D. Lipšic, poslanec: (2006-09-06):
Jedna je legislatívna a druhá je vážnejšia a to je ústavnoprávna, legislatívna preto, že znovu v spoločnej správe máme pod bodom 6 návrh doplniť návrh zákona o novelu ďalšieho nesúvisiaceho zákona, čl. III. A ako som už reagoval pred chvíľkou, bolo že to veselosti v snemovni, keď sme diskutovali o kvalite legislatívy pred mesiacom. A ja som držal palce novej vládnej koalícii, že legislatíva bude kvalitnejšia, vždy môže byť kvalitnejšia, vždy je čo zlepšovať, vždy sa robia aj chyby. Nepredstavoval som si ale, že zlepšovanie bude robené spôsobom, že sa budú do prvých noviel zákonov dopĺňať nesúvisiace novely. Keď také prípady boli za minulého volebného obdobia, vždy to boli prípady skôr výnimočné. A ja som vždy, keď išlo o ministerstvo spravodlivosti asi v jednom, dvoch prípadoch počas 4 rokov, komunikoval s poslancami opozície, prečo je to dôležité, potrebné, vždy to bolo predmetom polemiky. Ale prvé dva návrhy zákonov v druhom čítaní a v obidvoch snaha prepašovať ustanovenia, ktoré s tým nijako nesúvisia? To je zámer vlády skvalitňovať legislatívu? Druhá otázka je ústavnoprávna. Pani kolegyňa Sabolová povedala, že tento návrh je na hrane ústavnosti. Tento návrh je ďaleko v hlbokom mori protiústavnosti, nie na hrane ústavnosti. Sú veci, kde sa môžeme sporiť, či je niečo ústavné alebo nie. Príklad je preukazovanie pôvodu majetku, kde sa rozumní ľudia môžu líšiť. Ale tu máme rozhodnutie Ústavného súdu, ktoré cituje aj legislatívny odbor. Je to rozhodnutie, spisová značka PL ÚS 21/00. A ja z neho odcitujem, keď Ústavný súd rozhodoval v rovnakej veci a rozhodol, že to je protiústavné, zdôvodnil to nasledovne: „V žiadnom právnom poriadku však nie sú zo súdnej exekúcie vylúčené pohľadávky, ktoré sú už vykonateľné, t. j. boli právoplatne judikované spôsobom, ktorý predpisuje procesné právo. Z podstaty exekúcie súčasne vyplýva, že nemôže byť obmedzená vo vzťahu k veriteľom. Na to neexistuje žiadny relevantný dôvod, pretože veriteľ nemá byť kvôli čomu obmedzovaný.“ To, že ide o návrh zjavne protiústavného zákona, potvrdili aj viacerí poslanci vládnej koalície. Koniec koncov preto neprešiel návrh v ústavnoprávnom výbore. A ja by som sa chcel aj z tohto miesta poďakovať pánovi predsedovi výboru Mamojkovi, pani poslankyni Tóthovej, že návrh nepodporili, pretože podporiť úmyselne protiústavný návrh zákona, si myslím, je nad rámec, za ktorý by sme nemali ísť. Opakujem, sú prípady, kde sa môžeme sporiť, potom sa zákon prijme, ide na Ústavný súd. Ale toto nie je na hrane, toto nie je vec sporu, toto je evidentne protiústavný návrh zákona. A pokiaľ ho snemovňa odsúhlasí, tak poslanci budú úmyselne hlasovať za porušenie ústavy. A to by som považoval za nešťastný začiatok zákonodarného procesu. Ja som aj na výbore povedal, že ústava je tu na to, aby chránila občanov pred niekedy krátkodobými cieľmi, ktoré môžu byť aj chvályhodné, ale v ústave sú určité práva, ktoré majú za cieľ chrániť dlhodobé ciele. A tie by sme nemali porušovať pre krátkodobé záujmy. Povedal som aj príklad, možnože by polícii pomohlo, keby mohla odpočúvať bez súhlasu súdu, najmä v situácii, keď je problém s terorizmom. Ale ústava nás pred tým varuje. A krátkodobý záujem nemôžeme podriadiť dlhodobému cieľu, ktorým je sloboda, ku ktorej patrí aj ochrana vlastníckeho práva aj veriteľov. Takže by som rád požiadal poslancov vládnej koalície, aby sme nezačínali volebné obdobie a legislatívnu činnosť tým, že úmyselne porušíme v hlasovaní ústavu. Ďakujem, pán predsedajúci.