D. Lipšic, poslanec: (2010-02-03):
Ja nechcem hovoriť o genéze tejto právnej úpravy, ktorá sa začala v roku 2005 a následne bola napadnutá na Ústavnom súde a Ústavný súd v roku 2008 rozhodol, že sú dve vážne výhrady k právnej úprave, ktorá bola schválená. Jednak prenos dôkazného bremena a podľa Ústavného súdu retroaktivita. Spomeniem len veľmi stručne, prečo si myslím, že rozhodnutie Ústavného súdu nebolo správne. Po prvé preto, že prenos dôkazného bremena naša netrestná úprava procesného práva pozná. Rovnako úprava prenosu dôkazného bremena je známa v pracovnom práve pri žalobách, ktoré sa týkajú diskriminácie. Absolútne rovnaká. To znamená, čiastočný prenos dôkazného bremena na odporcu je známa úprava v našom procesnom práve, ktorá tu bola implementovaná aj z dôvodu našich záväzkov vo vzťahu k Európskej únii a týka sa prípadov, keď navrhovateľ nemá dostatok dôkazov na to z vlastnej iniciatívy, ktoré by vedel produkovať, aby v spore uspel napriek tomu, že všetky indície nasvedčujú tomu, že napríklad došlo buď k diskriminácii zo strany zamestnávateľa v pracovnom práve, alebo k tomu, že majetok pochádza z nelegálnych aktivít. Retroaktivita podľa mojej mienky nie je problém preto, že aj pôvodný zákon, ale aj navrhované zákony nie sú, nespĺňajú podmienky priamej retroaktivity. Totižto keď hovoríme o porovnávaní sumy legálnych príjmov na strane jednej a hodnoty majetku na strane druhej, tak vždy hovoríme o tom, že legálnosť príjmu posudzujeme podľa práva platného v čase, kedy boli príjmy nadobudnuté. To znamená, ak by v roku 1985  bolo legálne nadobudnúť majetok z toho, čo dnes už je nelegálne, teraz nechcem nejaké príklady hovoriť, tak je to v poriadku. Posudzujeme to vždy podľa zákona účinného v čase, kedy mala dotknutá osoba príjem získať. Preto si myslím, že aj pôvodná úprava nevykazovala znaky priamej retroaktivity. Teraz k tomuto návrhu. V demokracii je možné prelomiť rozhodnutie Ústavného súdu len rozhodnutím ústavodarcu. Teda buď zmenou, alebo doplnením ústavy. To samozrejme je aj legitímne, aj možné, aj sa to udialo viackrát aj na Slovensku, aj v iných krajinách, pretože v žiadnej demokracii nemôže byť Ústavný súd nad ústavou a v žiadnej demokracii nemôže mať úplne posledné slovo Ústavný súd, teda nevolení sudcovia. Lebo potom by to už nebola demokracia. To znamená, zvrátiť rozhodnutie Ústavného súdu je možné zmenou alebo doplnením ústavy. Preto navrhujem novelu ústavy, ktorá zasahuje do čl. 20 a zasahuje do neho spôsobom, ktorý považujem za nevyhnutný na prelomenie nálezu Ústavného súdu, to znamená, jednak nechráni táto úprava majetok nadobudnutý z nelegálnych príjmov, a jednak umožňuje prenos dôkazného bremena na osobu, ktorá príjem nevie vysvetliť. V tomto si myslím, uvidíme, ako dopadne hlasovanie, ale bolo by dobré, keby sa do druhého čítania, nerobím si ilúzie ústretovosti vládnej koalície, dostali obidva návrhy, teda aj tento návrh, aj vládny návrh, potom môžeme o nich diskutovať spoločne, vytvoriť kompromisné znenie aj novely ústavy, aj nového zákona a podľa mňa aj hlasovanie koaličných poslancov bude indíciou toho, či je záujem sa skutočne dohodnúť, alebo strana SMER dala návrh do parlamentu len ako marketingový ťah. Uvidíme. Veď neschvaľujeme to definitívne v prvom čítaní, ale bude to signál. Rovnako ako bolo signálom v ústavnoprávnom výbore, že spravodajcom k vládnemu návrhu nemohol byť opozičný poslanec. Aj to bol signál, ktorý nesvedčí o tom, že by tu bola úprimná snaha zákon prijať. Ale je tu prezumpcia úprimnosti, takže uvidíme. Zatiaľ tie signály o tom nesvedčia, ale ja prezumujem úprimnosť. A chcem povedať, že tá vládna novela ústavy by mala byť širšia, aby bola nepriestrelná na Ústavnom súde. Nemá význam prijímať zákon v parlamente, ktorý o tri týždne napadnú poslanci na Ústavnom súde a Ústavný súd do piatich týždňov odloží jeho vykonateľnosť, pozastaví jeho účinnosť a ten zákon znovu nebude ani v jednom prípade aplikovaný. Preto je dôležité, aby novela ústavy v čl. 20 reagovala na obidve výhrady Ústavného súdu, teda aj na výhradu retroaktivity, aj na výhradu prenosu dôkazného bremena. A táto novela ústavy na to reaguje, pretože presne upravuje, prečítam prvú vetu. „Ak existuje výrazný nepomer medzi hodnotou majetku a prostriedkami, z ktorých mohol vlastník majetok v takejto hodnote nadobudnúť, je možné od vlastníka požadovať preukázanie spôsobu nadobudnutia majetku alebo pôvodu prostriedkov, z ktorých mohol byť majetok nadobudnutý.“ Čiže priamo tento navrhnutý ústavný text umožňuje, aby osobitný zákon preniesol veľkú časť dôkazného bremena na odporcu. O čo teda nám spoločne ide, predpokladám. A preto si myslím, že aj keď budeme hlasovať o nejakej finálnej verzii v marci, tak by bolo nevyhnutné, aby táto úprava ústavy bola komplexnejšia, aby sme neriskovali znovu veľmi rýchle rozhodnutie Ústavného súdu. Posledná poznámka. Ja si už dnes myslím, že naša ústava nechráni majetok, ktorý bol získaný nelegálne, alebo bol získaný z nelegálnych prostriedkov. Poviem taký príklad zo života. Predstavte si, že niekto vylúpi banku a odnesie si z nej v plastovom vreci, dajme tomu, ktoré sa nelepí až tak veľmi, milión eur. A vonku na ulici chytia policajti tohto páchateľa lúpeže. Chytia ho, obvinia ho, dajú ho do väzby. To vrece mu zoberú. On nemôže namietať, že veď je prezumpcia neviny, kým ma neodsúdite, tak mi tie peniaze nechajte, zaplatím si aspoň dobrých advokátov. To by sa nám zdalo byť absurdné. Nikto mu tie peniaze nenechá na advokátov, kým nebude právoplatne odsúdený a tie peniaze budú zablokované. A chcem povedať ešte ďalšiu vec. Často je tu predstava možno médií, možno aj verejnosti, že tento zákon by mal byť namierený aj najmä voči politikom. Na Slovensku určite sú aj skorumpovaní politici. O tom nepochybujem. Nebudem sa to snažiť nejako percentuálne odhadnúť, ale je ich viac, ako by ich v slušnej spoločnosti malo byť. Ale tento návrh zákona by sa mal týkať aj organizovaného zločinu. Organizovaný zločin využíva prostriedky z trestnej činnosti rôznej formy a charakteru, z drogovej trestnej činnosti, z predaja zbraní, rádioaktívnych materiálov, prostitúcie a iných foriem trestnej činnosti na to, aby ďalšiu trestnú činnosť financoval. V Taliansku v minulom roku cez podobné zákony zablokovali desiatky miliárd eur, ktoré používali jednotlivé mafiánske skupiny v jednotlivých talianskych regiónoch na to, aby trestnú činnosť páchali ďalej. Čiže zdá sa mi, že táto právna úprava by sa mala týkať dvoch, najmä dvoch okruhov osôb. Áno, aj skorumpovaných politikov, ale aj organizovaného zločinu a celého kriminálneho prostredia. A úplne posledná poznámka. K tejto forme návrhu budú vznesené mnohé výhrady. Ale ja zvyknem tvrdiť, že nie je možné poraziť niečo ničím. Nie je možné argumentovať proti niečomu tým, že žiadnu alternatívu neponúkam. Kritici tohto návrhu hovoria áno, fajn, však prijmime zákon o preukazovaní pôvodu majetku, ale nie tento. Ale nie takýto. Ale sami žiaden návrh nepredložia. A áno, ak by sme žili v ideálnom svete, tak by potenciálne polícia mohla odhaliť každý trestný čin. Ale to nie je možné. Nie je možné, aby na každom rohu stál policajt, ktorý by dokumentoval trestnú činnosť. To by sme potom boli ako za Orwella vo Veľkom bratovi. A preto sú formy trestnej činnosti, ako je korupcia, ako je pranie špinavých peňazí, ale aj niektoré formy organizovaného zločinu, ktoré vykazujú veľkú mieru latencie. To znamená, my nevieme zdokumentovať konkrétnu kriminálnu transakciu, z ktorej príjem pochádza. Len vieme preukázať, že príjem, z ktorého má človek majetok a hodnota toho majetku je v extrémnom nepomere k tomu, čo legálne ten človek mohol zarobiť. Čo zdanil. A preto si myslím, že v civilnom konaní, ak nemôžeme ísť po osobnej slobode tohto človeka, máme právo ísť po jeho majetku, ktorý, opakujem ešte raz, často slúži na pokračovanie v páchaní trestnej činnosti. A preto vás chcem požiadať, aby ste tento návrh novely ústavy podporili aj súvisiaci návrh zákona, ku ktorému potom vystúpim, ale už len pomerne stručne na objasnenie jeho mechanizmu a aby sa vytvoril v druhom čítaní v marci priestor na to, aby či už vládna osnova, ktorá tiež potrebuje výrazné doplnenie, aj ústavná, aj zákonná, aby to prešlo. Hlasovanie poslancov vládnej koalície bude lakmusovým papierom o tomto návrhu, či myslia vážne prijatie tohto zákona, alebo tento návrh zákona bol vládou predložený len kvôli tomu, aby sa z toho získavali predvolebné body. A ja som ochotný hlasovať aj za vládny návrh zákona. Hovorím to veľmi otvorene. Pre mňa za mňa, mne je jedno, aká osnova finálne prejde po zmenách v druhom čítaní. Dôležitý je obsah. A žiadam len to isté, aby takúto istú úprimnosť pri hlasovaní nie z rečníckeho pultu, ale pri hlasovacom zariadení prejavili aj poslanci SMER-u. Ďakujem. (Potlesk.)