Fecko, Martin, poslanec NR SR (2015-03-20):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca, takže dovoľte, vážené kolegyne a kolegovia, aby som aj trošku rozobral, čo vlastne chceme v tomto zákone zlepšiť a podľa mňa skvalitniť ho, pretože okrem toho, že nosnou myšlienkou je, dá sa povedať, tá stráž prírody a jej postavenie, tak dávame tu ešte aj ďalšie, by som povedal, ustanovenia, ktoré skvalitňujú iné časti zákona o ochrane prírody. Takže poďme postupne. Konkrétne v § 4, kde s píše, že každý, kto buduje alebo plánuje, rekonštruuje nadzemné elektrické vedenie, je povinný použiť také riešenie, ktoré bráni usmrcovaniu vtákov. My to ešte dopĺňame, a má to súvis aj so včerajším mojím predneseným návrhom o energetike, kde hovoríme, že správca nadzemného elektrického vedenia je povinný na vlastné náklady technické zariadenia podľa prvej vety pravidelne kontrolovať, obnovovať a udržiavať. To znamená, aby to bolo jednoznačne povedané, že musí sa starať o túto svoju sieť, ktorú tam má. Ďalej, máme tu ustanovenia týkajúce sa, aké sú možné, resp. nemožné činnosti v jednotlivých stupňoch ochrany prírody, ak máme v danej krajine ochranu prírody takto nejakým spôsobom zadefinovanú. To znamená, čo je tam zakázané. My dopĺňame a precizujeme v druhom stupni ochrany, kde je hovorené, že nemôže, je zakázaný vjazd a státie s motorovým vozidlom a my hovoríme, že aj s motocyklom a sú tam ešte ďalšie: motorová štvorkolka, snežný skúter a záprahové vozidlo a ďalšie. Takže my tam ešte dopĺňame aj motocykel. Hovoríme v druhom stupni ochrany. Ďalej, na pozemky za hranice zastavaného územia mimo obce, diaľnice, cesty, to znamená, že my to rozširujeme ešte tie cesty o ďalšie slová, ktoré hovoríme: rýchlostné cesty, cesty prvej, druhej a tretej triedy. To znamená, tam vjazd a státie na týchto nie je možné, ak je to v druhom stupni ochrany prírody. Ďalší, ktorý tam ešte rozširujeme, by som povedal, zákaz je v odseku 2 § 13. Tiež je to II. stupeň ochrany, kde hovoríme, že je zakázané, postup, ktorého výsledkom je znečisťovanie prírodného prostredia odpadom. Momentálne II. stupeň to je, by som povedal, ten druhý najnižší stupeň ochrany, lebo máme päť stupňov ochrany – 1 až 5. V prvom stupni prakticky je skoro celé územie Slovenskej republiky. V druhom, v tom sú už obmedzenia a takto sa to postupne graduje. Takže tu hovoríme, že v druhom stupni ochrany je zakázaný postup, ktorého výsledkom je znečisťovanie prírodného prostredia odpadom. Ten odpad, ktorý momentálne, dúfajme, že nový zákon o odpadoch bude riešiť, že organizácia zodpovednosti výrobcov nebude môcť kumulovať takéto odpady a že bude to krajina vyčistená, ako sľubuje pán minister zákonom, že vyčistime si svoj chotár. Takže my to dávame do zákona o ochrane prírody a krajiny, aby v II. stupni ochrany, to znamená, to je tiež podstatná časť nášho územia, aby sa takéto, dá sa povedať, skládky netvorili a bude za to aj sankcia. Ďalej, máme tu ešte ďalší zákaz, ktorým viac-menej potvrdzujeme to, že na území, v ktorom platí II. stupeň ochrany, sa vyžaduje súhlas ochrany prírody – na. To znamená, že ochrana prírody sa bude vyjadrovať aj k zvážniciam, protipožiarnym pásom a cestám, pokiaľ by sa mali v tomto území akože stavať alebo nejakým spôsobom etablovať. Takže sme to trošku rozšírili, lebo je to tiež jedna, by som povedal, z takýchto akože zásahov do prírody, ktorá myslím si, že v II. stupni ochrany prírody by mala byť zvážená nejakým tým orgánom, ktorý povie, že áno, ešte aj tie zvažnice a tie protipožiarne pásy a cesty, ktoré sú tam, by mali byť pod nejakým povolením, že vie o tom ochrana životného prostredia. Ďalej hovoríme, že v II. stupni ochrany prírody sa vyžaduje súhlas od ochrany prírody na terénne úpravy a keď dochádza k narušeniu pôdneho krytu. Myslím, že ten pôdny kryt má svoju veľkú váhu, pretože stále počúvame, že nám tu hrozia extrémne lejaky, extrémne dažde. To znamená, že ten pôdny kryt vlastne pôsobí protierozívne, takže chceme, aby to bolo aj v zákone o ochrane prírody v tom II. stupni ochrany, kde prakticky je to podstatné naše územie Slovenska zadefinované. Ďalej máme tu ďalší, by som povedal, ďalšie zlepšenie podľa nás, hoci ono síce nechcem vás nejako, páni kolegovia a resp. naši občania, nejakým spôsobom iritovať, ale myslím si, že mnoho našich ľudí to životné prostredie berie tak akože lážom-plážom a prakticky robí si tam s ním, čo chce. Ja sa niekedy čudujem, že ako je to možné, že tá príroda to ešte stíha eliminovať a keď sa prechádzate po nejakej tej možnože povodni, ktorá vznikla a bolo nejaké zvýšenie vodného stavu, tak ide sa pozrieť, ako to vyzerá v našej krajine na tých brehových porastoch, máte to ako vlajkové lode. Proste samá vlajka z tých igelitov, kadejakých vrecúšok, sáčkov, ktoré tam stoja, resp. visia na tých konároch, na tých kríkoch a to je niečo nonsens. Zdá sa mi, že správame sa k tomu macošsky a preto by sme boli veľmi radi, aby sme aj v zákone o ochrane prírody aj tento stav eliminovali. V ďalšom, v ktorom bode dostávame sa už do III. stupňa ochrany prírody, kde hovoríme, že je zakázané v tomto stupni ochrany prírody voľne pustiť psa okrem psa, ktorý sa používa na plnenie úloh podľa osobitného predpisu. To znamená, ak je služobný pes alebo poľovný pes. To znamená, neradi by sme tam videli, aby sa voľne pohybovali psy, ktoré viac-menej tam nemajú čo robiť a sú iba z nejakého rozmaru nie na vodítku, ale pohybujú sa voľne. Myslím si, že v III. stupni ochrany prírody už by tam mal byť nejaký zákaz, ktorý by tento stav eliminoval. Myslím, že má to následne vplyv aj na durenie či už zveri, resp. vtáctva, nehovorím už o možnože nejakých následkoch na napadnutie človeka, ktorý sa pohybuje v tom III. stupni ochrany prírody a nie každý majiteľ psa, ako vieme, je taký zodpovedný, že si ho vycvičí tak, ako by si ho mal, na povel a preto hovoríme, že v III. stupni ochrany prírody nemôže len takto voľne pobehovať hocijaký pes. Ďalší bod, ktorý tu dávame do III. stupňa ochrany prírody hovoríme, že pokiaľ sa niečo chce robiť v III. stupni ochrany prírody na nejakom tom území, tak musí byť súhlas ochrany, orgánu ochrany prírody na, dopĺňame: ťažbu drevnej hmoty inak ako výberkovým alebo účelovým spôsobom. To znamená, musí byť tam, v III. stupni ochrany prírody vyjadrenie orgánu ochrany prírody. Ďalej, musí tam byť vyjadrenie, pokiaľ tam umiestňuje, v tom III. stupni ochrany prírody nejakú stavbu, pokiaľ zriaďujeme poľovnícke zariadenie alebo rybochovné zariadenie a ešte sa musí vyjadrovať ochrana, teda orgán ochrany prírody, pokiaľ tam chceme prikrmovať, vnadiť zver a zriaďovať políčka pre zver. Myslím, že to je taký mix aj stavebného, aj nejakého toho poľovného zásahu, resp. rybného. Myslím si, že III. stupeň ochrany je už taký stupeň, ktorý, už tá vážnosť nastupuje z tej päťstupňovej škály. Takže to sa, by som povedal, žiada tam tiež. Je to aj na základe vyjadrení strážcov prírody, ktorí vidia, že v týchto otázkach tam máme veľký problém a preto tú absenciu vyslovene už niekoľko rokov žiadajú, aby bola doplnená v zákone o ochrane prírody. Ďalší bod, v ktorom viac-menej dopĺňame, ideme do ďalších stupňov ochrany prírody, a to je bod, ktorý už hovorí o piatom stupni a myslím, že V. stupeň ochrany prírody, to je už ten, kde, to sú naše perly, ja hovorím, to sú naše diamanty, kde prakticky máme už európske a svetové skvosty, či už geomorfologické alebo fauny alebo flóry, a tu myslím, že by mala byť tá najprísnejšia ochrana a samozrejme, či už formou zákazov, resp. kontrol, pokút a ďalších vecí. Takže tu, vážení kolegovia, kolegyne, si dovoľujeme rozšíriť tento § 16, ktorý hovorí, že „na území v V. stupni ochrany je zakázané“, dopĺňame ďalší bod, a síce „pasenie, napájanie, preháňanie a nocovanie hospodárskych zvierat“. Aby sme boli v obraze, akého rozsahu a akej plochy sa to týka, v V. stupni ochrany máme okolo plus-mínus 100-tis., 110-tis. hektárov, takže myslím, že nie je to výmera, ktorá by išla do miliónov a neviem, do akých veľkých, a väčšinou nie je to poľnohospodárska krajina, ale ideme do nejakých tých vyšších výškostných pásem a viac-menej tam, myslím si, že takéto nejaké obrábanie pôdy v tom V. stupni by nemalo byť. Preto sme tam dali tento bod. Ďalej, máme tu ešte aj ochranné pásma, chránené územie, to znamená, môžeme vyhlásiť, pokiaľ sa nachádza nejaká lokalita, ktorá je európskeho významu a sú tam nejaké biotopy alebo národného významu, tak môžeme ho vyhlásiť za chránené územie a rozširujeme, aby sme vyhlásili aj ochranné pásmo toho chráneného územia, kde prakticky sa tento nejaký významný európsky alebo náš národný skvost alebo druh, či už bio, teda biotyp nachádza, aby sme mohli ho tam zahrnúť, aj to ochranné pásmo a zriadiť ochranné pásmo tohto chráneného územia. To sú, by som povedal, že naše body, ktoré sa netýkajú priamo stráže prírody, alebo samozrejme, zvyšujú im kompetenciu, aby mohli aj do toho zasahovať a vlastne stráž prírody je riešená v paragrafoch od 65 a vyššie, takže prakticky tu dávame celé znenie nové, týkajúce sa ako stráže prírody, týkajúce sa odboru stráže prírody a ich kompetencií s tým, že vraciame to do pôvodného stavu, niečo tam aj rozširujeme, je to aj dobrovoľná, aj profesionálna stráž prírody s tým, že budú môcť a rozširujeme im kompetencie, hlavne čo sa týka možnosti kontrolovať určité, by som povedal, že určité situácie, ktoré vznikajú v teréne, a to konkrétne, ak mám byť konkrétny, tak, aby mali kompetenciu pri kontrole tých vozidiel u užívateľov, u ktorých je podozrenie z odchytu chránenej zveri. Momentálne to nemajú, tak myslím si, že v mnohých prípadoch dostávajú aj hlášky, že pozor, tam niekto ide, niečo ide, máme tam aj hliadky, ja som aj ornitológ, takže máme, napr. strážime aj hniezda ornitologicky, ako naši ochranári a dávame hlášku, žiaľ, niekedy v tom terénne nemáte komu ju dať, tak preto rozširujeme kompetenciu pre stráž prírody, aby mohla takéto auto zastaviť a kontrolovať. Samozrejme, dávame im kompetencie aj pri kontrole skládok odpadov. Myslím, že pán minister životného prostredia by mal s tým každopádne súhlasiť, pretože keď chceme očistiť, ako hovorí zákon o odpadoch, našu krajinu, tak my to dávame aj do kompetencie stráže prírody, aby mohla povedať, ako pokutovať pri takýchto skládkach, ktoré nájde v teréne. Ďalší kompetenčný bod, ktorý sa snažíme našou novelou dať do zákona o ochrane prírody, je, aby stráž prírody mohla kontrolovať vypaľovanie trávnatých porastov. Vypaľovanie je neskutočný problém na Slovensku, ničí neskutočné hektáre a aby som povedal, vývojové štádia určitých druhov, ktoré momentálne zimujú a čakajú na tú jar. Žiaľ, mnohí sa toho nedožijú, pretože to vypálenie je také, že neskutočné a potom vidíme, že nám horia aj nejaké tie hrady a neviem, čo všetko možné, len kvôli tomu, že niekto tam proste sa o tú prírodu, by som povedal, nestará tak, ako sa má. Tak dávame im kompetenciu, stráži prírody, aj na kontrolu vypaľovania týchto trávnatých porastov a dávanie pokút za takéto porušenie poriadkov. Myslím si, že sú tam ešte ďalšie veci. Nechcem vás týmto unúvať, máte to predložené v návrhu zákona. Vychádzajú, ešte raz hovorím, nie je to výplod ani z hlavy iba Fecka, Mičovského a Hubu, je to reálny, by som povedal, dopyt strážcov prírody, ktorí chcú, aby tá kompetencia, ktorú tam mali, mohli znovu uplatňovať a aby ten ich stav bol aj v zákone vážený a daná tá vážnosť, ktorú myslím si, že stráž prírody by mala požívať pri ochrane našej krajiny, o ktorú, dúfam, že nám všetkým ide. Tvrdím stále, nemáme právo, keď naši otcovia a naši dedovia nám dovolili, aby sme videli v slovenskej prírode tieto skvosty a tieto, či už živú alebo neživú prírodu, aby sme o určité druhy ochudobnili naše deti a naše vnúčatá, aby to nemohli vidieť na našej slovenskej zemi. Nemáme na to právo. Tak udržujme tú biodiverzitu tak, aby sme mali tých druhov minimálne a tú nejakú našu krajinu v takom stave, ako sme ju zdedili a ja by som bol najradšej, keby sme to ešte aj zlepšili. To znamená, aby sme tie skládky celkom zlikvidovali a aby sme sa správali ako normálni inteligentní ľudia v stredoeurópskom priestore, ktorý by mal byť vzor pre ďalšie krajiny, ktoré možnože postupujú trošku ináč. Ďakujem pekne a končím tak, ako zvyknem – žime tak, aby bolo aj chleba aj neba. Ďakujem pekne.