Žiga, Peter, minister životného prostredia SR (2013-11-28):
Ďakujem pekne. Pani predsedajúca, dovolil by som si tak v záverečnej reči zhrnúť pripomienky aj vystúpenia jednotlivých pánov poslancov, ktorí tu vystupovali. A musím skonštatovať, že vystupovali tu slušní ľudia a vystupoval tu jeden neslušný človek. A ja mám zvykom si robiť poznámky ku vystúpeniam jednotlivých poslancov a potom aj s nimi viesť či už odbornú alebo politickú debatu. A môže byť aj sporná tá debata, ale v tomto prípade, keď som hovoril o tom neslušnom človeku, som si ani poznámky nerobil, pretože ani na neho nebudem reagovať. Pán profesor Huba, veľmi si vážim aj vaše vystúpenie a pozorne počúvam aj, čo hovoríte. A k vášmu vystúpeniu poviem asi toľko, že to je presne o tom, o čom tu hovorím celý čas a o čom sme hovorili aj na výbore a o čom sa vedú dlhé debaty medzi ochranármi, lesníkmi a ZMOS-om a všetkými možnými zainteresovanými stranami. A to je presne tá miera, kto chce ako chrániť prírodu. A hovoril som to aj pri prvom čítaní a poviem to aj teraz, už len na takomto malom priestore, ako je tu v rámci v zásade jedného poslaneckého klubu, sú rôzne názory a rôzne pohľady na to, či rúbať stromy alebo nerúbať stromy a keď ich rúbať, či to má byť do tých 80 centimetrov alebo ešte viac a podobne. Čiže presne o tom je tá ochrana prírody. To je silne emocionálna záležitosť. To nie je pragmatická záležitosť. A preto my ako ministerstvo, čo by aj predkladateľ tohto zákona, čo by aj správca ochrany životného prostredia, musíme hľadať ten konsenzus a ten kompromis aj medzi, by som povedal, fatálnymi ochranármi, aj medzi tou druhou stranou extrémnou. Takže nie celkom dobre som, pán predseda Huba, to pochopil z vášho vystúpenia, lebo boli ste tam v takých troch polohách. Najprv ste fandili tomuto zákonu, potom ste dávali k nemu pozmeňujúci návrh a potom ste navrhovali, aby sme ho stiahli z rokovania. Tak nie celkom som pochopil, že do ktorej línie chcete ísť v rámci toho, ale zároveň chcem povedať, že ten zákon prebehol, a to ste vyčítali tomuto zákonu, a neviem, či v tom ste boli jediný alebo to bol ešte aj pán kolega Mičovský, že neprešiel verejným pripomienkovaním a že neboli zapracované pripomienky verejnosti. Chcem povedať, že prešiel verejným pripomienkovaním, nie jedným, ale viacerými. Dokonca prešiel aj niekoľkými hromadnými pripomienkami. A boli aj verejné zhromaždenia k tomuto zákonu. A dokonca potom aj vyhodnotenie týchto verejných pripomienok bolo urobené u nás na ministerstve aj so zástupcami tretieho sektora a so zástupcami verejnosti, čo ale neznamená, že všetky pripomienky, ktoré vzniesla verejnosť, či už tretí sektor, odborná verejnosť alebo akákoľvek verejnosť, musia byť zapracované do tohto zákona. A keby boli zapracované, asi by tu dnes nebol tento zákon na prerokúvanie, lebo by neprešiel ešte vládou. A pán kolega Mičovský veľmi správne povedal, že tu bola tá ambícia dvoch rezortov, aby išli zákon o lesoch a zákon o ochrane prírody synchrónne, tie tenzné plochy, tie, kde sa proste stretávame, či už lesníci, či už ochranári. A máme tam nie celkom jasne vydiskutovanú tú plochu, ktorá preklápa ten zákon ešte do ochrany a potom už do tej lesníckej podoby. Práve preto sme sa rozhodli, že to pôjde jeden po druhom. A práve preto boli aj vo vláde v tom istom čase. A myslím si, že bolo urobené maximum, čo sa dalo urobiť, pretože aj vo vašom návrhu napríklad, ktorým vy navrhujete ten pozmeňujúci návrh, ktorý ste teraz dali, že by tie lesy v piatom stupni ochrany prešli do správy pod ministerstvo životného prostredia, myslím, tam už narážame na kompetenčný zákon, ktorý ste síce vyriešili. Ale narazil by na veľkú nevôľu lesníkov a ministerstva pôdohospodárstva. Čiže ja do tohto voluntarizmu nepôjdem a nepodporím váš pozmeňujúci návrh, pretože jediné riešenie, a možnože to bude mať nová vláda, ktorá tu vznikne v roku 2016, bude to, že sa zmení kompetenčný zákon a ochrana prírody a správa lesov ako takých budú v rámci jedného rezortu, budú mať jedného pána a nedôjde ku takým tým stavovským vojnám. Hoci s pánom ministrom Jahnátkom máme veľké pochopenie pre seba, napriek tomu sme nedospeli ku absolútnemu kompromisu a nedospeli sme k absolútnemu súladu. To je konštatovanie veci ako takej. Takže hovorím, že bolo urobené maximum, čo sa dalo urobiť. A myslím si, že to maximum je zohľadnené v zákone o ochrane prírody, ktorý máte teraz v druhom čítaní. A teraz o ňom vedieme rozpravu. Boli tam spomínané, a to viacerými pánmi poslancami, tá forma kompenzácií, resp. spôsoby náhrad, zámena pozemkov, nájmy a tie ďalšie podoby toho, akým spôsobom sa chceme vysporadúvať so súkromnými vlastníkmi alebo vlastníkmi, ktorí majú v chránených územiach pozemky, a doteraz tá prax bola taká, že sa platila týmto súkromným vlastníkom len ujma za nemožnosť hospodársky obhospodarovať svoje lesy. Tak my do zákona sme nedali len alternatívu zámeny pozemkov. My sme dali do zákona aj iné alternatívy, napríklad nájmu alebo samotného spravovania tým vlastníkom tohto lesa. A zámena pozemkov je jedna z foriem. Ale musím vám aj, pán kolega Mičovský, povedať, že vy ste tam naznačovali, že nemali by to byť pozemky, ktoré budú niekde stáť alebo nebudú stáť. Ja tam vidím dosť veľký problém, hoci sme to dali do toho zákona, že štátne lesy ako také nebudú ochotné dať k dispozícii tieto pozemky, práve preto, že sú pod iným rezortom, a práve preto, že na ich hospodársky obhospodarujú tie lesy a majú z nich ekonomický výnos. A keď vymenia tie lesy za chránené, teda za piaty stupeň ochrany, tak už ich nebudú môcť hospodársky obhospodarovať a tým pádom nebudú mať z toho ekonomický prínos. a štátny podnik Lesy Slovenskej republiky je podnikateľský subjekt ako každý iný a musí vykazovať nejaké hospodárske výsledky. Takže som skeptik v tejto veci a na druhej strane verím tomu, že nájde sa niekoľko takýchto lesov, ktoré sa budú dať zameniť. Práve preto tá možnosť tam je. A potom ste hovorili, že by objektom zámeny nemali byť niektoré pozemky, ktoré sú pri vlekoch alebo pri parkoviskách, alebo pri nákupných strediskách. Ja sa na to pozerám z opačného hľadiska, či objekt ochrany je ten, ktorý potrebujeme zameniť, to znamená, ak má nejaký súkromný vlastník v piatom pásme ochrany nejaký pozemok, či je pre tento pozemok pre štát natoľko cenný, že mu vie ponúknuť nejakú náhradu. A ja teraz neriešim, či je to pri parkovisku, pri obchodnom dome alebo pri vleku, alebo pri nejakej chate, ja sa zameriavam na ten pozemok, ktorý má záujem štát chrániť. A určite to nebude jednoduché vyhodnocovať, či pozemok má takú cenu alebo nemá takú cenu. Sú na to zákonom stanovené postupy, akým spôsobom sa ohodnocujú pozemky, akým spôsobom sa zamieňajú. Ja sa nechcem tu pustiť do špekulácií toho, ako a či to bude výhodné, pre koho to bude výhodné. Máme tam takúto možnosť a budeme to robiť tak transparentne, ako to zákony povoľujú. Samozrejme, hovorím o tom, že sú aj iné možnosti, nielen zámeny pozemkov. Ale budú napríklad aj výkupy pozemkov, pokiaľ bude mať štát na to peniaze, pričom zatiaľ v tejto polohe nie sme. Dúfam, že sa nám podarí z operačného programu, ktorý bude pod ministerstvom pôdohospodárstva, získať nejaké prostriedky, aby sme vedeli vykúpiť lesy, ktoré sú a stoja za to, aby boli chránené, ale ešte sme sa na tom s pánom ministrom Jahnátkom nedohodli. A ešte mám jednu poznámku k pánovi poslancovi Kuffovi. Ďakujem aj za váš názor, pán poslanec. Dovolil som si na vás ilustrovať, že sú tu rôzne názory, pretože máte iný názor ako vaši predrečníci. A, znova, prečo nevyhoviem vášmu pozmeňujúcemu návrhu. My sme prišli s podobným návrhom, aký ste predniesli dnes vy. A pôvodný návrh zákona mal veľmi podobné znenie. Ale výsledkom medzirezortného pripomienkového konania aj toho verejného pripomienkového konania, o ktorom som vám hovoril, že bolo aj za účasti verejnosti, aj za účasti tretieho sektora, bol práve ten kompromis, že sme intravilán nechali tak, ako je teraz, a iba dotkli sme sa len toho extravilánu, ktorý bude veľkou pomocou pre poľnohospodársky činné obyvateľstvo a ľudí, ktorí získavajú dotácie na svoje poľnohospodárske pozemky. A bola to požiadavka ministerstva pôdohospodárstva, aby sme im vyšli v ústrety, pretože 250 tisíc hektárov poľnohospodárskej pôdy je v tejto chvíli postihnutých práve týmito náletovými drevinami a nemôžu na nich čerpať dotácie. Iba toto sa tým sledovalo a to je všetko a žiadne iné, ktoré tu spomínali neslušní ľudia, ktorí tu vystupovali, takéto pohnútky tam neboli. Chcem vás požiadať, vážená snemovňa, o podporu tohto návrhu zákona, pretože po dlhej dobe prišiel minister a predložil zákon o ochrane prírody a bolo to ambíciou viacerých ministrov, ktorí boli predo mnou, a nikdy nedošlo k takémuto konsenzu, aj vzhľadom na to, o čom som hovoril pred chvíľou, že išlo to v takom synchróne aj s ministerstvom pôdohospodárstva a po dlhej dobe tu máme krok dopredu, čo sa týka ochrany prírody. Ja som počul aj počas týchto debát, aj dnes, aj pred mesiacom z úst, že je málo ambiciózny. Pohli sme sa toľko krokov dopredu, na čo bol kompromis z hľadiska zúčastnených strán. Ešte raz vám ďakujem.