Lipšic, Daniel, špeciálny prokurátor Úradu špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry SR (2022-12-07):
Ďakujem veľmi pekne. Ja som sa prihlásil do rozpravy preto, aby poslanci ešte mali možnosť reagovať aspoň vo faktickej poznámke, keďže pri záverečnom slove to už možné nie je. A chcel by som zareagovať na to, čo hovoril pán poslanec Šeliga, pán spravodajca. Mne neprináleží príliš komentovať skutočnosť, že prokurátori špeciálnej prokuratúry a vrátane mojej osoby sú bezprecedentne napádaní agresívnym spôsobom na rôznych tlačových konferenciách a potom, keď je možnosť buď na výbore, alebo v pléne sa prísť argumentačne konfrontovať, tak zrazu tie osoby, ktoré najviac útočia na Úrad špeciálnej prokuratúry, tu nie sú. Ja to nebudem nejako bližšie komentovať a chápem aj to, že nie každý má vlastnosti a danosti, ktoré sa týkajú nejakej elementárnej odvahy. Elementárnej odvahy prísť, argumentovať a nielen napádať agresívnym spôsobom v situácii, keď sa osoby, ktoré sú napádané, nemôžu brániť a nemôžu sa brániť, ako sme si vypočuli aj na jednej nahrávke, je to tak z povahy funkcií, ktoré vykonávame. My nie sme vo voľnej aréne, ale očakával by som, áno, že aspoň raz za rok, keď sa prednáša správa o činnosti, tak osoby politicky činné, ktoré nás takmer každý deň napádajú, prídu a budú minimálne schopné argumentačne diskutovať zoči-voči, ale zjavne som mal v tomto trošku naivnú, naivnú predstavu. V poriadku. Chcel by som sa vyjadriť k tomu, čo spomínal pán poslanec Šeliga, a to sú, to je novelizácia Trestného zákona, potom zas spomeniem aj Trestného poriadku. Musím povedať, že v tejto diskusii je to vec, samozrejme, suverénna Národnej rady, pokiaľ má záujem drasticky znižovať trestné sadzby za ekonomické trestné činy. Ale myslím si, že tá diskusia potrebná je. Tá prvá otázka, ktorá ma napadá, je, že prečo teraz. Trestné sadzby v Trestnom zákone vrátane ekonomickej trestnej činnosti sú účinné sedemnásť rokov. Sedemnásť rokov. V tomto parlamente nikdy nebol návrh na znižovanie trestných sadzieb za ekonomické trestné činy, teda však ani za iné, ale ani za ekonomické. Kvôli čomu to prichádza teraz? Moja odpoveď nemusí byť správna, ale vás prosím, aby ste zvážili, či tomu tak nie je, je tá, že v minulosti vplyvné osoby z verejného života, z podnikateľskej sféry nikdy nestáli pred súdom za ekonomické trestné činy, pretože taká bola práca elitných zložiek polície, ale aj prokuratúry, že sa nikdy tieto osoby, aj keď boli podozrivé z trestnej činnosti, pred súd nedostali. A preto nebolo vôbec potrebné riešiť trestné sadzby, nebolo to vôbec potrebné. Pretože pred súdom stáli len osoby aj za ekonomické trestné činy, ktoré neboli nejako vplyvné, nemali vo verejnom živote alebo v biznise výtlak, neboli to známi oligarchovia. Teraz je situácia iná. Teraz tieto osoby buď stoja pred súdom a hrozia im vysoké tresty odňatia slobody až do dvadsať rokov, alebo sú v štádiu podozrenia, obvinenia, teda v tom prípravnom predsúdnom konaní. Tvrdia, že sú nevinní, ale pokiaľ sú nevinní, tak by sa nemuseli až tak o trestné sadzby zaujímať, tak ich súd oslobodí. Lenže problém je, že napriek rôznym tlačovým konferenciám, vyhláseniam, všelijakým flipchartom pred súdom a podobným aktivitám, tá dôkazná situácia je pomerne silná. A preto je potrebné zatiahnuť ručnú brzdu a v prípade, ak budú uznaní za vinných, aby aspoň skončili na slobode, aby skončili s peňažným trestom alebo s podmienečným trestom odňatia slobody. Novela Trestného zákona, ktorá, ktorá ako pracovná bola predložená, počítala s tým, že akýkoľvek ekonomický trestný čin v rozsahu desiatok miliónov eur, to sa týka aj kauzy Mýtnik, kauzy Dobytkár, by bolo možné uložiť podmienečný trest odňatia slobody. Ten návrh počítal s tým, že by sa bolo možné vykúpiť z trestu odňatia slobody, že by bohatí ľudia zaplatili náhradný peňažný trest a mohli by sa vykúpiť. To nie je moja predstava spravodlivosti ani rovnosti pred zákonom. A ja vnímam, veľa sa hovorí o právnom štáte, veľa sa hovorí o zákonnosti, niekedy je to taká trošku skôr floskula, ale prosím. Ale ak je nejaký kľúčový determinujúci princíp právneho štátu, tak to je princíp rovnosti pred zákonom. Inými slovami, že každý, akokoľvek vplyvný, bohatý s akýmikoľvek médiami, majetkami, vplyvom na politiku, pokiaľ poruší zákon, musí niesť svoj diel aj trestnoprávnej zodpovednosti. A preto si myslím, že, že nie je náhodné, že teraz sa zintenzívnili snahy o novelu Trestného zákona. Opakujem, snahy, ktoré neboli sedemnásť rokov. Sedemnásť rokov. Vie mi niekto vysvetliť, aký iný dôvod tohoto, tej legislatívnej smršti je ako ten, že prebiehajú hlavné pojednávania a prebieha vyšetrovanie vplyvných osôb z verejného života a z podnikateľskej sféry? Že stoja pred súdom mnohí oligarchovia, ktorí mali pocit, a rešpektujem prezumpciu neviny, doposiaľ, že sa nič nemôže stať. Ten pocit stratili. Dnes už nemajú vplyv ani na políciu, na Národnú kriminálnu agentúru, nikto tam nedosadzuje svojich ľudí, ani na špeciálnu prokuratúru, ani na Špecializovaný trestný súd, ani na najvyšší súd. Rovnako sa pýtal pán poslanec Šeliga na novelizáciu Trestného poriadku, ktorá je v parlamente, ktorú, myslím, predložil pán poslanec Taraba. A je tam jedno také naozaj drobné ustanovenie a ja sa znovu opýtam, či to je náhoda. Je tam drobné ustanovenie, ktoré sa týka toho, že postup prokurátora Generálnej prokuratúry, to sú aj prokurátori špeciálnej prokuratúry, bude preskúmavať generálny prokurátor. Paragraf 210 ods. 2. Ja vám k tomu niečo poviem a pozrite si, kedy bol návrh novely Trestného poriadku pána poslanca Tarabu predložený a dajte si otázku, či tá chronológia časová je len náhodná. Vo veci, budem hovoriť celé mená rešpektujúc prezumpciu neviny, poviem procesné postavenie. Vo veci obvineného Ing. Miroslava Výboha po podaní obžaloby Generálna prokuratúra zaslala na súd svoje stanovisko, podľa ktorého nemala byť podaná obžaloba, pretože nebolo rozhodnuté o jeho podnete podľa § 363 Trestného poriadku. Dám bokom, či je správne, aby keď špeciálna prokuratúra podá obžalobu, Generálna prokuratúra napísala na súd, že obžaloba byť podaná nemala. To ja považujem za pomerne, pomerne závažnú vec. A nie je to len prípad obvineného Výboha. Sú to viaceré ďalšie citlivé prípady. Ja som namietal následne túto vec na Generálnej prokuratúre, pretože som mal za to, a tam sme sa nakoniec zhodli, preto asi bola potrebná novela Trestného poriadku. Namietal som, že predsa prokurátorka Generálnej prokuratúry nie je nadriadená prokurátorovi špeciálnej prokuratúry a nemôže preskúmavať jeho postup a dať na súd podanie, že pochybil a nemal podať obžalobu. To asi nie. Odpísal mi v zastúpení pána generálneho prokurátora pán prvý námestník, že postup prokurátorky, je tu uvedené jej meno, tie dve mená sa opakujú v každej jednej citlivej veci, v každej jednej citlivej veci rozhodujú dve prokurátorky Generálnej prokuratúry, dve prokurátorky, niekto iný. Teda pripravujú podklady, aby som bol presný. A pán námestník mi napísal, že ten postup nebol preskúmaním postupu správnosti, zákonnosti prokurátora ÚŠP, nakoľko nie je tomuto prokurátorovi nadriadenou prokurátorkou, ale len konštatovaním procesného postupu a tak ďalej. No nebol len konštatovaním procesného postupu, pretože ja mám podanie zaslané na Špecializovaný trestný súd vo veci Výboh. Moja námietka voči tomuto konaniu Generálnej prokuratúry bola zaslaná 5. 9. 2022. Pozrite si, kedy poslanec Taraba podáva návrh novely Trestného poriadku. A ja sa znovu pýtam, či to je tiež náhoda. Mohol by som sa pýtať, kde ten návrh novely vznikol. To sú pre mňa, to sú pre mňa varovné signály a môžme veriť v rôzne náhody, ale keď tých náhod je príliš veľa za sebou, tak je malá pravdepodobnosť, že ide iba o náhody. Vyjadrím sa rovnako, lebo sa ma na to pán poslanec Šeliga pýtal, k ustanoveniu alebo právnej úprave § 363 Trestného poriadku. Ja som už opakovane povedal, že považujem otázku § 363 za otázku nie právnu, ale politickú. Fascinuje ma, že na jednej strane ideme drasticky znižovať trestné sadzby pri ekonomických trestných činoch poukazom na nemeckú alebo európsku, iných štátov právnu úpravu. No, bolo by treba si pozrieť aplikačnú prax týchto krajín, ako sa tam trestné sadzby využívajú, či je možné v prípade o vine a treste alebo vyhlásenia viny ísť pod spodnú hranicu a tak ďalej a tak ďalej. Čiže len samotné trestné sadzby podstatné, nie sú tie najpodstatnejšie. Ale ideme teda aj iné inštitúty, procesné inštitúty podrobiť štandardizácii s európskymi krajinami? Ideme deformalizovať prípravné konanie, aby sme nemuseli formálne vznášať obvinenia, ideme obmedziť účasť obhajcov na úkonoch prípravného konania? Ideme limitovať mimoriadne opravné prostriedky v prípravnom konaní vrátane § 363? Lebo v žiadnej krajine Európskej únie takýto inštitút neexistuje, takže si vyberáme z Nemecka len časť trestného práva a v inom sa inšpirujeme inými krajinami? Problém ale je, samozrejme, že hlbší. Problém je ten, že, a spomeniem teda aj príklady, aby sme naozaj hovorili konkrétne. Problém je, a hovoril som to už na rokovaní, myslím, ústavnoprávneho výboru, že právne názory Generálnej prokuratúry v rozhodnutiach podľa § 363 Trestného poriadku sú odlišné. Na rovnaký procesný postup, na rovnaký procesný postup. Poviem to na dvoch príkladoch. Jeden je príklad, kedy bolo zrušené uznesenie o začatí trestného stíhania vo veci tzv. antitímu. Ono podľa mňa, už som o tom hovoril, je sporné, či vôbec je možné použiť § 363 v štádiu pred vznesením obvinenia, keď Trestný poriadok hovorí, že je to možné urobiť len v prospech alebo v neprospech obvineného, a keď ten obvinený proste nie je a preto ani doposiaľ nikdy nebolo zrušené za dlhé roky uznesenie o začatí trestného stíhania vo veci. Ale dobre. A tam bolo vytknuté, že, a teraz budem trošku tak technicky, tak, prosím, ma ospravedlňte. Tam bolo vytknuté aj mne ako dozorujúcemu prokurátorovi, že som vydal opatrenie podľa § 230 ods. 2 písm. i) Trestného poriadku, že vec opatrením odnímem inšpekcii a dám inej súčasti Policajného zboru, že som ho vydal až v deň začatia trestného stíhania vo veci a mal som ho vydať pred tým napriek tomu, že podozrivé osoby boli aj príslušníci PZ, aj civilné osoby. To mi bolo vytknuté, že to je zlý procesný postup. Vo veci ´agentúra´ upovedomením z 27. 7. 2022 Generálna prokuratúra píše: V čase začatia trestného stíhania vo veci bolo orgánom činným v trestnom konaní známe, že podozriví zo spáchania inkriminovaných trestných činov sú nielen civilné osoby, ale aj konkrétni príslušníci Policajného zboru, respektíve Kriminálneho úradu finančnej správy. Na druhej strane, z inkriminovaných skutkov, pre ktoré bolo uznesením vyšetrovateľky PZ začaté trestné stíhanie vo veci, boli dôvodne podozrivé civilné osoby, teda osoby nepatriace do pôsobnosti Úradu inšpekčnej služby, pričom trestnú činnosť uvedených civilných osôb nebolo možné oddeliť od trestnej činnosti príslušníkov ozbrojených bezpečnostných zborov, a to tak vo vzťahu k zločinu podľa § 296 Trestného zákona, ako aj vo vzťahu ku korupčným trestným činom, keďže išlo o tzv. zrkadlové trestné činy spočívajúce v poskytovaní úplatkov príslušníkom ozbrojených bezpečnostných zborov zo strany civilných osôb. Z uvedeného dôvodu nie je možné uznesenie vyšetrovateľky PZ o začatí trestného stíhania vo veci považovať za nezákonné, pretože vo vzťahu k civilným osobám, ktoré sa podieľali na páchaní inkriminovaných skutkov, bola príslušná konať. Ste sa si už stratili. A tým chcem povedať, že bola to rovnaká situácia, kde vo veci ´antitímu´ povedala Generálna prokuratúra, opatrenie podľa § 205 Trestného poriadku je nutné vydať pred začatím trestného stíhania, a tuná stačilo trestné stíhanie viesť, začať a až pred vznesením obvinenia sa vydávalo tzv. íčkové opatrenie. No a to je problém. To je problém, ak aplikujeme alebo máme iný právny názor na úplne identickú procesnú situáciu. Problém bol aj v jednom medializovanom prípade tiež, kedy nám bolo vytnuté, bolo to pred viac ako rokom a to bola kľúčová, kľúčový dôvod zrušenia. Predpokladám, že sme vypočúvali v štádiu po začatí trestného stíhania vo veci osoby podozrivé, materiálne podozrivé v procesnom postavení svedkov bez toho, aby mal dočasne odložené vznesenie obvinenia podľa § 205 Trestného poriadku. Išlo o spolupracujúce osoby. A tento postup Generálna prokuratúra povedala, že je nezákonný. V ďalších rozhodnutiach jej teda tento názor vytkol aj Najvyšší súd, ale zjavne sa ho nedrží už ani Generálna prokuratúra. Možno budem trošku tiež dlhšie citovať. Je to rozhodnutie, ktoré sa netýka ÚŠP. 29. júla 2022 v konaní podľa § 363 Trestného poriadku, kde Generálna prokuratúra, nechcem to celé čítať, veľmi jednoznačne argumentuje, prečo tento procesný postup je správny, prečo nie je možné vypočúvať materiálne podozrivých v štádiu pred vznesením obvinenia v inom procesnom postavení ako v procesnom postavení svedkov. Je tu veľmi siahodlhá, siahodlhá, asi na dva odseky argumentácia, ktorá absolútne neguje to, čo bolo pred rokom v jednej medializovanej kauze uvedené. Čiže čo mňa vyrušuje je, že v konaní podľa tohto paragrafu je tých vecí viac. V tých akoby necitlivých veciach, ktoré nie sú medializované, je rovnaký procesný postup aprobovaný a v iných veciach, ktoré sú citlivé, kde sú vplyvné osoby, tak tento postup aprobovaný nie je. A to je podľa mňa pre právny štát problém. A hovoril som aj na výbore ústavnoprávnom, že si rád k tomu sadnem kedykoľvek. Povedzme si argumenty, ja budem rád počúvať argumenty. Prečo rovnaký procesný postup v jednej veci je v poriadku a v inej veci v poriadku nie je. Môžem sa, samozrejme, aj ja mýliť, ale nemyslím si, že je o diskusiu nejaký záujem. Už som spomenul pomerne osobitnú prax Generálnej prokuratúry, ktorá zasiela na súdy po podaní obžaloby svoje vyjadrenia. Nepovažujem to za správne, pretože mám za to, pán poslanec, však sa prihláste, alebo, mám za to, že prokuratúra by mala byť jeden tím a obhajoba, samozrejme, je iný tím. Nie totožný s prokuratúrou. Takže keďže som sľúbil, že nebudem dlho hovoriť a dúfam, že som reagoval na všetky pripomienky alebo teda otázky pána poslanca Šeligu, znovu poviem, čo som povedal v stručnom úvodnom slove, že sa chcem poďakovať mojim kolegom, ale aj vyšetrovateľom a operatívnym pracovníkom Národnej kriminálnej agentúry za vytrvalosť a odvahu, kedy v dobe, kedy sú škandalizovaní, kedy je im vyhrážané, konajú tak ako celý život, keď odhaľovali, odkrývali a stíhali hrubokrké zločinecké skupiny. Keď konajú tak, že vďaka ich dlhoročnej práci je Slovensko bezpečnejšou krajinou pre život. A poviem takú možno len osobnú skúsenosť. Mali sme jedno stretnutie s vyšetrovateľmi v lete, s pracovnou skupinou Očistec a potom sme tak sedeli a sa bavili večer aj o ich motivácii, prečo to robia. Vieme prečo, motiváciu poznáme iných osôb, prečo niečo robia. Čo tu robia oni? A veľa z nich mi povedalo, že neviem, ako to dopadne, ale majú deti a chcú, aby ich deti vyrástli v spravodlivejšej spoločnosti. To sa možno niekomu, kto je nad vecou a pomerne cynický, zdá byť trošku naivné. Ale to nie je naivné. A preto vždy sa budem snažiť týchto vyšetrovateľov, operatívcov, prokurátorov zastávať, obhajovať, poznám ich. Poznám ich prácu za tie dva roky. Pre mňa za tie dva roky to bol, spolupracovať s týmito kolegami a vyšetrovateľmi to bol z hľadiska odborného aj ľudského, to bolo pre mňa veľmi obohacujúce a je to dobrý boj, pokiaľ budeme môcť, budeme v ňom pokračovať. Ďakujem veľmi pekne.