Osuský, Peter, poslanec NR SR (2015-10-06):
Vážená pani predsedajúca, vážený navrhovateľ, vážená spravodajkyňa, vážená snemovňa. Nepochybujem zo skúseností za tri a trištvrte roka, viem, že pohnútky, ktoré viedli kolegu Hraška k podaniu tohto návrhu ústavného zákona, boli čestné a úprimné. Zároveň musím hneď na úvod predoslať, že budem pri tomto zákone hlasovať proti. Domnievam sa, že kroky, ktoré navrhuje, menia apriorne a zásadne charakter typu demokracie v našej krajine. Tento štát bol doteraz v súlade s ústavou, ku ktorej môžeme mať nepochybne výhrady, ale tak ako jeho predchodcovia, keď odhliadnem od totalít, parlamentnou demokraciou. Parlamentná demokracia, ktorej vznik spočíva v rozhodnutí voličov zvoliť si svojich zástupcov, ktorí potom za nich rozhodujú, a voliči po uplynutí volebného obdobia bilancujú ako tí, čo rozhodovali, rozhodovali a dajú alebo nedajú im svoje hlasy, prípadne dajú hlas iným politikom, o ktorých si myslia, že ich budú lepšie zastupovať. V parlamentnej demokracii prijíma zákony parlament. Naša ústava veľmi presne vymedzuje, kedy sa má povinne konať referendum. Treba povedať, že v dvoch zásadných prípadoch, pri ktorých sa z ústavy malo konať referendum, sa nekonalo. Tým prvým prípadom bol rozpad Československej republiky a druhým bolo odovzdanie právomocí v podobe euroústavy, alebo ako chcete nazvať to odovzdávanie právomocí inému, vyššiemu celku. Tie referendá sa nekonali, čo bola chyba. Nejde o to, ako by dopadli, ide o to, že sa mali konať. Zavedenie referenda so zníženými prekážkami je nepochybne zdanlivo ľúbivé. Ja sám sa ale priznám, že demokracia má viesť svojich občanov k tomu, aby sa angažovali bez znižovania prekážok, bez prehadzovania koberca k občianskej aktivite, a to bol dôvod, prečo som vystúpil nesúhlasne i voči návrhu môjho klubového kolegu Juraja Drobu. Ja sa nedomnievam, že máme občanov aktivovať bezplatným dňom voľna zato, že si láskavo zdvihnú zadky a využijú svoje občianske právo. Podobne si nemyslím, že inštitúcia, ktorá má prijímať zákony a je volená z vôle občanov, má byť presne vzaté odkývavačom toho, čo sa prijme mimo nej. Ja sa nedomnievam na rozdiel od iných, že tí istí občania, ktorí buď nechodia voliť, alebo chodia voliť a volia to, čo volia, budú naraz osvietení a rozhodnú inak a lepšie. Neviem, kde sa vezmú tí občania, ktorí rozhodnú inak a lepšie, lebo tí, na ktorých podľa mňa celkom čestne Igor Hraško cieli, sú tí, ktorí hádam chodia voliť a hádam hľadajú lepšie cesty a využívajú svoje občianske práva. Domnievam sa preto, že prijímať zásadné rozhodnutia v parlamentnej demokracii inde ako na pôde parlamentu, ak nejde o rozhodnutia, ktoré z ústavy má prijímať občan v referende, nie je dobrá cesta. Ja viem, že sa dozviem o čare švajčiarskej priamej demokracie, ale zároveň konštatujem, že referendum ako spôsob navrhovania zákonov a rozhodnutí takto nefunguje nikde v Európe. Neviem o krajine, ktorá by bola riadená referendami. A chcem teda povedať, že ak uviedol Igor Hraško, a možno aj dobrý argument, že vraj politikov, ktorí tu zastupujú finančné skupiny, treba vlastne týmto spôsobom zbaviť moci, lebo občania prijmú lepšie zákony, tak ho musím sklamať, keď poviem, že tých politikov, ktorí tu údajne – alebo aj neúdajne – zastupujú finančné skupiny, volia tí istí občania, o ktorých sa Igor Hraško domnieva, že náhlou ilumináciou prestanú rozhodovať v prospech tých, ktorí sú riadení finančnými skupinami. Ja si to proste nemyslím. Všetci občania, ktorí majú nejakú vôľu niečo zlepšiť a vybrať si lepších zastupiteľov, napríklad Igora Hraška, sú tu a prijatím tohto zákona ich počet ani nestúpne, ani neklesne. Domnievam sa, že nie je dobrou cestou opustiť parlamentnú demokraciu, lebo toto znamená opustenie parlamentnej demokracie. Pri referende v podstate bez kvóra konaného v deň volieb by sa mohlo za to obdobie, kým nastane deň volieb, nazbierať desiatky a desiatky najrôznejších podnetov, ktoré by potom nepochybne menili tvár krajiny, hlavne keby stačilo na ich prijatie pomerne veľmi málo ľudí. Ešte raz podčiarkujem, že chápem dobrý úmysel predkladateľov, ale nemyslím si, že toto je cesta, ktorou sa majú demokratické krajiny vyberať. A európska realita demokracií mi dáva za pravdu, že v žiadnej krajine sa na takom spôsobe; ešte raz hovorím, nech teraz niekto nehovorí o Švajčiarsku, nezhodli. Ja som napríklad vážny zástanca občianskych referend v obciach či mestách, týkajúcich sa takých vecí, ako sú výruby alejí alebo stavba povedzme malej vodnej nádrže, ktorá zničí kus prírody tej obce. Tam je, samozrejme, na mieste, aby občania na základni rozhodli o tom, čo je dobré pre nich a pre ich život. Ale vykročiť touto cestou pri prijímaní zákonov, na prijímanie ktorých je určená snemovňa a v nej volení zástupcovia, sa mi jednoducho nezdá dobrou cestou. A pri všetkej úcte k poctivým pohnútkam, ako som povedal, budem hlasovať proti.