Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2015-05-21):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, ja tu naozaj vystupujem len ako zástupca predkladateľov z viacerých politických strán a viacerých klubov. Je tu skupina predkladateľov, ktorí tvorili spolu aj s pánom Brixim zo SMER-u pracovnú skupinu, ktorá mala pripraviť takúto novelu na základe všeobecnej politickej dohody ešte z jesene 2012. My sme takú novelu pripravili, my sme na tejto novele sa s pánom Brixim aj dohodli, potom dokonca s ňou vyslovil súhlas aj vtedajší pán predseda parlamentu Paška, a to bolo všetko v lete 2013, a potom zrazu teda nastal problém, ktorý dodnes nikto nebol schopný identifikovať. Ak predchádzajúci bod bol o schránkových firmách, o neznámych vlastníkoch, tak tu možno hovoriť o neznámych a tieňových oponentoch. Lebo tento zákon, ktorý by mal riešiť otázku konfliktu záujmov, zneužívania verejnej funkcie a majetkových priznaní verejných funkcionárov a ich kontroly, sa nikto v tomto parlamente zatiaľ nechcel priznať k tomu, že aký presne a kto má problém. Sú tu poslanci a strany, ktorí sa hlásia k tomuto návrhu, ktorý sme spoločne vypracovali naprieč politickým spektrom, sú to tí, ktorí sú pod ním podpísaní, ale aj všetci ostatní, ktorí sedia na opozičnej strane lavice zaňho vždy hlasovali, aspoň pokiaľ som to bol schopný zachytiť, takže opozícia sa k nemu hlási. Na strane SMER-u je k nemu odpor, ale tento odpor nebol jednak nikdy nijako konkrétne artikulovaný a nebol ani vyargumentovaný, a dokonca nemá ani niekoho, jasného zástancu, niekoho, kto by sa bol ochotný postaviť pred kamery a povedať, ja mám problém s týmto a s týmto a pre toto. A podľa mňa je to symptomatické, lebo v skutočnosti pri otvorenej diskusii je k tejto novele takmer nemožné mať zásadné námietky, pretože ona reaguje dnes už na viac ako desaťročné skúsenosti, ktoré máme s týmto ústavným zákonom o ochrane verejného záujmu. Tento ústavný zákon bol prijímaný v roku 2004 v snahe nahradiť do veľkej miery nefunkčný ústavný zákon, ktorý bol prijatý desať rokov predtým v roku ´95. Vtedy s ním boli spájané veľké nádeje a z týchto nádejí sa však len málo naplnilo. Málo, nie nula, bol lepší ako ten predchádzajúci zákon, aj je, keď je vôľa a ochota, tak môže byť aj skutočným kladivom na tých, ktorí zneužívajú verejnú funkciu alebo nie sú ochotní v nej konať transparentne, ale až príliš často to nefunguje. My sme v tejto novele navrhli vyriešiť tie najväčšie a najboľavejšie prípady, keď to nefunguje, a ja nebudem hovoriť veľmi dlho o všetkých zmenách, ale dovoľte mi možno vysvetliť len tých zopár najdôležitejších. Prvá vec, ktorú sme sa snažili zmeniť, je to, aby majetok, ktorý deklaruje ústavný činiteľ, verejný funkcionár, bol naozaj ten, ktorý užíva, aby jednoducho nebolo možné jednoduchými spôsobmi obchádzať podmienky tohto zákona. Uvediem niekoľko príkladov: Prvý príklad a ten základný je, že dnes verejný funkcionár musí zverejňovať a uvádzať, aký je jeho nehnuteľný a hnuteľný majetok, ale stačí to, keď to uvádza veľmi všeobecne a v podstate neoveriteľne. Stačí, keď napíše auto, podiel v spoločnosti. Keby sme aj náhodou zistili, že nemenovaný poslanec a minister vlastní schránkovú firmu na ostrove Curacao, pokiaľ predtým v majetkovom priznaní mal napísané, že vlastní podiel v obchodnej spoločnosti, tak z pohľadu dnešného zákona je nepotrestateľný. Preto prvá zmena, ktorú sme tam navrhli, je, aby bolo nutné identifikovať ten veľký majetok. Ja teraz nehovorím o drobnostiach, všetko nad 10-tisíc eur jednotlivo, aby bol nútený identifikovať konkrétne, o čo ide, a identifikovateľne. Ja chápem, že sú kolegovia vo vysokých ústavných funkciách, pre ktorých to môže byť pomerne prácne. Ja keď som si to testoval na svojom majetkovom priznaní, bolo to pomerne ľahké a rýchle, ale verím, že sú tu kolegovia, pre ktorých je to prácne, ale myslím, že raz by za tú investíciu to stálo. Druhá zmena, ktorú môžeme nazvať aj Slotov dodatok, sa týka užívania majetku, ktorý formálne nepatrí verejnému funkcionárovi. Preto sa nazýva Slotov dodatok, lebo pán Slota, bývalý a verme, že naozaj už len bývalý verejný funkcionár, lietal na lietadle, ktoré oficiálne mu nepatrilo, jazdil autami, ktoré mu oficiálne nepatrili, chodil dokonca, ak sa nemýlim, aj do prímorskej vily, ktorá mu oficiálne nepatrila, a užíval majetok, ktorý mal niekto iný. To, čo my navrhujeme v tejto novele, je, aby aj takýto majetok, ak prekročí nejakú hodnotu, musel tiež uvádzať, teda výhody, ktoré poberal. Zmysel tejto prvej skupiny zmien je naozaj v tom, aby vôbec takýto zákon mal zmysel. Lebo zákon, ktorý hovorí, že obsahuje majetkové priznania, aby sme mohli verejne kontrolovať, čo vlastní verejný funkcionár, od koho to získal, za akých podmienok a či to zodpovedá jeho legálnym príjmom, nemá zmysel, ak je to neskontrolovateľné. A dnes je to evidentne absolútne neskontrolovateľné. Druhá skupina zmien, ktoré navrhujeme, sa týka vymáhateľnosti tohto zákona, pretože dnes na to, aby sa zahájilo konanie v prípade verejných funkcionárov na úrovni celoštátnej, musí s tým súhlasiť výbor pre nezlučiteľnosť funkcií. Tento výbor dnes vďaka, dnes je to vďaka poslancom SMER-u, ale o rok môže byť iná situácia, rutinne zastavuje aj konania v prípade evidentného porušenia zákona tým, že poslanci jednoducho zablokujú toto konanie, poslanci SMER-u, aby som to povedal jednoznačne. Preto my navrhujeme, aby v prípade, že to väčšina spraví, sa mohla menšina obrátiť na Ústavný súd, ktorý už aj dnes je odvolacím orgánom v prípade odsúdenia. Preto aj navrhujeme, aby bol odvolacím orgánom aj v prípade nečinnosti alebo zastavenia. To by znamenalo, myslím si, že keby to raz začalo fungovať, tak by veľmi jednoducho väčšina prestala zneužívať svoju väčšinu vo výbore, pretože by zistila, že jej na nič nie je. Takže počet prípadov na Ústavnom súde by nijak významne nenarástol, ale táto poistka by to sama osebe alebo možno po prvom precedense vyriešila. Ďalšia skupina zmien, ktoré už sú skôr technického charakteru, a preto ich nebudem dlho opisovať, sa naozaj týka zverejňovania informácií a celkovej transparentnosti, kde navrhujeme, aby oproti dnešku to malo trošku lepšiu formu, aby to sa dialo aj elektronicky a aby aj na úrovni samosprávy o niečo väčší počet funkcionárov musel k tomuto pristúpiť. Sľúbil som na úvod, že nebudem hovoriť dlho, keďže táto téma je predmetom aj záujmu viacerých kolegov, ktorí spolupracovali na novele, takže dovoľte mi týmto ukončiť úvodné slovo a poprosiť vás o podporu.