V. Veteška, podpredseda NR SR: (2004-02-05):
Čiže teraz má slovo pán poslanec Zubo za Komunistickú stranu Slovenska. Zároveň vás chcem informovať, že pán poslanec Hrdlička sa vzdal poradia, nevystúpi s interpeláciou. Takže teraz bude nasledovať pán poslanec Zubo. Nech sa páči. S. Zubo, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážení páni ministri, vážené  kolegyne, vážení kolegovia, vzhľadom i na tú lekciu, ktorú nám pred necelou hodinou predviedli páni ministri, dovolím si podať interpelácie na pána predsedu vlády Dzurindu v súlade s § 129 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov. Podávam teda interpeláciu na pána predsedu vlády Slovenskej republiky Mikuláša Dzurindu. Vážený pán predseda vlády, odvolávajúc sa na nedostatok finančných zdrojov, vaša súčasná a i vaša predchádzajúca vláda permanentne znižovala životnú úroveň občanov Slovenska, pritom sa odvoláva a odvolávala na nedostatočné napĺňanie príjmov štátneho rozpočtu a ste prehlbujúci sa rozdiel medzi výdajmi a príjmami štátneho rozpočtu riešili ďalšou vlnou privatizácie i strategických podnikov za ceny, ktoré boli stredobodom kritiky viacerých realistických ekonómov či politikov. Stručne povedané, výslednicou takejto politiky súčasnej i vašej minulej vlády bolo postupné prenášanie spoločenskej spotreby a výdajov štátneho rozpočtu na plecia radového občana. Aby toho nebolo málo, do nákladov radového občana sa premietla aj inflácia, nevyvážená valorizácia, a to predovšetkým dôchodkov, zvyšovanie cien potravín, zavedením poplatkov za zdravotníctvo, pozastavenie a či oddialenie valorizácie platov pracovníkov v štátnej a verejnej službe, zvyšovanie cien zdrojov energie, 19-percentná DPH a celý rad ďalších opatrení ovplyvňujúcich pokles životnej úrovne radového občana. Od 1. januára 2004 nadobudnutím účinnosti zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení vláda preniesla ďalšie bremeno na plecia občana tým, že od 16 roku života si občan sám alebo jeho zákonný zástupca musí okrem zdravotného poistenia platiť všetky ďalšie poistenia. Pritom len dôchodkové poistenie predstavuje čiastku 1 740 korún mesačne, ročne to predstavuje 20 880 korún, pri súčasnej výške minimálnej mzdy. Keď urobíme prepočet, tak podľa stredoškolského a vysokoškolského štúdia od 16 rokov do nadobudnutia 23 rokov veku, keď predpokladáme ukončenie vysokoškolského štúdia, to predstavuje čiastku 146 160 Sk. Podotýkam, že táto čiastka predstavuje len dôchodkové poistenie. Zároveň pripomínam, že takéto zadlženie nastane u mladých ľudí bez stáleho príjmu. Na druhej strane však vaša vláda, pán premiér, vie prejaviť aj neobvyklú vďačnosť a ústretovosť, osobne nie som si istý, či na tom správnom mieste, ktoré si súčasný stav na Slovensku žiada. Podľa informácií, ktoré odzneli vo viacerých printových médiách, naša vláda a vaša vláda, pán premiér, odpustila v roku 2003 daň z príjmu právnickým osobám podľa mojej informácie viac ako 30 firmám v celkovej čiastke 2,450 700 mld. Sk. Medzi tými firmami, ktoré sú uvedené v zozname, sa nachádzajú aj také podniky, ako sú Slovenské liehovary a likérky, pivovary, ale aj Východoslovenské železiarne, U. S. Steel, ktorým bola čiastka dane odpustená vo výške 1,771 300 mld. korún. Vážený pán predseda vlády, priznávam, že nie som v stave pochopiť toľkú hojnosť a štedrosť vlády, ktorú vediete. Na jednej strane sústavne uberáte radovému občanovi Slovenska z jeho už aj tak zbedačeného príjmu, na strane druhej štedro odpúšťate podnikateľom, v prevažnej väčšine zahraničným podnikateľom peniaze, ktoré patria občanom Slovenska. Preto aj vzhľadom na moju nechápavosť a zvedavosť považujem za potrebné sa vás opýtať, po prvé, koľko nových pracovných miest vzhľadom na odpustenie daní vytvorili tie organizácie, tie podniky, ktorým štát za rok 2003 odpustil dane, koľko pracovných nových miest vytvorili tieto firmy, po druhé, o koľko percent vzrástli nominálne príjmy pracovníkov robotníckych profesií v menovaných podnikoch v roku 2003, po tretie, ako si predstavujete život štvorčlennej rodiny, v ktorej rodičia majú dvoch vysokoškolákov a ich mesačný príjem zodpovedá priemeru príjmov radového občana Slovenska, po štvrté, či si viete predstaviť štúdium vysokoškoláka podľa odpovede, ktorú som dostal v rámci  hodiny otázok a odpovedí minulý týždeň, zrejme asi nie, od pána podpredsedu vlády, financované rodičom, ktorý musí zabezpečiť štúdium pre svoje deti na vysokých školách s nárastom tých nákladov, ktoré vstupujú do popredia a budú vstupovať do popredia od 1. septembra tohto roku, po piate, pre koho sú a pre koho budú na Slovensku vysoké školy, keď vysokoškolsky vzdelaní rodičia nie sú schopní finančne utiahnuť štúdium svojich detí. Toľko k prvej interpelácii. Druhá interpelácia je venovaná tiež pánovi predsedovi vlády v nasledujúcom znení. Vážený pán predseda vlády, o problematike práv občana na získanie vzdelania pojednávajú základné medzinárodné dokumenty, ktoré  upravujú oblasť ľudských práv v oblasti vzdelávania. Všeobecná deklarácia ľudských práv prijatá Valným zhromaždením Organizácie Spojených národov dňa 10. decembra 1948 v čl. 26 ods. 1 zakotvuje: „Každý má právo na vzdelanie. Vzdelanie musí byť bezplatné, prinajmenšom v elementárnych a základných stupňoch. Základné vzdelanie musí byť všeobecne prístupné a vyššie vzdelanie musí byť rovnako prístupné všetkým na základe schopností.“ Medzinárodný pakt o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach  prijatý rezolúciou Valného zhromaždenia Organizácie Spojených národov zo dňa 16. decembra 1996 v čl. 13 ods. 2 zakotvuje: „Štáty, zmluvné strany tohto paktu uznávajú, že so zreteľom na dosiahnutie plnej realizácie tohto práva a) základné vzdelanie musí byť povinné a bezplatné pre všetkých, b) stredoškolské vzdelanie vo všetkých rozličných formám vrátane technického a odborného stredoškolského vzdelania treba všeobecne umožniť a sprístupniť každému, všetkými možnými prostriedkami, najmä postupným zavádzaním bezplatného vzdelávania, c) vyššie vzdelanie treba rovnako sprístupniť každému na základe jeho schopností, všetkými vhodnými prostriedkami, najmä postupným zavádzaním bezplatného vzdelávania.“ Ústava Slovenskej republiky v čl. 11 zakotvuje: „Medzinárodné zmluvy o ľudských práva a základných slobodách, ktoré Slovenská republika ratifikovala a boli vyhlásené spôsobom ustanoveným zákon, majú prednosť pred jej zákonmi, ak zabezpečujú väčší rozsah základných práv a slobôd.“ Uvedené medzinárodné dokumenty som citoval, vážený pán predseda vlády, nie preto, aby som vás a súčasnú vládu školil alebo prednášal vám, ale preto, aby som ich pripomenul z toho dôvodu, že vláda pod vaším vedením činnosťou systematicky porušuje ducha a literu uvedených medzinárodných dokumentov v oblasti ľudských práv. Vo verbálnych vyjadreniach sa vy i členovia vašej vlády hlásite k dodržiavaniu dokumentov v oblasti ľudských práv. V skutočnosti sa bez začervenania sa pokúša vami vedená vláda i celá vládna koalícia v rozpore najmä s čl. 13 ods. 2 Medzinárodného paktu o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach spoplatňovať vysokoškolské štúdium v Slovenskej republike. Medzinárodný pakt o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach totiž predpokladá už od roku 1966 postupné vytváranie podmienok pre bezplatné vysokoškolské  štúdium vo svojich štátoch. V predchádzajúcom zriadení bola táto podmienka splnená a bezplatné školstvo obdobne ako bezplatná lekárska starostlivosť bolo zabezpečené v súlade s medzinárodnými zmluvami. V súčasnosti na Slovensku je úplne opačný trend, a to prechod od bezplatného vysokoškolského štúdia po spoplatnenie vysokoškolského štúdia. Je to trend, ktorý minimalizuje spoločenskú spotrebu štátu a bremeno finančného zaťaženia prenáša na radového občana, na rodiča príslušného študenta. Ak by ste, pán predseda vlády, proti tomu chceli namietať svojím obvyklým „nič nie je zadarmo“, aj vtedy sa muselo za školstvo, zdravotníctvo platiť, tak vám už dopredu hovorím, áno, to je pravda, čo hovoríte, no vtedy to bolo vo forme spoločenskej spotreby, ktorá bola rovnomerne rozložená na plecia všetkých občanov. A v súčasnosti je mnohokrát rozložená na finančne odkázaných ľudí, ktorí si chcú dať deti študovať. A pritom hovoríme, že chceme sprístupňovať vysokoškolské štúdium. Čiže v praxi robíme pravý opak, ako sú naše prehlásenia. No musíme konštatovať, že aj také sú výsledky 14-ročného hospodárenia po novembrovom prevrate, ktoré tu máme. Protisociálny prístup a spoplatnenie školstva vašou vládou menovaným antisociálnym opatrením však nie je vyčerpané. Dôkazom je fakt, že od 1. 1. 2004 nastala platnosť alebo prichádza do platnosti nový zákon, ktorý spoplatňuje poistenie sociálne ľudí od 16 rokov veku. To znamená, že ľudia, ako som to v predchádzajúcej interpelácie hovoril, v období, keď sú finančne závislí, keď nemajú vlastné stále príjmy, musia si už dopredu platiť tento príspevok. Vláda svojou protihumánnou a protisociálnou politikou takto vytvára zo študentov na prahu ich vstupu do života masu zadlžených. To sú svetlé perspektívy, ktoré máme. Študent po skončení štúdia, ak vôbec bude mať prácu, musí zaplatiť najskôr pôžičku za štúdium, doplniť dlhové služby, ktoré si zapríčinil rôznymi pôžičkami potrebnými na štúdium počas rokov vysokoškolského štúdia, a až po splatení týchto pôžičiek bude môcť opäť si zobrať pôžičky, ak vôbec ich dostane, na bývanie, zariadenie bytu a až tak bude môcť rozmýšľať o založení si rodiny. Ako ináč to nazvať ako spoplatnenie mladých ľudí tým, že chcú získať vedomosti. Vážený pán predseda vlády, vzhľadom na tieto skutočnosti sa vás pýtam, po prvé, ako vysvetlíte rozpor medzi medzinárodnými dokumentmi v oblasti ľudských práv a praktickou politikou vlády Slovenskej republiky v oblasti zabezpečenia bezplatného vysokoškolského štúdia na cesty do Európskej únie, keď jedným dychom tvrdíte, že všetky naše kroky v legislatívnej oblasti musia smerovať k zbližovaniu sa a zjednocovaniu sa s európskou legislatívou, po druhé, či si uvedomujete, že v oblasti spoplatnenia vysokoškolského štúdia postupujete podľa môjho názoru protiústavne, a to najmä vo vzťahu k čl. 42 Ústavy Slovenskej republiky. Tretia interpelácia je tiež na pána predsedu vlády a znie. Vážený pán predseda, rok 2004 je rokom 60. výročia Slovenského národného povstania. Je to nesporne udalosť historického významu, nielen  pre Slovensko, ale aj pre celé medzinárodné antifašistické hnutie. Nemám v úmysle poúčať vás či pripomenúť vám udalosti spred 60 rokov. Predpokladám, že ste vlastenec a verím vo váš objektívny pohľad na Slovenské národné povstanie i úlohu, ktorú v ňom zohrali ľudia bez rozdielu svetonázoru a vierovyznania. Preto sa vás pýtam v stručnosti takto, po prvé, či rokovala už vláda Slovenskej republiky o príprave osláv 60. výročia Slovenského národného povstania, ak áno, s akým politickým zámerom pristupuje k týmto oslavám, kde, kedy a na akej úrovni sa uskutočnia oslavy Slovenského národného povstania, po druhé, keďže počet priamych účastníkov Slovenského národného povstania je čoraz menší, či máte prehľad o týchto ľuďoch a viete, kde v súčasnosti žijú, uvažujete pri príležitosti 60. výročia Slovenského národného povstania oceniť ich statočnosť postaviť sa na odpor proti fašistickým votrelcom, ak áno, ako to mienite urobiť, i v súlade s tými zákonmi, ktoré v súčasnosti platia o odškodnení ľudí, ktorí boli zapojení bezprostredne do odboja v tridsiatych a štyridsiatych rokoch. Ďakujem.