Lipšic, Daniel, poslanec NR SR (2015-01-27):
Ďakujem veľmi pekne. Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, milé kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte mi tiež sa stručne vyjadriť k návrhom nových procesných kódexov. Nadviažem na to, čo hovoril aj kolega Madej pred chvíľou, a nadviažem aj na spomínané trestné kodifikácie z pohľadu ich prijímania v Národnej rade a procesu, ktorý tu bol zvolený, pretože si myslím, že tých niekoľko mesiacov, v princípe sme na konci januára, tri mesiace do mája, je práveže krátka doba na to, aby sa civilné procesné kódexy schvaľovali. Urobím porovnanie. Keď som predložil do parlamentu procesné, teda trestné kódexy obidva aj hmotnoprávny, aj procesný, tak v parlamente tie kódexy boli približne rok. A podľa mojej mienky to bolo aj správne, pretože bola o nich veľká diskusia, výbory o nich rokovali, mnohé opakovane, rokoval som o nich na poslaneckých kluboch všetkých – aj opozičných – a nakoniec tie kódexy boli prijaté obidva ústavnou väčšinou. To znamená, mne sa nezdá, že pri tak závažných návrhoch, ako sú tri procesné kódexy civilné, je prejavom neuveriteľnej diskusie, že sa posunie jedna schôdza, to, pardon, a ešte raz, porovnávam to s trestnými kódexmi, ktoré v Národnej rade boli v roku 2004, 2005. Ja by som aj súhlasil, že môže byť aj kratšia legisvakancia, ale čo sa mi zdá byť krátke, tak je proces prerokovania kódexov v Národnej rade. A teraz, pán poslanec Madej, je to, samozrejme, trochu iná matéria, ale skúste si zistiť, ako dlho rokoval Český parlament o novom Občianskom zákonníku. Asi nie štyri mesiace. Asi nie štyri mesiace. Ale ja som vám povedal náš príklad, čiže ako v zásade povedať, že je to veľká cnosť, že to tu bude nie hneď na druhú schôdzu, ale až na ďalšiu, toto by som bol v tomto opatrný, veľmi opatrný, lebo naozaj to bude ovplyvňovať potenciálne na desiatky rokov, desiatky rokov situáciu v našej justícii a vymožiteľnosť práva ako takú. A myslím si, že ak je záujem, aby tie kódexy boli stabilné, to znamená, aby sa výrazne nezmenili a nepoprel ich základný cieľ po ďalších voľbách, tak by mal byť záujem, aby boli prijaté – nemusia byť, veď rozhoduje väčšina v demokracii –, aby boli prijaté po širšej dohode, to znamená, aby boli prijaté aj so súhlasom dajme tomu časti opozície. Nie je to nevyhnutné, ale pre, pre to, aby mali stabilnejšiu, stabilnejšiu trvácnosť, by to bolo dobré podľa mojej mienky. Nemyslím si, že v prípade civilného práva je, je nevyhnutné, aby do parlamentu prišiel aj Občiansky zákonník. Koniec koncov ja si nie som celkom istý, či je nejaký relevantný dopyt mimo akademickej obce po prijatí nového Občianskeho zákonníka. Občiansky zákonník bol po roku ’90 viackrát novelizovaný aj veľmi zásadným spôsobom, samozrejme, sa z neho mnohé veci odstránili pomerne veľkými novelami hneď po revolúcii týkajúcimi sa vlastníckych práv a tak ďalej, potom boli osobitné veľké novely o zabezpečovacích právnych úkonoch, proste a, samozrejme, že je možné tam veľa vecí zmeniť ešte aj ďalej, ale, ale tá hlavná téza, aby sa jednotne upravili záväzkové vzťahy občianskoprávne a obchodnoprávne, skôr zaujíma, sa mi zdá, akademickú verejnosť ako reálny život. A skôr si myslím, že nejaký veľký verejný dopyt po prijatí nového Občianskeho zákonníka nie je. Uvidíme, uvidíme, aká bude prax v Českej republike. Čiže nemyslím si, že je potrebné so schvaľovaním procesných kódexov civilných čakať na rekodifikáciu hmotného práva, a dokonca si myslím, že rekodifikácia procesného práva je naliehavejšia práve kvôli stavu vo vymožiteľnosti práva a v dĺžke trvania súdneho konania. Ja určite budem v druhom čítaní k návrhu vystupovať aj z pohľadu, ktorý tu už bol zmienený, pretože základné princípy nového Civilného sporového poriadku evokujú v článku III, že sa má posilňovať sudcovská tvorba práva. Ja si myslím, že je to krok zlým smerom. Ten text, ktorý je sporný, znie: „Výklad tohto zákona nesmie protirečiť tomu, čo je v jeho slovách a vetách jasné a nepochybné. Nikto sa však nesmie dovolávať slov a viet tohto zákona proti ich účelu a zmyslu podľa odseku 1.“ Ja si myslím, že slová a vety majú ten zmysel, akému rozumie proste bežný používateľ slovenského jazyka. Nemajú žiaden, právna norma nemá žiaden ďalší zmysel okrem toho, čo je v texte vyjadrené a čo priemerný používateľ slovenského jazyka pod tými termínmi chápe v čase prijatia právnej normy. O tom je demokracia, som vždy hovoril, že duch zákona neexistuje. Je to možno pekná metafora, ale neexistuje. Takisto keď sme raz polemizovali, pán minister, pri Trestnom zákone, pri novele o dôvodových správach, dôvodová správa neodráža nič, my schvaľujeme text zákona, nie dôvodové správy. Dôvodová správa je, je názorom úradníka ministerstva, ktorý ju spracováva, a snaha postihnúť úmysel zákonodarcu je nemožná. Neexistuje nič také, ako je úmysel zákonodarcu, ktorý je, ktorý sa prejavuje v niečom inom ako v texte zákona. Nič také neexistuje, každý z nás má možno iný úmysel, keď hlasuje o zákone, a bolo by to cvičenie v psychoanalýze, ak by sme sa snažili vytvárať úmysel zákonodarcu, čiže ja považujem ten text za zlý. Teraz existujú rôzne aj gramatické kánony, ktoré umožňujú interpretáciu právnej normy na konkrétne skutkové okolnosti, ktoré zákonodarca nepredvídal. Ale, ale neexistuje zmysel právnej normy nad rámec jej textu. Nad rámec zmyslu slov v nejakej gramatickej súvislosti, ktoré v právnej norme sú obsiahnuté. A ešte raz – podľa mojej mienky – je hlboký omyl vykladať slová podľa, podľa interpretácie platnej v čase, kedy interpretácia sa nastáva. Nie, v čase, kedy ten zákon je prijatý, o tom je demokracia, my ho tuná prijímame dnes. Čo bude o 20 rokov, tak nech sa potom novelizuje v prípade, ak je to potrebné. Ale považujem a myslím si, že tento, žiaľ, nesprávny aktivistický prístup súdov – teraz nemyslím len našich, ale celkovo – už naráža na svoje mantinely, výrazné mantinely aj v judikatúre štrasburského súdu, aj Európskeho súdneho dvora, aj nášho Ústavného súdu. Proste súdny aktivizmus ako taký, to znamená snaha interpretovať právne normy nad rámec samotného textu a vnášať do nich nové pohľady založené na hodnotových preferenciách sudcov, výrazne znižujú, znižujú priestor na demokraciu, kde v princípe zákony má prijímať parlament. Čiže ja si myslím, že ten článok III je naformulovaný veľmi nešťastne. Vôbec úvaha o tom, že je potrebné právne normy interpretovať podľa zmyslu a podľa času, kedy sa interpretujú, už táto premisa je nesprávna, je nedemokratická. Áno, parlament prijal nejakú právnu normu, ktorá mala nejaký jasný zmysel, ale nám sa teraz zdá za desať rokov, že ten zmysel sa posunul, tak aj my ho posunieme. To nie je demokratické, nijakým spôsobom, čiže považujem to za, za veľmi zlý krok, toto ustanovenie v Civilnom sporovom poriadku mať. Dovoľte sa mi vyjadriť stručne ešte k opravným prostriedkom. Všetci vieme, že najväčší problém – najväčší, jeden z najväčších problémov slovenského súdnictva, ktorý možno veľmi trápi aj, aj mnohých bežných ľudí – je dĺžka súdneho konania. Ak máte nejakú skúsenosť so súdmi, tak viete, že väčšinou tie prípady extrémne dlhých súdnych konaní sú prípady, kedy nie ja tá vec len na súde jedného stupňa, ale kedy tá vec pendluje medzi rôznymi súdmi, kedy nastáva taký pingpong. To znamená, okresný súd nejako rozhodne, krajský to zruší a vráti naspäť, potom znovu okresný súd rozhodne, potom znovu krajský súd zruší a vráti naspäť. Proste to sú prípady, kedy dochádza k najextrémnejším prieťahom v súdnom konaní. A preto je moja otázka, že či ministerstvo spravodlivosti uvažovalo o tom, aby sa tento pingpong, lebo tie úvahy tu boli aj v minulosti, výrazne obmedzil napríklad tým, že by sa proste zaviedol systém úplnej apelácie. Krajský súd vec buď potvrdí, alebo zmení, ale nebude mať možnosť – alebo len na naozaj výnimočné prípady, výnimočné prípady – rozhodnúť spôsobom kasačným, výnimočné prípady typu, proste že došlo k zlému právnemu posúdeniu veci. To znamená, že vec je premlčaná alebo nie je premlčaná. Lebo pokiaľ sa reálne neeliminuje ten pingpong medzi súdmi, kedy niekedy dochádza k tomu zrušeniu nieže raz, dvakrát, niekedy päť-šesťkrát, tak si myslím, že sa až tak výrazne s rýchlosťou súdneho konania nepohne. A ten problém je potom druhý v tom, že existuje napriek, napriek zmenám legislatívnym, ktoré sa snažili ten pingpong aj v minulosti obmedziť, existuje taká veľká zotrvačnosť v justičnom prostredí, že niekedy sa aj pomerne jasne formulované normy interpretujú napríklad na odvolacích súdoch tak, že reálne rozširujú možnosti kasačného rozhodnutia. Preto by som bol veľmi opatrný dávať sudcom ešte väčšiu ľubovôľu pri posudzovaní, pri posudzovaní procesných noriem v základných princípoch nového civilného, civilného procesného kódexu. Posledná poznámka je k mimoriadnym opravným prostriedkom. Už to tu bolo spomenuté, týka sa to dovolania generálneho prokurátora. Je to, je to naozaj pomerne neštandardný právny inštitút a myslím si, že pri, chápem, že pri novelách rôznych nebol, nebol teda vypustený, ale, ale pri ambícii novej rekodifikácie by sa asi o ňom malo hovoriť, najmä v situácii tej, že generálny prokurátor, keď mal pred pár mesiacmi správu o činnosti prokuratúry v Národnej rade, tak spomínal tu, dá sa to ľahko nájsť v jeho vystúpení, že netrvá na tom alebo teda je ochotný diskutovať o tom, či by takéto oprávnenie, oprávnenie malo alebo nemalo v civilnom procese zostať. Iná situácia je trestný proces, kde je jednou z procesných strán štát. To je úplne iná, to je teda úplne iná hra, úplne iný systém. Ale v civilnom procese, kde sa rozhodujú spory, ktoré majú súkromnoprávnu povahu, ingerencia generálneho prokurátora do právoplatného rozhodnutia dvoch sporových strán súkromnoprávnej povahy je podľa mojej mienky, je podľa mojej mienky otázna. Áno, je pravda, je pravda, že boli aj prípady, kedy mimoriadne dovolanie súčasné umožnilo revidovať, revidovať nezákonné súdne rozhodnutie. Žiaľ, žiaľ, boli aj opačné prípady, že mimoriadne dovolanie bolo podávané Generálnou prokuratúrou nie v prospech verejného záujmu, ale v prospech súkromného záujmu. Dnes sme o tom na jednej tlačovej konferencii hovorili, že štát vyhral spor o 60 mil. a generálny prokurátor podal mimoriadne dovolanie v neprospech štátu, v prospech súkromnej firmy. Čiže bol by som aj tam opatrný, že do akej miery tento procesný inštitút plnil, plnil svoj účel. Sčasti áno, ale teda sčasti, sčasti aj nie. Čiže toľko, toľko z mojej strany. Ja by som ešte procesne navrhol, aby, aby sporové kódexy civilné išli do výboru pre obranu a bezpečnosť, pán spravodajca. Musím povedať, že, pán poslanec Madej, znovu porovnám s trestnými kódexmi. Trestné kódexy boli vo všetkých výboroch Národnej rady s výnimkou, samozrejme, tých kontrolných. Vo všetkých výboroch! Čiže, čiže a boli tu rok. Lebo to je vážna vec. Čiže navrhujem aj, aj teda ten ďalší výbor. Potenciálne možno, možno zvážiť ďalšie, ale, ale aj posunúť, neviem, či je to moje oprávnenie ako, ako vystupujúceho, termín, dokedy by mali výbory návrh prerokovať, lebo mne sa zdá... Tam je asi, asi tým pádom marec, apríl? (Reakcia z pléna.) Do apríla. Pri všetkej úcte, to je krátka doba pri kódexoch tohto typu. Ja odporúčam kolegom z ústavnoprávneho výboru si pozrieť, ako prebiehali diskusie o rekodifikáciách v iných krajinách, a keď mi nájdu, že tri mesiace, tak fajn, ale obávam, že nie. Obávam sa, že taký príklad nenájdete. A ešte raz. Myslím, že je to, že je to v prospech toho, aby kódexy získali širšiu podporu, a nemusí sa ani upraviť účinnosť zákona, lebo potom legisvakancia môže byť kratšia, je tam... Takto. To je, ak si niekto myslí, že musí legisvakancia rok, aby si to stihli naštudovať advokáti a sudcovia, podľa mňa stačí pol roka, aj tak si to nezačne každý študovať hneď po schválení zákona rok dopredu. Čiže povedzme si otvorene, tak to proste nie je, tak to proste nie je a vykonávacie predpisy by mali byť asi, asi súčasťou (povedané so smiechom), súčasťou vládneho návrhu, lebo ministerstvo asi už určite má spracované, však to asi nie je, nie je problém. Takže to sa mi zdá, že je dôležité. Som rád, že sa ministerstvo spravodlivosti rozhodlo ísť cestou rekodifikácie civilného procesu a nevstupuje zatiaľ do trestných kódexov, lebo tam by to bol teda väčší problém. Ale k tomu sa teraz vyjadrovať nebudem, lebo to nie je, to nie je téma. Takže ďakujem veľmi pekne a teším sa na rozpravu.