Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2018-02-07):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, domáce a zahraničné skúsenosti nás učia, že pre extrémistov najväčšia šanca na úspech vzniká vtedy, ak identifikujú správne vážne spoločenské problémy, ktoré sa neriešia a ktoré, či ich nazvem mainstreamoví alebo tradiční politici buď sa len tvária, že riešia, alebo jednoducho nedokážu s nimi pohnúť. Ak takéto vážne, zásadné problémy spoločnosť trápia, tak postupom času nejaká časť ľudí začne načúvať extrémistom, pretože tí pomenúvajú veci z ich pohľadu tak, ako sú. Možno neponúkajú riešenia, ale ponúkajú riešenia skratkovité, ale stále sa im to zdá lepšie, ako dokolečka počúvať reči vlády a tradičných politikov o tom, že sa to buď nedá, alebo že už to vlastne vyriešili, hoci ľudia na vlastných očiach vidia, že to tak nie je. Prečo to hovorím pri tomto zákone? Lebo tento zákon je exemplárnym príkladom toho, ako je bližšie k skutkovému stavu prejav extrémistu ako prejav vládneho poslanca, a to by malo byť mementom pre nás všetkých, pretože to je situácia, ktorá môže tejto krajine len škodiť. Aby som bol konkrétny, je nespochybniteľná pravda, že za ostatných dvanásť rokov vlád Roberta Fica sa nepodarilo skutočne pohnúť ani s jedným zo štyroch problémov, ktoré dneska v tom zákone vidíme, ich dôsledky a ich riešenia alebo aj neriešenia. Ten základný a najväčší problém, o ktorom tu už viacerí poslanci hovorili, je nastaviť model vyváženého regionálneho rozvoja. Slovensko je krajina, ktorá má v Európe na tak malej ploche najväčšie regionálne rozdiely. My sa môžme porovnať s Talianskom, ale všetci, ktorí sme boli v Taliansku, vieme, že od hornej strany čižmy do dolnej strany je to asi tisíc kilometrov až na Sicíliu a žije tam, ak sa nemýlim, možno okolo 70 miliónov ľudí; verím, že ma niektorý kolega skontroluje. My v desaťkrát menšom štáte aj možno viac než v desaťkrát menšom štáte máme rovnaké regionálne rozdiely, ako sú medzi talianskym severom a talianskym juhom. Pán poslanec Paška, nikto od vlády neočakáva, že za 12 rokov to kompletne vyrieši, hoci 12 rokov už nie je taký krátky čas, ale očakával by som, že sa s ich riešením pohne. Keď sa však pozriete na to, čo sa na Slovensku deje, tak zistíte, že tá vzdialenosť medzi najchudobnejšími a najbohatšími sa za tých 12 rokov nijako nezmenšila, nech to meriate akýmikoľvek indikátormi. To znamená, že máme model regionálneho rozvoja, ktorý prichádza po období – s výnimkou krízy – dlhého hospodárskeho rastu, prichádza po dlhom období, keď s jednou prestávkou tu vládla jedna strana, občas s nejakými partnermi. Mala možnosť realizovať svoj model, a napriek tomu sa nielenže táto situácia nevyriešila, ale sa ani nezlepšila. Zároveň máme absolútne zlyhávajúci model práce s dlhodobo nezamestnanými a s vylúčenými spoločenstvami, teda najmä so sociálne vylúčenými Rómami. Opäť, za 12 rokov sa v tomto smere veľmi málo pohlo. Ja som rád, že celkový trh práce sa zlepšil, najmä posledný, no, dlhodobo sa zlepšuje od krízy, ale teraz, teraz už cítime naozaj to prehrievanie, ale sme jediná krajina v Európe, ktorá pri nezamestnanosti, už keď sme mali tesne pod 10 %, začali zamestnávatelia hovoriť, že nemajú ľudí. Dnes, keď je, dnes keď je podľa spôsobu merania medzi 6 až 8 %, tak zamestnávatelia v podstate tvrdia, že sme na plnej zamestnanosti z hľadiska toho, ako vedia zohnať ľudí. Takýto rozpor, neschopnosť naplniť voľné pracovné miesta spolu s nezamestnanosťou, ktorá podľa rôznych čísiel je niekde medzi tými šiestimi a ôsmimi percentami, hovorí, že nie sme schopní integrovať na trh práce dlhodobo nezamestnaných a vylúčené skupiny. Opäť, toto sa ani za tých 12 rokov nijako nepohlo. Tretí problém, ktorý máme, je model reformy školstva. Môžme tu riešiť zástupné problémy, už máme napríklad druhý Ficov zákon o duálnom vzdelávaní. Prvý schválila prvá Ficova vláda, druhý schválila druhá Ficova vláda, ale v duálnom vzdelávaní sa stále nachádza len zlomok slovenských žiakov. Môžme donekonečna diskutovať o tom, koľko detí je na gymnáziách, koľko tam nie je, hoci pre tých, ktorých zaujímajú fakty, podotýkam, že máme jeden z najnižších podielov v Európe, takže pri veľkom počte detí na gymnáziách slovenský problém nie je, pokiaľ si teda nemyslíme, že máme úplne o polovicu hlúpejšiu populáciu ako celý zvyšok Európy, ale môžme tieto neproduktívne debaty viesť. Fakt je ten, že zamestnávatelia, či už tí, čo potrebujú vysokoškolsky vzdelanú pracovnú silu, alebo stredoškolsky vzdelanú pracovnú silu, ju napriek pomerne vysokej nezamestnanosti nevedia nájsť. Všetky tieto problémy sú dlhodobé. Niektoré sa zhoršujú, niektoré sa len nezlepšujú, ale sú dlhodobé. O všetkých týchto problémoch sa vie a diskutuje. Napriek tomu tri vlády Roberta Fica s nimi reálne neboli schopné nič urobiť z hľadiska výsledku. Oni s nimi veľa robili z hľadiska populistických rečí, o niečo menej z hľadiska konkrétnych krokov, ale takmer nulovo z hľadiska skutočného výsledku. Týka sa to najbolestivejšie východného Slovenska, ktoré tu už bolo spomínané, kde sa tieto problémy pretínajú, spájajú, ale týka sa to dneska celého Slovenska. Zlyhávajúce školy nemáme len v Kežmarku, máme ich úplne rovnako aj v Bratislave, len je pravda, že v Bratislave vďaka lepšiemu ekonomickému vývoju je to menej vidno, pretože aj ľudia s horším vzdelaním sa tu ľahšie zamestnajú, aj keď, a človek aj s kvalitným vzdelaním v Kežmarku má niekedy problém. No a prečo to hovorím pri tejto novele? Totiž táto novela je príkladom dvoch vecí. Prvá vec je, že táto vláda ani v polovici svojho volebného obdobia nevie skutočne tieto problémy riešiť, a preto ich nahrádza buď okamžitými náplasťami, alebo politickými gestami. A druhá situácia je, že aj keď niečo rieši, tak to robí spôsobom, ktorý tie problémy aspoň v niektorých oblastiach skôr zhorší. A dovoľte mi byť konkrétny. Dve základné črty tejto novely sú príspevok na presťahovanie za prácou a zmena spôsobu zamestnávania cudzincov na Slovensku. To tvorí jadro. Ak sa pozrieme na príspevok na presťahovanie za prácou, tak je to klasický príklad niečoho, čo nikdy v žiadnej krajine nebolo významným nástrojom mobility pracovnej sily. Čo neznamená, že to nemá existovať, môžu existovať aj príspevky a riešenia, ktoré sú pre malú skupinu a niekedy majú aj zmysel. Ja konkrétne v minulosti som aj tomuto príspevku sa venoval, takže ja nebudem hovoriť, že to je nezmysel, ale je to v najlepšom prípade takmer nulový alebo doplnkový nástroj. Ak novela, ktorá je najrozsiahlejšou novelou podmienok zamestnávania za tejto vlády, predkladajú ju poslanci, ale to už je na vás, obsahuje ako najväčšiu zmenu niečo takéto, tak sa musím pýtať, že či toto je naozaj ten koncept zmeny trhu práce a musím sa potom prestať diviť mnohým kolegom, či pani poslankyni Kiššovej, alebo aj ostatným poslancom, že kriticky poukazujú na toto, pretože to je naozaj tá vlajková loď vašej politiky. Niečo, čo by v najlepšom prípade malo byť skôr veľmi maličké a doplnkové, pretože ak by to bolo naozaj veľké, tak to má všetky tie negatívne dôsledky, na ktoré poukázala aj kolegyňa Kiššová vo svojom vystúpení skôr. To je však stále symbolika. Bohužiaľ, symbolika nešťastná, lebo ona umožňuje naozaj interpretovať politiku vlády ako politiku vysťahovávania a vyľudňovania regiónov Slovenska. To je niečo, čo je podľa mňa neobhájiteľné, aj keď dovolím si povedať, že skôr naozaj v rovine symbolickej v tomto zákone, pretože ten príspevok nikdy nebudú využívať tisíce a desaťtisíce ľudí. Budú ich využívať naozaj desiatky, možno pár stoviek. Čo je väčší problém a zásadnejší problém, je problém zamestnávania zahraničnej pracovnej sily a migrácie. A tam by som, pán kolega Petrák, vám vyčítal dve veci. Prvá vec je to, čo ste teraz v predchádzajúcom vstupe začali hovoriť, vlastne sa začali tváriť, že toto nie je, keď to poviem jazykom zjednodušeným, proimigračná novela, toto je protiimigračná novela. Nie je dobré nehovoriť pravdu. A vy nehovoríte pravdu, pretože skutočným zmyslom tejto novely je uľahčiť na západnom Slovensku zamestnávanie cudzincov, ktorí sú z krajín mimo Európskej únie, lebo tí, samozrejme, čo sú z krajín Európskej únie, nepotrebujú povolenia, takže tí sa môžu voľne zamestnať aj dneska. Skutočným zmyslom tohto je tam, kde je nízka nezamestnanosť, uľahčiť zamestnávanie cudzincov. Nemá podľa mňa význam tváriť sa, že to tak nie je, pretože vám to aj tak nikto neuverí a v skutočnosti len, keď niečo skrývate, vždy potvrdzujete tú druhú stranu mince. To znamená, že potom sa naozaj môžu vaši kritici, prípadne extrémisti pýtať, že čo zakrývate, čo tajíte, prečo klamete, prečo nehovoríte pravdu, aká je. A druhá vec, ktorú ale vyčítam, a to je vážnejšia, lebo zatiaľ je to otázka možno politickej rétoriky a taktiky, je, že vy to robíte bez toho, aby ste vy – už či vo vašom zákone, alebo vláda vo svojich opatreniach – robili niečo preto, aby takáto migrácia bola úspešná a pre Slovensko pozitívna. Inými slovami, ak vy navrhujete dneska zákon, ktorý hovorí, že na Slovensku, v západnej časti Slovenska bude jednoduchšie zamestnávať Srbov, Ukrajincov, Macedóncov, Bielorusov a ďalších, tak potom máte veľkú zodpovednosť naozaj zabezpečiť, že keď sem, lebo veľa už tých ľudí tu je, takže už niečo o tom vieme, aby to bolo čo najmenej problémové a pre krajinu čo najviac úspešné. A v tomto vaša vláda, by som povedal, že označiť ju za pštrosa, je uraziť pštrosa. Lebo vy nieže máte hlavu v piesku, vy máte v tom piesku celé telo ešte aj s chvostom. Tu máme situáciu, kde v konkrétnych oblastiach západného Slovenska už dochádza k výraznej koncentrácii migrujúcich cudzincov za prácou, vzbudzuje to tenzie, ktoré sú od praktického charakteru, dostupnosti bývania, služieb a mnoho ďalších vecí cez rôzne medzikultúrne tenzie a napätia, a vy s tým nerobíte vôbec nič. Ja si neviem predstaviť serióznu západoeurópsku vládu, ktorá by čelila takémuto ťahu na trh práce a dala by od toho ruky preč. Čo je to, čo vaša vláda reálne robí. Vy to hádžete na starostov, vy to hádžete na zamestnávateľov, nech si to oni vyriešia. Potom naozaj sme svedkami toho, keď politici, dokonca aj politici opoziční, hodnotoví, začínajú na tlačových konferenciách používať slovo „Srb“ pomaly ako nadávka alebo ako niečo, čoho by sme sa mali štítiť, a začínajú kapitalizovať na týchto obavách a týchto emóciách. Je vaša zodpovednosť, ak naozaj touto novelou ešte viac otvárate kohútik pre zamestnávanie neEÚľudí v okresoch s nízkou nezamestnanosťou, povedať, čo vy v tomto zákone alebo aj vláda mimo zákona ide robiť pre to, aby táto imigrácia bola pre Slovensko úspešná. My máme na Slovensku príklady, máme tu veľa ľudí zo Srbska, našich krajanov, ale takých krajanov, ktorí sú 200 rokov v Srbsku, Slováci. Mali sme počas balkánskych vojen utečencov z Chorvátska, z Bosny. Máme na Slovensku aj už nemálo Ukrajincov, často lekárov alebo aj iné profesie. V Čechách s tým majú skúsenosti. Vieme, že minimálne v prípadoch týchto kultúrne blízkych národov nie je integrácia až taký vážny problém, ak sa jej aspoň trochu seriózne venujeme. Ale vy sa jej nevenujete ani trochu seriózne a potom, keď začnú správy o konfliktoch, keď v mestách ako Nitra, okolo Trnavy začínajú byť tieto napätia úplne zbytočným zdrojom napätí medzi ľuďmi, tak vy nerobíte nič, ale prinesiete takýto zákon do Národnej rady! A ja musím povedať, že hoci by som za normálnych okolností zvažoval, či za neho nehlasovať, pretože naozaj niektoré veci chce riešiť technokraticky dobre, ako súčasť širšieho politického balíka vášho prístupu k tejto téme ja ho podporiť nemôžem. A pokiaľ táto vláda seriózne nevezme tú výzvu a pokiaľ sa trochu nezobudí, tak sa obávam, že ani nikto seriózny to nebude môcť urobiť. Ďakujem.