Kažimír, Peter, poslanec NR SR (2011-02-04):
Ďakujem, pán predseda. Dámy a páni, dobrý deň vám všetkým prajem. Ja vás naozaj dlho nebudem zdržovať, lebo nie je to nejaká moja prirodzená téma, o ktorej budem teraz hovoriť, ale mám aj na ňu názor. Dovolím si mať názor. A ja sa stále pokladám, aj keď tu už sedím medzi vami nejaký siedmy-ôsmy mesiac, za Benjamina (pozn.: vyslovené po anglicky), za Benjamína parlamentnej politiky a po tom, čo tu zažívam a pozorujem, Bohu prisahám, že možno som tu aj naposledy... (Smiech v sále.) Lebo viem si... (Smiech v sále a potlesk.) ... naozaj predstaviť aj okolnosti a spoločnosť a prostredie, v ktorom by som sa cítil lepšie. Ale to už je môj problém, ktorý si ja nejako vysporiadam v najbližšom období, ale tým vás naozaj nebudem zaťažovať. Tajná a verejná voľba, ja som zástanca tajnej voľby a ja som bol dosť šokovaný tým, keď som prvýkrát išiel do tej miestnosti vzadu, do toho kumbálku, ako tá tajná voľba prebieha, lebo to je podľa mňa šaškáreň a mali by sa to ľudia aj dozvedieť a oni sa to koniec koncom dozvedeli, zaslúžili ste sa o to aj vy, predstavitelia strany SaS. Pretože to je spôsob, ktorým sa naozaj dá znemožniť tento inštitút. Dovolím si povedať, že občania v parlamentných voľbách majú určite tajnejšiu voľbu ako poslanci v parlamente. Čiže ja by som sa na našom mieste skôr zaoberal tým, aby tá tajná voľba bola naozaj skutočná, aby poslanci vstupovali do volebnej miestnosti možno po jednom, keď to inak nejde, aj keď sme všetci dospelí, ale asi to inak nejde, aby ten lístok vhadzovali možno v nezalepenej a, nedajbože, aj v zalepenej obálke, aby vám do toho skrutátori nepozerali. To je podľa mňa problém, ktorý tu je, a všetci veľmi dobre vieme, že tu je, len sa tvárime teda, že radšej ten systém zmeníme ako celý. Ja si naozaj myslím, že v personálnych veciach by sa malo voliť tajne, a vnímam to ako svoje právo, ako právo poslanca, ktorý svoj mandát má naozaj vykonávať slobodne. A ja vám poviem ale iný príbeh na tému voľby verejné, ktorý som zažil na vlastnej koži, tuším v decembri 2009, pred niečo vyše rokom, keď sa volil sa guvernér Národnej banky, a ja som tu v ten deň s ním prežil ako štátny tajomník ministerstva financií. Bol som, absolvoval som s ním híring na rozpočtovom výbore. A tá situácia bola veľmi pikantná, pretože k docentovi pristupovali ľudia členovia terajšej koalície, ktorí ho niektorí poznali desiatky rokov, či už mu tykali, alebo vykali, tak sa mu vyznávali z toho, aký je to kvalitný kandidát, aký je skúsený, čo má všetko za sebou, no ale keďže sa blížia voľby a niekto z vedenia strany im zakázal podporiť koaličného kandidáta, vtedajšieho koaličného kandidáta, tak zaňho hlas nebudú môcť dať. Niektorí z tých hrdinov a farizejov občas sedávajú aj tam hore na tom hanbálku, ale s tým nech sa oni vysporiadajú, to vie aj ten človek, ktorý bol volený, aj tí, ktorí takéto vyznania produkovali. No a ten guvernér bol nakoniec zvolený iba hlasmi väčšiny, väčšiny koaličnej, dostal len tieto hlasy a v podstate ostatní ste sa teraz koaličníci zdržali. Aj toto je výsledok verejnej voľby, verejnej voľby pod tlakom, pod tlakom straníckych centrál s odôvodnením, napríklad jedno z odôvodnení týchto ľudí, prečo nevolili, bolo to: Viete, vieš, blížia sa voľby, budú sa zostavovať kandidátske listiny, nie je čas na hrdinstvo. Toto je tiež realita, dámy a páni, a toto proste hrozí, ak to zlomíte cez koleno a zlomíte to len z jedného a jedného dôvodu, ktorý tu bol stokrát spomenutý. Ďakujem. (Potlesk.)