M. Číž, poslanec: (2003-02-27):
V podstate už tuším 4,5 alebo 5 mesiacov uplynulo od volieb a rozhodne viac ako 100 dní od konštituovania vlády, takže našou úlohou trošku je začať si plniť naše poslanecké povinnosti, no a, bohužiaľ, podkladov na túto našu činnosť nám zatiaľ vláda predkladá značný dostatok. Jeden z nich je aj tento návrh zákona. Už mám tu česť relatívne dosť dlho pracovať s materiálmi v parlamente, ale takú zložitú schizofréniu vo vzťahu k návrhu zákona som ešte nezažil. Objektívne je, že keď pán minister tento návrh predložil, tak sa pokúsil riešiť vážne systémové chyby v existujúcom stave reformy verejnej správy a pokúša sa zachraňovať aspoň to, čo sa ešte vôbec v tom priestore verejnej správy pri tomto type jej riadenia uskutočňuje. Práve dnes sme mu pravdepodobne zobrali práve túto sféru pôsobnosti, takže toto je jeho labutia pieseň. Takže za istých okolností, pán minister, som vám vďačný za tento návrh, ale napriek tomu sa vám nemohlo podariť v tomto systémovom prostredí predložiť návrh, ktorý je zmysluplný a ktorý pomôže veľmi zložitej, a to vážne chcem zdôrazniť, veľmi zložitej situácii v oblasti verejnej správy. Ako viete, realizujeme o dušu spasenú zákon 416, presúvame kompetencie, vytvorili sme VÚC, a ak je niečo absolútne transparentné, tak to je až neuveriteľný kompetenčný chaos a neustále už až zúfalé hlasy z prostredia obcí alebo aj VÚC vo vzťahu k tomu, aby sme konečne už niečo v tomto smere urobili, aby sme vyjasnili aspoň elementárne súvislosti, ktoré s výkonom štátnej správy, či už originárnej, alebo prenesenej, vznikajú. Najskôr sa však pristavím pri probléme vyvlastnenia, ktorý jednoducho tým, že je taká dikcia 416-ky a bola povinnosť previesť kompetencie, ktoré sú v zákone č. 50, nejakým spôsobom vo väzbe predovšetkým na skutočnosť, že vláda hodlá od 1. 1. 2004 pravdepodobne zrušiť okresné úrady, tak pán minister nemal inú možnosť, a keďže nenašiel iný subjekt, no tak musel presunúť aj vyvlastňovanie na obce. Každý, kto tu má právnické vzdelanie, ale použijem aj ten trošičku sprofanovaný pojem „súdny človek“, vie, že vyvlastňovacie konanie je jedno z najťažších, ktoré vo sfére verejnej správy existuje, ktoré neustále bolo vystavované útokom osobitne z pravicového prostredia, už vôbec k vyvlastňovaniu, k inštitútu ako takému, a bolo vystavované tomu, že všetky okolnosti, ktoré sprevádzajú vyvlastňovacie konanie, musia byť odborne, veľmi presne zistené a musia byť aspoň, nie aspoň, mimoriadne predpoklady na to, aby vyvlastňovacie konanie naozaj sa uskutočnilo tak, aby nedošlo k možnému výraznému zasahovaniu do práv majiteľov, práv vlastníkov, ale aj v realizácii verejného záujmu ako takého. Čiže v teoretickom prostredí nepoznám nikoho, ktorému by napadlo čo len na chvíľu, aby uvažoval o nejakých obciach, a ktorý rozmýšľa skôr o tom a skôr bol tlak, aby sme presunuli veci na súd ako orgán, ktorý má elementárne predpoklady. To znamená, sudca, ktorý posudzuje takýto zásah do vašich vlastníckych práv, musí mať právnickú fakultu, musí mať 3 roky praxe na súde a potom musí robiť justičnú skúšku a potom je oprávnený na to, aby rozhodoval o vlastníckych právach a o zásahu do nich. My týmto návrhom zákona, ale nie týmto, ten vlastne vykonáva iba 416-ku v konečnom dôsledku, takýto výrazný zásah do vlastníckych práv presúvame na obce. Ja chcem veriť, že obce s počtom povedzme 10-20 tisíc obyvateľov majú aký-taký aparát, kde povedzme aspoň v polovici vieme zaručiť, že ten, kto bude rozhodovať o vyvlastňovacom konaní, bude disponovať právnickým vzdelaním a bude poznať veľmi dôležitý súbor právnych predpisov, Občiansky zákonník a mnohé iné právne predpisy, a, samozrejme, celý súbor stavebných predpisov. A teraz tu robíme konštrukcie pre obce do 1 000 obyvateľov, ktorých je na Slovensku, prosím, vážení páni, však 2 000 a v ktorých je 1,8 až 1,9 mil. obyvateľov. Máme vyvlastňovacie konania, ktoré bežia, staviame diaľnice, staviame rôzne budovy vo verejnom záujme a možno očakávať, že mnohé úkony ešte budú dynamicky rásť. Viete si aspoň trošku predstaviť, ako vyzerá správny aparát v takejto obci? Ja pripúšťam, že medzi tými 2 000 obcami možno nájdeme 20, kde aké-také, neviem aké, predpoklady asi nájdeme, ale medzi tými ostatnými ja si to predstaviť neviem. Takže tento krok, kde je skutočne nevyhnutné z pohľadu ministerstva niečo takéto urobiť, ja osobne ako občan, už ako poslanec vôbec pochopiť neviem. Tragédia je, že nedá sa ani rekonštruovať tento stav. Takto sme rozmýšľali, že sa pokúsime prostredníctvom pozmeňujúceho návrhu presunúť toto rozhodovanie na krajský úrad. Krajský úrad za istých okolností by mohol byť relatívne legitímnym orgánom, ktorý bude o veci rozhodovať. Vzniká otázka, kto bude odvolacím orgánom? Pretože okresný úrad nefunguje. A tu narážame už pri prvom probléme na čosi zásadné, systém miestnej verejnej správy, či už originárnej, alebo prenesenej, musí byť dvojstupňový a musí byť miestny, to znamená, nemôže zavádzať riadne odvolacie konanie do prostredia ministerstva. Ako tento problém vyriešime? Prečo teda problém rušenia okresných úradov nie je súčasťou koncepcie, ktorú vláda predloží do parlamentu, s ktorým sa budeme seriózne zaoberať, kde máme možnosť poukázať na všetky až nezmysly, ktoré z niektorých úvah vyplývajú, a pokúsime sa vytvoriť elementárne normálne prostredie pre spravovacie procesy v tomto štáte. Predložený návrh dokonca hovorí o tom, že každý pracovník stavebného úradu na to, aby mohol vykonávať svoju činnosť, musí podľa zákona o štátnej službe spĺňať predpísané náležitosti. Nehovoríme odkedy. Vieme si skutočne zas predstavovať, ako budú stavebné úrady vyzerať a koľko percent z tých stavebných úradov bude spĺňať túto náležitosť, náležitosť v tomto čase, keď sa tento zákon schváli? Uvedomujeme si elementárne dôsledky, že v civilizovanom štáte a u nás platí právna úprava, že existuje náhrada škody, pokiaľ štátny orgán rozhodne a spôsobí vám svojím rozhodnutím škodu? Kto bude zodpovedný v danom prípade za tú škodu? Hovoríme, že spoločné úrady pomôžu veci vyriešiť. Spoločné úrady, ktoré existujú na Slovensku, ktoré ja poznám, nie sú spoločnými úradmi a už vôbec nie podľa príslušného paragrafu zákona 369. Každý štátny úrad, a to vedia absolventi právnickej fakulty už pravdepodobne po tom, ako vykonajú skúšku zo správneho práva, musí mať nejaké náležitosti, musí mať právomoc, musí mať kompetenciu a musí mať materiálne náležitosti na to, aby mohol fungovať. Ak vytvorí 34 obcí napr. v Žiari nad Hronom akože čosi, čomu sa hovorí spoločný úrad pre stavebné konanie, to nie je žiadny spoločný úrad. Ony si len najmú 4 úradníkov, kde si určia pomerné náklady, kto ich bude platiť a prípadne náklady na miestnosti, ale už vôbec sa neurčí to, čo je primárne a určujúce na stanovenie správneho úradu – kto má právomoc, kto má kompetenciu a kto nesie zodpovednosť za výkon takéhoto rozhodnutia. Ak starosta si dá pripraviť takýto návrh rozhodnutia, je viazaný týmto rozhodnutím alebo nie je viazaný týmto rozhodnutím? Pokiaľ teda vznikne prípadne škoda, voči komu bude smerovať žiadosť o náhradu? Voči tým najatým úradníkom, ktorí budú vyhotovovať tie rozhodnutia, alebo voči starostovi obce? Veď to sú veci, kde jednoducho neexistuje, aby sa neriešili v rámci toho, čomu hovoríme reforma verejnej správy. Dalo by sa hrozne veľa o tom hovoriť, sme pripravení v rámci nášho výboru skutočne sa celkom inou akceleráciou reformy verejnej správy zaoberať, ale tento návrh hoci je potrebný, nie je rekonštruovateľný a to je tá schizofrénia, o ktorej vám hovorím. A jednoducho ja osobne zaň hlasovať nebudem a pôjdem niekde mimo, lebo neviem sa s tým nejakým spôsobom vysporiadať. Myslím si, že keď nikto iný, pán Brocka mi bude rozumieť, ktorý jediný v tomto parlamente otvoril otázku takú nevyhnutnú pre náš štát, ako je budovanie inštitúcií v rámci novej Európy. Ak Európa primárne hovorí, že výstupy, vlastný rozhodovací proces, uplatnenie práva, vymožiteľnosť práva, je to primárne, čo chce od verejnej správy ako takej – tak toto je to, k čomu máme smerovať? Nebudem ani ďalej hovoriť, asi to nemá význam. Chcem iba naznačiť, či už akceptujete, alebo neakceptujete tieto názory, vážne sa nad tým zamyslime, lebo ide o vážnu vec, ak destabilizujeme verejnú správu v štáte, destabilizujeme zásadným spôsobom aj štát. Veľmi vážnym spôsobom nad tým rozmýšľajme. Ďakujem pekne. (Potlesk.)