatky vlastného ega kompenzujú silným psom na silnej reťazi. Tam tak isto z dôvodu zanedbania výcviku a výchovy potom častokrát dochádza aj k úplne neprirodzenému správaniu. Lebo normálny pes, ktorý je psom, napríklad na fenu väčšinou nezaútočí. Takíto psi útočia na všetko, čo sa hýbe, práve kvôli tomu, že sú huckaní majiteľom a že nie sú správnym spôsobom vedení vo výcviku. Ale tam je úplne jedno, že či je to staford, či je to pitbull, či je to rotvajler, vlčiak. Samozrejme, že skôr takýto typ človeka inklinuje k tým aspoň na pohľad agresívnejším plemenám a môže spôsobiť problém. To, aby sa zvýšila trestnoprávna zodpovednosť majiteľa takéhoto psa, je určite dobrým krokom. Pretože čokoľvek ten pes urobí, ak sa nejedná o nejaký skrat z dôvodu dajme tomu zápalu, ja sám poznám jeden prípad, kde inak úplný mazel staford, ktorý v tom danom momente trpel zápalom ucha, vďaka tomu, že tá majiteľka naňho siahla zboku, tak ako väčšinou to robí, ale zasiahla práve tú zapálenú časť, tak jej ten pes zahryzol to tváre. Samozrejme, takýto skrat je možný kedykoľvek. Keď siahnete chorému psovi na chorú časť tela, tak aj taký pes, ktorý má inokedy znížený prach citlivosti, tak môže aj vlastnému majiteľovi ublížiť, ale to je minimum prípadov. Ale v prípade, že je pes nezvládnutý, nevychovaný, tak je úplne správne, aby za akékoľvek jeho konanie zodpovedal jeho majiteľ. Preto by som bol rád, keby takýto návrh bol minimálne posunutý do druhého čítania, aby sme na úrovni výborov mohli o ňom hovoriť viacej, dajme tomu aj na neoficiálnych rokovaniach, neoficiálnych stretnutiach. Aj toto by mohol byť jeden z kúskov mozaiky, aby sa situácia okolo chovu zvierat na Slovensku zlepšila. Preto ho podporím a dúfam, že ho podporíte aj vy. Ďakujem.