J. Počiatek, minister financií SR: (2007-12-04):
Naprieč celou rozpravou sa nieslo porovnávanie rozpočtu verejnej správy za rok 2008 s rozpočtom verejnej správy za rok 2006 ako posledného rozpočtu zostaveného bývalou vládou. To chápem. Čo ale nechápem, je, ako môžete, dámy a páni, opoziční poslanci, zabúdať na fakt, že deficit rozpočtu verejnej správy na rok 2006 bol vami naplánovaný na úrovni 4,2 % HDP. Tento fakt je veľmi dôležitý, aby sme nekrivili optiku náhľadu na porovnávanie výdavkov jednotlivých rozpočtových kapitol, ako aj na financovanie niektorých konkrétnych programov. To, že sa nepozeráte ďalej do histórie, teda pred rok 2006, chápem tiež, pretože by váš systém porovnávania vychádzal ešte horšie, keďže deficity v tých rokoch boli nižšie. Totižto fakt, že ste naplánovali deficit na úrovni 4,2 % HDP, znamená, že výdavkový rámec v danom roku bol o 20 mld. vyšší, ako keby ste zodpovedne naplánovali deficit čo i len na 3 %. Je mi taktiež jasné, keďže rok 2006 bol volebným rokom, bolo treba odhliadnuť od ekonomického ratia minúť čo najviac. Takže konsolidácia sa nekonala, a to ani náhodou. A prečo je Slovenská republika v procedúre nadmerného deficitu? To znamená, že deficit je vyšší ako magické 3 % v danom období. No je to preto, lebo bývalá vláda nedostatočne konsolidovala. A to je holý fakt. Takže kto tu bol nezodpovedný? Kto rozšíril výdavkový rámec rozpočtu na úkor deficitu? Kto zaviedol výdavkové politiky, ktoré teraz treba financovať v podmienkach nižšieho deficitu? Kto je zodpovedný za to, že neplníme a ešte stále neplníme maastrichtské kritérium deficitu? Je to bývalá vláda. Pán poslanec Mikloš vyčíta návrhu rozpočtu verejnej správy na roky 2008 až 2010, že nedostatočne konsoliduje. Takže pripomeňme si, aké konsolidačné úsilie vyvinula bývalá vláda v roku 2006. Je to masívnych mínus 1,3 % HDP, čiže nie reštrikcia, ale presne naopak, silná expanzia. Naopak, hospodárenie súčasnej vlády ukazuje, že konsolidácia v roku 2007 bude na úrovni plus 0,8 % HDP, čo je rovnako signifikantná, ale nie expanzia, ale reštrikcia, a to pri úplnom započítaní nákladov na financovanie 2. kapitalizačného piliera a bez zdrojov z privatizácie. Takže aj následná ambícia konsolidovať v roku 2008 na úrovni 0,1 % HDP, ktorá, dúfajme, dopadne lepšie, pretože historicky bolo hospodárenie za posledné roky vždy lepšie, ako sa rozpočtovalo, je podstatne lepšia ambícia ako mínus 1,3 % HDP. A na záver tejto časti už len upresním, prečo konsolidačné úsilie na prvý pohľad nedosahuje úroveň roku 2007. Je to preto, že základom pre stanovovanie fiškálnych cieľov v novom trojročnom rozpočte je rozpočtovaný deficit na aktuálny rok, a nie skutočný vývoj deficitu v danom roku. Takže súhrnne za dva roky čiže roky 2007 a 2008 je konsolidácia úplne v poriadku a dosiahnutie strednodobého cieľa je realistické. Vrátim sa ešte nakrátko k procedúre nadmerného deficitu. Vyzerá to tak, že práve vplyvom krokov súčasnej vlády bude Slovenská republika pri marcovom hodnotení konečne vyradená z tejto procedúry. To taktiež znamená, že Slovenská republika bude prvýkrát plniť maastrichtské kritérium pre deficit. Čiže nie bývalá, ale súčasná vláda konsolidovala dostatočne. Bol tu spomenutý aj fiškálny impulz. Čiže načriem aj do tejto oblasti. Bolo to roku 2006 mínus 1,7 % HDP čiže procyklická fiškálna expanzia, roku 2007 plus 0,6 % HDP, čiže fiškálna politika má reštriktívny a stabilizačný charakter. V nasledujúcich rokoch sa však vo väčšej miere prejaví expanzívny charakter prostriedkov z fondov EÚ, keď v dôsledku ich výrazného prírastku sa fiškálny vplyv priblíži k nule so súčasným približovaním sa produkčnej medzery k nule. Ďalšou komplikáciou, ktorá nám tu bývalá vláda zanechala, je parametricky nedôsledná a nepremyslená konštrukcia dôchodkového systému ako celku. Ak by sme sa povenovali niektorým „úspešným reformám“, tak poviem, že nastavenie celého systému dopadlo tak, že odchýlka od pôvodných odhadov vygenerovaných pri iniciácii tejto reformy je 75 mld. Opakujem pre istotu, aby každý dobre počul, je to 75 mld. za obdobie rokov 2005 až 2009. Je to naozaj super nastavenie. Mimochodom, ste sa pomýlili len o jedno, SPP, SPP spomínam schválne, pretože bola taká teória, že tie peniaze, ktoré prišli z privatizácie, budú vlastne alokované na vykrývanie schodku tohto celého systému. (Potlesk). Netreba zabúdať na to, že v súčasnosti túto odchýlku musia priebežne deficity absorbovať, čo čiastočne obmedzuje aj iné výdavkové tituly. Aby sme sa náhodou zle nechápali, spomeniem, že súčasná vláda si uvedomuje význam 2. kapitalizačného piliera z pohľadu dlhodobej udržateľnosti verejných financií, ale to, čo namietame, je nastavenie systému ako celku. Ako celok bol totižto tento systém v kontexte súčasného stavu reálnej konvergencie nastavený tak, že je udržateľný len za cenu reštrikcií v iných dôležitých oblastiach, inými slovami, zle, príliš veľkoryso k súkromným dôchodkovým správcovským spoločnostiam, ktoré, mimochodom, ani nedúfali, že to nastavenie nebude až také, aké je. Ďalšou zaujímavou témou je podiel daňových príjmov a odvodov na HDP a miera prerozdelenia čiže podiel výdavkov na HDP. Vcelku ma zaujala argumentácia poslanca Mikloša. Tvrdí totiž, že pri takých parametroch, aké má Slovenská republika, kde podiel celkových príjmov bez jednorazových efektov na HDP predstavuje 33,7 % HDP a podiel celkových výdavkov bez jednorazových efektov a úrokových výdavkov na HDP predstavuje 36, 1 %, nie je možné budovať sociálny štát. Potom sa ho pýtam: Aký vlastne typ štátu ste budovali vy? Budovali ste antisociálny? Jediná možnosť, ako zmeniť spomínané parametre, je zvýšiť príjmy. To znamená zvýšiť daňové zaťaženie. Prednedávnom ste navrhovali zníženie daňovej sadzby, čo by automaticky viedlo k zníženiu daňovej kvóty a pri zachovaní nejakého deficitu aj k zníženiu miery prerozdelenia. Takže podľa vašej teórie by ste konali antisociálne. Pozorne som počúval celú rozpravu. A všetky návrhy z vašej strany mali smerovať k väčšej sociálnosti. Takže paradox je, že vy vlastne chcete byť zrazu veľmi sociálni a ešte znižovať dane, pričom sami tvrdíte, že to nie je možné. Nebolo by nič jednoduchšie, ako zvýšiť daňové zaťaženie. Ale nebolo by to podľa nás seriózne, pokým sa najprv samotná štátna správa nevysporiada s racionalitou a efektívnosťou svojej vlastnej existencie. Ak dospejeme do stavu, keď bude štátna správa fungovať optimálne a za minimálne náklady, bude nutné prehodnotiť, či výška príjmov postačuje na pokrytie všetkých strategických programov, inak potom bude legitímna otázka, či by spoločnosť neakceptovala aj vyššie daňové zaťaženie. Vzhľadom na spomínané je úplne zrejmé, že hodnotiť jednotlivé výdavkové tituly v prizme percenta voči HDP stráca pri klesajúcej miere prerozdelenia význam. Mimochodom, veľakrát tu bolo spomenuté, že máme konsolidovať aj tak ešte viac, čo by automaticky viedlo ešte k nižším percentám voči HDP. Čo sa týka konkrétnych rezortov, nebudem komentovať všetko. Na úvod spomeniem, že je fakt, že všetky rezorty okrem ministerstva životného prostredia majú k dispozícií najviac prostriedkov v histórii Slovenskej republiky samostatnej. Čiže tá alokácia je podľa nás dostačujúca. Nesmieme zabúdať taktiež na fakt, že mnohé rezorty neprešli žiadnou reštrukturalizáciou. Čiže nie je ešte úplne zrejmé, aká časť prostriedkov je využívaná neefektívne. Čiže porovnávať efektívnosť alebo vynakladanie prostriedkov v jednotlivých rezortoch voči histórii je relatívne neefektívne, pretože naozaj nie je úplne zrejmé, aké veľké rezervy v týchto rezortoch sú. A myslíme si, že sú veľké. To je len taká úvodná poznámka. Teraz konkrétne k poľnohospodárstvu. Asi najviac kritizovanou oblasťou v rámci tej rozpravy bolo poľnohospodárstvo. K tomu mám nasledujúce. Viac ako 70 % obyvateľstva stále žije na vidieku. Poľnohospodárstvo veľmi úzko súvisí s vidiekom. Plní viaceré funkcie. Vypĺňa priestor, kde malý potenciál pre rast priemyslu vytvára zamestnanosť v oblastiach, kde je ťažké vytvoriť inú zamestnanosť, a tým spomaľuje vysídľovanie vidieka a plní tak najmä sociálnu, stabilizačnú funkciu. Určite je to sektor, ktorý má svoj význam. Nemienim to do detailov rozoberať, kde všade sa v minulosti spravili chyby, ako je napr. zlé nastavenie úrokového koeficientu, nerealizácia reštrukturalizácie ap., ale to, čo je podstatné, je však zavádzanie na tému financovania tohto sektora. Nárast disponibilných zdrojov rezortu poľnohospodárstva o 5,7 mld. na celkovú sumu 29,1 mld. je tvorený nárastom európskych peňazí o 6 mld. Čiže celkovo európske peniaze, ktoré, zdôrazňujem, nie je možné použiť na žiadny iný účel, tvoria pre rok 2008 sumu 18,8 mld. oproti 12,8 mld. Čiže prostriedky štátneho rozpočtu vrátane spolufinancovania klesajú z 10,6 mld. na 10,3 mld. čiže o 300 mil. Alebo táto kritika smerovala k tomu, aby sme tieto európske peniaze vôbec nepoužili, pričom na druhej strane kritizujete, že málo čerpáme? Áno, ale tým by ste nevyužili ten zvyšok tých európskych peňazí. Štátna podpora bývania. Na podporu rozvoja bývania sa v roku 2008 vynaložia verejné výdavky vo výške takmer 7,9 mld., čo v porovnaní s rokom 2007 predstavuje nárast o 84 mil. Pokiaľ ide o samotné prostriedky štátneho rozpočtu, tie síce klesajú, o 188 mil., ale vlastné príjmy, podotýkam, Štátneho fondu rozvoja bývania rastú o 272 mil. Zvýšená miera podpory financovania s cieľom zlepšenia prístupu k bytovému fondu je pri dotáciách na štátnu prémiu k stavebnému sporeniu a bonifikáciách k hypotekárnym úverom. Dotácie do Štátneho fondu rozvoja bývania plnia vyrovnávaciu funkciu vzhľadom na rast vlastných zdrojov Štátneho fondu. Dochádza teda k napĺňaniu zámeru, na základe ktorého bol vytvorený Štátny fond rozvoja bývania ako obrátkový fond. Navyše množstvo alokovaných prostriedkov plne reflektuje reálny dopyt. Životné prostredie, taktiež veľmi kritizované. Spomínaný nárast výdavkov štátneho rozpočtu na protipovodňové opatrenia formou transferu tomuto štátnemu podniku vyplýva v prvom rade z časového sklzu vo financovaní Programu protipovodňovej ochrany do roku 2010, čo je základný programový dokument v tejto oblasti schválený, mimochodom, bývalou vládou. Tieto prostriedky sú určené pre Slovenský vodohospodársky podnik, pretože tento štátny podnik spravuje výraznú väčšinu vodných tokov na území Slovenskej republiky a ako taký zodpovedá za protipovodňovú ochranu na týchto vodných tokoch. Slovenský vodohospodársky podnik tiež v súčasnosti ako jediný subjekt disponuje dostatočnými inžinierskymi kapacitami, technickým zázemím a rozhodujúcimi celonárodnými výkonnými kompetenciami v tejto oblasti. Táto oblasť bola trvalo podfinancovaná. Dôsledkom toho musel štát v rokoch 2002 až 2006 vynaložiť na úhradu nákladov na záchranné a zabezpečovacie práce a na čiastočné krytie škôd spôsobených pri povodniach zhruba 2 mld. Štát preto musí zvýšiť financovanie preventívnych opatrení z úrovne 465 mil. v roku 2006 na 1,7 mld. v roku 2008. Sociálne veci. V porovnaní so schváleným rozpočtom na rok 2007 celkové výdavky kapitoly na rok 2008 rastú o 2 %, ale výdavky v oblasti sociálnej podpory a pomoci medziročne rastú o 6 %, čo v absolútnom vyjadrení predstavuje zvýšenie o 2,4 mld. Pri porovnávaní vývoja výdavkov, pokiaľ ide o rozpočet 2007 verzus rozpočet 2008, je potrebné zohľadniť skutočný vývoj za január až október 2007 a projekcie čerpania do konca rozpočtového roka (tzv. očakávaná skutočnosť za rok 2007). Táto metodika sa rovnako uplatňovala pri návrhu rozpočtu verejnej správy na roky 2007 až 2009. Logicky vyplýva z charakteru rozpočtového procesu verejnej správy, ktorý sa zakladá a skladá z jednotlivých etáp. Po zohľadnení očakávanej celkovej úspory v roku 2007 vo výške 1,4 mld. medziročné zvýšenie objemu výdavkov na dávky a príspevky sociálnej pomoci je takmer 5,5 %, čo je nad úrovňou prognózovanej inflácie. Návrh rozpočtu na rok 2008 vytvára dostatočný priestor na uskutočnenie celoplošnej valorizácie dávok a príspevkov v zmysle súčasne platných legislatívnych podmienok. Z uvedeného vyplýva, že návrh limitu výdavkov umožňuje valorizáciu prídavku na dieťa vo výške inflácie, ktorý nebol valorizovaný v rokoch 2005 až 2007. To je zvýšená podpora štátu pri narodení prvého dieťaťa a zavedenie novej štátnej sociálnej dávky, príplatok k prídavku na dieťa pre rodičov dôchodcov s nezaopatreným dieťaťom vo výške 300 korún. A nie je to tiež dôvodom pre neuskutočnenie celoplošnej valorizácie ostatných dávok a príspevkov sociálnej pomoci a podpory. Rezerva vlády, to len okrajovo. Rezerva vlády alebo predsedu vlády je rozpočtovaná na krytie nepredvídaných výdavkov, ktoré vzniknú v priebehu roka, ako sú napr. povodne, ekologické katastrofy a iné nepredvídateľné udalosti. Nechápem, prečo je tu opäť veľa kriku. Je to pre nič a zatiaľ pre nič. Akceptoval by som kritiku v prípade, že sa preukáže, že tieto prostriedky boli vynaložené na neadekvátne tituly. Nie je problém urobiť na konci roku transparentný odpočet reálneho použitia týchto prostriedkov. Výdavky na školstvo. Celkové zdroje na vzdelávanie majú z období posledných rokov trvale rastúcu tendenciu. Zdroje v roku 2008 rastú oproti roku 2007 o 2,9 mld., čo predstavuje štvorpercentný nárast. V normatívnych výdavkoch pre regionálne školstvo sú rozpočtované osobné výdavky, mzdy a poistné pre učiteľov vo výške priemernej mzdy národného hospodárstva a pre nepedagogických pracovníkov príslušná valorizácia v jednotlivých rokoch. Zároveň návrh rozpočtu nepočíta so znižovaním počtu učiteľov a pokles žiakov v triedach vyplýva z demografického vývoja obyvateľstva, čím sa vytvára priestor na zlepšenie pomeru počtu žiakov na jedného učiteľa. Súčasne poznamenávame, že problémom je stagnácia zdrojov samosprávy a súkromných zdrojov, pričom výdavky štátneho rozpočtu majú rastúcu tendenciu s medziročným 7,9-percentným rastom. Rastúci trend celkových zdrojov na vzdelávanie predpokladá návrh rozpočtu na rok 2008, ktorý predstavuje 3,9-percentný nárast, a pre roky 2009 a 2010 je založený ďalší rast na úrovni 9,9 % a resp. 9 % v roku 2010. V tomto raste pritom ešte nie sú zohľadnené zdroje súkromných vysokých škôl, ktoré je potrebné do sledovania tohto ukazovateľa započítať. Výdavky na vzdelávanie jednoducho rastú. Výdavky na vedu a techniku. Výdavky na vedu a techniku rastú v roku 2008 oproti roku 2007 v absolútnom vyjadrení o 1,7 mld., t. j. o 23,2 % vrátane 2. programovacieho obdobia. Výdavky z verejných zdrojov na vedu a techniku majú rastúci trend aj v rokoch 2009 a 2010. A podiel celkových výdavkov na vedu a techniku k výdavkom verejnej správy rastie v roku 2008 z úrovne 1,2 % na skoro 2 % v roku 2010. Rovnako rastie podiel celkových výdavkov na vedu a techniku k výdavkom štátneho rozpočtu z úrovne v roku 2008, ktorá predstavovala 2,3 %, na úroveň 3,48 % v roku 2010. Nárast výdavkov na vedu a techniku medzi rokmi 2007 a 2010 predstavuje aj sumu 8 mld. vrátane prostriedkov EÚ. Veľmi zaujímavá téma bola informatizácia. A padlo tu slovné spojenie informatická loby. Úplne chápem, pán poslanec, prečo ste to nazvali loby. Je úplne zrejmé, že hovoríte na základe vlastných skúseností. Nakoniec, o čom bola vlastne vaša legendárna skupinka? (Potlesk.) Od roku 1998 do roku 2006 bolo minutých 50 mld. A to je len dolné ohraničenie, pretože údaje nie sú úplne kompletné a nie je možné tú sumu identifikovať presnejšie. A aký je výsledok? Viac-menej nie je nič, iba zúfalstvo. Tento projekt bol úplne zbabraný a absolútne nezvládnutý. Celá informatizácia prebiehala absolútne nekoordinovane a bez jasnej stratégie či koncepcie. Každý rezort budoval vlastný systém, niekedy dokonca viaceré systémy, ktoré nie sú medzi sebou vôbec kompatibilné. Slovensko je dnes, bohužiaľ, právom na posledných miestach v rámci Európskej únie. Takže je zrejmé, že tu naozaj bol zásadný problém v minulosti a tá vaša „loby“ bola veľmi efektívna a dosiahla svoje. A pritom informatizácia je jednoznačne kľúčový nástroj na zásadné zvýšenie kvality celého systému. Žijeme v treťom tisícročí a celá verejná správa funguje stále na papierovej agende. Slovensko má dnes jedinečnú šancu, aby sa tento stav konečne zmenil. Našou ambíciou je stať sa lídrom v tejto oblasti v rámci celej Európskej únie. Málokto si zjavne uvedomuje, že na zásadné reformovanie systému fungovania verejnej správy je komplexná informatizácia absolútnou nevyhnutnosťou. Neviem si dnes predstaviť žiadnu firmu, ktorá by v dnešnom svete úspešne fungovala bez uceleného informačného systému. Takže ak chceme naozaj zefektívniť celú verejnú správu a skutočne ju reformovať aj po procesnej stránke, musíme ju najprv informatizovať, aby sme konečne videli v čistom a nezašumenom obraze, čo sa tam vlastne presne deje, a na základe toho podnikli tie správne kroky. Zefektívnenie povedie k rozsiahlym úsporám, ktoré môžu byť použité na iné prioritné tituly. V čom je tento rozpočet ešte výnimočný. Je to primárne saldo. Primárne saldo je celkový deficit verejnej správy očistený o úrokové platby. Vypovedá to z ekonomického pohľadu o fakte, či vláda generuje nové dlhy alebo ich spláca. V roku 2008 odhadujeme primárne saldo na úrovni mínus 0,7 % HDP. Ale v prípade, že zohľadňujeme aj náklady na 2. pilier dôchodkového systému, tak prvýkrát dosahujeme stav, keď by saldo bolo niekde na úrovni 0 až 0,2 % pozitívne. Čiže sa už nezadlžujeme. Inými slovami, v roku 2008 sa budeme zadlžovať ako štát už len z titulu existencie 2. piliera, čo je akceptovateľné. Záver. Na záver by som už len opäť zdôraznil, že tento rozpočet je najlepší rozpočet, ktorý Slovensko malo, a potvrdzuje zdravý stav slovenskej ekonomiky. Vytvára platformu, aby Slovenská republika bola konečne vyradená z procedúry nadmerného deficitu, a tým prvýkrát splnila maastrichtské kritérium deficitu. Vytvára platformu, aby Slovenská republika úspešne zavŕšila proces vstupu do eurozóny. Tento rozpočet vytvára taktiež platformu, na ktorej sa stav verejných financií dostáva do stavu dlhodobej udržateľnosti. Umožňuje plniť záväzky reformovaného Paktu stability a rastu, prináša makrostabilitu a podporuje nízku infláciu. Úplne najdôležitejšie je, že tento rozpočet výrazne prispieva k stabilizácii celého systému a prispieva k zlepšovaniu životnej úrovne obyvateľov, ktoré sa bude uskutočňovať prostredníctvom rastu reálnych miezd. Nie je to žiadna premárnená šanca, práve naopak, je to naplno využitá šanca. Ďakujem. (Potlesk.)