Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2013-03-13):
Vážená pani predsedajúca, vážená pani ministerka, vážení kolegovia, ja len krátko chcem k tomuto návrhu zákona povedať, aby sme prípadne vedeli, o čom to je, a upozorniť na určité riziká s tým spojené a akcentovať, že ak sú niekde riziká, tak v tejto krajine sú krát dva. A to už všetci dobre vieme. Žiaľ, žijeme v tejto krajine, takže sa s tým buď zmierime, alebo s tým sa pokúsime niečo urobiť. Tento zákon hovorí o tom, že údaje mimoriadne senzitívne, mimoriadne citlivé budú vo virtuálnom priestore. A nuž ako vieme, z virtuálneho priestoru sa dá všeličo stiahnuť, všeličo pozmeniť, so všeličím manipulovať. Otázka stojí, či vôbec, a keď, ako je to chránené. Ak budú údaje o tom, koľkokrát bol niekto chorý, na čo sa lieči, s čím ma problémy, niekde vo virtuálnom priestore, tak okrem toho, že môžu pomôcť, tak môžu byť veľmi účinným nástrojom na manipuláciu, a na to chcem upozorniť, na toto riziko, na manipuláciu a iné činnosti, s ktorými, žiaľ, v tejto krajine sme častokrát svedkami, a metódy, ktoré uplatňovali ľudia, ktorí pracovali do osemdesiateho deviateho svojím určitým systémom práce, len plynulo prešli do nového systému práce a veľmi rýchlo sa naučili s modernými technológiami pracovať a dobre vedia, aká je cenná informácia toho, ako ktorý poslanec na akú chorobu prípadne trpí alebo z akej sa lieči. Nechcem tu byť za nejakého hrúziča alebo nejakého katastrofistu, len na tieto riziká spojené upozorňujem. A hovorím, žiaľ, teraz druhýkrát to zopakujem, v tejto krajine na to treba upozorniť dvakrát, lebo vieme predsa, kde žijeme. Takže môj návrh v tomto bude, že či sme si vedomí toho, aké je to vážne, a či vôbec a v akom rozsahu chceme, aby tieto informácie boli vo virtuálnom svete dostupné. A keď si definujeme, že áno, tak potom poďme hovoriť o tom, ako to tu u nás je chránené. Lebo z praktického hľadiska, teoreticky čo môže nastať. Môže nastať situácia taká, že vy máte vo virtuálnom svete uloženú informáciu, príklad, že niekto nemôže počať, tak v hospodárskom svete to je položené na peniazoch, vám zrazu domov príde ponuka nabalená, že ako sa dá počať. A vy ani neviete, že jak sa vám to. Viete, lebo dneska, keď chcete poslať informáciu, nejakú reklamu, musíte natlačiť milión letákov a niekde sa trafí. No tak to nebudete tlačiť milión, dostanete sa k týmto údajom a pošlete cielene iba ľuďom, ktorí s tým majú problém. Čiže hospodárska cena týchto informácií je enormná. To si treba uvedomiť. Otázka stojí, kto s tým bude manipulovať, za akých podmienok a či my tu máme v sebe tú morálku, že budeme sa toho báť a chrániť, s čím si ja dovolím pochybovať tuná v tejto krajine silne. Čiže toto môže nastať, ale už nehovorím, že môže nastať aj iný extrém, že vám niekto zmení, a teraz ma berte naozaj s rezervou, ale teoreticky to je možné, že vám niekto zmení krvnú skupinu z virtuálneho priestoru, čo môže mať ďalekosiahle dôsledky. Čiže otázka stojí, definujme, koľko toho chceme, aby bolo vo virtuálnom priestore, aký rozsah, a potom definujme, ako to má byť chránené, ako to má byť prístupné a pre koho to má byť prístupné. Ja ľuďom, ktorí ovládajú zdravotníctvo, neverím ani nos medzi očami. Ľuďom, ktorí boli schopní zo zdravia urobiť biznis, neverím ani nos medzi očami. To znamená, ja im neverím ani to, že budú k týmto údajom pristupovať morálne a nebudú mať najmenší rozpor, keď zistia, že máte problém s počatím, vám domov poslať cielenú ponuku, ako môžte počať za 130 euro, príklad. Nemám s tým najmenší rozpor. A to je len to mierne zneužitie systému. Mierne. K zneužitiu systému môže dôjsť k ďaleko horším dôsledkom. Nemám najmenšiu dôveru voči tým ľuďom. Ľuďom, ktorí sa zaoberajú od zdravotníctva cez upratovanie budovy ministerstiev, cez neviem čo, nemám k nim najmenšiu dôveru. Čiže aj tu sa cítim ohrozený, že čo môže nastať, keď sa toto schváli a prijme. Ale ja nie som ani tu zo stredoveku, hej, že údaje majú byť písané, ja neviem, krvou na hlinené tabuľky uložené pod siedmimi zámkami. To tiež nehovorím. Čiže poďme hovoriť o tom, ako, kde sa s týmto vysporiadali. A to je presne to, čo som tu už nie raz spomínal a ešte to tu budem vás otravovať viac. Netrpme ambíciou, že sme najmúdrejší, lebo zďaleka nie sme. A poďme rozprávať o tom, ako, kde to inde robia. Nehovorme, ako to robia v krajinách, nechcem sa nikoho dotknúť, nejakého subsaharského kontinentu, ale poďme hovoriť o krajinách našich, tuná, nášho regiónu. To znamená, ako sa ony s týmito nejakými materiálmi alebo s týmto systémom vysporiadavajú a pripravme si tieto podklady, aby sme my vedeli prijať naozaj zodpovedné rozhodnutie, kde veciam pomôžeme a neublížime. Čiže to by bolo, aj tým v zásade budem končiť, aj môj apel na pani ministerku, že keby netrpela, alebo nebudeme trpieť tým pocitom, že je najmúdrejšia, nepotrebujeme sa od nikoho, nechcem povedať, že okopírovať, bo to sú iní kopírovači, ale inšpirovať, hej, a na porovnávanie, hej, že, že ako to robia inde, aby sme mali fakt že dôsledný podklad na to naše rozhodovanie. Čiže tá výzva je v tom, pani ministerka, že či by ste nám vedeli pripraviť a poslať, a to vás týmto aj chcem poprosiť, ja neviem, či môžem žiadať, ale poprosiť môžem, o porovnanie, ako sa s týmto vysporiadali a v akom rozsahu v európskych krajinách. Pre mňa to bude dosť dôležitým podkladom pre moje, moje rozhodovanie. Aby sme náhodou nespravili niečo, za čo by sme sa potom čudovali, že toto sme vlastne naozaj nechceli a kto by to bol vtedy povedal, že o toto vlastne tam ide. Ďakujem pekne.