I. Mikloš, podpredseda vlády a minister financií SR: (2004-03-04):
Pán Juščík, ja som hovoril oficiálne odhady a oficiálne čísla, skutočnosť, roky 1990 a 2002, keď som porovnával, ja som hovoril o skutočnej realite, o skutočných číslach z oficiálnej štatistiky. Keď  som hovoril o Human Development Index, hovoril som o skutočných číslach zo štatistiky. Keď som hovoril o odhadoch na rok 2004, tak som vám povedal nielen odhad ministerstva financií, ale odhad nezávislých inštitúcií a tieto ich odhady sú dokonca pozitívnejšie, ako je odhad ministerstva financií. To, čo hovoríte vy, je do značnej miery o pocitoch. Ja pritom netvrdím, že tento priemerný štatistický údaj musí platiť na každého. Samozrejme, že nie. To je priemerný údaj. A, samozrejme, že môže existovať a existuje množstvo osôb a rodín, ktoré nedosiahnu tento priemerný vývoj, ale budú pod ním. Ale zároveň treba rozlíšiť dve veci. Treba rozlíšiť, ak hovoríte o nepokojoch, ktoré boli najmä na východom Slovensku, tak hovoríte o niečom inom. Hovoríte o zmenách v sociálnom systéme, nie o tom, či rastú, alebo nie priemerné reálne príjmy. Takže, ak sa pýtate na túto otázku, samozrejme, veľmi rád vám poviem svoj názor. A môj názor je ten, že konečne sa v tejto oblasti musel urobiť poriadok, pretože doterajší stav bol absolútne neudržateľný. Ak by ste sa ma spýtali na to, na čo sa ma dnes spýtali na tlačovej konferencii, či si myslím, že z týchto znížených dávok –  lebo je pravda, že niektorým skupinám obyvateľstva sa tie sociálne dávky znížia, najmä tým, ktorí majú veľa detí a nepracujú, alebo nie sú aktívni –, a keby ste sa spýtali, či si myslím, že sa dá z toho vyžiť, z týchto nižších sociálnych dávok, tak by som vám povedal, že podľa môjho názoru sa dá prežiť, ale len vtedy, keď tieto peniaze neostanú vo vreckách úžerníkov alebo značná časť z nich, alebo keď sa neminú na alkohol a na cigarety. Takže aj preto tie zmeny, ktoré robíme, robíme aj vo väzbe na boj proti úžere, aj vo väzbe na zmenu spôsobu vyplácania týchto dávok tak, aby tieto peniaze boli minuté naozaj na to, na čo majú byť, teda najmä na základné životné potreby pre poberateľov týchto dávok a najmä pre ich deti. Takže ja som presvedčený, že tá zmena bola potrebná a nevyhnutná, aj keď nie je ľahká práve preto, že vnáša poriadok konečne do oblasti, kde bol veľký neporiadok, veľké míňanie a kde nebola žiadna motivácia a tlak na to, aby sa ľudia postarali sami o seba. Pretože sociálna politika, sociálne dávky nie sú na to, aby sa z nich dalo pohodlne žiť, ale aby prekonali dočasnú obtiažnu situáciu a zároveň vyvolávali tlak na aktivitu a na to, aby sa človek o seba postaral sám. A na to, aby sa človek mohol postarať o seba sám, podmienky vytvárame, či už tým, že sa zvyšuje počet nových pracovných miest v národnom hospodárstve, alebo aj tým, že sa idú zavádzať širšie verejnoprospešné práce, aktivačné príspevky a že sa zvýšili aj príspevky v nezamestnanosti, aj sociálne dávky, možné, nie automaticky vyplácané, ale možné maximá sa zvýšili, pričom ale dosiahnuť toto zvýšené možné maximum je závislé od toho, či človek je aktívny, či sa uchádza o prácu, či sa zúčastňuje na programoch, ktoré boli pripravené, alebo nie. A toto je, myslím si, smerovanie, ktoré je potrebné a nevyhnutné, aby jednoducho systém štátu fungoval lepšie, aby sme dosahovali lepší, vyšší ekonomický rast a aby to bolo spravodlivejšie, pretože je nespravodlivé, ak sa niekto neustále spolieha na to, že ho bude živiť štát. Ďakujem pekne.