K. Sárközy, poslankyňa: (2007-09-04):
Sme v Národnej rade Slovenskej republiky. Neviem, či to malo ísť proti poslancom, alebo proti komu, ale ja tú repliku dokončím: Kto do teba kameňom, ty doňho chlebom. (Potlesk.) Dovoľte mi, aby som v mene poslaneckého klubu Strany maďarskej koalície vystúpila v rozprave k bodu návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vyslovenie nedôvery Viere Tomanovej, ministerke práce, sociálnych vecí a rodiny. Poslankyňou parlamentu som už tretie volebné obdobie a za tú dobu som už mohla zažiť niekoľko desiatok pokusov na odvolávanie ministrov. Môžem zodpovedne vyhlásiť, že som sa počas čoskoro už desaťročného pôsobenia v Národnej rade Slovenskej republiky s jasnejšími dôvodmi na odvolanie ministra, ako sú predložené tentoraz,  ešte nestretla. Argumenty sú také jednoznačné a evidentné ako málo kedy. Dokonca by snáď stačilo len trocha  sebareflexie a dnešná mimoriadna schôdza parlamentu by sa ani nemusela konať. Stačilo by, keby uvedená osoba, pani ministerka práce, sociálnych vecí a rodiny bola aspoň trochu sebakritická a pod ťarchou nespočetných dôkazov poukazujúcich na jej zlyhanie by zo svojho pôstu odstúpila sama. Keďže však žijeme na Slovensku, ilúzie o takomto čine pani ministerky v stave domácej politickej kultúry a predovšetkým súčasnej koalície nemám. Ako opozícii nám tak nezostáva nič iné, než sa za odvolanie neschopnej a evidentne nekompetentnej členky vlády pokúsiť jedinou možnou zákonnou cestou. Je to cesta pre niektorých možno zbytočná, avšak plne legitímna a zo spoločenského hľadiska má obrovský význam. Význam z toho hľadiska, že nám dáva možnosť tvárou tvár nastaviť zrkadlo pôsobeniu vedľa mňa sediacej pani ministerky. Som si istá, ale asi už ani tak veľmi nie po tom jej lišiackom úsmeve, že sa jej to nepočúva ľahko, dokonca jej ani nezávidím túto nepochybne zložitú situáciu. Môže si za to však len a len sama. Pre Stranu maďarskej koalície je v tejto chvíli najdôležitejšie poukázať na každého ministra, ktorý škodí svojim občanom a je morálne a odborne nespôsobilý. Týmto spôsobom chceme verejne upozorniť na odborné a morálne zlyhanie člena vlády a budeme to hovoriť hlasno a vždy, keď budeme mať taký pocit, že pochybia. A teraz k samotnej podstate, v čom  vidí poslanecký klub Strany maďarskej koalície, ako aj  osobne hlavné dôvody na vyslovenie nedôvery členke vlády Slovenskej republiky Viere Tomanovej, poverenej riadením Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky. V skratke sú to odborná neschopnosť, nekompetentnosť, morálne zlyhanie, rok plný škandálov a sfušovaných zákonov, jednoducho celkové nezvládnutie svojej funkcie. Keď sa na vymenované dôvody pozrieme bližšie, ukazuje sa, že Viera Tomanová, ministerka práce bola od začiatku zlým výmerom. Je totiž ako lavína, ktorá vytvára obrovskú snehovú guľu a stále na seba nabaľuje väčšie a väčšie kauzy. Vážené dámy, vážení páni, osobne som ešte v apríli v roku 2007 ako prvá z politikov naznačovala, že ministerka z odborného hľadiska totálne nezvláda svoj rezort, pretože nie je schopná čeliť zmysluplnej diskusii a kvalifikovaným pripomienkam. Pointou tohto stanoviska bola analýza rezortu práce o vplyve zavedenia druhého dôchodkového piliera na hospodárenie Sociálnej poisťovne. Spomenutá analýza zrejme len čisto náhodou bola načasovaná presne v záverečnej diskusii o Zákonníku práce, kde ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny po paľbe odborných pripomienok a kritík už začínala ťahať za kratší koniec. Samotná analýza bola úplne zbytočná a peniaze za ňu možno považovať za vyhodené. Neobsahovala totiž ani jedno vyslovene pozitívne opatrenie, ktoré by zlepšilo postavenie súčasných sporiteľov. Ba práve naopak, prevládali v nej negatívne návrhy, ktoré, ak by vláda bola prijala, nenávratne by nabúrali existujúci kapitalizačný systém a priniesli by zníženie dôchodkov. A tak, samozrejme, aj táto analýza, ako aj ostatné išli do zabudnutia. Po vyše desiatich mesiacoch pôsobenia ministerky práce vo svojom úrade tak v apríli 2007 bolo už načase otvoriť otázku jej nekompetentnosti. A to preto, aby sa to stihlo ešte predtým, než pani ministerka sa dokáže nezvratne zapísať do histórie Slovenska v tom najnegatívnejšom slova zmysle. Dnes sme svedkami toho, že naše obavy sa v tomto smere do bodky napĺňajú. Viera Tomanová však ani naďalej neleňošila a makala ďalej. Dokonca aj cez leto. Prišiel Zákonník práce, ktorý prvýkrát v histórii Slovenska bol na rokovanie predložený bez dohody sociálnych partnerov a výhrady k nemu mali aj koaliční partneri SMER-u. Pod paľbou kritiky a tlaku odbornej verejnosti sa našťastie podarilo prijať verziu, ktorá je len slabým odvarom toho, čo sa zo strany ministerstva práce v tejto oblasti pôvodne pripravovalo. Pani ministerka však celý čas tvrdila aj po prijatí tohto Zákonníka práce, že ministerstvo ani vláda v ničom neustúpili. Nemuseli ustupovať. Ja len pripomeniem včerajšiu reakciu lekárov a odborných komôr k tej pasáži, ktorá sa týka nadčasov zdravotníckych pracovníkov. Nemocnice majú po prijatí nového Zákonníka práce, ktorý nadobudol účinnosť 1. septembra obrovský problém, pretože nie sú lekári. Lekár študuje 6 rokov, potom musí spraviť ešte odbornú skúšku, takže nemožno ich zvesiť z háka. Sociálny dialóg však zostal nadlho poznačený a odvtedy je v rozvrate. Ministerstvo práce namiesto toho, aby v sociálnom dialógu pôsobilo ako integračný prvok, spájalo sa odborármi a nesnažilo sa dohodnúť so zamestnávateľmi. Pritom vieme, že o nové pracovné miesta na Slovensku sa starajú zamestnávatelia, a nie odborári. Neustále stavia zamestnancov proti zamestnávateľom, čo je podľa nášho názoru choré. Je totiž zlým signálom a považujeme to za fatálnu chybu, ak sa z úst premiéra a za tichého súhlasu ministerky práce hovorí, že, citujem pána premiéra: „Však v Národnej rade pri prerokovaní Zákonníka práce uvidíme, kto je za koho a kto za koho kope.“ Oni len za zamestnancov, pretože oni sú tí dobrí a tí ostatní, ktorí majú iní názor a zamestnávatelia, sú tí zlí. Dokonca je až tragikomické, ak sa ministerka práce za sociálnu demokraciu nevie so sociálnymi partnermi pri návrhu novely Zákonníka práce dohodnúť tak, ako sa s nimi dohodol pravicový minister v minulom volebnom období. Milé kolegyne a kolegovia, snáď najviac prepieranou a možno poslednou kvapkou v pohári bola kauza Privilégium. Strana maďarskej koalície bola prvou stranou, ktorá napriek dovolenkovej a uhorkovej sezóne od začiatku aktívne sledovala a komentovala celú záležitosť. Tento prípad, keď neziskovej organizácii Privilégium, kde predtým pani ministerka pôsobila, bola poskytnutá dotácia, hoci organizácia dlhovala Sociálnej poisťovni a zdravotným poisťovniam na odvodoch, ako aj daňovému úradu niekoľko miliónov korún, považuje Strana maďarskej koalície za neospravedlniteľný prešľap. Aj keď v tejto súvislosti bolo povedané už takmer všetko, otázky, ktoré položila Strana maďarskej koalície minulý mesiac pánovi premiérovi Robertovi Ficovi a ministerke práce Viere Tomanovej, sú stále aktuálne a zatiaľ zostali nezodpovedané. Takže ja ich zopakujem. Po prvé. Z akého dôvodu získala spoločnosť Privilégium najvyššiu dotáciu spomedzi všetkých žiadateľov, keď dlhovala nielen Sociálnej poisťovni, ale aj zdravotným poisťovniam a daňovému úradu. Po druhé. Ako je možné, že bývala metodička spoločnosti, hoci v životopise pani ministerka uvádzala, akože je manažérka, hoci o hospodárení Privilégia údajne nič nevedela, už ako poslankyňa Národnej rady novozvolená bola osobne obhajovať hospodárenie organizácie na miestnom zastupiteľstve v bratislavskej Vrakuni. Bolo to 24. júna 2006. Po tretie. Čím si vysvetľujete podozrenie z klientelizmu, že dotácia bola po niekoľkých pokusoch odklepnutá, tie žiadosti boli podané asi trikrát počas pôsobenia minulých vlád, až po jej nástupe na post ministerky. Po štvrté. Z akého dôvodu bola pozastavená exekúcia voči neziskovej organizácii Privilégium v júli 2007 novým vedením Sociálnej poisťovne, ktoré nominovala strana SMER. A po piate. O akých chudákoch sa vlastne hovorilo, pre ktorých bolo potrebné za sumu 1,5 milióna korún kúpiť 44 polohovateľných postelí, keď podľa dostupných informácií aj podľa vyjadrenia pani riaditeľky Privilégia, pani riaditeľky Mádlovej je evidentné, že Privilégium je pre solventných dôchodcov. Toto je tá hlásaná sociálna politika pre najchudobnejších a najzraniteľnejších? Pani ministerka má od svojho nástupu na základe zadaní od predsedu vlády riešiť hlavne dve základne témy. Bol to Zákonník práce a dôchodková reforma, aj tam hlavne druhý kapitalizačný pilier. Zo spoločenského hľadiska možno najvážnejším krokom, ktorý ohrozuje budúce dôchodky miliónov ľudí na Slovensku, je útok pani ministerky Viery Tomanovej na dôchodkovú reformu. Za všetko hovorí to, ako svoju odbornú kvalitu v tejto oblasti preukázalo tvrdenie, že, citujem pani ministerku, „v každom prípade si môžeme dovoliť povedať, keby sme nezaviedli druhý pilier, demografická krivka nie je žiadnou hrozbou“. Citát uzavretý. Novela dôchodkových zákonov, ktoré vláda prijala minulý týždeň, mimochodom dostala až 122 odborných pripomienok, čo je ďalším dôkazom o vysoko nekvalitnej práci ministerky. Svoje zásadné pripomienky, dokonca formulovali ich aj také inštitúcie ako Národná banka Slovenska či jednotlivé ministerstvá. Do tejto novely bolo schované aj zvýšenie správneho fondu Sociálnej poisťovne až o pätinu z 2,9 na 3,5 %. Začiatkom augusta vládou schválené zníženie správneho fondu pre zdravotné poisťovne zo 4 na 3 % ešte premiér Robert Fico obhajoval takto, citujem: „Tam je správny fond 3 % , z toho musia žiť. Ak má šetriť štát, musia šetriť aj ostatní.“ Citát uzavretý. Súčasne ale, ako som už spomenula, vláda schválila zvýšenie správneho fondu Sociálnej poisťovne z 2,9 na 3,5 %, čo jej pre vlastné potreby prinesie až miliardu navyše. Možno sa, ctené kolegyne a kolegovia, viacerí pýtate na logiku tohto kroku. Pýtam sa na to aj ja. Je len zhodou náhod, že generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne pán Ivan Bernátek, ktorého inštitúcia je v gescii ministerstva práce, má, aspoň podľa medializovaných správ, celkom blízky vzťah s dcérou ministerky práce Viery Tomanovej. A takisto je len náhoda, že matka toho istého pána Bernátka je poradkyňou ministerky práce Tomanovej. Mohla by som pokračovať. Tých dôvodov je skutočne neúrekom. Stačí si len spomenúť na útok proti dôchodcovským správcovským spoločnostiam, na zabudnutú valorizáciu detských prídavkov, nehospodárne využitie vládnej limuzíny na pracovnú cestu ministerky do Portugalska, úpravu kancelárie ministerky a riaditeľov sekcií proti odpočúvaniu. Nepremyslené plošné odvolávanie 40 šéfov úradov práce, ktorí sa chystajú žalovať štát, diskrimináciu vdov, vdovcov a sirôt pri vyplácaní vianočných prídavkov pre dôchodcov či chystanú zmenu v Európskom sociálnom fonde, ktorá by po novom už mala prispievať aj na činnosť odborov, hoci proti je napríklad aj ministerstvo hospodárstva na čele s nominantom SMER-u. Súhrn všetkých dôvodov je ale asi nekonečný. A teraz dovoľte reagovať na niektoré pasáže, ktoré nám predniesol pán podpredseda vlády Čaplovič na začiatku rokovania o tomto bode programu, a je to z dnešného mimoriadneho rokovania vlády, ktorá sa jednomyseľne postavila za pani ministerku, čo je samozrejmé a nájsť alebo pokúsiť sa nájsť odpoveď na niektoré otázky. „V súčasnosti,“ citujem z toho elaborátu, čo sme si vypočuli od pána podpredsedu a čo máme k dispozícii všetci na stoloch, „ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny pripravuje návrh zákona o sociálnych službách a návrh zákona o kompenzácii sociálnych dôsledkov ťažkého zdravotného postihnutia, ktoré si však vzhľadom na ich obsah, kompetencie a financovanie vyžadujú primeraný časový priestor na diskusiu odbornej laickej verejnosti.“ Práve včera pán Mamojka zo Združenia národnej rady občanov so zdravotným postihnutím sa dal počuť, že táto organizácia je proti tomu, aby sa prijatie tohto zákona alebo tejto novely zákona odsunulo na budúci rok, pretože títo ľudia na toto čakali. Chcela by som dostať odpoveď na túto otázku. Prečo sa to takto stalo? Práve ďalej citujem z tohto materiálu. „Práve ministerka Viera Tomanová prvýkrát v histórii Slovenskej republiky presadila využitie prostriedkov Európskeho sociálneho fondu na podporu sociálneho dialógu. Z týchto prostriedkov sa okrem iného vybuduje aj Centrum sociálneho dialógu, ktoré bude expertným zázemím pre sociálnych partnerov na tripartitné a bipartitné kolektívne vyjednávanie. Cieľom bude popri všeobecnej podpore kolektívneho vyjednávania vytvoriť a realizovať konsenzus pre dolaďovanie reforiem v oblasti zamestnanosti a trhu práce a urýchliť napĺňanie národného programu reforiem v oblasti zamestnanosti s ohľadom na makroekonomické súvislosti a podporu udržateľného hospodárskeho rastu. Pán minister hospodárstva, pán minister Jahnátek, už som to spomenula pred chvíľou, sa dal počuť, že s týmto vôbec nesúhlasí, pretože Európsky sociálny fond nie je pre odbory, ale pre všetkých zamestnancov, aj pre tých, ktorí nie sú združení v odboroch. Pani ministerka tieto otázky... (Hlasy z pléna.)