Galko, Ľubomír, poslanec NR SR (2017-02-02):
Ďakujem pekne. Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister vlády kontinuity a pokroku, vážené dámy poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte mi, aby som pridal pár postrehov k návrhu na vyslanie príslušníkov ozbrojených síl Slovenskej republiky na výcvik do Lotyšskej republiky. Rád by som hneď v úvode ocenil to, že Slovenská republika ide potvrdiť aj konkrétnymi krokmi prísľub zo summitu Organizácie Severoatlantickej zmluvy vo Varšave v júli 2016, a to podporou opatrení na posilnenie kolektívnej obrany NATO na východnej hranici. Klub strany Sloboda a Solidarita návrh na vyslanie príslušníkov ozbrojených síl Slovenskej republiky na výcvik do Lotyšskej republiky podporí. Zároveň mi dovoľte povedať, že takúto výcvikovú misiu malo Slovensko uskutočniť už pred rokom či dvoma v rámci opatrení na uistenie spojencov vo východnej časti NATO, tak ako to po udalostiach na Kryme a východnej Ukrajine urobil celý rad našich spojencov. Neudialo sa to len a len preto, lebo jednofarebná vláda SMER-u strkala hlavu do piesku. Dnes sme už na to mohli nadviazať podstatne rozsiahlejšími aktivitami v rámci predsunutej vojenskej prítomnosti, ktorá sa pod vedením štvorice spojencov v tomto regióne práve začína, a to ako plnohodnotná prispievajúca krajina, či už v Lotyšsku – v spomínanom Lotyšsku – spolu s Kanadou, Poľskom, Albánskom, Slovinskom alebo Talianskom, alebo v Estónsku spolu s Veľkou Britániou, Dánskom a Francúzskom, alebo v Litve spolu s Nemeckom, Holandskom, Nórskom, Belgickom a Luxemburskom, alebo v Poľsku spolu so Spojenými štátmi americkými, Rumunskom a Veľkou Britániou. Som presvedčený, že tento spôsob preukázania solidarity vo forme výcviku by mal byť len medzikrokom a už tento rok by sme mali spoločne – koalícia aj opozícia – a zároveň aj s našimi spojencami diskutovať o našom plnohodnotnom príspevku vo forme našej prítomnosti v budúcnosti. Jednak by naša skúsenosť z tohto roka nemala vyjsť navnivoč a jednak, a to je hlavne, by sme mali ukázať, že to s našou solidaritou a postojmi na posilnenie Severoatlantickej aliancie na východe myslíme vážne. Navyše sme krajina, ktorá je súčasťou východného bloku, či chceme alebo nie, a naši spojenci sa cítia ohrození. Žiadajú nás o pomoc a my nesmieme zostávať bokom, pretože nabudúce môžeme tú pomoc potrebovať zasa my. Áno, napríklad aj pri hrozbe terorizmu alebo možno aj pri možnej eskalácii migračnej krízy, teda pri novodobých bezpečnostných hrozbách, ktoré sa zatiaľ, našťastie, Slovensku vo veľkej miere vyhýbajú, ale v Európe už na viacerých miestach prepukli naplno. A nikto dnes nemôže garantovať, že týmto hrozbám nebude Slovensko v blízkej budúcnosti čeliť a potom budeme potrebovať pomoc my, pretože sami sa neubránime. Túto pomoc môžeme dostať len od našich spojencov, a teda aj od našich priateľov z pobaltských krajín, ktorí ju dnes potrebujú od nás. Z tohto hľadiska pokladám účasť slovenských vojakov a misiu v Pobaltí pre našu krajinu dokonca za zmysluplnejšiu ako napríklad operáciu ISAF v Afganistane. Nehovoriac napríklad o operácii OSN UNFICYP na Cypre. Pridaná hodnota pre Slovensko z účasti na cvičení v Lotyšsku bude neporovnateľne vyššia ako pridaná hodnota z pôsobenia našich vojakov na Cypre. Dámy a páni, nech by to znelo hocijako tvrdo, ale vojak je preto vojakom, že cvičí, vie bojovať a je pripravený bojovať i zomrieť. Prínos, ktorý v sebe zahŕňa pôsobenie našich vojakov v takomto reálnom medzinárodnom cvičení v Pobaltí, je pre Slovensko nespochybniteľný. Nikto z nás si určite nepraje, aby naši vojaci svoje praktické skúsenosti, ktoré aj v tejto operácii nadobudnú, museli reálne využiť aj po návrate domov. Avšak samotné vedomie občanov, že Slovensko disponuje skvele vycvičenými vojakmi z takejto náročnej zahraničnej operácie, bude robiť našu krajinu bezpečnejšou a v tom dobrom zmysle slova sebavedomejšou. A o to v čase mieru v prvom rade ide. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, jedným z dôvodov, prečo som sa rozhodol vystúpiť v rozprave, je ale aj prístup predstaviteľov našej vlády k ozbrojeným silám Slovenskej republiky. Rokujeme o dôležitom dokumente z rezortu obrany, ale uvádza ho minister zdravotníctva. Dámy a páni, minister zdravotníctva! A ja sa pýtam, keď už je minister obrany Peter Gajdoš v zahraničí, kde je váš skompromitovaný minister druhého silového rezortu? Na to, aby si riešil kšefty s Bašternákom, si čas nájsť vie, na to, aby prišiel zastúpiť svojho kolegu zo silového rezortu, tak ako to vždy bývalo dobrým zvykom, čas nemá? Dámy a páni, máte vo vláde celú vojenskú čatu, plnú plukovníkov, kde sú títo ľudia? Posielate ministra zdravotníctva. A vôbec, keď sme už pritom, chápem, že minister obrany Gajdoš je v Poľsku na plánovanej zahraničnej ceste. Čo nechápem, je to, prečo tento bod poslanci vládnej koalície nedali ako časovaný alebo ho neposunuli na čas, keď bude minister obrany na Slovensku prítomný. Aký signál vo vašom vzťahu k ozbrojeným silám vysielate našim spojencom v Severoatlantickej aliancii? To my v strane SaS ako predstavitelia najsilnejšej opozičnej strany máme obhajovať vysielanie vojakov do Lotyšska? To sa nehanbíte, kolegovia zo SMER-u – sociálna demokracia, SNS a MOST – HÍD?! Viete, kto vystúpil, resp. vystúpi na podporu tohto vášho návrhu? Len traja poslanci za stranu Sloboda a Solidarita. To je obrovská hanba, vaša obrovská hanba a len to dokumentuje, aký máte, a hlavne teraz hovorím o strane SMER – sociálna demokracia, vytvorený – a to dlhodobo – vzťah k vojakom a k ozbrojeným silám Slovenskej republiky. Žiaden, dámy a páni! Hlášky o tom, že nevedia pochodovať, že radšej dáte peniaze na mlieko ako na zbrane, ale aj vaša ignorancia pri predkladaní tohto návrhu je facka do tváre všetkým vojakom, ktorí idú do Pobaltia cvičiť aj za vás, aby ste vy v teple vašich kancelárií mohli vynášať vaše častokrát kontroverzné politické rozhodnutia. Posielate vojakom, dámy a páni z vládnej koalície, veľmi zlý signál, a pritom by ste im mali ďakovať za všetko, čo pre nás civilov robia. A keďže sa od vás tej vďaky určite nedočkajú, tak to spravím teraz za vás. Chcem všetkým príslušníkom ozbrojených síl Slovenskej republiky, nielen tým, ktorí pôsobia v zahraničných misiách a operáciách medzinárodného krízového manažmentu ďaleko od svojich rodín, alebo tým, čo budú v budúcnosti v nich, možno aj v Lotyšsku pôsobiť, ale aj tým, čo pôsobia doma na Slovensku, vysloviť svoj obdiv a poďakovanie. Máme špičkových vojakov, ktorí pôsobia v mimoriadne ťažkých ekonomických podmienkach v porovnaní s mnohými inými krajinami. A mám teraz na mysli nielen výzbroj a výstroj, ale mám na mysli aj spoločenské uznanie. Keď sa totiž rozpráva napríklad o rôznych sociálnych výhodách vojakov, ale aj policajtov napríklad, a o ich zamýšľanom okresávaní, vtedy je na Slovensku obrovské množstvo samozvaných odborníkov, čo majú k tomu čo povedať. Ale keď sa rozpráva alebo skôr malo by sa rozprávať o obrovskom riziku, o možnej a reálnej strate toho najcennejšieho, čo majú, a teda ich životov, vtedy je skôr ticho alebo je to riziko častokrát marginalizované. Záverom by som, dámy a páni, pridal svoj osobný postreh či skôr takú príhodu a týka sa to toho spoločenského uznania, o ktorom som hovoril. Pamätám si, ako som... (Zaznel zvuk časomeru). Desať minút rozprávam, nepípajte mi tu, pán podpredseda Národnej rady, lebo ma vyrušuje to... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)