Poliačik, Martin, poslanec NR SR (2014-05-30):
Ďakujem pekne. Nechcel som reagovať vo faktickej poznámke, lebo asi by sa mi to do dvoch minút nezmestilo. A ja som dneska ani nechcel vystupovať, som myslel, že dneska akože bude ten blok o justícii a že k tej, tomu bloku o rodine sa dostaneme až, až niekedy na začiatku, na začiatku budúceho týždňa, ale pán Brocka ma teda vypudil zo sedačky, ako on zvykne. Ja si myslím, že úplne, úplne zásadné nedorozumenie je v tom rovnítku, že manželstvo sa rovná rodina, lebo to rovnítko neplatí. Manželstvo nerovná sa rodina. Manželstvo je manželstvo a rodina je rodina. 35 % detí na Slovensku sa rodí mimo manželstva v rodinách. Sú ľudia, ktorí vychovávajú deti v iných typoch zväzkov v rodinách, ktoré nie sú manželstvom. A ja som všetkými desiatimi za to, aby sa v maximálnej možnej miere hľadal najlepší priestor pre výchovu detí, všetkých detí, a aby sa podporovali rodiny, všetky rodiny. Ale toto nie je smer, ktorý by to dokázal. Toto nie je, toto nie je ten spôsob. Pán Brocka zrejme, zrejme si nevšimol, že aj v definícii registrovaných partnerstiev je priestor pre heterosexuálne páry, niekoľkokrát sme to tu už povedali, že ak chceme myslieť napríklad na nezosobášené páry, tak potom registrované partnerstvá pre všetky nezosobášené páry, bez ohľadu na to, či sú homo-, hetero-, by tiež upevnili a zlepšili legislatívnu ochranu detí, ktoré v týchto pároch žijú. Ak by sme v registrovaných partnerstvách pre heteropáry takisto zaviedli do zákona povinnú vyživovaciu povinnosť, možnosť nevypovedať v neprospech partnera, možnosť oboznámiť sa s lekárskymi záznamami v prípade úrazu a tak ďalej, všetkých tých 21 zmien, ktoré sme tu mali naposledy v rámci zákona, ktorý som predkladal spolu s kolegami Drobom a Nicholsonovou, tým by sa zvýšila právna ochrana všetkých detí. Koniec koncov v tej istej časti ústavy, kam ideme teraz dávať tieto vety, sa o tri alebo o dva odseky nižšie píše, práva detí sú rovnaké bez ohľadu na to, či sa narodia v manželstve, alebo nie. To parafrázujem, ale, ale zhruba toto znenie, znenie tam máme. Ale, ale, ale uzákonením manželstva ako výsostnej nejakej nad-, ako nejakého nadinštitútu, ideme práve voči tej vete, ktorá je len o pár riadkov v ústave nižšie. Pán Brocka sa čertí, že keď nazve slušne žijúcich ľudí, ktorí sa nevzali, že žijú nadivoko, takže to beriem ako urážku. Ale, nehnevajte sa, mnoho mojich priateľov nie sú zosobášené páry, vychovávajú deti, platia dane, ale mne keby niekto povedal ešte pred svadbou, že s mojou Hankou žijem nadivoko, tak si koleduje o jednu facku. Jaké nadivoko? Aké divoko? Čo je divoké na tom, že zdieľam spoločnú domácnosť s človekom, ktorého milujem?! Kde je tam divočina? Kde ja potrebujem papier od štátu alebo od cirkvi na to, aby som sa oddivočnel? Kde to sme? Krása základu rodiny je predseda v láske a v tom, čo zdieľajú tí ľudia medzi sebou, nie v tom, že či majú nejaký inštitucionálny papier. Rodina sa definuje znútra, nie zvonku. Ak by papier od štátu alebo cirkvi naozaj oddivočil všetkých tých, ktorí, ktorí doňho vstupujú, tak, preboha, prečo by sme tu teraz riešili každú piatu týranú ženu v domácnosti? Prečo by sme tu riešili, že máme zhruba 30 % detí, ktoré sú týrané na Slovensku, 7 % sexuálne zneužívaných? To sú deti, ktoré sú týrané a zneužívané v domácnostiach, ktoré sú založené na manželských zväzkoch. To je divočina, Štefan, to je divočina, pán Brocka. To je zverstvo. A nie to, či niekto má papier, alebo nemá. Pán podpredseda parlamentu Figeľ hovoril, že zavádzame jednoduché pravidlá pre jednoduchých ľudí. Čo je veľmi smutným vyjadrením vlastne, že čo sa tu deje. Áno. Nie sme schopní domýšľať do konca, nie sme schopní vidieť komplexnosť situácie, nie sme schopní vidieť marginálie, kraje, sme schopní vidieť len ten stred, len tú väčšinu, len tých, ktorých akože chceme považovať za normál. Ale normál, norma nemusí byť nutne odvodená od väčšiny. Norma môže byť niekedy založená na hodnote, princípe alebo možno aj trošku zložitejšej filozofii, než akú je schopný pochopiť radový, to je jedno, kto. Manželstvá majú všetky spoločenstvá, povedal pán podpredseda parlamentu, ale už nedopovedal tú druhú vec, že manželstvá vo Veľkej Británii, manželstvá vo Francúzsku už dnes sú otvorené pre páry rovnakého pohlavia. A ak teda manželstvá majú všetky spoločnosti, tak už by sme s nimi mali rátať ako výčte týchto, vo výčte týchto manželstiev, a teda sa s nimi nejako vyrovnávať nie tak, že ich iba spomenieme, ale že budeme hovoriť o tom, ako napríklad týmto spoločnostiam uškodili. A ja už som to tu hovoril. Rozvodovosť neklesla, pôrodnosť nestúpla. Legislatíva ohľadom uznania, legislatívneho uznania párov rovnakého pohlavia nijakým spôsobom neovplyvňuje to, či sa budú ľudia viacej rozvádzať, a ak sa budú viacej rozvádzať, tak možno iba preto, že bude viacej rozvodov aj medzi tými novými typmi manželstiev, a neovplyvní to, či sa bude rodiť viacej detí. To, či sa rodí viacej detí, oveľa viacej dokáže podporiť prorodinná politika štátu, ale to, čo teraz píšeme do ústavy, nemá s prorodinnou politikou vôbec nič. Pán podpredseda parlamentu hovoril, že je to civilizačná hodnotová a kultúrna otázka. A ja s ním úplne súhlasím. My na čiare medzi Západom a Byzanciou si teraz volíme svoje zaradenie. A kým integračný proces, vďaka ktorému sme sa zaradili do NATO, zaradili sme sa do Európskej únie, nás radil skôr k tomu západnému svetu, dedičstvu skôr Ríma a kresťanskej tradície, berme to tak, ale tej západnej, tak tento krok, ktorý robíme teraz, nás radí k Byzancii, k putinovskému mysleniu, ktoré teraz reprezentuje on. A je otázka, či je to smer, ktorým chceme ísť. Štefan hovorí, že určite by sme mali ísť putinovským smerom. Nechám na ňom, nech to vysvetlí. Dúfam, že ak sú tu ešte dneska nejakí novinári, tak sa ho na to prídu opýtať. Ja obšírnejšie k celej veci vystúpim ešte v utorok aj s pozmeňujúcim návrhom, ktorý v tejto veci chcem podať, ak sa mi podarí vyzbierať naň 15 podpisov. Teraz som chcel naozaj zareagovať len na pána Brocku, a nerobím to kvôli nemu, on už je stratený. To nielenže, nielenže, ako ja sa, ja sa, ja sa s pánom Brockom naozaj stretávam, stretávam dlhé, dlhé roky. Keď prebiehal súboj študentov filozofie na Trnavskej univerzite, viem, že to bol práve pán Brocka, ktorý politicky zasahoval do diania na akademickej pôde. Keď som komunikoval s protestujúcimi študentmi, ktorí obsadili univerzitu kvôli tomu, že sa im zasahuje do slobody výberu svojho vlastného vzdelania, už vtedy sme sa stretli prvýkrát, on o tom nevedel. A stretávame sa odvtedy pravidelne a ja viem, že uňho nie je priestor na diskusiu, je to demagóg par excellence a som nerád, že tu nesedí, rád by som mu to povedal do očí, to, čo tu hovorím, hovorím pre všetkých tých, ktorí túto diskusiu počúvajú. S ním nespravím nič. Jeho generácia pre dobro našej spoločnosti už len zo Slovenska musí odísť. Ja hovorím v prospech tej ďalšej. Ďakujem.