B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-02-06):
Po prvé, existujú jasné dôkazy o agresivite irackého režimu a o jej náklonnosti používať vojnu ako prostriedok na realizovanie svojich mocenských cieľov v regióne. V roku 1980 napadol bagdadský režim susedný Irán a po následnom vyčerpávajúcom, ale celkovo neúspešnom vojenskom ťažení ukončil prvú vojnu v Perzskom zálive až v roku 1988. Po vojne s Iránom sa Saddám Husajn pustil do ďalšieho dobrodružstva, keď začiatkom augusta v roku 1990 napadol a obsadil Kuvajt, ktorý bol nakoniec anektovaný, aj formálne začlenený do Irackého štátu. Ako je všeobecne známe, Kuvajt bol oslobodený medzinárodnou koalíciou vedenou Spojenými štátmi, pričom je dôležité, že súčasťou tejto medzinárodnej protiirackej koalície boli aj slovenskí vojaci, vtedy ešte ako súčasť spoločnej Československej armády. Počas tejto druhej vojny v Perzskom zálive zaútočil Irak raketami Skat na Saudskú Arábiu a na Izrael, ktorý na irackú provokáciu neodpovedal na naliehanie Spojených štátov v záujme udržať širokú protiirackú koalíciu, súčasťou ktorého boli aj najvýznamnejšie arabské štáty ako Egypt a Sýria. Po druhé, Irak ešte stále disponuje aj prostriedkami na ohrozenie bezpečnosti regiónu. Od začiatku 80. rokov vynaložil Irak značné prostriedky na výrobu chemických zbraní, čo spôsobilo, že pred vojnou v zálive bol pripravený na realizáciu rozsiahleho chemického útoku. Napriek škodám spôsobených spojeneckým letectvom neboli všetky kapacity Iraku na výrobu chemických zbraní zlikvidované, pričom napríklad v roku 1995, po štyroch rokoch neustáleho hľadania a dokazovania sa zistilo, že iracký režim vyrobil veľké množstvo látky VX a zatajil pokusy domácej kapacity pre výrobu niektorých nervovo paralytických látok. Situácia bola podobná aj v prípade biologických zbraní. Kapacity Iraku na vývoj a výrobu zbraní hromadného ničenia boli čiastočne pod kontrolou medzinárodného spoločenstva až do roku 1998, keď Bagdad vyhostil medzinárodných pozorovateľov. Po tomto akte, ktorý znamenal jednoznačné a vážne porušenie rozhodnutí Bezpečnostnej rady OSN, ďalej vyvíjal a vyrábal zbrane hromadného ničenia bez akejkoľvek kontroly medzinárodného spoločenstva. Návrat a pôsobenie inšpektorov na konci minulého roku tieto nedostatky odhalili, čo ďalej dokazujú aj slová ministra zahraničných vecí Spojených štátov na pôde Bezpečnostnej rady OSN. Po tretie, je nevyhnutné pripomenúť aj odhodlanie Saddáma Husajna použiť tieto zbrane. To, že iracký diktátor je schopný naozaj všetkého, dokazujú aj príklady z posledných dvoch desaťročí. V priebehu vojny s Iránom použil Irak prvýkrát chemické zbrane v roku 1983, a to yperit a o rok neskôr začal používať aj tabun. Chemické zbrane zohrali rozhodujúcu úlohu v úspešných operáciách proti iránskym ozbrojeným silám počas rokov 1987 a 88 a ešte dramatickejším faktom je, že iracký diktátor neváhal použiť tieto zbrane ani proti vlastnému ľudu, a to proti kurdským povstalcom na severe krajiny v rokoch 1988 a 89. Tieto fakty potvrdzujú, že ako súčasť medzinárodného spoločenstva nemôžeme ostať ľahostajní voči takýmto hrozbám. Je zrejmé, že demokratické štáty nerady bojujú a posielajú svojich vojakov do zahraničia, do regiónov potenciálnych vojenských konfliktov. Vyjadrené slovami nemeckého mysliteľa Kanta, rozum vojnu absolútne odmieta. Avšak, žiaľ, realita je iná. Nie všetky štáty majú demokratický režim a existuje určitá skupina štátov, ktoré sa neriadia pravidlami rozumu a racionality, preto je niekedy potrebné a nutné, aby sa demokracie na obranu a ochranu svojej bezpečnosti a slobody zasiahli na ochranu vlastných hodnôt. Na mimoriadne negatívne dopady ignorovania tohto faktu na bezpečnosť slobodného sveta poukazujú aj udalosti tesne pred 2. svetovou vojnou. Politika Veľkej Británie v spomínanom období reflektovala túžbu demokratických spoločenstiev po mieri. Londýn v očakávaní, že je možné dohodnúť sa s nacistickým režimom, presadzoval mierové riešenie existujúcich problémov napriek tomu, že Nemecko sústavne a hrubo porušovalo svoje medzinárodné záväzky. Britský premiér Chamberlain sa vrátil z rokovaní s Adolfom Hitlerom v Mníchove a pred davom, ktorý ho vítal vo vlasti, mával zmluvou podpísanou s nacistickým Nemeckom a vyhlásil, že nesie mier na niekoľko desaťročí. O necelý rok nato Nemecko napadlo Poľsko a začala sa 2. svetová vojna. Vážené dámy, vážení páni, Slovenská republika dostala historickú príležitosť tým, že bola pozvaná do Severoatlantickej aliancie. Avšak ak chceme byť rešpektovaným a uznávaným členom tejto veľkej rodiny slobodných a demokratických štátov, nemôžeme si robiť nárok na všetky prednosti svojho postavenia bez toho, aby sme si neuvedomili naše morálne povinnosti. Morálne, lebo z pozvania a z neskoršieho členstva v NATO nám nevyplýva žiadna konkrétna potreba alebo záväzok angažovať sa pri riešení takýchto problémov. Takéto správanie však môže vyvolávať pochybnosti o úprimnosti našich slov a snáh a o vážnosti našich argumentov a to je situácia, ktorej sa treba vyvarovať. Nestavme našu krajinu do postavenia pasívneho konzumenta kolektívnej bezpečnosti. Nenechajme bojovať len našich spojencov za spoločné hodnoty a preberme aj ten malý podiel zodpovednosti, ktorý spadá na naše plecia. Naša morálka nám káže, aby sme na základe obmedzených možností Slovenskej republiky prispeli k vytváraniu lepšieho a najmä bezpečnejšieho sveta. Citujúc známeho maďarského básnika Mihálya Babicza: „...kto medzi vinníkmi mlčí, sa stane spolupáchateľom“, nemôžeme ostať ľahostajní voči amorálnemu a krutému diktátorskému režimu, ktorý pohŕda celým svetom a Organizáciou Spojených národov. Veľkosť národa, spoločenstva je aj v tom, že je ochotný aj fyzicky bojovať za demokratické hodnoty, ktoré vyznáva, za hodnoty, ktorými sa majú riadiť aj jeho potomkovia. Spojené štáty americké od nás nežiadajú bojovú jednotku, aj keď si musíme uvedomiť, že protichemická jednotka v prevažnej miere vykonáva svoje úlohy v prvom slede. Navyše, žiadny príslušník slovenskej armády nebude vyslaný proti jeho vôli, lebo sa hlási oveľa viac dobrovoľníkov, ako je predpokladaný počet vyslaných vojakov. Poslanci za Stranu maďarskej koalície počas dlhých rokovaní zhodnotili krátkodobé aj dlhodobé dopady rozhodnutia, ktoré mienime dnes urobiť. Uvedomujúc si našu zodpovednosť aj za charakter nášho štátu sme sa rozhodli, že podporíme návrh vlády. Ďakujem za vašu pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Faktické poznámky pán poslanec Zubo a pani poslankyňa Bollová, pán poslanec Ondriaš. Zároveň uzatváram možnosť hlásiť sa faktickými poznámkami. Pán poslanec Zubo. S. Zubo, poslanec: Vážený pán podpredseda Národnej rady, pokračujúc vo vašom myšlienkových pochodoch by som povedal asi takto: Pod zámienkou hľadania vodcov, teroristov v Afganistane bol zbombardovaný celý Afganistan. Zámienkou, preto hovorím, pretože dôkazy do dnešného dňa nie sú. Prišlo teda k bombardovaniu Afganistanu a teraz mi povedzte, doplatil na to kto, Taliban alebo radoví občania Afganistanu? Ďalej, ako trest pre prezidenta Iraku za prepadnutie Kuvajtu existuje už 12 rokov ekonomické embargo na Irak. Myslíte, že trpí prezident Iraku, alebo radoví občania vrátane malých detí, ktoré zomierajú od hladu. Ďalej. Chcel by som povedať, tie plány, ktoré sa pripravujú. Keď príde k bombardovaniu Iraku v súčasnosti, bude trpieť prezident Iraku alebo nevinní ľudia v Iraku. Pripomínam, včítane silnej katolíckej komunity, ktorá žije v tejto krajine. Uvedomme si, kolegovia, aj túto skutočnosť. My poukazujeme na inú skutočnosť. Terorizmus je strašne zlá vec, treba ho odstrániť, ale je terorizmus príčina alebo následok? Jednoznačne následok! Nezničíme ho, ak neodstránime príčinu terorizmu, príčinou terorizmu je sociálna nespravodlivosť, zlikvidujme túto a zničíme terorizmus a na svete bude mier. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pani poslankyňa Bollová. D. Bollová, poslankyňa: Ďakujem pekne, pani predsedajúca. Pán podpredseda Bugár, považujem vás za informovaného a vzdelaného človeka, preto som prekvapená vašou nevedomosťou, že neviete, že útoky v Amerike nie sú zatiaľ jednoznačne objasnené a vyšetrovanie vinníkov nevedie zatiaľ do Iraku. Ďalej si dovolím niekoľko poznámok. My neodmietame tvrdenia, že Irak nerešpektuje doterajšie rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN. Považujeme to tiež za neprípustné. Pýtame sa však, koľko rezolúcií porušil a nerešpektuje napríklad štát Izrael! Prečo nepošleme humanitárnu jednotku do Palestíny? Po druhé, súhlasíme s tvrdením, že medzinárodné zmluvy treba rešpektovať. Pýtame sa, ako posudzuje medzinárodné spoločenstvo porušenie zmluvy o odzbrojení SALT 2 zo strany USA a ich prípravou na hviezdne vojny? Po ďalšie, akceptujeme konštatovanie, že Irak vlastní a v minulosti použil chemické i biologické zbrane, ale vieme aj to, že Spojené štáty americké skúšajú pôsobenie nervových bojových látok na svojich vojakoch, teda ich takisto vlastnia. Ďalej. Rešpektujeme, že vlastníctvo alebo schopnosť Iraku vyrobiť nukleárne zbrane je nebezpečné pre svet, a Slovenská republika chce prispieť k ich likvidácii. Čo podnikne naša republika proti ostatným vlastníkom nukleárnych zbraní? A posledné, vážení kolegovia, prijímame už dlho a aj sme ochotní ďalej prijímať vaše výčitky vzhľadom na nesprávne postupy socialistických vlád. Pýtame sa však, dokedy budete posudzovať len obdobie spred 13 rokov a ignorovať, prepáčte, pán kolega Béreš, krvavé ruky bývalých, minulých slobodných demokratov a kresťanov. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Ondriaš s faktickou poznámkou. K. Ondriaš, poslanec: Ďakujem za slovo. Spomenuli sa tu veľké obete terorizmu vo svete. Ja by som chcel poukázať, aké sú tieto obete relatívne bezvýznamné proti obetiam z iných zdrojov. Poviem príklad Slovenska, za 13 rokov tu bolo 1800 zavraždených, 2000 ľudí sa stratilo a tak ďalej. Počet obetí terorizmu je nula. Poviem finančný efekt, len kriminalita nás stojí 16 miliárd ročne. Kriminalita terorizmu, je to nula korún. Spojené štáty americké, keď povieme za 10 rokov sa tam zastrelí okolo dvesto až tristotisíc ľudí a keď zoberieme, že tritisíc ľudí zahynulo obeťami terorizmu. Všetky obete vo svete, ktoré sú spôsobené terorizmom, nedosahujú ani jedno percento obetí z iných zdrojov. Ja si myslím, že my by sme sa nemali sústreďovať len na obete terorizmu, ale mali by sme hovoriť aj o obetiach z týchto iných zdrojov. Ďakujem pekne. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Páni poslanci, chcem upozorniť na mobilné telefóny, aj tu zvonia, pán poslanec, poprosím, aby ste netelefonovali v rokovacej sále. Pán poslanec Bugár, pán podpredseda Bugár. Už by to malo byť v poriadku.