Mitrík, Karol, predseda Najvyššieho kontrolného úradu SR (2016-05-17):
Vážené panie poslankyne, páni poslanci, krátko zareagujem na odznelé príspevky. Ak ste postrehli v správe, ktorú som prednášal v jej úvode, som hovoril teda o tom, že kontrolné nastavenie Najvyššieho kontrolného úradu v roku 2015 som nechal v pôvodnom stave a ako manažér a ako človek, ktorý čosi v živote skúsil, som veľmi zvažoval, ktoré kroky urobím ako prvé na Najvyššom kontrolnom úrade. Či sa pustím do nastavenia plánu kontrol a jej zmeny v roku 2015, alebo sa pokúsim urobiť istú formu prestavby úradu, ktorý si to nutne vyžaduje, v ktorej som v podstate už aj v roku 2015 začal. Tá úvaha bola moja veľmi jednoduchá. Ja som sa stretol s ľuďmi prierezovo cez celý Najvyšší kontrolný úrad, vyše 100 hodín komunikácie na jednotlivých expozitúrach dvojfázovo a na expozitúrach zdokumentovanie všetkých vnútorných predpisov a nastavenia úradu ako takého a vyhodnotil som, že v priebehu rozbehnutých kontrol meniť kontrolné nastavenia, nastavenia kontrol, by nedávalo zmysel, ak pravidlá, ktoré platia vo vnútornom systéme, nie sú transparentné, nie sú jasné, nie sú dobre nastavené, ani po organizačnej a ani teda tej obsahovej stránke. Čiže urobil som na začiatku niekoľko krokov od prehodnotenia celej vnútornej legislatívy, zmenili sme celkom 53 noriem, ktoré platia dovnútra, včítane najdôležitejšej smernice o kontrolnej činnosti. Prestavil som do istej miery aj nastavenie úradu vo vzťahu k inštitúciám a pustil som sa do takej mravenčej práce, vlastne začať nové nastavovanie úradu. Spojil som sa už v júli minulého roku s pánom Filkom z Inštitútu finančnej politiky, lebo ich prezentácia výsledkov ma veľmi zaujala, ale čo je najpodstatnejšie, rozhodol som sa, že rok 2015 úrad nechám dobehnúť v kontrolných nastaveniach, pretože aj vy ste z tej správy veľmi dobre vystihli, že vlastne išlo skôr o nastavenie úradu v početnosti kontrol, ako v početnosti kvality. Túto istú spätnú väzbu som dostal aj ja od kontrolórov, keď mi hovorili, že systém bol nastavený, že každý rok o jednu kontrolu viac. Keď som túto debatu rozvinul na sekcii daňovej a finančnej, tak mi poukázali, že im je veľmi ťažko tento parameter, bolo parameter plniť, pretože oni tých subjektov, ktoré sú teda v ich kontrolnej pôsobnosti, ministerstvo financií a finančná správa, majú málo. Čiže veľmi ťažko sa tam napĺňa obsahovo tento. Od tohto procesu sme úplne odstúpili. Určite s vami súhlasím aj v procese teda nastavenia kontroly. Pomer medzi kontrolou finančnou a súladu – absolútne nevyhovujúci stav. Samozrejme, že to bolo nastavené v pláne kontrol 2015, ´17 a rok 2016 je už úplne inak nastavený. K nastaveniu plánu kontrolnej činnosti sme pristúpili oveľa zodpovednejším spôsobom a oveľa kvalifikovanejším spôsobom, pretože ak by som mal hovoriť o smernici, ktorá hovorila o nastavovaní plánu kontrol pre nasledujúce obdobie, proces sa začínal v podstate v mesiaci september a bol ukončený v mesiaci do 15. decembra, tak presne smernica hovorila. Určite sa za takýto krátky čas nedá kvalifikovane nastaviť plán kontrol pre budúce funkčné obdobie. Nová smernica, ktorá už je, uzrela svetlo sveta, hovorí o tom, že plán kontrol začíname nastavovať v januári, teraz v tomto období sme vo fáze, kedy z 90 námetov kontrolných akcií sme vybrali 30, z ktorých je vyššia polovica už teda vo vzťahu k výkonnostnej a hlavne prierezovej kontrole. Do konca júna majú úlohu spracovať odborné štúdie jednotliví zodpovední pracovníci a potom ostáva dva mesiace čas, aby sme teda posúdili odborné štúdie, či teda tieto kontrolné zamerania sú vôbec vhodné na realizáciu kontrolnej akcie, v prípade, že sú, tak ostáva čas ešte do konca roka tieto kontrolné akcie rozpracovať do projektov. Pretože kontrolná akcia, tvrdím, že to je projekt kontrola súladu a finančná sa určite oveľa jednoduchšie realizuje. Ľudia, ak nie sú tlačení, teda ľudovo povedané, k múru, tak vždy nájdu tú ľahšiu cestu odporu, určite kontrola finančná je rutinná, aj kontrola súladu je rutina, kontrola výkonnostná, teda kontrola hodnoty za peniaz je oveľa náročnejšia, pretože tam treba aj viacej trápiť rozum, to znamená, že kontrolórov treba aj dovzdelávavať. A čo je teda veľký kameň úrazu Najvyššieho kontrolného úradu, je špecializácia úradu. Do môjho príchodu na úrade takmer neexistovala žiadna špecializácia, len kontrolné zamerania. To znamená, že kontrolór nemôže kontrolovať odľava doprava, teda celý rozsah spektra verejnej správy, keď táto špecializácia je realizovaná u právnikov, u lekárov aj v iných činnostiach, určite musí byť urobená aj na Najvyššom kontrolnom úrade. Pri organizačnej zmene som jeden z malých prvých krokov urobil, že teda som zriadil na jednotlivých sekciách a expozitúrach odbory, ktoré už začínajú byť špecializované. Samozrejme, že je to len začiatok a treba pokračovať ďalej. Čo sa týka samotnej prokuratúry, je to špeciálna oblasť, mali sme sedenie, mal som tú česť byť v Lotyšsku na zasadnutí najvyšších kontrolných inštitúcií, kde práve bolo hodnotené z pohľadu európskych teda kontrolných inštitúcií, aká je úspešnosť a aký podiel teda podnetov a aká je úspešnosť jednotlivých inštitúcií v európskom priemere. Čiže z celkového počtu kontrol asi 5 až 7 % teda ide podnetov z celkového rozsahu kontrol a úspešnosť, úspešnosť týchto podaní býva na 30 %. Kolega z Poľska, ktorý to prezentoval, povedal myšlienku, toto nás nemôže nejak deprimovať alebo odrádzať od ďalšieho podávania podnetov, pretože si, kolegovia, uvedomme, že aj prokuratúra je nezávislá a ona je tá poverená zo zákona, ktorá má vyhodnocovať, či ten podnet spĺňa, alebo nespĺňa. Hodnotiť Najvyšší kontrolný úrad podľa počtu podaní, si myslím, že by nebolo spravodlivé. Použijem príklad, ak by futbalový rozhodca, ktorého po ukončení zápasu hodnotí delegát, mužstvá hrali veľmi kultivovaný futbal, nenapádali sa, proste boli ohľaduplní, a delegát by ho hodnotil podľa počtu faulov, ktoré teda neodpískal, alebo možná mal odpískať, ale nikto nebol zranený, futbal dopadol teda dobre, mužstvá sa rozišli. Podobná situácia, si myslím, že je aj vo vzťahu ku kontrolným inštitúciám všeobecne, nielen k NKÚ, samozrejme, že každý občan má takúto povinnosť, ak teda zistí a má podozrenie zo spáchania trestnej činnosti, podať podnet, tobôž nie už Najvyšší kontrolný úrad. Všetky podnety, ktoré vzídu od kontrolórov, kvalifikovane spracovávame a podávame na prokuratúru. Spomínal som, že máme aj podpísané memorandum, prebehli už troje školenia na Najvyššom kontrolnom úrade. Krajskí šéfovia expozitúr majú povinnosť komunikovať s krajskými prokurátormi. To nastavenie úradu je ako so zaoceánskou loďou, kormidelník a veliteľ môže dať príkaz na otočenie tejto lode, ale tá loď má ešte zotrvačnosť a nevychýli sa z toho požadovaného smeru, teda tak ako si ten veliteľ alebo ten kapitán myslí. Platí to aj pre NKÚ, ale nezakrývam sa za túto barličku. Snáď len reakcia pani Remišovej „Štrngám na zmenu“, trošku mi je aj tak ľúto, ale vôbec ma to nemrzí, pretože aj táto aktivita „Štrngám za zmenu“ a aj podnety, ktoré išli vo vzťahu k NKÚ, dá sa povedať, že sú aj naše podnety. Pretože títo aktivisti boli predtým u nás a ja som veľmi otvorene aj s mojím kolegom hovoril o problematike Najvyššieho kontrolného úradu, kde my vidíme slabé miesta a mnoho vecí sa prenieslo aj do tejto aktivity, za čo ich vôbec neviním, skôr to beriem ako pozitívum. Ten výbor pre kontrolu bol tu spomínaný, pani Remišová ho spomínala, ten je určite potrebný, aby tá spätná väzba bola vo vzťahu teda k úradu, ale hlavne ku kontrolovaným subjektom, aby teda cítili zodpovednosť voči niekomu. Pretože momentálne aj keď minister podpíše protokol, pretože tam, kde sa zúčastňuje minister na prerokovaní protokolu, tam idem aj ja, aby teda bola tá parita vyrovnaná. Druhá vec je plnenie kontrolných zistení a kontrolných opatrení, takúto správu v piatich prípadoch teda zistenia Najvyššieho kontrolného úradu sme v minulom roku poslali aj predsedovi vlády, aj na vládu. Samozrejme, že Najvyšší kontrolný úrad nemôže od vlády vymáhať, môže len pri opakovanej kontrole znovu teda zistiť a konštatovať, teda aká je situácia. Čo sa týka toho Twitteru, ja som nebol veľkým zástancom, máme nový webový portál, sociálne siete sú populárne, povedal som, že treba aj do tejto aktivity ísť, ja sám osobne naňho veľmi nechodím, pretože z pozície predsedu je to oblasť riziková, kde teda sa nechcem nechať zatiahnuť do istých procesov, ale máme ho, je tam, už aká je teda jeho, aký je jeho prínos, si myslím, že ho máme mať, majú aj druhé úrady, sme to monitorovali, máme ho aj my. Čo sa týka samotnej represie, nie celkom zdieľam názor a ani v rámci európskych najvyšších kontrolných inštitúcií nemajú tieto represné právomoci. V niektorých prípadoch, vo väčšine prípadov na začiatku som aj ja bol presvedčený, že takúto represnú právomoc by najvyššia kontrolná inštitúcia mala mať, po odstupe času zvažujem, že predsa len tú represnú právomoc by mali inštitúcie, ktoré sú na to vytvorené štátom, a Najvyšší kontrolný úrad nemá takéto mechanizmy a si myslím, že vôbec nie je zlé, ak NKÚ odstupuje tieto podnety, ktoré zistí, inštitúciám, ktoré profesionálne to robia, majú už vytvorené štruktúry, pretože si nemyslím, že by bolo hospodárne vytvárať na našej úrovni takéto štruktúry opakovane, aby sme my viedli správne konania a robili represiu. Jedinú represiu, ktorú má Najvyšší kontrolný úrad, je pri marení výkonu kontroly, je to 1 650 euro, ktorú môže udeliť Najvyšší kontrolný úrad dvakrát, treba aj otvorene povedať, že za pôsobnosti Najvyššieho kontrolného úradu za 23 rokov táto represia ešte nebola využitá. Súhlasím s pani Remišovou, že treba prejsť od kvantity ku kvalite, aj v úvode som to povedal, jednoducho treba ísť cielene na kontrolné akcie, ich vyberať treba veľmi zodpovedne. Ja hovorím ľudovo, tam, kde sa točí najviacej peňazí, a tam, kde o tom hovorí spoločenská objednávka, tam by mal pôsobiť Najvyšší kontrolný úrad. Na druhej strane treba povedať aj to B k tým podnetom... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)