Blanár, Juraj, poslanec NR SR (2014-09-16):
Ďakujem veľmi pekne, vážená pani podpredsedníčka. Takže úvod som nešťastnou náhodou už mal pri predchádzajúcom zákone, ale pripravoval som sa na toto vystúpenie, takže mi to trošku ušlo. Ale predsa len opäť začnem odznova ten môj príhovor. Potom sa dostaneme aj k tým vyjadreniam, ktoré už boli v rozprave prezentované. Ale musíme sa vrátiť na úplný začiatok. To znamená, ako sa vlastne rodili samosprávne kraje a o čo vlastne nám išlo. V roku 2001 keď vláda Mikuláša Dzurindu prijímala zákon o vytvorení vyšších územných celkov ako jednu z podmienok Prístupovej zmluvy vstupu do Európskej únie, tak ako predkladateľka táto vláda zároveň ako zákonodarca prišla s návrhom, táto samospráva ako bude financovaná, z akých príjmov to bude a zároveň aké bude mať kompetencie. Preto sa zvolil model, že bude samospráva vyšších územných celkov financovaná na jednej strane z dane fyzických osôb, to znamená nazývané podielové dane, a z daní motorových vozidiel, vychádzajúc z toho, že samosprávne kraje dostali do vienka majetok ciest II. a III. triedy. To znamená sieť, ktorá je pod tou hlavnou sieťou ciest I. triedy, diaľnic a rýchlostných komunikácií. Potom sú to cesty krajské, na ktoré nadväzujú mestské a miestne komunikácie. Už vtedy zákonodarca predpokladal, že dôjde ku nejakej rovnováhe a že dokáže sa tá disproporcia, ktorá je medzi týmito daňami, postupne vyrovnať. Ale dnes sa píše rok 2014 a ukázalo sa, že pri tejto dani z motorových vozidiel sa vtedajší predkladateľ, vláda Mikuláša Dzurindu, výrazne zmýlil. A ja vám vysvetlím, prečo sa zmýlil. Je to preto, že už vtedy nevedel garantovať zákonodarca spravodlivosť výberu tejto dane tým, že nevedel zagarantovať, aby autá, ktoré sú registrované v jednotlivých krajoch, nemohli podnikať v iných krajoch. Nemohol to zagarantovať jednoducho. To dnes je úplne bežné, keď si pozriete, že väčšina firiem je registrovaných v Bratislavskom kraji a má bratislavské značky a chodia a podnikajú po celom Slovensku na území všetkých krajov. Ale pritom dane z motorových vozidiel platia do Bratislavského samosprávneho kraja. Čiže tu chcem povedať, že zákonodarcovi, tak ako uvažoval, jednoducho sa nepodarilo odstrániť túto deformáciu napriek rôznym snahám. A viem, že tie snahy tu boli v parlamente neustále nejakým spôsobom reštrikčne pôsobiť na firmy, čo sa v konečnom dôsledku ukázalo, že by to bolo kontraproduktívne, pretože firma, ktorá má sídlo v Bratislavskom kraji, asi má malú motiváciu na to, aby išla a, povedzme, registrovala svoje auto v Žilinskom kraji, povedzme, a tam platila dane len preto, aby to bolo spravodlivé. Pre nich bolo úplne prirodzene jednoduchšie zaregistrovať v mieste sídla svojej firmy aj všetky vozidlá. No a za toto obdobie od roku 2002 až do roku 2014 sa tie nožnice neustále otvárali a ukázalo sa, že, prirodzene, samosprávne kraje museli nejako na to reagovať, pretože majú aj rozdielny systém ciest a predovšetkým dĺžku ciest. A tá sieť tých ciest II. a III. triedy sa líši od 500 kilometrov v Bratislavskom kraji až po 2 500 kilometrov v Banskobystrickom a v Prešovskom kraji. Medzitým sú ostatné kraje, ale všetky poväčšine majú sieť okolo 1 400 kilometrov a viac. No a aký je ten výsledok, ktorý dnes máme v rozpočtoch samosprávnych krajov. Nuž je taký, že samosprávne kraje na to začali reagovať takým spôsobom, že začali rôzne upravovať tieto dane, nielen tým, že vzniklo množstvo sadzieb, ktoré nie sú zjednotené tak, ako uviedol aj pán minister, a, mimochodom, to kritizujú aj dopravcovia od začiatku, ako vznikla táto daň, ale aj tým, že rôzne bonifikácie vznikali v jednotlivých krajoch, dokonca možno v niektorých nevznikali takmer žiadne. To znamená, niektoré dali, povedzme, nejakú zľavu na poľnohospodárske stroje a niektoré, povedzme, dali nejakú zľavu na vozidlá, ktoré používajú ekologickejšie motory, či už je to EURO V alebo EURO VI. Alebo aj samosprávne kraje, a to úplne prirodzene, pristupovali pri stanovovaní týchto sadzieb aj tak, že vymedzili z toho všetky autobusy prímestskej autobusovej dopravy a rovnako aj všetky autá, ktoré vykonávajú údržbu na cestách II. a III. triedy, čo je logické, pretože vlastne samosprávne kraje by si z jedného vrecka prekladali do druhého vrecka tie peniaze, lebo keďže vybrali daň z motorových vozidiel, darmo by spoplatňovali autobusy, s ktorými majú zmluvu na prímestskú autobusovú dopravu, no a potom zasa ju do druhého vrecka ju prekladali. Ale opäť chcem povedať, že každý samosprávny kraj, prirodzene, podľa stavu ciest a podľa dĺžky cestnej siete, si to prispôsoboval. Čiže tie nožnice sa roztvárali až po dnešný deň a výsledok bol taký, že Bratislavský kraj, ktorý má dnes okolo 500 kilometrov ciest II. a III. triedy, vyberal z daní motorových vozidiel okolo 33 mil. A pre porovnanie Žilinský samosprávny kraj, ktorý má ich sieť 1 450 kilometrov, vybral z tých daní iba necelých 16 mil., čo je takmer polovica z toho. Je toto správne? Toto nevyváži ani koeficient, o ktorom tu hovoril pán Šebej, pretože hovoril, že Bratislavský kraj je diskriminovaný tým, že má koeficient na daň z fyzických osôb. V súčasnosti hovoril to číslo 0,9518, pokiaľ si pamätám. (Reakcia z pléna.) Áno, ale však to bola dohoda, ktorá bola na začiatku stanovená nie preto, že to malo súvisieť s daňou z motorových vozidiel, lebo malo to súvisieť s tým, aby sa pomaličky znižovali medziregionálne rozdiely. Ale s daňou z motorových vozidiel tento koeficient nemal absolútne nič spoločné. Ale dnes sa to možno nejakým spôsobom spája. Čiže summa summarum keď si to celé zhrnieme, tu jednoducho sa zákonodarca výrazne zmýlil a jeho predpoklad sa vôbec nenaplnil. Práve, naopak, vznikli tu obrovské rozdiely. A tieto rozdiely spôsobili aj prirodzenú nespokojnosť dopravcov, ktorú treba absolútne brať do úvahy. A preto ja absolútne nerozumiem vystúpeniu pána poslanca Hraška, ktorý na jednej strane hovorí, že je tu negatívny dopad na rozpočet, tak veď to je niečo zlé, katastrofálne, a na druhej strane hovorí o tom, že tí podnikatelia, ktorí v autodoprave podnikajú, budú likvidovaní a nebudú si môcť dovoliť niečo viacej. No veď to je protirečenie. Tým, že vláda ide teraz zadotovať túto daň pre samosprávne kraje v tom prechodnom období vo výške asi 20 mil., je to uvedené aj v návrhu zákona, je dané to, že sa tá sadzba dane znižuje a zjednocuje na celom Slovensku. A zákonodarca pristúpil k tomu tak, že si zobral ako referenčnú hodnotu najnižšie tie sadzby, ktoré sú v súčasnosti v Banskobystrickom samosprávnom kraji. Čiže nie sú v Bratislavskom kraji, to chcem poopraviť, ale v Banskobystrickom kraji sú najnižšie sadzby dane z motorových vozidiel. A tieto si zákonodarca teraz, ministerstvo financií berie ako referenčnú vzorku. A to chce vykryť tým výpadkom z daní, o ktorých hovorí, 20 mil. To znamená, inými slovami, v ostatných krajoch okrem Banskobystrického kraja, pán poslanec, budú všetci dopravcovia platiť menej. Toto je realita, ktorú je potrebné si uvedomiť. Ale je dôležité zároveň aj povedať, že už tu nebude môcť hocikto nejakým spôsobom zneužívať a používať argument, že autá, ktoré sú prihlásené v inom kraji, podnikajú v našom kraji, pretože jednoducho to nejde, Slovensko je pomerne malé na to, aby sme takýmto spôsobom to robili, a preto ešte raz zdôrazňujem, tu sa jednoducho zákonodarca pri stanovovaní tejto dane pre samosprávne kraje absolútne pomýlil a je potrebné urobiť nápravu a postupne zavádzať štandardy, ktoré sú aj bežné v iných krajinách Európskej únie. A myslím si, že niektoré kraje to aj využívali, ale nemohli si dovoliť veľa, pretože každý príjem z tejto dane, ktorý získali okrem Bratislavského samosprávneho kraja, využívali prioritne na opravu ciest. Ale môžem zodpovedne povedať, že Bratislavský samosprávny kraj toľko nemá tých ciest a všetky peniaze, ktoré vybral, tých 33 mil., som presvedčený, nedal do ciest, lebo ich musel dať do iných kompetencií na vykrytie toho, čo vykonal. Čiže ani tuto nebola úplná spravodlivosť, ktorú predpokladal zákonodarca na začiatku roku 2001. Čiže prechodom tejto dane na štát, jej centralizovaním v stanovovaní rovnakých pravidiel pre všetkých dopravcov, prinesením bonifikácií, ktoré sú úplne bežné, to znamená ekologickú bonifikáciu, ktorá je zohľadnená na jednej strane motormi, ktoré produkujú nižšie emisie, a na druhej strane aj určitým tlakom, čo je podľa môjho názoru zasa dobré. Ja si vôbec nemyslím, že tí, ktorí napríklad používajú autobusy na dopravu ľudí, by mali používať autobusy, ktoré majú 20 rokov. Preto aj zákonodarca prichádza s tým, že ak je to vozidlo staršie ako 12 rokov, tak musí zaplatiť tú daň vyššiu, aby ho to motivovalo, že je potrebné si kúpiť niečo novšie, pretože už je morálne zastarané to vozidlo a naviac preváža ľudí. A tu si musíme povedať zodpovedne, že tieto vozidlá musia byť absolútne v stopercentnom stave, čo sa veľmi ťažko dá dosiahnuť pri vozidlách, ktoré sú staršie ako 12 rokov, i keď nechcem tým povedať, že sú výnimky, že by niektorí dopravcovia nedokázali si ich udržať aj v dobrom stave, o čo určite sa snažia. Ale tieto pozitíva, ktoré sú v tom zakomponované, je potrebné jasne pomenovať. A zároveň je aj potrebné povedať, prečo sa k tomu pristupuje. A hovorím to aj z vlastnej skúsenosti, ktorú máme, a preto aj tá diskusia bola veľmi ťažká, ťažká preto, aby sme si dohodli mnoho otáznikov, ktoré nás čakajú, napríklad to, že čo bude, keď príde, povedzme, ďalšia nejaká recesia, ktorá môže spôsobiť nižší príjem z daní fyzických osôb. Bude samospráva vyšších územných celkov určite na tom horšie ako napríklad obce a mestá, pretože už bude mať len jednu daň, a to podielovú daň na rozdiel od obcí a miest, ktoré majú okrem toho ďalšie dane, dane z nehnuteľností, rôzne poplatky a tak ďalej a tak ďalej. Ale myslím si, že tu je otvorená diskusia. A určite jej cieľom je, aby sme v budúcnosti diskutovali aj s ministerstvom financií. Tá diskusia bude pokračovať, aby sme, povedzme, rozprávali o nejakých iných daniach, na ktoré by bol samosprávny kraj rovnako zavesený, napríklad ako je to v Poľskej republike, kde sú vojvodstvá, tie sú na úrovni našich krajov (samosprávne kraje), o dani z fyzických osôb. A tým sú aj motivovaní napríklad pomáhať pri získavaní investorov do svojich krajov, čo je podľa mňa celkom zaujímavé. O tomto musíme diskutovať do budúcnosti a musíme nastaviť to naozaj tak, aby to bolo motivačné a týkalo sa to aktivity samotných krajov. Ja vítam návrh ministerstva teraz aj po dlhej diskusii s dopravcami. A nebolo to len u nás, ako to bolo prezentované. Ale predovšetkým ČESMAD, ktorý zastrešuje podľa môjho názoru väčšinu autodopravcov na Slovensku, s tým prichádza. A je to po dohode s nimi. Pokiaľ mám informáciu, pán minister mi to potvrdí, ČESMAD s týmto návrhom súhlasil. A súhlasil s tým, že bude zakomponovaná do zákona na začiatku táto bonifikácia, ktorú máte v zákone. Je to odstupňované po troch rokoch a je tam bonifikácia 25 %, keď máte auto do troch rokov, keď ho máte do 6 rokov, je to 20 %, keď ho máte do 9 rokov, je to 15 %. Ale na druhej strane ak ho máte staršie ako 12 rokov, tak už to budete platiť viac, čo je podľa mňa správne. Ale priestor je tu na to, aby tá bonifikácia sa týkala napríklad aj tých áut, ktoré sú poháňané či už stlačeným zemným plynom alebo propán-butánovým stlačeným plynom, alebo na vodík. Máme ešte niektoré otvorené otázky. Som presvedčený, že ich doladíme s ministerstvom financií. Je tam napríklad prechod na budúci rok, kde ostáva nám visieť ešte jeden mesiac december. Myslím si, že v tom nájdeme nejaký kompromis. A rovnako budeme hľadať aj riešenie, ako to zagarantovať v prípade nejakého výkyvu tej dane fyzických osôb a v prípade, že hrozilo by, že by tie príjmy boli nižšie, ako je to potrebné pre vykonávanie kompetencií samosprávnych krajov, aby tam bola aj nejaká garancia. Ale čo je najdôležitejšie, vážené dámy a páni, kolegyne, kolegovia, je, že sa ide odstrániť deformácia, ktorá sa za pôsobenie tohto zákona od roku 2011 nestratila, ale, naopak, ešte sa zväčšovala. A som presvedčený, že toto bude nápomocné aj pre dopravcov, že to bude zjednodušením pre dopravcov a že sa tu vytvorí prostredie, po ktorom aj oni volali, a že samosprávne kraje už nebudú mať možnosť možno nejakým spôsobom na seba nazerať tak, že a vy máte viacej daní, my máme menej daní, pretože tie pravidlá týmto vyčisťujeme. Čiže, vážené dámy a páni, kolegyne, kolegovia, ja podporím tento zákon do druhého čítania. Ešte budeme mať priestor na diskusiu, aby sme vyladili nejaké maličkosti, ale som presvedčený, že po fungovaní tohto zákona od roku 2001 je potrebné ho zmeniť. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť. (Potlesk.)