J. Budaj, poslanec: (2002-01-31):
Ako je to teda , idem k veci. Ako je to s problémom evidencie alebo registrácie homosexuálnych vzťahov. Alebo začnem ešte trochu viac z minulosti. Ako to asi vyzeralo v minulosti pri registrácii a evidencii heterosexuálnych vzťahov. Výskumy etnológov a antropológov zo začiatku storočia Lévi-Straussa a ďalších nám ukázali po prvý raz skutočný život prírodných národov v ich pravej podstate a s úsmevom sme museli a s istým pobavením sledovať, ako sme sa videli v zrkadle doby kamennej alebo praveku. Áno, vtedy neexistovala žiadna registrácia, ani náboženská, ani občianska, sexuálnych vzťahov a znamenalo to obrovskú promiskuitu a iné bizarné javy. Vysoká promiskuita spôsobuje u týchto národov problematickú identifikáciu rodiny a osudové zaostávanie, vďaka čomu napredovali viac národy, ktoré si heterosexuálne vzťahy usporiadali aj cirkevnými, aj inými obradmi. A snažili sa udržať stabilný manželský pár, pretože bol úspešnejší pri vývoji spoločnosti. Je to preukázateľné nakoniec aj v Starom zákone, kde nájdeme záznam, ale aj v iných veľmi vzácnych historických dokumentoch, kde nájdeme záznam o myslení vtedajšej doby a o tom, ako pozvoľna a veľmi neľahko sa vyvíjalo myslenie od tých viacerých žien a nejasných manželských vzťahov k pevnej rodine dvoch partnerov. Slovenské zvyky, ktoré sprevádzajú dnešné svadby, sú ešte takým milým pripomenutím pohanských zvykov, ktoré mali vytvoriť jasnú identifikáciu, povedal by som, registráciu heterosexuálneho partnerstva. Nevestu povodia po celej dedine, a tak tie zvyky sú uspôsobené tak, aby nikto v dedine ani náhodou neobišiel ten poznatok, že táto pani je už zadaná a že sa tam vytvára manželský zväzok. Je celkom bezpochyby, že nebyť toho, že sme objavili možnosť tejto registrácie, tohto manželského zväzku, tohto aj verejného posvätenia, aj spoločenského akceptovania, aj naše heterosexuálne vzťahy by boli oveľa neporiadnejšie, oveľa anarchistickejšie. Nejeden by poslal manželku preč aj bez bytu, aj bez majetku a striedal by ich, najmä ak by to bolo anonymné, dosýtosti. Presne takáto je dnes situácia v homosexuálnych vzťahoch. A ak sa mnohí pozastavujete, prečo na Západe trvajú v mnohých štátoch na evidencii a registrácii týchto vzťahov, nie je to len na prospech aktérov tých vzťahov, ale je to aj na prospech spoločnosti. Je známe, že rozvoj AIDS je spôsobený tým, že neregistrované partnerstvá, presne takéto, aké boli v prírodných národoch aj medzi heterosexuálnymi vzťahmi, lebo boli v tajnosti, majú obrovskú promiskuitu. Iste tí, ktorí sa tým zaoberáte, viete, že až 50 partnerov za rok je celkom bežných pri homosexuálnom vzťahu. Prečo. No práve preto, že nie je žiaden spoločenský tlak ani žiaden majetkový tlak na stabilitu tohto vzťahu. Jednoducho ho môže vyhodiť a nájsť si v ten večer iný vzťah, nepríde ani o byt, nepríde ani o žiadne odstupné, nemusí robiť žiadne súdne konanie. Veď si nenahovárajme, že spoločnosť vytvorila aj v minulosti, nielen tá súčasná sekularizovaná, ale aj v období stredoveku množstvo bariér, aby udržala stabilitu heterosexuálneho vzťahu. Na homosexuálny vzťah tieto bariéry teda nevytvárame. Nemáme záujem, aby sa z ilegality vynorili na povrch, aby sa zviditeľnili, aby sa tým spomalila alebo obmedzila promiskuita v týchto vzťahoch. V západnej Európe sa na to dívajú pragmatickejšie. Majú záujem, aby bolo menej ilegality, aby bolo menej prepadov, lebo veď množstvo vrážd je práve motivovaných medzi homosexuálmi, to je známe, vo veľkomestách je to pomerne závažná zložka tej najkrutejšej násilnej činnosti medzi žiarlivými konfliktmi v tejto veľmi hlbinnej, a teda ilegalite uchovávanej emotívnej sfére, vzťahov medzi takýmito partnermi. Myslím si, že práve toto aj obava pred AIDS, aj obava pred týmito kriminálnymi dôsledkami ilegality vzťahov spôsobila, že postupne v mnohých západoeurópskych krajinách prešli k registrácii tohto partnerstva, ktorá stabilizuje do istej miery, a tým socialibizuje túto problematickú sféru. Áno, mohli by sme si povedať a sedia tu kresťanskí demokrati, s ktorými ja by som v zásade ochotne súhlasil, že lepšie by bolo, keby ľudstvo malo, keby žilo bez tejto situácie, keby neexistovala homosexualita a domnelé 4 %, ja neviem, či sú to pravdivé odhady, možno pán poslanec s nimi ráta pri svojom návrhu, možno to má zrátané, v každom prípade, či domnelé 4 % by sa teda akýmsi spôsobom dali odstrániť, sa dajú zmeniť. Zatiaľ sa to nikomu nepodarilo. Od najstarších záznamov, od najstarších kultúr až po súčasnú, či to komunizmus zakazoval alebo nacizmus sa to pokúsil vyhladiť a všetkých homosexuálov poslať do plynu, stále proste táto situácia, ja si ju netrúfam nazvať ani chorobou, ani anomáliou, je to proste akási situácia v sexuálnych vzťahoch, existuje. Je pre spoločnosť a pre jej poriadok a pre bezpečie na uliciach a pre bezpečie pre AIDS výhodnejšie, ak je viditeľná alebo ak je ilegálna? Je výhodnejšie pre spoločnosť, ak sa o tom hovorí otvorene, a ak sa toto naozaj pudové pudenie tých jednotlivcov odohráva v legálnom priestore alebo je lepšie, keď strčíme hlavu do piesku a budeme tvrdiť, že to nie je, lebo my to nelegalizujeme. Partnerstvá homosexuálne tu sú a legislatívec nemá veľmi veľa čo, no môžeme moralizovať, že by sme chceli, aby neboli alebo že sú anomáliou, ale nezmeníme to. Partnerstvá teda tu sú, len legislatívec, poslanec, politik môže uvažovať, či pre verejnosť bude prospešnejšie, ak sa budú odohrávať na báze ilegality, bez registrácie, bez evidencie, bez verejnej viditeľnosti, a teda aj s vysokou promiskuitou, zločinnosťou a rizikami, ktoré z promiskuity plynú, a to, ako vieme, je riziková skupina osôb práve na šírenie mimoriadne nebezpečnej choroby, alebo či po skúsenostiach tých štátov, ktoré veľmi dobre vidia, prečo to robia, a nie je to z lásky k homosexuálom a je to z pragmatickej úvahy tej väčšiny nehomosexuálnej, im dopúšťajú alebo ich aj vedú k tomu, aby sa vynorili z ilegality, aby boli evidované, takzvane registrované a aby aj isté majetkové vzťahy medzi nimi už bránili takej rýchlej promiskuite, kde až 50 partnerov ročne vystrieda jeden homosexuál alebo teda zrejme aj jedna lesbička, to už nechcem tvrdiť, ale jednoducho v takejto obrovskej promiskuite. Je to výhodné pre nás alebo je to aj pre veriacich, slušných ľudí je výhodnejšia anarchia a ilegalita v tejto oblasti. Ja si myslím, že ak tu odzneli slová, ku ktorým sa nechcem vracať, lebo každý poslanec hodnotí ten problém na inej úrovni. Niektorí ho mimoriadne ideologizujú. Odzneli tu reči, že ak sa chce spoločnosť zachovať, mala by sa brániť. Ako sa môžeme brániť proti tomuto javu, ktorý trvá, odkedy je ľudstvo, zrejme? Ako sa môžeme proti nemu brániť? Ak sa chce spoločnosť uchovať v poriadku, ja tvrdím, mala by tento jav dostať do bázy, do zóny legality. Nie je možné ho odstrániť. Dokonca aj jeho zakazovanie opakovane dokázalo, že spôsobilo viac škody než úžitku. To znamená, ak sa táto orientácia bude zakazovať alebo nebude evidovať a nebude v zóne legality, neprospeje to tej nehomosexuálnej väčšine. A tú prevažne zastupujú aj poslanci Národnej rady. A, samozrejme, neprospeje to ani tým slušnejším spomedzi homosexuálov, ktorých nie je cieľom na každý večer si pozvať niekoho iného, obrať ho, povedzme, o peniaze alebo ho nejako zneužiť a na druhý deň ráno ho vykopnúť a nájsť si iného. Ale keďže v mnohých z vás je veľa takého tradičného pohŕdania k tejto sexuálnej orientácii, tak nechcem pripomínať ich, a máme to všetci, lebo nám to dala výchova, nechcem pripomínať ich situáciu, týchto domnelých 4 %, ale pripomínam, že ak chceme mať usporiadanú spoločnosť, tak evidencia tohto sociálneho javu je pre nás vždy výhodnejšia ako ilegalita toho sociálneho javu. A ja verím, že aj konzervatívne uvažujúci poslanci, ktorým leží na srdci poriadok v krajine, zoberú do úvahy tento aspekt. Samozrejme, pokiaľ ide o to, že by chcel pán poslanec alebo ktokoľvek iný prepašovať také nadnormatívne práva, ako je vytváranie rodiny s deťmi, tam som zástancom argumentov Európskej únie, ktoré pripomenula pani poslankyňa Keltošová, kde právo dieťaťa je určite prioritné a vytváranie konštrukcie a homosexuálnych rodín je úplne iná téma a v tomto zákone, podľa mojej mienky, nemala byť. V každom prípade ale je to predovšetkým zákon o registrovanom partnerstve a v tomto prípade je to teda krok do zóny doterajšej ilegality, neporiadku, chaosu a je to krok, ktorý do tej zóny vnesie o čosi viac poriadku. Nerobím si ilúzie, že nejaký mimoriadny, ale aspoň poriadok pre tých homosexuálov, ktorí chcú mať socialibizovaný vzťah, ktorí chcú mať vzťah, ktorý spoločnosti neprekáža, a nie vzťahy na báze takmer kriminality, ilegality a tejto hektickej promiskuity, ktorú ilegalizácia tých vzťahov v podstate provokuje. A na záver ešte raz poviem, takisto naša heterosexuálna spoločnosť, ku ktorej sa hlásime, naša väčšina, v prípade, že by sa zrušila evidencia heterosexuálnych manželstiev a sexuálne vzťahy by sme rozvíjali v ilegalite, žiadna žena by nedostala prstienok, ani by sa pred tou dedinkou a pred tým mestečkom a v tom kostolíku nedeklarovala ako manželka, koľko z nás by zneužívalo túto ilegalitu a aká by bola promiskuita heterosexuálneho spoločenstva. Asi veľmi krutá a veľmi neľudsky by na to doplácal vždy ten slabší alebo vždy ten dobehnutý a ten zneužitý. Takto sa žije v prírodných národoch, kde ešte neobjavili túto zónu alebo tento rozmer tradičnej rodiny a v takomto, bohužiaľ, chaose zrejme existujú sexuálne vzťahy v komunite homosexuálov. Preto myšlienku zákona alebo prijatie zákona treba jednoznačne považovať za krok k usporiadaniu vecí, ktoré tu reálne sú. A ani kričanie, že nie sú, ich neodstráni. Môže iba oddialiť usporiadanie, ktoré je pre spoločnosť v zásade užitočné. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem za vystúpenie pánovi poslancovi Budajovi. Faktické poznámky celkovo šesť, posledný pán poslanec Gajdoš. Končím možnosť prihlásiť sa do faktických poznámok. Chcem ešte upozorniť, páni poslanci, pani poslankyne, že o 18.00 hodine je dohoda klubov na hlasovanie. To znamená, že o šiestej hodine večer preruším rokovanie k tomuto zákonu a budeme hlasovať. Žiadam poslancov a poslankyne, ktorí sú v budove Národnej rady, aby sa dostavili do rokovacej sály na hlasovanie. Dovtedy prosím pani poslankyňu Keltošovú ako prvú s faktickou poznámkou. O. Keltošová, poslankyňa: Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Pán poslanec Budaj, vychádzate z dvoch v základe nesprávnych premís. Tá prvá je, keď tvrdíte, že v súvislosti s registrovaným partnerstvom nám klesne promiskuita a výskyt AIDS. Chcem vám dať do pozornosti najmä západné krajiny, ktoré majú zákon o registrácii homosexuálnych partnerov a napriek tomu je tam HIV na vzostupe. Čiže neexistuje priama súvislosť medzi promiskuitou a registrovaním homosexuálnych párov, skôr naopak by som povedala, tak ako neexistuje priama súvislosť medzi dodržiavaním sľubu vernosti medzi heterosexuálnymi pármi tým, že dostanú pečiatku z národného výboru. Moja druhá poznámka, pokiaľ ide o stabilitu v krajinách, ktoré majú vybudované heterosexuálne vzťahy na základe, na báze rodiny, tvrdíte, že tie krajiny majú ako, samozrejme, vyššiu prosperitu. Viete, čo mi vadí na tomto zákone okrem iného? Prečo je to zákon len pre jednu skupinu občanov? Všetci sme si rovní. Spomeniem len mormónsku cirkev v Spojených štátoch. Určite nikto nebude spochybňovať prosperitu Spojených štátov a prečo by sme nemohli pripraviť napríklad takýto návrh zákona aj pre iné skupiny. Napríklad mormónske alebo polygamné, alebo ja neviem proste aké. Prečo sa tu preferuje akurát táto skupina občanov, keď sme si všetci rovní? I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pán poslanec Muránsky, prosím.