J. Mikuš, poslanec: (2003-12-09):
Ak sa pozrieme na ekonomické reformy spustené po roku 2002, musíme uznať, že ambíciou tejto vlády je stať sa múdrou a zodpovednou. Odhodlala sa na opatrenia, ktorých prechodné negatívne dôsledky budú pociťovať občania počas jej funkčného obdobia, ale ktoré prinesú hmatateľné výsledky v dlhšej budúcnosti. Vláda sa snaží zlepšovať podmienky na podnikanie, čím chce podnietiť zvýšenie ekonomických aktivít v krajine. Zároveň zásadne mení režim v oblastiach, ktoré dlhé obdobie pracujú neúčinne a ktoré vytvárajú z roka na rok vyššie dlhy. Slovensko má historicky prvú vládu po roku 1989, ktorá otvorene priznáva všetky svoje dlhy a chce ich systémovo riešiť. Popri spustených reformách v jednotlivých oblastiach sa tento prístup odráža aj v návrhu štátneho rozpočtu na rok 2004. Na úvod treba poznamenať, že výraz „štátny rozpočet“ nevyjadruje presne to, o čom je prerokúvaný materiál. Ak by sme chceli skutočne posudzovať rozpočet celého štátu, museli by sme doň zahrnúť nielen rozpočet vlády, ale aj rozpočty všetkých subjektov, ktoré sa podieľajú na aktivitách spojených s peniazmi. Takže by sme museli uvažovať nielen o rozpočte vytvorenom na ministerstve financií pre potreby vládnych rezortov a ďalších inštitúcií verejnej správy, ale aj rozpočtoch všetkých veľkých verejných inštitúcií, rozpočtoch firiem, tretieho sektora a napokon aj o rodinných rozpočtoch občanov. Títo všetci sa podieľajú na aktivitách a prispievajú svojím dielom  k bohatstvu štátu. Možno lepší výraz ako „štátny rozpočet“ by bol výraz „vládny rozpočet“, i keď ani toto pomenovanie by nebolo úplne presné. Dôvodom, ktorý ma vedie k takejto úvahe je, že dnes nerokujeme o materiáli zahrnujúcom všetky aktivity v krajine v budúcom roku, ale o materiáli, ktorý posudzuje hospodárenie s finančnými prostriedkami zodpovedajúcimi 24%  bohatstva celej krajiny, o všetkom ostatnom sa rozhoduje inde ako v predloženom návrhu. Na druhej strane význam toho spočíva v tom, že ak sa v ňom spravia chyby, negatívny dopad na všetky ostatné oblasti bude jednoznačný. Preto mu treba venovať veľkú pozornosť. Ak zostaneme pri zaužívanom názvosloví, najsledovanejším ukazovateľom štátneho rozpočtu každý rok je výška konečného schodku. Už sme si na tento ukazovateľ natoľko zvykli, že ho považujeme za nutnú časť posudzovania štátneho rozpočtu v ktoromkoľvek roku. Pritom existuje iný výraz, ktorý by ho mohol nahradiť, „prebytok“. Áno, hoci to tak trochu neuveriteľne znie, sú na svete štáty a vlády, ktoré dokážu hospodáriť s prebytkom, a nie so schodkom. A občania z toho majú úžitok, lebo sa nezadlžujú, príp. nezadlžujú svoje deti. Žijú z toho, čo vyrobia. Iste, v pomeroch Slovenskej republiky je nereálne, aby sme uvažovali o prebytku štátneho rozpočtu dnes. Príčinou sú práve dlhy z minulosti a hlboko vkorenený názor, že vyrábanie nových dlhov nie je ani nezodpovedné, ani nebezpečné. Realita je naozaj neradostná. Vláda musí z budúceho štátneho rozpočtu vydať len na splatenie úrokov z existujúcich pôžičiek každú desiatu korunu. To znamená, že ak by budúci rok Slovensko nemuselo platiť len úroky z pôžičiek, ušetrilo by vyše 30 mld. korún a znížilo by predpokladaný deficit štátneho rozpočtu na menej ako polovicu. Okrem takto  rukolapne potvrdeného faktu, že žitie na dlh je drahé, natíska sa ešte iný záver, aj v budúcom roku si budeme žiť nad pomery, s deficitom. Dôležité však je, že miera dlhu bude mať už tretí rok po sebe jednoznačne klesajúcu tendenciu. Poviem niekoľko čísel. V minulom roku bol deficit verejných financií 7,2 % HDP. V tomto roku sa predpokladá na úrovni necelých 5 %, v budúcom roku by mal klesnúť pod 4 %, na úroveň 3,9 %. Tendencia  je preto jednoznačná. Slovensko smeruje k méte 3-percentného deficitu potrebného na prijatie eura a možno v dlhodobejšom horizonte k vyrovnaniu či dokonca  k prebytkovému hospodáreniu. Takýto prístup by bol  zodpovedný nielen voči súčasným produktívnym občanom, ale najmä voči našim deťom. Schodok je najdôležitejší ukazovateľ návrhu štátneho rozpočtu na rok 2004. Jeho znižovanie, a tým znižovanie schodku celého okruhu verejných financií uvoľní tlak na ďalšie zadlžovanie  štátu, inými slovami, zadlžovanie budúcich generácií. Významne ovplyvní vnútorné prostredie od ďalšieho znižovania úrokových mier pre podniky až po stabilizovanie maloobchodných cien pre obyvateľstvo. Znižovanie schodku štátneho rozpočtu i celého okruhu verejných financií sa dá dosiahnuť dvoma všeobecne známymi prístupmi, zvyšovaním príjmov a znižovaním výdavkov. Vláda prišla s návrhom, aby sa medziročne zvýšili i príjmy, i výdavky. Hoci ide o súbežný nárast, na obidvoch  stranách a zvýšiť sa  má aj celkový deficit, údaje sa nedajú mechanicky porovnať, dôvodom je vstup Slovenska do Európskej únie v roku 2004, čo sa odrazí na systémových zmenách v príjmoch i výdavkoch. Lepším porovnávacím ukazovateľom je vzťah sledovaných parametrov k hrubému domácemu produktu. Veľkú vypovedaciu silu má pomer výdavkov  štátneho rozpočtu k HDP. Kým v roku 2003 majú výdavky tvoriť 25,2 % HDP, v roku 2004 majú klesnúť na 23,9 %. A takáto tendencia je dlhodobá, lebo pokles registrujeme už štvrtý rok. Pozitívny trend je výsledkom trvalého rastu celého hospodárstva a zároveň opatreniami zamedzujúcimi medziročnému reálnemu zvyšovaniu výdavkov. Hoci sa možno niekomu nepočúva dobre, že vláda ustáva v prerozdeľovaní zdrojov, tendencia  je jednoznačne správna a súvisí aj s kľúčovými reformami vrátane reformy verejných financií, samozrejme. Dôvod na pozitívne hodnotenie je jednoduchý. Najhospodárnejšie dokážu nakladať s prostriedkami tí, ktorí ich vyprodukujú. Práve preto majú svoje významné miesto v reforme daňovej sústavy, penzijnej schémy a sociálneho zabezpečenia. Vláda sa snaží občanov motivovať k práci, k rozumnému gazdovaniu s vlastnými prostriedkami, k zodpovednosti za vlastný osud. Pomoc štátu má byť adresná a má smerovať k tým, ktorí ju len naozaj potrebujú. Znižovaním daňového zaťaženia zostanú občanom a podnikom ďalšie zdroje, ktoré môžu investovať podľa vlastného uváženia. Ak sa aj na Slovensku naplní  po stáročia overená skúsenosť, že najlepším investorom nie je štát, ale priamy majiteľ finančných prostriedkov, potom môžeme v budúcom roku zaznamenať rast ekonomických aktivít, zvyšovanie investícií, vytváranie nových pracovných príležitostí a začiatok trvalého rastu životnej úrovni. Práve pre spustenie reformy možno v budúcom roku očakávať nápor na príjmy. Výrazné zníženie dane z príjmov má síce vyrovnať rast dane z pridanej hodnoty, avšak napätie môže vyvolať nový režim vyplývajúci z členstva Slovenska v Európskej únii. Tu treba zdôrazniť, že očakávané príjmy z priamych daní boli nastavené veľmi opatrne a významne zohľadnili skokový pokles sadzieb. Na druhej strane nerátali s tým, že po znížení sadzieb sa môže výraznejšie zvýšiť ekonomická aktivita podnikateľov a stúpne ochota priznávať zisky. Mnohí svetom uznávaní ekonómovia pokladajú za dôsledok skokového zníženia sadzieb celkový rast vyzbieraných daní. Vedú ich k tomu skúsenosti viacerých krajín. Na Slovensku je táto úprava navyše spojená s uplatnením jednotného zdaňovania na všetky príjmy a so zjednodušením súčasného zložitého systému. Preto je predpoklad, že príjmy z priamych daní môžu prevýšiť súčasné očakávanie. Na druhej strane príjmy z nepriamych daní sa viažu na spotrebu, a preto budú odrážať reálnu kúpyschopnosť  obyvateľstva, ktorá sa nedá jednoznačne predpovedať. Medzi priority výdavkovej časti štátneho rozpočtu patria sociálna starostlivosť, školstvo,  doprava, obrana, bezpečnosť a pôdohospodárstvo. Spolu s dlhovou službou a výdavkami na ekonomickú oblasť tvoria 56 % všetkých výdavkov. To sa odzrkadľuje na jednotlivých kapitolách. Najväčšími distributérmi štátnych prostriedkov budú práve ministerstvá práce, sociálnych vecí a rodiny, školstva, dopravy, pôšt a telekomunikácií, obrany, vnútra, pôdohospodárstva a spravodlivosti. Medi desiatku najväčších distributérov sa dostali aj obce a vyššie územné celky, cez ktoré pretečie 6 % všetkých výdavkov. Úplne novým prvkom budú odvody do rozpočtu Európskych spoločenstiev, slovenský príspevok 9 mld. korún  pohltí 3 % všetkých výdavkov. A pri Európskej únii sa trochu zastavím. Práve na vzťahu Slovenská republika a Európska únia sa odrazí schopnosť našich občanov využiť ponúkané príležitosti. Keď si v návrhu štátneho rozpočtu spočítame príjmy a výdavky súvisiace s Európskou úniou, vyjde nám pasívne saldo 2,6 mld. Sk. Hoci sa po použití aritmetiky ukazuje, že Slovensko na vstupe do EÚ prerobí, opak je pravdou. Vďaka ďalším transferom môže krajina získať aktívnu pozíciu vo výške 2 mld. až 17 mld. Sk a interval 15 mld. Sk ohraničuje práve možnosti a schopnosti našich občanov a firiem. Ak budeme schopní, môžeme sa dostať k hornej hranici, ak nebudeme schopní, môžeme klesnúť až k dolnej hranici. Táto oblasť si v budúcom roku zasluhuje osobitnú pozornosť vlády i parlamentu. Rozdiel medzi príjmami a výdavkami štátneho rozpočtu bude v roku 2004 rozhodujúcim parametrom pre výpočet schodku celého okruhu verejných financií.  Hlavným dôvodom je, že na hotovostnej báze má iba štátny rozpočet skončiť zo záporným výsledkom, ostatné inštitúcie majú hospodáriť minimálne vyrovnane. Príčin je viac. Kľúčovou je spustenie reforiem v dôchodkovom a v sociálnom zabezpečení, v zdravotníctve, v školstve a v štátnej správe. Ráta sa s ďalšou privatizáciou, avšak na rozdiel od minulosti sa získané prostriedky použijú účinnejšie najmä na splácanie dlhov, pričom za najväčší dlh považovať rastúci skrytý deficit v dôchodkovom systéme. Z hľadiska celého okruhu verejných financií,  na ktorom posudzovaný štátny rozpočet sa podieľa viac ako polovicou, bude rok 2004 rokom pokračovania v konsolidovaní verejných financií. Popri sledovanom schodku bude druhým sledovaným ukazovateľom celkové zadlženie vlády. Hoci sa v poslednom období dlh vlády minimálne zvyšuje a dnes dosahuje 44 % HDP, nie je to dôsledkom pokračovania v rozšafnej politike z druhej polovice deväťdesiatych  rokov. Na rozdiel od minulosti ide skôr o priznanie sa k zodpovednosti štátu za dlhy, napr. v bankách, Železniciach, elektrárňach, v zdravotníctve. Dôležité je, že vláda sa nechce zadlžovať novými pôžičkami. Rozumná politika vedie k nielen k zastaveniu zadlžovania, ale aj k poklesu nákladov na obsluhovanie existujúceho dlhu. Práve vďaka reformám sa darí posilňovať pozíciu slovenskej koruny a znižovať úrokové sadzby. To sa prejavuje v poklesoch výdavkov v kapitole Štátny dlh už v tomto roku a bude to pokračovať  aj v budúcom roku. Zmrazenie tvorenia nových dlhov a rozumná hospodárska  politika vedú k tomu, že vláda si stanovila vo verejných financiách najodvážnejší cieľ spomedzi krajín Vyšehradskej štvorky. Schodok verejných financií sa má naďalej znižovať a v roku 2006 má klesnúť na 2,9 % HDP. Tým sa nielen splnia podmienky pre výmenu koruny za euro, ale aj sa zabezpečí pevné zakotvenie Slovenska medzi najvyspelejšie krajiny sveta. Z toho pohľadu, je návrh rozpočtu na rok 2004 zostavený zodpovedne a klub SDKÚ ho podporí. Ďakujem pekne.