M. Dzurinda, predseda vlády SR: (2003-10-23):
Pán poslanec Banáš, naozaj v kuloároch som využil príležitosť na sondovanie prístupov premiérov krajín aj pristupujúcich, aj tých, ktoré sú už členskými krajinami Európskej únie, na mnoho otázok. Na to, na čo ste sa opýtali vy, v zásade je viditeľná deliaca čiara medzi členskými štátmi Európskej únie a pristupujúcimi. Tam, kde sa pohybujeme v krajinách Európskej únie, tam je ten názor trošku väčšinový v prospech, že budú organizovať referendá, pretože nemali dosiaľ žiadne referendum o rozšírení Európskej únie. Ale nie všade. Niekde to bude v parlamente a niekde sa referendum pripravuje. Konkrétne explicitne mi pán Aznar, predseda španielskej vlády, povedal, že u nich je to otázka referenda, lebo že to vyplýva z ústavy. Na strane druhej som nezaznamenal ani u jednej pristupujúcej krajiny, že by organizovali referendum, čím nechcem stopercentne tvrdiť, že niekde nebude. Ale konkrétne som sa stihol opýtať poľského premiéra Müllera a ten mi jedno jednoznačne povedal, že referendum nebude, že to, ktoré mali, to zásadné o pričlenení Poľska do Európskej únie, je postačujúce a rozhodujúce. Je to názor, ktorý je blízky alebo identický aj môjmu názoru vo vzťahu k potenciálnemu referendu na Slovensku. Trošku okrajovo sme hovorili o tom aj s kolegami českým a maďarským, myslím, že rozhodnutia ešte nepadli. Len chcem poznamenať a trošku aj budem reagovať na pána poslanca Mečiara, aj keď ho tu teraz nevidím, že viete, je to otázka aj politická, aj praktická. Česi nemajú žiadne kvórum napríklad na referendum a to je tiež, by som povedal, istý symptomatický znak. Je inak organizované referendum, keď je kvórum 50 % ako na Slovensku, ako povedzme v krajine, Maďari majú 25 %, Maďarská republika. Česko nemá žiadne kvórum, referendum je platné, keď prídu traja ľudia. Čiže tu niekde sa pohybujeme aj v úrovni ústavnej, aj v úrovni politickej, ale aj v úrovni praktickej, lebo referendum stojí veľa peňazí. A naozaj si povedzme úprimne, aká je relevancia medzi ústavnou nevyhnutnosťou a praktickou výhodnosťou organizovať takúto tému. Ale príde pán premiér Špidla teraz v pondelok, utorok na návštevu Slovenskej republiky, iste si vymeníme názory na túto vec celkom konkrétne a budem vedieť na to odpovedať podrobnejšie a viac. Ale som presvedčený, že podľa našej ústavy už referendum nie je potrebné. Po druhé neskrývam ani takú tému, akože 50-percentné kvórum je veľmi veľké a európska ústavná zmluva nie je jednoduchý dokument, ktorý by si vyžadoval obrovské penzum práce, aby sme zase nečelili kritike, že ľudia o tom nevedia, ženieme ich do referenda, majú málo informácií. Iste si nemusíme tieto témy veľmi siahodlho rozvádzať. Myslím si, že mali by sme zodpovednosť brať do vlastných rúk teraz ako poslanci Národnej rady Slovenskej republiky. Pani poslankyňa Belohorská, veľmi pekne vám ďakujem za tieto vysoko aktuálne a vážne témy. Potvrdzujem, že otázka spoločnej európskej obrannej politiky dominovala ako jediná téma našej pracovnej večeri v Bruseli. V Ríme o tom nebola reč, ale v Bruseli toto bola jediná téma na večeri. Vyjadrili sme sa temer všetci. A na moju veľkú radosť som mal prvýkrát pocit, že sa stanoviská európskych lídrov zbližujú. Poviem úprimne, že moje vyjadrenie bolo asi v tom zmysle slova, keď som hovoril o znovuzjednocovaní Európy predovšetkým ako o veľkej šanci na mier a bezpečno a doslova som povedal, že „ak je toto naozaj kľúčový význam rozšírenia európskeho, potom by žiadna krajina nemala byť v postavení, že nemôže čerpať výhody tejto spoločnej obrannej politiky“. Čím som chcel povedať, že nie sme proti posilnenej spolupráci v niektorých oblastiach, ale sme proti tomu, aby sa vytvárali rôzne kategórie krajín, aby boli krajiny, ktoré budú mať maximálne dostupnú bezpečnosť, a nebodaj aby sa nevytvárali také druhorangové krajiny, ktoré nebudú mať maximálny komfort, ak sa tak v otázkach bezpečnostných dá vôbec hovoriť. Rovnako vo vystúpeniach premiérov jednoznačne dominoval akcent na Severoatlantickú alianciu, a patril som medzi nich. Veľmi dobre si uvedomujeme, že Európa by mala byť schopná riešiť viacero tém vlastnými aj vojenskými silami. Nikto nespochybňuje, že je to dobrá a správna téma – spoločná európska obranná politika. Ale nesmie to ísť nebodaj proti Severoatlantickej aliancii alebo nebodaj dupľovať Severoatlantickú alianciu. Ešte som nikdy nepočul taký široký súzvuk názorov na túto tému, čo je pozitívne a čo dáva šancu na to, že sa v konečnom dôsledku tie vzťahy aj voči Spojeným štátom, voči Severoatlantickej aliancii vytríbia. A zaznievali také hlasy, môžem vám povedať, hlas dánskeho kolegu Rasmusena, ktorý povedal, že nikdy nevstupovali do Európskej únie preto, aby tam hľadali bezpečnostný dáždnik, pretože preto vstúpili do Severoatlantickej aliancie. Čiže v tomto zmysle slova táto večera bola veľmi, veľmi obsažná, hodnotná a som rád, že som sa do tejto diskusie mohol zapojiť v tomto obsahu, ako hovorím teraz vám, aj ja sám. Česká republika – viacerí ste sa na to opýtali. Myslím si, že nič dramatické sa nedeje, len v súlade s istými európskymi normami pristúpila česká strana k označeniu tých priechodov, ktoré je možné používať na konkrétny priechod občanov alebo tovarov cez naše vzájomné, spoločné slovensko-české hranice. Vždy sme sa zasadzovali o to, aby dosiahnutá úroveň aj v tejto oblasti, aj v iných, radi sme o tom hovorili ako o občianskom komforte, aby nebola umenšovaná. Aj keď je to tak trošku téma nad rámec Medzivládnej konferencie, práve návštevu, oficiálnu návštevu premiéra Špidlu v pondelok a utorok chcem využiť na to, že sa dôsledne na túto tému popýtam. A ak bude záujem aj vám, aj ďalším, ktorí ste sa na to opýtali, pán poslanec Zubo napríklad, veľmi rád vám budem na to odpovedať. Ale opakujem, je to téma známa asi dva roky a je to úsilie označiť jednotlivé hraničné priechody tak, aby slúžili naozaj na ten účel, na aký účel majú slúžiť. Schengen. Pripravujeme sa na to, aby sme mohli v tomto volebnom období splniť všetky podmienky na začlenenie do schengenského systému. To znamená, že chceme byť dobre vybavení na spoločnej slovensko-ukrajinskej hranici, chceme spĺňať predpoklady na zakomponovanie do príslušných informačných systémov, chceme mať bilaterálne dohody s tretími krajinami, také dohody, ktoré sú potrebné na readmisiu osôb a na všetko, čo s tým súvisí. Konzultoval som nedávno aj s ministrom vnútra, radi by sme do konca roku 2006 mohli byť pripravení tak, že nás do schengenského systému prijmú. Minister vnútra ma informoval, že aj v krajinách, ktoré sú dnes členmi Európskej únie, to trvalo 2 alebo 3 roky po vstupe. Ak sa nám teda podarí vstúpiť k 1. máju 2004, naozaj ten koniec roka 2006 by mohol byť reálnou ambíciou, aby povedzme od 1. 1. 2007 aj Slovensko bolo zakomponované do schengenského systému. Pani poslankyňa – antidiskriminačný zákon. Dohodli sme sa v utorok na politickej úrovni vládnej koalície, že do 20. marca dvaja poverení členovia vlády, konkrétne vicepremiér Csáky a vicepremiér Lipšic nám predložia návrh riešenia tejto antidiskriminačnej politiky. Ja som zároveň oznámil koaličnej rade, že do 31. januára ja uložím príslušnému členovi vlády, aby takúto legislatívu predložil na rokovanie vlády. Viem, že do 1. mája to musí byť. Nechcem sa dožiť nejakého sankcionovania. Nemali by sme vstupovať do Európskej únie s nejakým takým mankom, ktoré nás nestojí peniaze len dobrú vôľu. A preto chcem vysloviť presvedčenie, že v januári, najneskôr v prvej dekáde februára vláda takúto legislatívu prerokuje a predloží Národnej rade Slovenskej republiky. Pán poslanec Cabaj, nemám takéto informácie. Pán minister zahraničných vecí bude konkrétnejší, možnože ide o nejaké dotazníky, alebo na expertnú úroveň, kde talianske predsedníctvo spracúva tie naše témy a teraz sonduje návrh tej krajiny, onej krajiny, akú má šancu. Ale nepochybne ide skôr o také dotazníkové formy a nižšiu expertnú úroveň, pán minister povie. Pán poslanec Figeľ, predseda výboru, naozaj môžem len potvrdiť, že časové ohraničenie predstavujú len voľby do Európskeho parlamentu, ale neskrývam, že prezident Schirac, kancelár Schröder, lídri Beneluxu a niektorí ďalší radi akcentujú, že by bolo dobré to počas rímskeho alebo talianskeho predsedníctva uzatvoriť. Posun agendy na väčšinovú, tak ako som počul v tej otázke, no dôležité je vedieť, že takýto posun sa môže udiať iba konsenzom. Pri rozhodovaní o presúvaní niektorých oblastí musí vládnuť dohoda a my si budeme nesmierne dávať pozor na to, aby sme jednak pri takej dohode boli aktívni a jednak aby takéto pokusy nešli proti princípu subsidiarity, ktorý je expressis verbis zakomponovaný ako nástroj, ako metóda, ako hodnota v európskej ústavnej zmluve. Omnoho ťažšia je už otázka, aké sú šance na zachovanie vážených hlasov z Nice a ako bude zakomponovaná povedzme, alebo ako bude kreovaná metóda tvorby kvalifikovanej väčšiny. Vo svojom vystúpení som povedal, že zrejme na tieto otázky budeme poznať definitívnu odpoveď v nejakom ucelenejšom balíku. My napríklad si veľmi želáme, aby čo krajina, to rovnoprávny komisár. Neskrývam však, že Francúzi, Nemci, ale aj Belgičania, Luxemburčania a niektorí iní hovoria, že správnejšie je mať menej komisárov, ktorí budú rozhodovať, ale na strane druhej rotácia tých, ktorí rozhodovať nebudú, aby bola spravodlivá, aby sa aj tam naplno prejavil prvok rovnocennosti. Rovnako neskrývam, že je veľký tlak Francúzska, Nemecka, ale aj iných krajín NATO, aby sa ten systém rozhodovania z Nice zmenil na rozhodovanie dvojitou kvalifikovanou väčšinou. Pričom sa diskutujú modely, či 50 : 60, 60 : 50, 50 : 50 alebo 60 : 60. Je mi jasné to, čo pán poslanec Figeľ hovorí, že vážené hlasy z Nice sú pre krajiny, ako je Slovensko, výhodné a aj preto my zotrvávame a pridávame sa ku krajinám, ktoré si želajú zachovať systém rozhodovania z Nice. Ale je mojou povinnosťou priamo na otázku povedať, že prvýkrát už som v Bruseli napríklad nepočul ani španielskeho premiéra sa prísne držať toho rozhodovania z Nice. Vlastne budem veľmi úprimný, z 25 premiérov len predseda vlády Poľskej republiky doslova zmienil Nice. Čiže ten tlak NATO, aby sa prešlo z tej trojitej kvalifikovanej väčšiny na dvojitú, silnie, veľmi-veľmi silnie, na strane druhej silnie aj hlas nás menších, aby sme mali čo krajina, to komisára s právom rozhodovať. A preto cítim, že ten záverečný návrh, ktorý vzíde z tej konklávy ministrov zahraničných vecí koncom novembra, bude zrejme nejakým kompromisom medzi týmito dvoma témami. Medzi témou zachovať aj tie vážené hlasy, a teda trojitú kvalifikovanú väčšinu, a zároveň medzi záujmom menších krajín vrátane Slovenska mať plnoprávneho komisára, lebo my si myslíme, že mať plnoprávneho komisára je aj nesmierne vážne. O mnohých veciach sa rozhoduje vo vláde, o mnohých veciach aj legislatívnych sa bude rozhodovať v európskej vláde, a preto je nesmierne dôležité, aby tam Slovensko zastúpenie malo. Myslím, že, pán poslanec Zubo, som na prvú časť vášho príspevku odpovedal. K Ukrajine. Sám som o tejto téme rokoval s predsedom parlamentu Ukrajiny, keď tu nedávno bol, ale aj s premiérom, ktorého som ja pozval na Tále, keď sme mali V 4, čím som chcel ukázať, ako nám nesmierne záleží na dobrých vzťahoch s Ukrajinou. Vždy sme pozývali premiérov V 4 + 1 a ten jeden vždy bol doteraz premiér krajín Európskej únie. Ja som si prvýkrát dovolil pozvať premiéra z nečlenského štátu Európskej únie, dokonca ani z nepristupujúcej krajiny, lebo veľmi dobre si uvedomujem, že o čo bude demokratickejšia a vyspelejšia Ukrajina, o to väčšie šance sú aj pre Slovensko, lebo cena vášho domu závisí aj od toho, akého máte suseda. A nesmierne mi záleží na dobrých vzťahoch s Ukrajinou, čo som chcel vyjadriť aj tým formálnym gestom, ale aj obsahom rozhovorov, ktoré sme mali na Táloch v rámci V 4 + 1, ale aj s predsedom parlamentu. A sám sa na Ukrajinu v prvej polovici na budúci rok chcem vybrať. Som za to, aby sme náš vzájomný styk liberalizovali maximálne možným spôsobom, ale na strane druhej, aj aby sme chránili Slovensko a Európsku úniu v oblastiach, ako je prílev nelegálnej migrácie, prítok organizovaného zločinu a všetko, čo s tým súvisí. Už po zavedení víz sme dokázali liberalizovať prístup na Slovensko obchodníkom, študentom, samozrejme, diplomatom a niektorým iným skupinám obyvateľov a veľmi starostlivo budeme posudzovať každý návrh, ktorý by mohol viesť k liberalizácii tohto styku, ale, samozrejme, jednak aby sme dodržiavali európske štandardy, aby sme si neznižovali šancu začleniť sa do schengenského systému, ale na strane druhej, aby sme slušným ľuďom oboch krajín alebo obidvoch strán umožňovali čo najplynulejší vstup na susedné územie. Pán poslanec Mečiar, nie je mi známe, v čom spočíva neústavnosť tohto zákona, ale vašu pripomienku beriem ako podnet a budem sa zaujímať, v čom k prípadnej neústavnosti mohlo dôjsť a čo ja alebo vláda môžeme urobiť preto, aby táto prípadná protiústavnosť z tohto zákona bola eliminovaná. Viac teraz neviem povedať. Čo sa týka tej vašej druhej pripomienky alebo myšlienky. Myslím, že som sčasti už naznačil aj ja svoj postoj, keď som hovoril o tom, že po prvé Ústava Slovenskej republiky od nás dnes nevyžaduje, aby sme referendum organizovali. Na strane druhej aj vy, aj ja vieme, že dostať cez 50 % ľudí k urnám nie je také jednoduché. A o to viac, keď už o veci ako takej raz a celkom nedávno rozhodovali. A zase nútiť ľudí, aby študovali taký zásadný hrubý dokument, ktorý má v sebe kopu právnych záležitostí, neviem si celkom dobre predstaviť ani takú účinnú vysvetľovaciu kampaň, ktorá by stála prijateľné peniaze, a zase aby my sme mali čisté svedomie, že naozaj každému sme sprístupnili tieto nie jednoduché informácie. Takže tu by som nehľadal nijaké alibi, ale spoliehal by som sa naozaj na zodpovednosť, ústavnú zodpovednosť ústavných činiteľov, ktorú vám, poslancom Národnej rady Slovenskej republiky, občania zverili v parlamentných voľbách. Toto je môj postoj.