Heger, Eduard, poslanec NR SR (2019-01-29):
Ďakujem veľmi pekne, pán predsedajúci. Pán podpredseda vlády, vitajte, kolegyne, kolegovia, ja by som kratučko chcel vystúpiť vôbec k tejto celej oblasti, aj k tomuto samotnému zákonu, pretože pri rozpočte často rozprávame o veľkých položkách a jednou z veľkých položiek rozpočtu je aj informatizácia spoločnosti, informačné technológie vo verejnej správe a podobne, takže určite toto je dôležitá téma, vy ste (rečník sa obrátil na navrhovateľa) určite dôležitý adresát a diskutér v tejto téme a my naozaj, keď sa rozprávame s voličmi, tak vidíme nespokojnosť v ich radoch s tým, aký je momentálny stav. O to viac, keď sa dozvedajú, koľko peňazí to ročne stojí, koľko peňazí to v minulosti stálo, takže práve preto je veľmi, veľmi dôležité na túto tému diskutovať a aj s tým, že prichádzate s týmto zákonom. Ja by som chcel len kratučko, pretože ak to správne chápem, tak prichádzate so zákonom, ktorý by mal vniesť nejakú akúsi nádej, že to bude lepšie, tak takýchto nádejí už tu bolo viackrát aj od iných predstaviteľov vlády a nejakým spôsobom sa tie nádeje nenaplnili. Ale chcel by som možno tak prakticky k dvom veciam toho zákona sa opýtať, ako to bude teda riešené a v prípade, aby sa dalo v druhom čítaní k tomu urobiť nejaké pozmeňujúce návrhy. Prvé je o tom, že vlastne v § 15 sa hovorí o tom, že štát bude mať dostupnosť k zdrojovým kódom, čo teda je určite dôležité, pretože tým, že nemal prístup k týmto zdrojovým kódom, tak musel vlastne vždycky vysúťažovať tieto veci nanovo, dostal produkt, ale ak ho chcel zmeniť, tak vlastne bol v pasci. Avšak v § 15 je tam aj jedno ustanovenie, ktoré hovorí, že tieto licencie budú open source v takej miere, aby nedošlo k bezpečnostnému ohrozeniu. A táto klauzula, keď ju čítam, tak trošku mi vyvoláva otázniky s výkričníkmi, a otázka je, že do akej miery očakávate, že firmy, ktoré dodávajú tento softvér, budú využívať túto klauzulu, pretože v konečnom dôsledku opäť by to bola tá istá pasca. Takže ak by ste mohli toto vysvetliť, že či môžme očakávať nejakú, nazvem to, pascu tohto paragrafu, do ktorého by sa štát opäť dostal. Takže a druhá vec je to zavedenie proof of concept pre veľké projekty, kde teda sa hovorí, že urobí sa najprv nejaký malý pilót a potom vlastne sa bude robiť veľká zákazka, aby sa to nejakým spôsobom otestovalo, ale ak to správne chápem a teda ten koncept sa mi nepozdáva z toho dôvodu, že urobí sa súťaž, tí súťažiaci sa pobijú o ten projekt a ešte budú mať, ten víťaz bude vlastne robiť ten malý pilót t a na základe toho pilót tu potom urobí ten veľký projekt. Ja osobne si myslím, že filozoficky by bolo lepšie, ak by teda bola samostatná súťaž na ten pilót, lebo ten pilót vlastne čo je? Ten pilót, ide o to, aby ukázal, že realizovateľnosť toho, toho samotného prevedenia potom vychytá vlastne muchy a podobne, čiže nech sa pobijú teda tí výrobcovia a tento malý pilót a potom, keď sa tento malý pilót vyladí, tak potom nech sa znovu urobí súťaž, aby sa mohli opäť tí dodávatelia pobiť o ten veľký koncept. Čiže rozdeliť to do dvoch krokov, pretože ak – aj z hľadiska spolupráce a podobne – ak už raz sa ocitneme s niekým, kto vyhral ten prvý pilót, nebude schopný urobiť, tak automaticky mu garantujeme aj právo na ten, na ten veľký projekt. Čiže tuto by podľa mňa filozoficky bolo tieto dva kroky lepšie oddeliť. Takže chcem sa opýtať aj na váš pohľad na toto, že či ste s takýmto niečím uvažovali a ak, tak by ste mi k tomu dali nejakú argumentáciu. Takže ak by ste vedeli teda toto zodpovedať. To boli v prvom čítaní moje také hlavné pripomienky. Ďakujem za pozornosť. Skončil som.