Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2015-03-24):
Ďakujem veľmi pekne, vážená pani podpredsedníčka Národnej rady, za slovo. Vážené kolegyne, kolegovia, tento návrh predkladáme už tretíkrát a ja sa priznám, mám trocha problém, aké zvoliť slová na to, aby to nebolo opakovanie už povedaného, aj keď som si vedomý toho, že opakovanie je nielen matka múdrosti, ale možno aj matka nádeje, že raz nejaký zákon z dielne opozície bude prijatý v plnom rozsahu. Ponechám si toto presvedčenie a pokúsim sa teraz v úvodnom slove nepovedať veľa a nechať si zvyšok do rozpravy. Začnem tým, že tento zákon sa týka najbohatšieho a najväčšieho a, dovolím si povedať, najvýznamnejšieho štátneho podniku, aký naša krajina ešte má. Týka sa štátneho podniku Lesy Slovenskej republiky, ale zároveň v tej istej vete, môže to byť súvetie, možno doplniť, že princípy, ktoré navrhujeme tak, aby boli použité v zákone o štátnom podniku, celkom pokojne môžu byť rozšírené na všetky štátne podniky, lebo určite sa nedostávame do nejakých špecialít, ktoré by sa týkali iba lesov, ale, naopak, navrhujeme veci, ktoré by mali mať všeobecnú platnosť na prospech kvalitného fungovania tejto krajiny. A aby som teda skúsil niečo novšie, tak skúsim si zaspomínať na minulý týždeň, keď bolo stretnutie v Bratislave predsedov parlamentov V4. A vtedy sa náš pán predseda Pellegrini dal počuť asi aj takouto vetou v rámci bohatej diskusie, ktorá bola, tú vetu nebudem citovať, znela asi tak, že je pomerne nebezpečné, keď sa do vedenia krajiny dostávajú politici, ktorí nemajú jasnú predstavu o jej fungovaní. Chcem povedať, že súhlasím s pánom predsedom. A naozaj si myslím, že je to dosť nebezpečné, keď takíto ľudia by sa mali dostávať do správ krajiny. A verím, že sa zhodnem s pánom predsedom aj v tom, že určite by to nemali byť ľudia, ktorí by mali pomýlenú predstavu o tom, že správa vecí verejných sa môže nejako prelínať s vlastnou podnikateľskou činnosťou na konto štátneho majetku, alebo že eurofondy sa môžu považovať za výzvu k osobnému biznisu, alebo že pri personálnom obsadzovaní miest v štátnych podnikoch treba uplatniť komjatický princíp. Určite sú to veci, ktoré pán predseda by tiež považoval za ohrozenie fungovania správy krajiny. A možno aj to slovíčko štandardnosť by som tu celkom potvrdil, pretože verím, že stále platí, že štandardné je spravovať krajinu v súlade s princípmi morálky, statočnosti a istej osobnej poctivosti a všetko, čo nie je statočné a poctivé, možno považovať za neštandardné. Takže aj ak hovoríme o tej štandardnosti, tak často s istými politikmi, ktorí môžu ohroziť fungovanie krajiny, verím, že aj v tomto prípade som s pánom predsedom v istej názorovej jednote, že štandardné je hrať férovo pri správe krajiny a neštandardné je správu krajiny považovať za istý osobný alebo skupinový biznis. Tento úvod som si dovolil uviesť len preto, pretože chcem tým uviesť jednu základnú tézu, ktorá je tým centrom nášho návrhu a ktorú použijem teraz v úvodnom slove. Hovoríme, v zákone o štátnom podniku že musí platiť jedno zlaté pravidlo. To znamená pravidlo, ktoré má absolútnu prednosť v tomto zákone možno pred tými ďalšími vecami, o ktorých budem rozprávať neskôr. A to je pravidlo osobnej hmotnej zodpovednosti ľudí poverených správou tohto podniku. Hovoríme v návrhu veľmi jasne a opakovane, že ľudia, ktorí dostanú dôveru a stanú sa reprezentantmi a predstaviteľmi tohto štátneho podniku, musia pri svojej práci, pri výkone tejto funkcie byť osobne zodpovední. A to osobne zodpovedným znamená, že je to v rámci všetkých materiálnych dopadov za prípadné škody spôsobené svojou rozhodovacou činnosťou. Sme presvedčení, že je to naozaj zlaté pravidlo, pretože ak dokážeme dosiahnuť to, že sa uplatní takýto princíp v tomto návrhu a v ďalšom kroku takýto princíp rozšírený na všetky štátne podniky alebo na všetky miesta v štátnej správe, tak táto krajina začne byť úplne zo dňa na deň, doslova skokom spravovaná oveľa kvalitnejšie, pretože sme presvedčení, že tie neštandardnosti, o ktorých som rozprával, to znamená to, že možno považovať krajinu za svoj osobný biznis, za svoje možnosti osobného obohatenia sa, inak veľmi rýchlo by sa stratili a pri akýchkoľvek škodách, ktoré by boli spôsobené úmyselne, nie s dobrým úmyslom, lebo možno spôsobiť škody naozaj aj pri dobrom úmysle, môže sa niečo nepodariť, na to sme určite mysleli a nepovažujeme to možné hodnotiť nejako subjektívne, musí rozhodnúť súd, generálny prokurátor o tom, čo je spôsobená škoda vedome, neodborným postupovaním alebo subjektívnym konaním, tak v takomto prípade určite by sme dokázali si predstaviť, že toto pravidlo je pravidlo, ktoré musí fungovať úplne prioritne pri správe všetkých štátnych podnikov a pri všetkých stupňoch štátnej správy. To je na úvod. A možno predsa ešte doplním, že tento náš návrh je nie návrhom, ktorý by vychádzal z akejsi osobnej predstavy skupiny opozičných poslancov, ktorí donekonečna búšia na dvere a hovoria: „Prosím vás, vážení vládni poslanci, pochopte, my tento zákon chceme presadiť, je dobrý a je to naša taká predstava, ktorá sa odlišuje od tej vašej, takže odpustite, my by sme robili radi, keby ste nám to schválili.“ Ja poviem tri citáty, ktoré, si myslím, pochádzajú od ľudí, o ktorých vládni poslanci azda nepochybujú, že nie sú vyslovene zástupcovia opozičných názorov. Týkajú sa tieto výroky práve štátneho podniku Lesy Slovenskej republiky a boli povedané v súvislostiach, keď v tomto podniku, bohatom, najbohatšom, dochádzalo k udalostiam a ku konaniam, ktoré neboli v súlade s predstavou o morálke a statočnosti, ktoré boli jednoducho prejavom toho, že bohatstvo priťahuje politikov, ktorí dokážu v rámci pokušení, ktoré takéto štátne podniky prinášajú, robiť kroky, ktoré slušne nazveme, nie férové. No čujme teda, aké boli výroky takýchto ľudí, o ktorých si myslíme, že stoja na druhej strane, pričom predtým sme s nimi boli vo vzácnej jednote. Jeden takýto výrok zaznel 1. júla 2009 a znie: „Dajme štátnemu podniku Lesy Slovenskej republiky právnu formu, ktorá zdôrazňuje postavenie a ktorá bude minimalizovať akékoľvek podozrenia z nehospodárneho nakladania alebo z toho, že podnik nefunguje hospodársky tak, ako by mal fungovať. Hlásim sa k tomu, že treba zmeniť štruktúru riadenia Lesov Slovenskej republiky ako takých a nájsť pre ne nový model.“ Tieto slová povedal pán Robert Fico, predseda vlády Slovenskej republiky toho zmieneného júla 2009. Pán premiér to povedal v súvislostiach, ktoré boli vtedy aktuálne a ktoré vyhodnotil spôsobom, aký som vydedukoval z jeho slov. Myslím si, že slová sú to jasné. Premiér sa tak hlásil k tomu, že sa niečo zásadné v tomto podniku musí zmeniť, plynie však šiesty rok odvtedy, tretíkrát podávame tento návrh zákona a nič zásadné sa v správe tohto podniku z hľadiska hľadania funkčného modelu, ktorý by zabránil pokušeniam, nestalo. Skúsme si pomôcť ešte druhým podporným vyjadrením, ktoré je aktuálnejšie, pretože pochádza z 20. augusta 2012, a je stručnejšie, ako bolo vyjadrenie pán premiéra: „Ministerstvo pôdohospodárstva uvíta a podporí každú úpravu, ktorá prispeje k lepšej ochrane štátneho majetku,“ povedal Ľubomír Jahnátek, minister pôdohospodárstva Slovenskej republiky, práve v súvislosti s týmto podnikom. No a do tretice budem citovať, síce už bývalého politika, ale politika, ktorý pri dianí v štátnom podniku Lesy Slovenskej republiky prejavil osobný vklad a vyjadril svoju predstavu, že vie podporiť zásadné zmeny riadenia tohto podniku. A bola to reakcia na našu lesnícku iniciatívu, keď sme mali možnosť pána, ktorý tento text povedal, osobne navštíviť a prediskutovať s ním našu predstavu o zmenách, ktoré by mali do tohto podniku vstúpiť. A môžem povedať, že sú to zmeny, ktoré sú zakotvené v návrhu zákona, ktorý je teraz na rokovacom stole Národnej rady. Tento pán povedal: „Privítal som iniciatívu týchto ľudí, ktorí upozorňovali, a to celkom konkrétne, na veci, ktoré sú v hospodárení lesov zlé. Pozrel som si so záujmom ich tézy a predstavy o budúcej správe štátnych lesov, ako by sa v nich mohla urobiť náprava, a som spokojný, až na niekoľko maličkostí, ktoré treba z legislatívneho pohľadu upraviť. Les nesmie byť fabrikou na peniaze pre niekoľko skupín, ale musí slúžiť všetkým. Dal som preto týmto ľuďom záruku, že ich budem v ich konaní podporovať." To povedal 4. februára 2010 vtedajší prezident Slovenskej republiky Ivan Gašparovič. Ako som povedal v úvode, že sú to názory ľudí, o ktorých môžeme byť určite celkom presvedčení, že nebudú zastávať nejako a priori názory opozičných poslancov, tak v tom vidím istú silu argumentov, že ak sa teda prihovárajú za zmeny v riadení štátneho podniku Lesy Slovenskej republiky, tak možno váha týchto slov práve v kontexte, že sa nejedná o predstaviteľov opozície, je tým podstatne aj zvýšená. Chcem vás uistiť v závere tejto úvodnej reči, že princípy, o ktorých zmienení traja politici hovorili, sú v návrhu zákona, ktorý tretíkrát predkladáme na rokovanie Národnej rady, obsiahnuté a že teda je záhodno, ak teda slová tých politikov berieme vážne, skúsiť zvážiť zmeny, ktoré by pomohli, aby pokušenia spojené s najväčším, najbohatším podnikom boli minimalizované a aby sme mali garanciu, že bude riadený v záujme všetkých občanov tejto krajiny, pretože naozaj netreba pochybovať o tom, že lesy je potrebné spravovať v súlade nie s cieľmi krátkodobými alebo štvorročnými, ale dlhodobými a že otázka férovosti a korektnosti spravovania lesov nie je spojená len s ekonomikou, ale aj so zdravou budúcnosťou tejto krajiny. Toľko v úvodnom slove. Ďakujem.