Šebej, František, poslanec NR SR (2014-10-21):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca. Dámy a páni, už doposiaľ za túto krátku diskusiu zaznelo niekoľko vecí aj zo strany vás, kolegovia opoziční poslanci, s ktorými hlboko nesúhlasím. Ale nie preto, že by sa mi páčil ten návrh zákona. Ja ho považujem za, za veľmi zlý a pripájam sa k návrhu, aby sme o ňom nerokovali ďalej, aby jednoducho bol, bol Národnou radou odmietnutý. Ale poviem, čo mám proti tomu návrhu zákona absolútne principiálne. Už dôvodová správa obsahuje tvrdenia, ktoré sú v úplnom rozpore s tým, čo hovorí moderná veda, ale v úplnom rozpore. Neviem, odkiaľ pani predkladateľka čerpala poznatky, ale sú to poznatky, ktoré odrážajú stav vedy tak asi pred pätnástimi rokmi. Tak napríklad, za škodlivé je označované, že je to energeticky vysoké s vysokou spotrebou živočíšnych tukov, soli, bielkovín, čo má priamy dopad na zvýšenie nadhmotnosti a obezity. Kolegovia, toto je blud. Bielkoviny nemajú so zvýšením hmotnosti vôbec nič spoločného, ale vôbec nič. Jediná bielkovina, ktorá, alebo teda jediná kategória bielkovín, ktoré majú niečo spoločné s obezitou alebo teda s problémami zdravotnými, so zápalovými procesmi, je lepok, ktorý je obsiahnutý v obilninách. Lepok spôsobuje zápalové procesy v ľudskom tele s rôznymi dôsledkami, od celiakie až po zápaly cievnych epitelov, následne aterosklerózu a podobne. Je to kvôli tomu, že lepok je bielkovina, ktorá má schopnosť preniknúť do krvného obehu bez toho, aby sa rozložila na jednotlivé jej stavebné časti, čiže aminokyseliny. A v tom okamihu, keď sa molekula lepku, teda bielkoviny z obilia ocitne v krvnom obehu, tak je napadnutá ako antigén, je napadnutá ako cudzí prvok naším vlastným imunitným systémom a z toho sú tie zápalové procesy, čiže našimi vlastnými bielymi krvinkami. A samozrejme vás chcem upozorniť, že lepok je štandardná súčasť všetkých tzv. zdravých potravín, napríklad aj takého celozrnného chleba, ktorý má byť zdravý. Chcem vám tiež povedať, že živočíšne tuky nemajú vôbec nič spoločného s epidémiou obezity, ktorú zažívame, ale vôbec nič spoločného. Epidémia obezity je spôsobená šialene nerozumne vysokou spotrebou sacharidov. Vysvetlím prečo. A súhlasím s tou časťou teda návrhu zákona, že teda vysoký obsah cukru je problém. Ale sacharidy nie sú len cukor. Sacharidy alebo uhľohydráty to sú škroby a cukry. Pokúsim sa vysvetliť, že aký je medzi nimi rozdiel. Predstavte si, že tehly, tehly, z ktorých sa tie molekuly skladajú, sacharidy, monosacharidy sú známe, glukóza, fruktóza, laktóza, a z nich sa skladajú zložitejšie molekuly. Tak napríklad kockový cukor z repy alebo z trstiny je dvojmolekula, jedna glukóza a jedna fruktóza. Keď to strávime, tak sa to premení na jednu glukózu a jednu fruktózu, tá prenikne do krvného obehu, inzulín, keďže stúpne hladina glukózy v krvi, sa vychrlí v podžalúdkovej žľaze a inzulín má za úlohu odpratať tú glukózu do buniek. Čo sa stane, keď je tej glukózy priveľa? Bunky uzavrú svoje vstupy, teda stiahnu inzulínové receptory, lebo sklady sú plné, všakáno, až po vrch, no a inzulín urobí druhú vec, ktorú vie najlepšie, odprace tú glukózu v podobe tukového tkaniva, uloží to v podobe triglyceridov, ono sa to konvertuje v pečeni a uloží sa to do tukových buniek. Priamo zo sacharidov pochádza naše veľké brucho. Ale aký je rozdiel oproti cukru, ktorý je že škodlivý, a zdravému škrobu zo zemiakov, ryže alebo z obilnín? Kolegovia, vôbec, ale vôbec žiadny. Škrob, ktorý nie je sladký, je len jedna veľmi dlhá molekula, zložená takisto z takých istých glukózových molekúl ako kockový cukor, prosím pekne. Čiže v tom okamihu, keď zjete kus zdravého pečiva alebo nezdravého pečiva alebo celozrnného pečiva alebo necelozrnného pečiva alebo zemiak alebo ryžu, tak váš tráviaci systém tú molekulu škrobu rozbije na jednotlivé molekuly glukózy a samozrejme, že inzulín urobí presne to isté, čo s cukrom. Časť odprace do buniek a časť konvertuje na tuk a to bez ohľadu na to, či sa jedná o zdravé zemiaky alebo nezdravú sladkú tyčinku. Chemicky je to úplne, prosím vás, to isté. A tuto máme pred sebou zákon, ktorý z nejakého dôvodu zavádza rasovú diskrimináciu jednej glukózy oproti druhej glukóze. To je z pohľadu vedy ale holý nezmysel. A dočítame sa, že, že sladké pekárenské a cukrárenské výrobky s nižším ako jedno tretinovým podielom ovocnej a mliečnej zložky nemajú byť prípustné. Preboha, prečo?! Ovocná zložka, to je čo? Čo obsahuje ovocie? Zase len obsahuje glukózu a fruktózu. Myslíte si, že viac ovocnej zložky, to znamená viac glukózy a fruktózy, je niečo iného ako viac cukru? Nie, to je len jednoducho viacej cukru. A môže to byť kľudne aj med, aj med je viacej cukru, teda cukrov, glukózy a fruktózy. O fruktóze vám vyzradím jednu základnú informáciu, ktorá predkladateľom tohto zákona zrejme unikla. Fruktóza je druh sacharidu, to je ovocný cukor, ten zdravý, s ktorým si naše telo vôbec nevie poradiť, teda naše bunky, naše svalové bunky, dokonca ani naše mozgové bunky, ktoré vedia všeličo, ale s fruktózou si poradiť nevedia. Fruktózu vie spracovať jeden jediný orgán v ľudskom tele, to je pečeň. A viete, čo robí pečeň s fruktózou? Mení ju na tuk. Pečeň vyrába z fruktózy tuk. Takže keď zjete kilo jabĺk, vedzte, že práve ste si pridali centimeter na bruchu. Toľko o ovocnej zložke, ktorá je údajne zdravá. Samozrejme, že ovocie je zdravé, ale nie kilo. A nemožno to takto kvantifikovať. Radšej menej ako viac. Chcem vám tiež povedať, že fruktóza okrem toho, že je priamym zdrojom vytvárania tuku, tak je, keď sa fermentuje, tak z nej vzniká alkohol. Etanol je modifikovaná fruktóza, je to vlastne tá istá molekula. A fruktóza podobne ako etanol, ako alkohol je he-pa-to-to-xi-cká, čiže je jedovatá pre pečeň. Upozorňujem vás, že teda toto nie sú nové veci, toto je, toto je čosi, čo je známe, známe prinajmenej fyziológom, proste strašne dávno. Veď, preboha, fruktóza a glukóza a laktóza, to je pre zmenu mliečny cukor, nie sú novoobjavené prvky. Ani mechanizmy ich, teda biochémia ich spracovania v tele predsa nie je nič nového. Nechápem, ako teda vznikli, vznikli tvrdenia, ktoré som, ktoré som sa dočítal v dôvodovej správe. A ako je to kvantifikované? No kvantifikované, poviem vám takto, že keď zoberiete do ruky krajec chleba alebo bagetu, ktorá má byť zdravá, a zoberiete takto hrsť cukru (vystupujúci to rukou názorne ilustruje), tak desať minút po požití v tele sa premenia presne na to isté, na obrovskú vlnu glukózy, s ktorou si musí poradiť inzulín. Ale keď sú sklady plné, inzulín ich konvertuje na presne ten istý tuk, či už ide o cukor alebo o škrob zo zdravého chleba alebo, alebo bagety. A teraz poviem ešte niečo. Má pravdu tento návrh v tom, že veľa cukru spôsobuje ďalšie zdravotné ťažkosti. Totižto, keď sa pouzatvárajú, keď bunky stiahnu svoje inzulínové receptory a nepustia do seba viacej glukózy, ktorá sa nachádza v obehu, tak jedna z tých vecí je, že sa premení tá glukóza na tuk a uloží sa všelikde po tele, ale druhá vec je, že vzniká stav, ktorý sa nazýva inzulínová rezistencia. Inzulínová rezistencia je necitlivosť buniek na prítomnosť inzulínu. Inzulínová rezistencia, to je úplne bežná vec, u všetkých vás a nás, ktorí majú brucho a sú povedzme po 35-ke, po 40-ke. To je vstupná brána do ochorenia, ktoré sa nazýva cukrovka druhého typu, čo je vstupná brána do kardiovaskulárnych chorôb, aterosklerózy a infarktov myokardu. A za to môže, podotýkam, nadmerná konzumácia sacharidov v akejkoľvek podobe, či už sú to voľné cukry, nevoľné cukry, med, pečivo, cestoviny, ryža, zemiaky, čokoľvek. Fyziologicky, chemicky je to stále to isté. Stále je to to isté. Nechcem vám hovoriť o iných zdravotných dôsledkoch, ale nasýtené tuky a bielkoviny, kolegovia, nemajú s tým nič spoločného a robiť z nich bubákov v školských bufetoch je absolútne nedorozumenie. Poviem vám ešte niekoľko ďalších zábavných informácií. Tak ako sa rozkladajú uhľohydráty, teda sacharidy na jednotlivé stavebné kamienky, až s nimi potom telo nakladá, tak sa aj iné zložky potraviny rozkladajú v tráviacom systéme na jednotlivé stavebné prvky, až potom si z nich telo niečo robí. Už som vám spomenul lepok, ktorý je bielkovina. Lepok je to preto, lebo keď to namočíte do vody, tak to potom lepí. To je základ škrobového lepidla. Bielkoviny sa skladajú, sú to reťazce aminokyselín. Aminokyseliny, to je abeceda živej hmoty. Aminokyselín je 20 a ich reťazce tvoria všetko, sú to svalové bielkoviny, sú to ale aj enzýmy, sú to aj hormóny, je to všetko, aj neurotransmitery, všetko sú dlhšie alebo kratšie reťazce poskladané z aminokyselín. Keď zjete kus mäsa alebo vajíčko, alebo čokoľvek, čo obsahuje bielkoviny, tak v žalúdku kyselina chlorovodíková najprv to načne a potom sa to v čreve rozdelí na jednotlivé aminokyseliny, ktoré sa cez črevnú stenu dostanú do krvného obehu, z krvného obehu si ich berú jednotlivé bunky a skladajú z nich, čo už len potrebujú, teda spomínané svalové bielkoviny alebo neurotransmitery alebo enzýmy alebo hormóny. Aj inzulín je len reťazec, kratší reťazec aminokyselín. Ale to je abeceda živej hmoty, preboha, bielkoviny nie sú a priori nič škodlivého. Naopak, bez bielkovín umrieme. A teraz niečo k tukom. Tuky tiež, mastné kyseliny, existuje niekoľko druhov. Napríklad taký kokosový olej je skoro čistý nasýtený tuk. Je to kyselina laurová, ktorá má po prvé, blahodarné zdravotné účinky, a po druhé, protizápalové antibakteriálne účinky. Presne naopak, ako sa tvrdí tuná na adresu nasýtených tukov. Nasýtený tuk je napríklad maslo, bravčová masť, živočíšne tuky ako také. Nie je známe, že by spôsobovali v tele akúkoľvek galibu, ani žiadne zápalové procesy. Ale, naopak, to je veľmi dobre známe o rastlinných tukoch, ktoré sú zdravé. Rastlinné tuky, ako napríklad slnečnicový olej, repkový olej, kukuričný olej a ďalšie výborné, zdravé, životodarné oleje. Nečítam v tom zákone nič, čo by navádzalo na to, že, preboha, vyhoďme to voľakde. No, so slnečnicovým olejom to vyzerá tak, že slnečnicový, slnečnica ako taká je dobrá ako strava pre papagájov, ale zdá sa, že nie veľmi pre ľudí. Poviem prečo. Rastlinné tuky, rafinované rastlinné tuky získané pomocou, proste tepelným spracovaním semien sa objavili v ľudskej strave až niekedy v prvej polovici 20. storočia. Predtým ich ľudia nepoznali. Poznali rastlinné oleje, ale bol to olivový olej a podobné oleje, ktoré sú v podstate, nie sú lisované zo semien, ale z dužiny. Majú iné zloženie. Olivový olej je blahodarný, lebo jeho 70 až 80 % sú mononenasýtené mastné kyseliny pôsobiace protizápalovo. Ale rastlinné oleje, 70 – 80 % rastlinných olejov sú polynenasýtené mastné kyseliny takmer výhradne typu omega-6. Vedci zistili bez akýchkoľvek pochybností, že pomer medzi omega-3 a omega-6 mastnými kyselinami v pôvodnej našej ľudskej strave, ešte keď teda sme sa potulovali po buši a jedli to, čo sme ulovili, prípadne nazbierali, tak bol asi 1 : 1 alebo 1 : 2. Upozorňujem vás, že väčšia časť nášho mozgu je tvorená mastnými kyselinami a z tých mastných kyselín, ja neviem, možno štvrtina sú omega-3 mastné kyseliny. To sú tie, ktoré sú v rybom oleji. Keď ale v našej strave momentálne je pomer vďaka návodom na zdravú výživu, pravdepodobne aj odborníkov, ktorí pripravovali tento zoznam vecí, je v ľudskej strave zrazu pomer omega-3 a omega-6 mastných kyselín vďaka rastlinným olejom 1 : 20, výsledkom sú prudké zápalové procesy všelikde, cievne epitely, kĺby, artróza a ja neviem, čo všetko ďalšie. No ale to je veľké požehnanie, pretože ateroskleróza, čiže základ kardiovaskulárnych chorôb, infarktu myokardu a tak ďalej, nevzniká vďaka vysokému cholesterolu v krvi, ako sa všeobecne myslí. Vzniká najprv tak, že cievne epitely sú zapálené aj vďaka takým veciam, ako sú rastlinné oleje. Takže v poznatkoch o zdravej strave vás upozorňujem, že je teda ale riadny chaos. Vrátim sa k tomu lepku, ktorý som spomínal a ktorý tento návrh predpokladá, že je súčasťou zdravej stravy, lebo však obilniny, že áno, cereálie. Počet ľudí, ktorí majú celiakiu, vzrastá. Upozorňujem vás, že to je vážnejší problém, ako si myslíme. Ale celiakia je len citlivosť alebo proste reakcia organizmu na lepok, ktorá sa prejavuje v tráviacom systéme. Ale senzitivita na lepok sa nemusí prejaviť len v tráviacom systéme. Vôbec sa tam nemusí prejaviť. Samozrejme, že senzitivita na lepok môže spôsobiť obrovské škody v nervovom systéme, v mozgu bez toho, aby sa prejavila ako celiakia. Už existujú moderné metódy, ako to diagnostikovať, tú senzitivitu, ale predpokladá sa, že možno tretina, možno aj viac ľudí sú vlastne senzitívni na lepok a nemali by jesť žiadne obilniny, ani tie zdravé, ani tie ovsené vločky. Uzatváram to tak, že okolo zloženia stravy a okolo toho, že čo je zdravé a čo je nezdravé, sa vedie v danom okamihu vo vedeckej komunite množstvo sporov. A rád sa pripájam k tomu návrhu, ktorý, ktorý tuná už spomenul niektorý z mojich predrečníkov, že je strašne užitočné sa vzdelávať. Človek potom nenosí nedomyslené návrhy zákonov do parlamentu. A ja nechcem byť zlý, lebo viem, že za týmto zákonom pôvodne je dobrý úmysel. Naozaj cítim, že je dobrý úmysel, pretože tá epidémia obezity je zjavná, tak ako je zjavné, že proste to, čo považujeme za civilizačné ochorenia, že je to stále viac hypertenzia, cukrovka II. typu, kardiovaskulárne ochorenia. A, dámy a páni, ale väčšina z toho je spôsobená takzvaným stravovacím nedorozumením. A ešte vám k tým cukrom poviem jednu ďalšiu vec, aj k tukom, ktorú chcem, aby zaznela. Tak tie rastlinné tuky, ktoré som vám spomínal, nielenže spôsobujú v takej podobe, v akej sa použijú, čiže v tekutej, zápaly, ale nemeckí vedci objavili, že rastlinné tuky, to keď bolo potrebné namiesto masla počas II. svetovej vojny vyrobiť margarín, tak prišli na to, že keď preženú vodík cez tekutý rastlinný tuk, tak molekuly vodíka sa uchytia na tie molekuly tej mastnej kyseliny, ktorá to tvorí, a ten tuk stuhne. Volá sa to stužené tuky, takzvané transmastné kyseliny. A tie transmastné kyseliny sú omnoho väčšie svinstvo, než si viete predstaviť, lebo tie priamo spôsobujú zápaly. Takže keď sa na krabičke Ramy alebo Flory alebo nejakého iného takého superzdravého stravovacieho doplnku proste dočítate, že neobsahuje cholesterol a chráni srdce, vedzte, že vás klamú, pretože práve sa chystáte konzumovať niečo, čo spôsobuje zápaly cievnych epitelov. A stužené tuky s transmastnými kyselinami máte prakticky vo všetkom, lebo všetky pekárenské priemyselne vyrábané výrobky to obsahujú, všetky tyčinky, všetky soletky, všetky keksíky, všetko sú stužené tuky. Ako najrozumnejšie je chytiť a vysypať ich do koša. Preto ja nie som pobúrený tým návrhom, lebo ten návrh má, by som povedal, je zdravo motivovaný, ale tak, ako je to tam definované, to vnáša do našej legislatívy ako, ako celú sériu absolútnych nedorozumení. A ešte poviem, od čoho profesor Lustig, to je taká významná autorita v Spojených štátoch, odvádza epidémiu obezity v Spojených štátoch. Niekedy v 70. rokoch japonskí výskumníci objavili látku, ktorá sa volá „high fructose corn syrup“, proste vysoko fruktozový kukuričný sirup. Tá látka má dve výhody oproti normálnemu cukru. Po prvé, je neporovnateľne lacnejšia. Dá sa vyrobiť za možno desatinu ceny v porovnaní s trstinovým a repným cukrom. A po druhé, je omnoho sladšia. Postupne od toho objavu sa Coca-Cola a postupne všetky ďalšie sladené nápoje začali sladiť niečím, čo sa u nás napríklad nazýva izoglukóza. To je to, to je to, o čom hovorím. Tá konzumácia proste tejto látky a teda cukru ako takého stúpla enormne. A výsledkom je chorá a obézna populácia. A môže za to najmä tá fruktóza, ktorá je obsiahnutá v tomto celom. Čiže ja by som so zákonom kolových nápojov súhlasil, ale nie v zákone. Ja si myslím, že tak ako nám niektorým starším mohla mama robiť desiatu do školy, tak to môžu robiť aj dnešné mamy a regulovať predaj čohokoľvek s výnimkou, samozrejme, alkoholu a tabakových výrobkov a tak ďalej, je na základe neexistujúcich alebo chybne vyložených vedeckých poznatkov alebo nepoznatkov, nedostatku poznatkov, nie je dobrý nápad. A opakujem, navrhujem, aby sme v rokovaní o tomto zákone nepokračovali. (Potlesk.)