Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2020-06-03):
Vážený pán minister, dovoľ, aby som ti na úvod zagratuloval k tomu označeniu za protislovenského agenta, myslím, že to bolo v pléne premiéra, vitaj v klube! Veľmi rýchlo si sa prepracoval do našich radov, ja som to tu počúval štyri roky, ale myslím, že to neprišlo tak rýchlo. A ešte aby som teda nadviazal na pána poslanca, poslanca Mazureka, lebo teda on ťa tak označil, tak naozaj nemali by sme byť nespravodliví voči nemu, lebo jeho to vždycky tak rozclivie a rozcitliví, keď mu niekto vyčíta, že hádzal kamene na tú arabskú rodinu, a pritom naozaj fakt, že on tie kamene nehádzal, on na ňu len hulákal a nadával im tam a správal sa vulgárne, ale teda nemali by sme, nemali by sme mu hovoriť, že hádzal, lebo teda nehádzal a vždycky ho to tak zamrzí, keď mu to niekto, niekto pripomína. A pán poslanec Mazurek tu teraz nie je, ale ja by som niečo teda zase aj jemu chcel povedať, že na také existuje niečo, že obrazné vyjadrovanie, že keď pán minister hovoril o tom, že ak by ste vy a teraz neviem, či myslel iba pána poslanca Mazureka alebo kotlebovci, zahlasovali za tento návrh, tak on ho radšej stiahne, lebo by mal pocit, že niečo, niečo urobil zle. No, obraz, reč je niekedy nielen doslovná, ale, ale obsahuje aj metafory a obrazné vyjadrovanie, tak týmto chcel pán minister dať najavo, že si nevie predstaviť, že by ste vy za niečo takéto zahlasovali. A keby ste vy podporovali niečo z toho, čo on navrhuje, napríklad ohľadom NATO, tak by sa nad sebou zamyslel. Nemyslel to, samozrejme, že doslovne, že by ten materiál stiahol, takže pán poslanec Mazurek môže pokojne hlasovať proti, tak sa to očakáva. Nemusí tu robiť experimenty, že zahlasuje za, že čo spraví potom pán, pán minister. No keďže videl som, že do písomnej rozpravy boli predo mnou prihlásení iba dvaja poslanci fašistickej strany, a teda najväčší experti páni poslanci Mizík a Mazurek, tak som považoval za svoju povinnosť prihlásiť sa, aby rozprava o veci, ktorá sa týka nášho medzinárodno-politického ukotvenia nebola vedená iba v duchu, aký je očakávateľný od poslancov fašistickej strany. A, samozrejme, že páni poslanci nesklamali a úplne dostáli svojej povesti. Chcel by som teda z tohto miesta povedať, že podporujem návrh na zmenu mandátu a na vyslanie príslušníkov ozbrojených síl Slovenskej republiky v rámci Posilnenej predsunutej prítomnosti NATO do Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Estónskej republiky a Poľskej republiky, budem za tento návrh hlasovať, tak ako zaň bude hlasovať celý poslanecký klub strany Sloboda a Solidarita, ako zaň budú hlasovať všetci, verím tomu, že všetci poslanci vládnej koalície, a dúfam teda, že aj neextrémistickej časti opozície za toto zahlasujú, pretože v čase, keď poslanci SMER-u boli, boli vo vláde, tak takéto materiály nám tu predkladali a hlasovali zaň. Verím, že sa to nezmení len z dôvodu, že sú teraz, že sú teraz v opozícii. Pán minister vo svojom úvodnom vstupe veľmi správne zdôraznil, o čom to celé je. Je to o kolektívnej obrane, o kolektívnej bezpečnosti, o tom, že členské krajiny Severoatlantickej aliancie sú si navzájom oporou a snažia sa zabezpečiť si bezpečnosť, ktorú si väčšina z nich vzhľadom na to medzinárodné prostredie, v ktorom sa nachádzajú, nedokáže zabezpečiť sama. V tomto prípade je tá podpora skôr symbolická, nemožno hovoriť o tom, že by sa tých 5-tisíc vojakov, ktorých zhruba je tam dohromady vyslaných zo strany spojencov do krajín pobaltských a do Poľska, že by tých 5-tisíc vojakov predstavovalo nejakú reálnu vojenskú silu. Ani obrannú nie, nieto ešte útočnú, ako tu blúznia niektorí poslanci, ale aj tá symbolická prítomnosť ozbrojených síl spojencov zo Severoatlantickej aliancie má význam, lebo demonštruje ochotu brániť sa, demonštruje vôľu postaviť sa na obranu svojich spojencov v rámci spoločenstva slobodných demokratických krajín, ktoré si ctia individuálnu slobodu, demokraciu, ľudské práva a vládu zákona alebo vládu práva. Je smutné, že až do roku 2016 tu existoval konsenzus vo veci smerovania Slovenskej republiky a ukotvenia Slovenskej republiky v západných integračných spoločenstvách, či už je to Severoatlantická aliancia, alebo Európska únia, že tento konsenzus na parlamentnej pôde sa skončil v roku 2016 príchodom poslancov Kotlebovej strany do Národnej rady Slovenskej republiky a tento konsenzus bol nahradený folklórom, aký sme tu mali možnosť pred chvíľou vidieť a aký, obávam sa, ešte, ešte zažijeme v rámci ústnej rozpravy, keď sa tu šíria nezmysly a hoaxy o obkolesovaní Ruska, o snahe siahnuť na jeho nerastné bohatstvo, o tom, že Rusko nie je hrozba, že Slovania nemajú v DNA agresiu. No, myslím, že pán podpredseda Šeliga tu vo svojej reakcii vymenoval štáty, ktoré mali možnosť zakúsiť, ako je to s tou mierumilovnosťou Ruska; a teraz je to jedno, či to Rusko má podobu komunistickej totality Sovietskeho zväzu, alebo dnešné Putinovo Rusko, ktoré sa teda tiež nespráva celkom mierovo voči svojim, voči svojim susedom. Predpokladám, že takýchto diskusií tu aj v rámci tohto volebného obdobia zažijeme mnoho, podobne ako sme ich zažili v predchádzajúcom volebnom období; niektoré budú možno, možno stručnejšie, ale dúfam, že prinajmenšom demokratická časť parlamentu si zachová ten konsenzus, ktorý hovorí, že Slovensko má byť súčasťou Európskej únie a Severoatlantickej aliancie a má sa podľa toho aj správať. A podľa toho sa správať v prípade bodu, o ktorom teraz rokujeme, znamená správať sa lojálne voči svojim spojencom. A to spravíme tým, že zahlasujeme za návrh, ktorý tu pán minister za vládu predkladá. Ďakujem. (Potlesk.)