B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-06-24):
A. Blajsko, poslanec: Vážený pán predsedajúci, panie poslankyne, páni poslanci, vážený pán minister, na úvod svojho vystúpenia chcem povedať, že klub Ľudovej strany - Hnutia za demokratické Slovensko podporí váš návrh, ktorý vylepšuje doterajší stav predmetného zákona č. 461 z minulého roku. Avšak tak ako všetci, či už sú to členovia gestorského výboru, alebo aj iní poslanci, ktorí vystúpia, budú určite vo svojom záujme mať vylepšenie dopadov, ktoré v implementácii uvedeného zákona spôsobili u obyvateľstva určitú ujmu. Aj mojou snahou a bez rozdielu na to, či snemovňa schváli, alebo neschváli pozmeňujúce návrhy vyhlasujem znova, že podporíme váš návrh. Pri schvaľovaní zákona v Národnej rade Slovenskej republiky 24. 9. 2003 bol na návrh predkladateľa z vtedy platného zákona č. 413/2002 Z. z. o sociálnom poistení vypustený ods. 8 § 81, ktorý mal umožniť priznávať vdovecké dôchodky vdovcom, ktorí ovdoveli pred účinnosťou zákona. Išli sme podľa vzoru Čiech z roku 1996. Vypustenie tohto odseku bolo z hľadiska sociálneho veľmi nespravodlivé a podľa môjho názoru aj diskriminačné. Vylúčením veľkej skupiny vdovcov dôchodcov, ktorí ovdoveli pred 1. januárom 2004, sa pokračuje v dlhodobo pretrvávajúcom, podľa môjho názoru protiústavnom stave, keď sa vdovské dôchodky priznávajú ženám dôchodkyniam, ale vdovcom dôchodcom, ktorí ovdoveli pred 1. januárom 2004, v tom istom postavení  sa vdovecké dôchodky nepriznávajú. Takýto postup je v rozpore s čl. 12 ods. 1 a 2 Ústavy Slovenskej republiky. Vybrané citácie z týchto odsekov sú nasledovné. Ľudia sú rovní v právach, základné práva sa zaručujú bez ohľadu na pohlavie, ani mužov, ani ženy nemožno pre ich pohlavie poškodzovať alebo znevýhodňovať. Odhliadnuc od toho, že pred necelým mesiacom sme schválili antidiskriminačný zákon. Ak by pán minister nesúhlasil s mojím návrhom, upozorňujem ctenú snemovňu, žeby sa pri obmedzovaní základných práv a slobôd podľa čl. 13 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky pokračovalo v neúnosných rozdieloch medzi mužmi a ženami. Vylúčenie uvedenej skupiny vdovcov dôchodcov z priznávania vdoveckých dôchodkov je jednoznačným porušením ústavného princípu rovnosti zaobchádzania. Pokladám to za rozpor s podstatou a zmyslom základného práva garantovaného aj čl. 39 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky, ktorý zaručuje primerané hmotné zabezpečenie v starobe a ktorý vylučuje iné zaobchádzanie s mužmi a ženami. Azda najpádnejším protiargumentom je v skutočnosti, že v Českej republike, s ktorou sme do roku 1993 mali rovnaký právny systém, odstránili diskrimináciu vdovcov zákonom č. 155/1995 Z. z. a v Českej republike už od roku 1996 poberajú vdovecké dôchodky všetci vdovci za rovnakých podmienok ako vdovy, a to bez ohľadu na to, či ovdoveli pred, alebo po účinnosti citovaného zákona. Môj návrh znie. V § 74 zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení navrhujem rozšíriť nový ods. 7 v tomto znení: „Ustanovenia o vzniku nároku na vdovský dôchodok platia rovnako aj na vdovcov, ktorí ovdoveli v predchádzajúcom období a ku dňu nadobudnutia účinnosti tohto zákona spĺňajú podmienky ustanovené v ods. 1 až 5.“ Ctená snemovňa, chcem sa vám ospravedlniť za môj lapsus, v mojom prvom návrhu, ktorý máte rozdaný v lavici, je gramatická chyba. Napravil som to dnes, preto máte jednu stranu navyše. Ospravedlňujem sa ešte raz. Môj druhý pozmeňujúci návrh sa týka invalidity. Uvedená zmena sa vracia, ktorú navrhnem, k pôvodne schválenému zneniu § 263 ods. 2 a upozorňuje ho vo vzťahu k niektorým skupinám invalidov, teda upresňuje. Smeruje v prvom prípade k zachovaniu invalidných a čiastočne invalidných dôchodkov pre tých dôchodcov, u ktorých bol zdravotný stav zakladajúci nárok na niektorý z uvedených dôchodkov posúdený do 31. decembra 2003 ako trvalý, teda bez možnosti jeho zlepšenia. Podľa údajov zo Sociálnej poisťovne ide približne o 30 percent poberateľov invalidných dôchodkov. Druhá skupina sú takzvaní stavovskí dôchodcovia, ktorí podľa vyššie uvedeného ustanovenia zákona o sociálnom zabezpečení tvoria takmer bez výnimky bývalí zamestnanci z podzemia hlbinných baní. V ich prípade išlo o invalidné dôchodky, ktorých priznanie bolo v podstate podmienené zánikom spôsobilosti vykonávať vysoko kvalifikovanú prácu v podzemí hlbinných baní. Počet stavovských dôchodcov na Slovensku predstavuje v súčasnosti približne 600 prípadov, čiže úplne zanedbateľné množstvo prípadov. Návrh predkladám na základe vášho prísľubu, pán minister, keď ste reagovali na protestné zhromaždenia zdravotne postihnutých baníkov v Prievidzi ešte z obdobia februára, marca. Môj pozmeňujúci návrh znie. V § 263 ods. 3 sa na konci pripája text, ktorý znie: „Trvanie invalidity na nárok na invalidný dôchodok uvedený v ods. 1 Sociálna poisťovňa nepreskúma aj po a v prípadoch, v ktorých bola kontrolná lekárska prehliadka podľa predpisov účinných do 31. decembra 2003 určená ako nepotrebná.“ Po b v prípadoch invalidných dôchodcov uznaných pred 1. septembrom 1994 podľa § 29 ods. 2 písm. c) zákona č. 100/1988 Zb. o sociálnom zabezpečení a v znení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 78/1995 Z. z. Po druhé. Za ods. 3 sa vkladá nový ods. 4, ktorý znie: „Ak bolo trvanie invalidity preskúmané podľa ods. 2 na žiadosť poistenca, ktorému bol priznaný invalidný dôchodok alebo čiastočný invalidný dôchodok podľa predpisov účinných pred 1. januárom 2004, Sociálna poisťovňa prehodnotí svoje rozhodnutie a postupuje podľa odseku 3.“ Ďakujem vám za pozornosť.