Blaha, Ľuboš, poslanec NR SR (2018-10-17):
Ďakujem veľmi pekne. Pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, páni poslanci, dovoľte takisto veľmi stručne, aby som sa ako spolupredkladateľ vyjadril k tomuto zákonu. Nezvyknem sa vyjadrovať k veciam, ktoré sa netýkajú zahraničnej a európskej politiky na tejto pôde, parlamentnej pôde. Ale v prípadoch, ktoré považujem za mimoriadne dôležité, a v prípadoch, ktoré sú silne sociálne, si myslím, že by bolo dobré, aby som sa zapojil do diskusie. Ale budem naozaj stručný, aby som to nezdržoval, keďže je už po ôsmej hodine. Len tri také širšie poznámky. Prvá sa týka toho, že oceňujem, že je tu zhoda naprieč politickým spektrom, a to je veľmi dôležité. Ja som to cítil, aj keď sme predkladali spoločne zákon, tzv. zákaz predaja cez sviatky, keď sme zakázali zadávať prácu predavačkám a predavačom počas sviatkov, tiež tu bola zhoda naprieč politickým spektrom s výnimkou jednej strany, SaS. Podobne je to aj teraz, s výnimkou tejto strany. Mám pocit, že všetky politické subjekty majú záujem podporiť aj tzv. obedy zadarmo. Počuli sme aj relatívne konštruktívny príhovor kolegu Krajniaka. Veľmi konštruktívne príhovory aj ďalších predstaviteľov opozície. Viete, ja to veľmi silne oceňujem, pretože jeden z najväčších úspechov strany SMER za posledných desať rokov je podľa mňa v tom, že sa nám podarilo posunúť celkovú diskusiu o sociálnych opatreniach na Slovensku veľmi silne doľava. Ešte pred 12 rokmi, ešte pred 15 rokmi, keby sme s takýmto opatrením prišli, tu už by hulákal Ivan Mikloš a Ľudovít Kaník o tom, akí sme boľševici, ako ideme gréckou cestou a podobne. A dneska, keď sa vôbec niekto ozve týmto spôsobom argumentácie, a urobil tak Richard Sulík, tak ho sám kolega z opozície Igor Matovič nazve asociálnym barbarom. A toto je presne ten spôsob, ktorý Slovensko potrebuje vniesť do diskusie. Buďme sociálnejší a nastavme tie parametre tak toho štátu, aby pomáhal ľuďom. Napokon v tomto prípade pomáhame deťom, a to už naozaj je asociálne barbarstvo, ak niekto chce toto spochybňovať. To je prvá poznámka. Druhá poznámka. Samotná suma nie je naozaj veľká. Erik Tomáš to povedal, ide o opatrenie, ktoré môže stáť v závislosti od toho, koľko ľudí sa prihlási, od 80 do 120 mil. euro. Ja len pripomeniem, že kedysi v roku 2002, keď predával Ivan Mikloš Slovenský plynárenský priemysel a zabudol dať do zmluvy hedging, tak pripravil túto republiku o 250 miliónov euro, čo je dvojnásobok tej najvyššej možnej sumy, ktorú ideme dneska investovať. Len si to porovnajte, neschopnosť Mikloša, a my ideme pomáhať ľuďom a tá suma je porovnateľná. Takisto keď sa pozrieme na tie výdavky, ktoré dávame, povedzme, na obranu. Teraz ideme kupovať radary za porovnateľnú sumu a nemám pocit, že by kričali kolegovia z SaS, že to je to najhoršie, čo táto vláda robí, ale v prípade sociálneho opatrenia okamžite sa zdvihnú a okamžite nadávajú ľavicovej, ľavicovým opatreniam. Čiže to je opäť taká ideologická zurvalosť, ktorej ja už prestávam rozumieť, ale, našťastie, ňou trpí už iba strana Sloboda a Solidarita a všetky ostatné opozičné subjekty, a to opakujem, oceňujem, sú v tomto smere ďaleko vyzretejšie. Tretia, posledná poznámka. Týmto sociálnym opatrením, a opäť nadviažem na Erika Tomáša, nadväzujeme na tzv. škandinávsky sociálny model. A ja som veľmi rád, že pomáhame práve nielen tým najchudobnejším. Doteraz sme pomáhali tým najchudobnejším tým príspevkom, ale to je typický liberálny model sociálneho štátu, keď sa pomáha tým najchudobnejším a ostatní ľudia v spoločnosti už nemajú právo na štátnu asistenciu. Ten škandinávsky model spočíva v tom, že pomáhame aj tým nižším stredným vrstvám, všetkým ľuďom v spoločnosti. A práve toto je zmysel aj tohto zákona. Pretože strašne veľa ľudí na Slovensku, bežní Slováci sú nad tou hranicou chudoby, ale napriek tomu sa im žije ťažko a napriek tomu nedokážu dať deťom teplé jedlo a dávajú im rôzne, rôzne nezdravé jedlá len preto, aby prežili. A tento zákon dokáže pomôcť aj týmto rodinám s deťmi. A to je to kľúčové, že nepomáhať iba tým úplne najbiednejším, ale pomáhať tým nižším stredným vrstvám, ktorých je väčšina na Slovensku a ktoré si tú pomoc zaslúžia. A toto bola práve tá škandinávska cesta. Preto aj Švédi prijali v tom 73. za Olofa Palmeho tento zákon a Fíni ešte skorej, počas druhej svetovej vojny. To sú naozaj precedensy, kde nasledujme tých najlepších. A Švédom sa to vyplatilo. Vďaka tomu majú zdravšie deti, vzdelanejšie deti, menej je tam segregácie, menej je tam stigmatizmu sociálneho a majú aj zdravšie návyky. A tá švédska a fínska aj nórska, dánska spoločnosť je ďaleko v týchto veciach vyspelejšia. Čiže som rád, že ideme týmto smerom, že sme mohli spolu predkladať tento zákon, ktorý ja považujem za jeden z najľavicovejších zákonov tohto roku, a som veľmi rád, že tá diskusia prebieha kultivovane a že vieme nájsť spoločnú reč aj s opozíciou, s výnimkou tej jednej strany, ale tá je asi nepoučiteľná. Ďakujem veľmi pekne.