B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-03-09):
M. Murgaš, poslanec: Dámy a páni, prijatím zákona o štátnej pomoci a zriadením Úradu pre štátnu pomoc sa splnila jedna zo základných podmienok Európskej komisie na predbežné uzavretie negociačnej kapitoly 6 hospodárska súťaž, teda splnila sa jedna zo zásadných podmienok prístupového procesu Slovenskej republiky do Európskej únie zakotvených v Európskej dohode o pridružení. Podľa článku 64 Európskej dohody o pridružení sa Slovenská republika zaviazala postupovať pri poskytovaní štátnej pomoci tak, ako je to upravené v článkoch 87 a 88 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva. To znamená, že sa zakazuje poskytovanie štátnej pomoci, ktorá bráni alebo obmedzuje hospodársku súťaž na základe zvýhodňovania určitých podnikateľov alebo výroby určitého tovaru alebo služieb. Dôsledné uplatňovanie legislatívy Európskej únie v oblasti štátnej pomoci ako aj nezávislosť úradu od vládnej moci často spôsobovali obom vládam Mikuláša Dzurindu, predovšetkým však Ministerstvu financií Slovenskej republiky vážne problémy s dodržiavaním princípov politiky Európskej únie v oblasti hospodárskej súťaže pri poskytovaní štátnych dotácií alebo inej formy štátnej pomoci. Krátko po zriadení Úradu pre štátnu pomoc sa jeho nezávislá činnosť vykonávaná prísne podľa zákona o štátnej pomoci dostala do rozporu s účelovými uzneseniami vlády Slovenskej republiky, za ktorými stáli zväčša osobné záujmy časti rozhodujúcich úradníkov niektorých ministerstiev, hlavne Ministerstva financií Slovenskej republiky. Boli to hlavne tí, ktorí profitovali ešte pred účinnosťou zákona o štátnej pomoci zo schvaľovania a prideľovania štátnej pomoci v rôznych jej podobách. Preto v období rokov 2001 - 2003 boli snahy vedúcich predstaviteľov Ministerstva financií Slovenskej republiky, samozrejme so súhlasom vlády Slovenskej republiky, viackrát odvolať predsedu Úradu pre štátnu pomoc a úrad zlúčiť s Protimonopolným úradom Slovenskej republiky, neskôr, konkrétne v roku 2003 však úrad transformovať, zrušiť a riadenie systému štátnej pomoci v Slovenskej republike začleniť do štruktúry Ministerstva financií Slovenskej republiky. Takto sa chce podriadiť schvaľovanie, prideľovanie, monitorovanie a kontrola štátnej pomoci výlučne úzkemu okruhu ľudí okolo premiéra Mikuláša Dzurindu. Preto podľa môjho názoru musel byť odvolaný aj predchádzajúci predseda Úradu pre štátnu pomoc, čo sa aj stalo v júni roku 2003. Pýtam sa, prečo tak rýchlo a prečo teraz, pred vstupom Slovenskej republiky do Európskej únie treba zrušiť Úrad pre štátnu pomoc. Prečo takýto postup nezvážiť až po vstupe do Európskej únie, keď získame prvé skúsenosti so zmenami kompetencií v oblasti štátnej pomoci ako členská krajina a s aplikáciou príslušnej legislatívy Európskej únie v oveľa širšom rozsahu, ako to bolo doteraz. Napríklad pribudne oblasť poľnohospodárstva. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, úroveň poznania problematiky štátnej pomoci na Slovensku predovšetkým u poskytovateľov štátnej pomoci je v nedobrom stave. Preto je zbytočné opakovať, že likvidáciou úradu pre štátnu pomoc sa situácia v Slovenskej republike oveľa viac skomplikuje v porovnaní so súčasným stavom. Ak sa vrátime pár mesiacov späť, určite si všetci spomeniete na ťažkosti spojené s prípravou Slovenska na čerpanie zo štrukturálnych fondov a z kohézneho fondu. Príprava, tvorba a realizácia operačných programov pre čerpanie zo štrukturálnych fondov Európskej únie a viacnásobná ostrá kritika Európskej komisie jasne potvrdili, že ústredné orgány doteraz vôbec nezvládli problematiku štátnej pomoci. Bez mimoriadne aktívnej pomoci Úradu pre štátnu pomoc by príslušné ústredné orgány nedokázali vypracovať programové doplnky a zodpovedajúce schémy štátnej pomoci, bez ktorých nie je možné čerpať finančné prostriedky z fondov Európskej únie v období rokov 2004 - 2006. Navyše, v tomto roku sa už začínajú prvé aktivity na prípravu rozpočtu únie na obdobie 2007 - 2013, s čím úzko bude súvisieť tiež príprava nových sektorových a regionálnych operačných programov pre čerpanie z eurofondov v tomto období. Táto skutočnosť je jedna z mnohých, ktoré potvrdzujú opodstatnenosť existencie Úradu v súčasnom postavení aj po vstupe Slovenskej republiky do Európskej únie. Na tomto mieste si dovolím pripomenúť, že po zrušení úradu bude musieť Slovenská republika zdôvodniť a obhájiť účelnosť a korektnosť využitia nemalých prostriedkov Európskej únie, asi 1,5 miliónov eur, na vybudovanie Úradu pre štátnu pomoc v rokoch 2000 - 2002. V období 2002 - 2003 pritom slovenská vláda dvakrát schválila uznesenie o zrušení úradu a zodpovedajúcej novely zákona o štátnej pomoci. Takýmto krokom Slovensko sotva môže získať známku spoľahlivej, partnersky korektnej krajiny v ústredí Európskej komisie. Zriadením úradu pre štátnu pomoc sa sledovalo zavedenie určitého systému a transparentnosti do samotného procesu schvaľovania a poskytovania štátnej pomoci. Tým sa mali odstrániť alebo v značnej miere obmedziť korupcia, protekcionizmus, klientelizmus v prideľovaní štátnej podpory, ktorým sa, žiaľ, mimoriadne darí v slovenskej ekonomike. Medzinárodné štatistiky hodnotiace mieru a rozsah korupcie na Slovensku sú všeobecne známe a veľavravné. Preto ich nebudem rozvádzať, no dovolím si pripomenúť, že Slovenská republika je najskorumpovanejšou krajinou v priestore Višegrádskej štvorky. Bolo len prirodzené, že Európska komisia prísne požadovala, aby bol Úrad pre štátnu pomoc konštituovaný ako nezávislá inštitúcia na posudzovanie, schvaľovanie, monitorovanie a kontrolu poskytovania štátnej pomoci. Preto bol úrad daný do kompetencie zákonodarnej moci, konkrétne Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre financie, rozpočet a menu, a teda nie výkonnej moci. Aj v dnešnej situácii na Slovensku to považujem za najlepšie riešenie, ktoré treba naďalej uplatňovať, to znamená zachovať existenciu úradu a jeho nezávislosť na vládnej moci. Vážení poslanci, treba otvorene povedať, že zrušiť Úrad pre štátnu pomoc je len úzkym záujmom časti dnešnej vládnej koalície a vysokých ministerských úradníkov. Preto, aby mohli šikovne zakryť niektoré tunely, ktoré stále priťahujú pozornosť slovenskej verejnosti, ale aj Európskej komisie. Napríklad stále zahmlené oddlženie bankových inštitúcií, ako sú Slovenská sporiteľňa, Všeobecná úverová banka, Investičná a rozvojová banka, ktoré stáli štát okolo 100 miliárd Sk. Alebo všeobecne známy prípad Devín banky. Doterajšie výsledky analýzy potvrdzujú, že pri oddlžení banky išlo o neschválenú štátnu pomoc. Tým vzniklo vážne podozrenie, že došlo k hrubému porušeniu zákona č. 231/1999 Z. z. o štátnej pomoci v znení neskorších predpisov a tiež záväzkov, ktoré sa Slovenská republika zaviazala dodržiavať v Dohode o pridružení k Európskej únii. Dovolím si pripomenúť, že dodržiavanie zásad hospodárskej súťaže v politike Európskej únie je veľmi citlivá vec, a preto aj reštrukturalizácia bankového sektoru Slovenskej republiky je vo veľkej pozornosti Európskej komisie, predovšetkým generálneho direktoriátu pre hospodársku súťaž a generálneho direktoriátu pre rozšírenie. V prípade oddlženia troch spomínaných bankových inštitúcií stále hrozí riziko, že po vstupe Slovenskej republiky do Európskej únie môže niektorá tretia strana požiadať Európsku komisiu o prešetrenie neoprávnene poskytnutej štátnej pomoci. V prípade zrušenia Úradu pre štátnu pomoc nejde len o účelové zakrytie sporného oddlženia bánk. Aj v niektorých ďalších prípadoch neboli postupy, napríklad Ministerstva financií Slovenskej republiky, v súlade s § 23 zákona o štátnej pomoci, keď bez predchádzajúceho súhlasu Úradu ministerstvo poskytlo štátnu pomoc. Nezákonné postupy vyústili do vydania rozhodnutia Úradu pre štátnu pomoc o neoprávnenom poskytnutí štátnej pomoci napríklad pre Slovenské lodenice Komárno, a. s., Bratislava. Rozhodnutie úradu v tejto veci zakotvilo povinnosť spoločnosti vrátiť štátnu pomoc vo výške viac ako 13 miliónov Sk a stanovilo pokutu Ministerstvu financií Slovenskej republiky. Úrad si takto splnil svoje zákonom dané povinnosti, no niektorým členom vlády neboli samozrejme jeho rozhodnutia povôli. Séria účelových poslaneckých prieskumov z Národnej rady Slovenskej republiky a kontrol z Ministerstva financií Slovenskej republiky a Úradu vlády Slovenskej republiky ako aj enormné úsilie vlády Slovenskej republiky na odvolaní predsedu Úradu pre štátnu pomoc a likvidáciu úradu v rokoch 2001 - 2003 to len potvrdili. Navyše nie je ťažké dokladovať aj ingerenciu a priame zasahovanie vlády do nezávislého rozhodovania úradu. Vážení poslanci, dovolím si uviesť ešte pár ďalších faktov o Úrade pre štátnu pomoc. Úrad počas krátkej existencie prispel k efektívnemu zavedeniu zákona o štátnej pomoc do praxe, k zavedeniu európskych noriem v oblasti schvaľovania a poskytovania štátnej pomoci do povedomia odbornej a širšej verejnosti. V zahraničí, osobitne na pôde Európskej komisie jeho pracovníci pravidelne informovali a stále informujú predstaviteľov Európskej únie o uplatňovaní legislatívy Európskej únie a zákona o štátnej pomoci v podmienkach Slovenskej republiky. Európska komisia viackrát písomne vyslovila spokojnosť s prácou Úradu pre štátnu pomoc, ktorý bol mimoriadne aktívny pri uzatváraní kapitoly VI Hospodárska súťaž v prístupovom procese Slovenskej republiky do Európskej únie, najmä v oblasti daňových úľav podľa § 35 zákona č. 366/1999 Z. z. o daniach z príjmov úrad konvertoval všetky existujúce daňové úľavy na spoločnosti so zahraničnou účasťou, ako sú Volkswagen Slovakia, a. s., Bratislava, U. S. Steel Košice, s r. o., a ďalšie. Nedoriešenie tejto problematiky by bolo znamenalo vážne komplikácie v uzatváraní kapitoly hospodárskej súťaže. Úrad je naďalej v Bruseli veľmi dobre hodnotený, čo nezávisle potvrdila delegácia Európskej komisie v Bratislave i naša misia pri Európskych spoločenstvách v Bruseli. Dovoľte ešte stručne k legislatívnemu procesu prípravy tohto návrhu novely zákona. Na základe podkladov v medzirezortnom pripomienkovacom konaní a jeho vyhodnotení sa potvrdilo, že Ministerstvo financií Slovenskej republiky hrubo porušilo legislatívne pravidlá vlády Slovenskej republiky. Ministerstvo vôbec neprerokovalo ním odmietnuté pripomienky Úradu pre štátnu pomoc v zmysle čl. 10 ods. 2 a 3 legislatívnych pravidiel, na ktorých úrad trval. Podľa čl. 10 ods. 2 legislatívnych pravidiel vlády Slovenskej republiky úrad ako pripomienkujúci orgán predložil predkladateľovi návrhu novely zákona pripomienky, ktoré žiadal zohľadniť, čo zodpovedá skutočnosti, že na týchto pripomienkach úrad trval. V takýchto prípadoch podľa predmetného článku ak predkladateľ nevyhovie takejto pripomienke, stáva sa táto pripomienka predmetom rozporu. Ďalej podľa ods. 3 takéto pripomienky je potom vždy potrebné prerokovať. Ak sa nepodarí rozpor vyriešiť ani na úrovni príslušných ministrov alebo vedúcich iných pripomienkujúcich orgánov, predloží sa rozpor spolu s legislatívnym zámerom, ak bol vypracovaný na prerokovanie, do vlády. Predmetom v prípade je Ministerstvo financií Slovenskej republiky ako predkladateľ návrhu novely zákona nevyhovel pripomienkam úradu, nie sú zahrnuté v poslednej verzii návrhu novely, z čoho následne vyplýva, že na základe uvedeného sa stali predmetom rozporu a kompetentné subjekty mali tieto pripomienky prerokovať, čo sa však v danom prípade nestalo. Vypracovanie návrhu novely zákona, ktorým sa ruší Úrad pre štátnu pomoc, je hlavne politicky motivované, podľa môjho názoru, málo zodpovedné, nerozumné a kontraproduktívne, najmä v súčasnom období, keď Slovenská republika ukončuje práce v záverečnej etape svojho prístupového procesu do Európskej únie. Preto vládny návrh zákona, ktorý predložila vláda Slovenskej republiky do Národnej rady, je potrebné posúdiť s plnou vážnosťou vo všetkých súvislostiach a dopadoch na národnoštátny záujem a zvážiť pritom všetky zámery predkladateľa. Už teraz sa ukazuje, že odmietnutím časti návrhu novely zákona o štátnej pomoci v Národnej rade Slovenskej republiky, ktorá pojednáva o zrušení Úradu pre štátnu pomoc, slovenská spoločnosť nemôže nič stratiť, naopak, môže len získať. Na základe uvedených dôvodov a spoločenského záujmu úrad treba ponechať aj naďalej ako nezávislú inštitúciu, čím sa výrazne prispeje k podpore, napĺňaniu a posilneniu integračných ambícií Slovenskej republiky. O ďalšom osude Úradu pre štátnu pomoc vrátane jeho transformácie by sa malo rozhodovať nie pred vstupom Slovenskej republiky do Európskej únie, ale až po jej vstupe, po tom, ako sa prevedú niektoré kompetencie úradu na Európsku komisiu a zvládne sa problematika štátnej pomoci v poľnohospodárstve, t. j. v oblasti, ktorá bola vyňatá spod účinnosti zákona o štátnej pomoci. Úrad sa bude musieť neskôr transformovať do účinnejšej formy vzhľadom na zmenenú situáciu po vstupe do Európskej únie, ale nie zrušiť. V opačnom prípade môžu nastať vážne problémy s fungovaním systému štátnej pomoci v Slovenskej republike, ktorý ešte stále nie je dobudovaný. Hrozí tiež strata veľkej časti niekoľko rokov školených špecialistov na štátnu pomoc z prostriedkov Európskej únie, ktorí odídu zo štátnej správy do súkromného sektora a ktorých dnes prakticky nie je možné nahradiť. Začlenenie schvaľovacej a kontrolnej právomoci pre oblasť štátnej pomoci pod krídla Ministerstva financií Slovenskej republiky, a teda aj výkonnej moci vylučuje akúkoľvek kontrolu Národnej rady Slovenskej republiky nad poskytovaním štátnej pomoci na Slovensku. Pre dosiahnutie maximálnej objektivity a transparentnosti poskytovania štátnej pomoci musí byť otázka nezávislosti orgánu štátnej správy, ktorý o poskytovaní pomoci rozhoduje, jednou z prvoradých. Preto pre zrušenie Úradu pre štátnu pomoc dnes neexistuje žiadny presvedčivý ani rozumný dôvod. Ak existujú nejaké dôvody, potom môžu byť iba produktom správania sa korupčného prostredia na Slovensku, ktoré je jeho hanbou nielen doma, ale aj v zahraničí. Klub poslancov Národnej rady Slovenskej republiky zvolených za stranu Smer plne rešpektuje a podporuje tie časti vládneho návrhu zákona uvedeného v parlamentnej tlači 509, ktoré sa snažia korektne reagovať na zmenu situácie, ktorá bude dôsledkom vstupu Slovenskej republiky do Európskej únie po 1. máji 2004. Rozhodne však nemôžeme súhlasiť s účelovým zrušením Úradu pre štátnu pomoc ako nezávislej inštitúcie pôsobiacej v oblasti štátnej pomoci, ktorej význam bude mimoriadne dôležitý v prvých mesiacoch po vstupe Slovenskej republiky do Európskej únie. Likvidácia úradu a presun jeho kompetencií na ministerstvo financií môže okrem iného spôsobiť, že sa neprimerane posilnia kompetencie ministerstva financií v oblasti štátnej pomoci voči ostatnými ústredným orgánom štátnej správy. Poznamenávam, že Ministerstvo financií Slovenskej republiky je významným poskytovateľom štátnej pomoci a v prípade schválenia predloženej podoby vládou navrhovaného zákona kontrolu nad vlastným poskytovaním štátnej pomoci si bude robiť ministerstvo samo podľa vlastného uváženia, teda bez nezávislej kontroly. Uznajte, je to nelogické a je to svojím spôsobom aj istý druh konfliktu záujmov, na pozadí ktorého sa vynára korupcia, klientelizmus a protekcionizmus. Vážení poslanci, takúto prax nemôžeme pripustiť a kontrolu nad touto citlivou oblasťou si musíme ponechať vo svojej kompetencii, teda v kompetencii Národnej rady Slovenskej republiky prostredníctvom nezávislého orgánu, akým je Úrad pre štátnu pomoc. Preto podporujem aj pozmeňujúci návrh môjho predrečníka. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)