M. Fedor, poslanec: (2008-09-17):
Nechcem kritizovať jednotlivé navrhované zmeny, pretože pre plnenie súčasných úloh Vojenskej polície je potrebné ich mať zákonne ošetrené, a preto ja ich aj podporím. Mám však niekoľko pripomienok, ktoré sú skôr príspevkom k diskusii o lepšom fungovaní Vojenskej polície ako útvaru, ktorý v budúcnosti môže plniť úlohy súvisiace s bezprostredným ohrozením života i majetku slovenských občanov. Verím, že takto budú tie pripomienky aj chápané. Podľa môjho názoru je existujúci zákon v súčasnej podobe aj s navrhovanými zmenami už prežitý. Organizácia, štruktúra aj úlohy Vojenskej polície neodzrkadľujú zmeny, ktoré v posledných rokoch nastali v ozbrojených silách. Ako príklad uvediem plnú profesionalizáciu, kladený dôraz na expedičný charakter ozbrojených síl, zahraničných misií a podobne. Dnes prerokúvaná novela len dopĺňa niektoré technicko-organizačné otázky a nereflektuje na zmienené hrozby a riziká. Myslím si preto, že je potrebné zamyslieť sa nad tým, do akej miery náš súčasný bezpečnostný systém reflektuje na zmeny v bezpečnostnom prostredí, či nenastal čas na zbavenie sa niektorých klišé z obdobia studenej vojny, týkajúcich sa  budovania jednotlivých typov bezpečnostných síl. Myslím tým sily vojenské, ako aj policajné, ktoré dnes  svojou štruktúrou, ale predovšetkým schopnosťami nezodpovedajú aktuálnym potrebám. Po skončení studenej vojny sa začali objavovať otázky, či potrebujeme naďalej klasické armády alebo ich bude potrebné nahradiť inými typmi ozbrojených bezpečnostných síl. Táto dilema zostáva vo svojej podstate podnes a týka sa celej strednej a východnej Európy. Dokázali sme čiastočne vyriešiť typy síl pre nasadenie mimo vlastného územia, a to spôsobom ľahkých expedičných síl. Zatiaľ sme sa však nedokázali úplne zbaviť syndrómu potreby tzv. ťažkých síl na vlastnú obranu s veľkou logistikou, starými systémami a finančnou náročnosťou, a to aj napriek tomu, že sme už štyri roky členmi euroatlantických bezpečnostných štruktúr. Navyše, posledné roky ukázali, že na vlastnom území sme najviac zraniteľní nevojenskými rizikami spojenými s prírodnými a priemyselnými katastrofami alebo organizovaným zločinom. Tieto riziká sa už objavili v deväťdesiatych rokoch minulého storočia. A mnohí vojenskí predstavitelia sa vtedy obávali, že neexistencia konkrétnej vonkajšej hrozby by mohla viesť k strate rešpektu ozbrojených síl vo verejnosti, že armáda bude označovaná jednoducho za požierača peňazí. Aj to viedlo k využívaniu ozbrojených síl na plnenie netradičných úloh, hoci na to príslušníci ozbrojených síl neboli vycvičení, resp. nasadenie bolo neadekvátne. Môžeme to nazvať asistenčnými úlohami. Plnenie týchto úloh však ukazuje, že na niektoré nové druhy ohrození nepostačujú len vojenské alebo len policajné schopnosti a vyžaduje si to typ síl s kombinovanými vojensko-policajnými schopnosťami. Jednou z možností, ako sa s týmto problém vyrovnať, je vybudovať sily alebo budovať sily, ktoré sú vo všeobecnosti nazývané paramilitaristické policajné sily alebo v zahraničí žandarmérie. Tento druh ozbrojených síl je schopný významne prispieť tak do spôsobilosti národnej obrany, ako aj do stabilizačných operácií a pri podpore civilných autorít, a tak vyplniť medzeru medzi použitím vojenskej sily a policajným vynucovaním práva. Zmena rizík a ohrozenia v závislosti na tom aj úloh, ktoré súvisia s bezpečnosťou, a je ich ťažké riešiť buď vojenskými, resp. len policajnými nástrojmi, posúva tento druh síl do popredia nielen na národnej, ale aj medzinárodnej úrovni. Potvrdilo sa to aj pri ich nasadení v Bosne a Hercegovine, v Kosove i Iraku. Podobné sily má v súčasnosti okolo 50 krajín na svete. Myslím si, že aj v našich podmienkach chýba takýto druh vojenských síl, čo potvrdilo nasadenie nepripravených a právomocami nevybavených vojenských jednotiek, napr. pri ochrane slovensko-ukrajinskej hranice, resp. pri potláčaní rabovačky na východnom Slovensku pred niekoľkými rokmi. Nemáme s takýmto druhom síl ani novodobú tradíciu, hoci v minulosti na území bývalého predvojnového Česko-Slovenska pôsobili zložením podobné jednotky. Uvedomujeme si potrebu vylepšiť fungovanie bezpečnostného aparátu na Slovensku. Vieme, že sa musia zjednocovať a integrovať niektoré úlohy ministerstva vnútra a ministerstva obrany. Nemôžeme viesť prísne deliacu čiaru medzi týmito rezortmi, ak chceme, aby najvážnejšie bezpečnostné riziká pre slovenských občanov boli včas eliminované. K tomu môže prispieť práve lepšia koordinácia, zjednocovanie úloh medzi jednotlivými zložkami bezpečnostného aparátu. Pracujeme na analýze, akým spôsobom tieto schopnosti dosiahnuť. Jedným z možných riešení je zmena poslania a postavenia Vojenskej polície. Budovanie takýchto, resp. podobných druhov bezpečnostných síl na vojenských i policajných silách, ktoré majú schopnosti reagovať na nové druhy rizík a ohrození, vyplní medzeru medzi použitím vojenských síl a vynucovaním práva. Malo by to byť zároveň prioritou do budúcnosti, prioritou, ktorá zabezpečí, že v budúcnosti bude bezpečnostný aparát schopný lepšie, efektívnejšie reagovať na bezprostredné ohrozenia slovenských občanov. Tak ako sa menia ohrozenia, riziká pre slovenských občanov, rovnako musí byť aj flexibilný bezpečnostný aparát. Nemôžeme ustrnúť, ale musíme hľadať čo najvhodnejšie poslanie pre jednotlivé zložky tohto bezpečnostného systému. Bude si to vyžadovať čas a investície. Sú to však investície do bezpečnosti našich občanov i celej Slovenskej republiky. Možným východiskom je začať budovať tieto sily práve na báze terajšej Vojenskej polície. Ďakujem za pozornosť.