S. Janiš, poslanec: (2009-12-08):
Je úplne absurdné, ak napríklad zákon hovorí, že nie je možné fajčiť na nástupištiach a môžete dostať pokutu a prejdete sa po hypermarketoch, supermarketoch a neviem čo a v pohode tam prechádzate cez zadymené kaviarne a ten pach fajčenia alebo dym z fajčenia sa rozplýva široko ďaleko od danej kaviarničky. Je to absurdné podľa mňa, ak na voľnom priestranstve na nástupištiach fajčiť nemôžete, ale v pohode v uzavretých priestoroch v obchodných centrách fajčiť môžete. Ja som bol svedkom jedného takého rozhovoru nefajčiara s fajčiarom, kde ten nefajčiar fajčiarovi vysvetľoval a hovoril mu, že podľa štatistík a nejakých lekárskych článkov a správ vychádza, že ja, keď som pasívny fajčiar, teda nefajčiar a sedím s tebou, tak mne to tvoje fajčenie škodí sedemkrát viac ako tebe fajčiarovi. Z toho vyplýva, že ja ako nefajčiar, keď sedím s tebou a ty fajčíš, by som si mal zapáliť, aby mi to nespôsobilo sedemkrát alebo neškodilo sedemkrát viac ako tebe, čo fajčíš. Absurdita. Ale je to tak. Pasívny fajčiar nikdy nie je nastavený tak, ako je nastavený aktívny fajčiar. Je pravda aj to, že keď sedíte s niekým, ktorý popíja alkohol, debatujete a pije kávu a či toho alkoholu vypije viac alebo menej, tak mne ako s ním, čo sedím pri stole, to vôbec nevadí. Ak pije viac toho alkoholu, tak to škodí jemu, ale rozhodne nie mne. Ale ak sedím s fajčiarom, tak rozhodne to škodí aj mne. A v tom by mali byť určité, ak nie teda nejaké etické a morálne zábrany, keď to nefunguje, tak potom musíme pristúpiť ako zákonodarcovia k ochrane nefajčiarov. K ochrane nefajčiarov pred fajčiarmi. A ak nie je tu novela zákona na absolútny zákaz fajčenia, tak je tu aspoň čiastočná novela, že aspoň skúsme tie deti alebo tých nefajčiarov chrániť aspoň v tých veľkých nákupných centrách od toho, aby sa nemuseli pohybovať na verejných priestranstvách v uzavretých priestoroch, kde sa fajčí. Ak niekto chce fajčiť, tak poviem otvorene,  nech ide von. Ja som bol teraz na návšteve z hospodárskeho výboru v Taliansku, sedeli sme s kolegami talianskeho parlamentu v reštaurácii večer na večeri, kde si taliansky kolega objednal cigarety, že si chce zapáliť. Čašník mu ich v pohode priniesol, aj mu ich orezal a neviem čo všetko, ale upozornil ho, že keď chce fajčiť, musí ísť von. Lebo nie je možné fajčiť. On to zobral tak, že aj keď vedel o tom, že nie je možné fajčiť, tak bude skúšať čašníka a on chce fajčiť, nech si zapáli. Povedal, že tu fajčiť nebudete. Jedine von. Na to povedal, tak mi zavolajte majiteľa reštaurácie. Prišiel majiteľ reštaurácie a povedal mu toľko, že zo zákona tu je zákaz fajčiť. Ak chcete fajčiť, pán poslanec, nech sa páči, choďte von. A debata sa skončila. Vonku hlúčiky ľudí, ktorí si zapálili, zafajčili, vrátili sa späť a všetko funguje ďalej. Ja sa pýtam, prečo to nemôže fungovať u nás? Ja sa pýtam, prečo nie sme schopní prijať aspoň novelu zákona, ktorá povie, že vo veľkých supermarketoch a obchodných centrách, aspoň tam nefajčite. Aspoň tam chráňme tých nefajčiarov. Keď už ich nechránime v kaviarňach, keď už ich nechránime v iných priestoroch, tak skúsme aspoň tu. Je s tým nejaký veľký problém? Keď prejdete, a teraz aby som niekomu nerobil reklamu, po obchodných centrách od Avionu, Polusu a Auparku, nevadí vám to fajčenie? Mne vadí aj fajčenie na chodbách Národnej rady, kolegovia. Vadí. A je tu zákaz. Sami ho porušujete. Ja nie. Ja som nefajčiar. Sami ho porušujete. Prejdite sa po chodbe, kde sú poslanecké kluby. Fajčia tu novinári, fajčia tu poslanci. A v pohode sa to tu toleruje. Zákon nezákon. Rovno na pôde, kde sa prijímajú zákony a kde by mal byť výkvet dodržiavania zákonov, sa tu nerešpektuje. A preto budem vždy hlasovať za obmedzenie fajčenia, aj keď je to len čiastkové, ale krôčik po krôčiku sa dopracujeme k takej tolerancii medzi fajčiarmi a nefajčiarmi. Ja nebudem robiť to, čo škodí vám, tak prosím ťa, nerob ani ty to, čo škodí mne. O tomto je táto novela zákona. Keď to nejde eticky, no tak od toho sme tu, aby sme to nejako zakotvili do paragrafov. A preto túto novelu zákona podporím. Ďakujem vám.