Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2012-10-24):
Ďakujem, pani podpredsedníčka za slovo. Dámy a páni, prajem vám príjemný dobrý deň, opäť raz. Budem pokorný. Čo iné mi aj zostáva v tejto situácii. Ja som si vypočul skoro trojdňovú debatu, ktorá bola samozrejme prerušovaná aj inou legislatívou kvôli programu Národnej rady, a musel som si odsedieť tu tie celé hodiny a určite som počúval, niekedy s menším, niekedy s väčším záujmom. Ja musím povedať, že ďakujem za korektnú diskusiu. Pretože napriek tomu, že k tejto téme sa tu zvádzal veľký súboj, a je namieste, že ten súboj je veľký, pretože po deviatich rokoch sa naozaj, naozaj idú robiť zásadné zmeny v daňovom systéme. A myslím si, že to je dosť vážna téma na to, aby sa tomu Národná rada venovala niekoľko dní, mnoho hodín v diskusii. Ďakujem za príspevky všetkým. Ďakujem za pripomienky a niektoré návrhy, ktorým, sľubujem, že sa im budeme venovať z hľadiska môjho príchodu do tejto sály pri druhom čítaní. Čiže nič z toho, čo tu bolo povedané, neskončí len v koši a nebude to proste odmietnuté len z toho pohľadu, že to povedal ten alebo onen poslanec z vládnej strany alebo z opozície. Ja musím povedať, že tá situácia vo vzťahu k rozpočtu je veľmi vážna, a veľmi dobre viete, veľmi dobre viete, že so žiadnym plezírom a s dobrou náladou som pred vás nepredstúpil s návrhmi, ktoré sú uvedené aj v tomto návrhu zákona. Teraz mám hlavne na mysli niektoré opatrenia, ktoré smerujú k povedzme k odpočítateľným položkám, k zvyšovaniu sadzby dane z príjmu právnickej osoby. Inou témou je samozrejme rovná daň ako taká a zavedenie progresívnej dane. Tu myslím, a ja som to aj pocítil z príspevkov opozičných poslancov, ja si myslím že veľmi dobre vnímate, že na to máme plný mandát, pretože sme veľmi korektne túto tému označili ešte pred voľbami a že sme s touto témou, aj s touto témou dosiahli historický volebný výsledok. Takže viete to veľmi dobre, že na to máme mandát. Takisto viete veľmi dobre, že v roku 2006, keď sme boli pri vládnom kormidle, sme túto ikonu pravice – rovnú daň nezrušili, sme sa jej nedotkli, ale to je dôkaz aj toho, že sme boli zodpovední. Zodpovední z toho pohľadu, že rovná daň vtedy fungovala necelé dva roky, alebo tretí rok. Ako my sa naozaj nestaviame k daňovému systému tak, že je to trhací kalendár. A preto v roku 2006 sme dali rovnej dani šancu. A tá šanca končí v týchto, v týchto dňoch. A opakujem, viete, že máme plnú legitimitu urobiť to, čo sa urobiť chystáme, to znamená, zrušiť rovnú daň alebo rovné sadzby dane. V rámci ideologického zápasu samozrejme sa tu veľa pohovorilo a veľa, veľa nejasností a veľa podľa mňa aj nekompetentných vecí, alebo takého zahmlievania. Musíte si uvedomiť, čo je princíp rovnej dane. Samozrejme je, lebo ja si pamätám ešte v časoch vašej ideologickej hegemónie, pravicovej ideologickej hegemónie, tak za rovnú daň bola v tom čase považovaná dokonca aj sadzba dane z pridanej hodnoty. Vtedy to bol systém 19, 19, 19. Áno? Čiže pamätám si obdobie, keď niektorí nekompetentní humanisti, ako tu hovorí Ľudo Kaník, zastávali aj vašu sadzbu DPH-čky, že je to systém rovnej dane. Viem to veľmi dobre preto, pretože keď sme znižovali sadzbu DPH v roku 2011, na lieky napríklad, tak niektorý z pravicových guru ma na výboroch obviňoval z toho, že ruším princíp rovnej dane. Nebola to pravda, nebola to pravda, samozrejme. Dnes hovoríme, princíp rovnej dane hovorí o tom, že je rovnaká sadzba dane pre fyzické aj pre právnické osoby. To je ten kľúčový, kľúčový odkaz. To, k čomu sme pristúpili, je to, že naozaj pre vyššie príjmové skupiny navrhujeme, navrhujeme sadzbu dane 25 percent. Viete, že tá príjmová skupina bola zvolená veľmi citlivo na úrovni 3 300 eur hrubého príjmu mesačne. A viete veľmi dobre, že sa to týka jedného percenta pracujúcej populácie. A viete takisto, že príjem z tohto opatrenia je vyše 57 mil. eur. A zároveň viete, že 90 percent týchto peňazí ide do samospráv, pretože daň z príjmov fyzických osôb je krmítko, z ktorého sa kŕmia samosprávy, teda hlavne samosprávy, lebo štátu zostáva z toho veľmi, veľmi málo peňazí. Z tohto pohľadu samozrejme toto je, toto je odpoveď, naša odpoveď na to, čo sa, čo sa deje v Európe a na Slovensku posledné tri roky. Žijeme v hlbokej kríze. Takisto si pamätám obdobie v roku 2009 a 2010, ktoré nám tak často a radi pripomínate, keď ste sa v tom období tvárili tak, že kríza je len na Slovensku a je spôsobená vládou Roberta Fica. Pamätám si to, nemôžete to zamietnuť, proste poprieť. Bolo to tak, bolo to vo vašej argumentácii. Akonáhle ste sa dostali ku vládnemu kormidlu, objavili ste, že existuje aj okolie, že nie sme ostrovom, tak ako to dnes hovoríte. Dnes to už hovoríte, nie sme ostrovom v Tichom oceáne, ale sme súčasťou Európy, sme extrémne otvorenou ekonomikou, absolútne citliví na to, čo sa deje v krajinách, hlavne ekonomikách nemecky hovoriacich, pretože sme naviazaní na ich dopyt a tým pádom náš export je, je priamo závislý od toho, čo sa deje v týchto krajinách. Vaše riešenie konsolidácie znižovania deficitu bolo samozrejme založené na znižovaní a na znižovaní výdavkov v roku 2010 a ´11, ale bolo založené aj na zvyšovaní príjmov. A v prípade ste sa zase vrátili k osvedčenej metóde spotrebných daní a nepriamych daní, to znamená, napríklad dane z pridanej hodnoty. Viete ako, aká búrlivá debata tu práve v tejto miestnosti koncom roku 2010 k tejto téme bola. Pravdou je – a ja to viem, lebo to môžem potvrdiť – že keby ste vládli dnes, tak zvyšujete takisto aj príjmy štátu a zvyšujete dane a zvyšujete aj priame dane a zvyšujete aj dane nepriame. To, že o tom hovorím, hovorím to s tou istotou, že som, že mám osobnú skúsenosť a mám za sebou rozhovory s ekonomickými lídrami vašich strán a viem, čo by sa po voľbách dialo. Nebudem tu na nikoho nič prezrádzať, ale ľudia, ktorých sa to týka, veľmi dobre vedia, o čom hovorím. My sme odmietli zvyšovanie dane z pridanej hodnoty, pretože daň z pridanej hodnoty má regresívny vplyv na životnú úroveň ľudí, pretože je to plošný tresk. A to je aj dôvod, prečo musíme dvíhať niektoré iné typy daní. Ja s návrhom, s ktorým pred vás predstupujem, je spojený obrovský rešpekt z mojej strany. Musíte si uvedomiť, že máme obrovské, ba priam katastrofálne problémy s výberom daní. A máme ich nie v týchto mesiacoch vlády Roberta Fica, máme ich posledné dva roky. A naozaj je namieste sa venovať téme, téme, prečo tomu tak je. Prečo sme zistili pred pár týždňami, že základ, samotná báza dane z príjmov právnických osôb v roku 2011 bola o 100 mil. nižšia, s akou ste rátali v samotnom deficite v roku 2011? Pred pár dňami musel Eurostat korigovať výsledok deficitu za rok 2011. Váš výsledok bol pod 0,1 percentom. Nie je to žiadna tragédia z hľadiska, z hľadiska veľkých čísel, ale je to 100 miliónov eur mínus, 100 mil. eur mínus z dane z príjmov právnických osôb za situácie, keď sme mali naozaj v rámci Európy historický rast, keď sme mali nárast účtovného zisku o vyše 17 percent, ale nárast daňových priznaní na dani z príjmov právnických osôb o 0,4 percenta. To je podobný príbeh ako pri dani z pridanej hodnoty v prvom štvrťroku tohto roku. Nárast hrubého domáceho produktu, nárast maloobchodných tržieb, nárast domáceho dopytu, ale absolútny pokles daňových priznaní na daň z pridanej hodnoty. To všetko sú signály o tom, že v daňovom systéme našej krajiny, a hlavne vo výbere, sú katastrofálne problémy. Problémy, ktoré smerujú k daňovým únikom. Za situácie ale, priatelia, rovnej dane 19-ch percent. Pán Kaník tu mal takú repliku na to, že keď zachováme rovnú daň a bude to proste zárukou prosperity, tak tí učitelia budú mať vyššie platy a budú mať 1 500-eurové platy. Ale, pán Kaník, rovná daň je tu deväť rokov a oni majú platy, aké majú, a dožadujú sa platov, akých sa dožadujú. Čiže, čiže experiment rovnej dane v prípade platov učiteľov nefunguje. Takisto nefunguje zaklínadlo v oblasti podnikania. Prečo máme problémy, stále máme problémy so službami? Prečo máme problémy s nezamestnanosťou, s neschopnosťou zamestnať ľudí v živnostiach, v službách, vo sfére služieb? Prečo po deviatich rokoch? Proste je to podľa mňa legitímna otázka, ktorú vám kladiem. Prečo sa po deviatich rokoch nedostavili pozitívne efekty, zázraky, o ktorých hovoríte? To ja len preto, ťažko sa odpovedá na túto otázku, je to len ako odpoveď na istú demagógiu, ktorú ste zvolili vy pri obrane tohto princípu. Pretože misionárstvo, lebo ja som mal pocit, že Slovensko je misionárom rovnej dane, aj je a je a bolo misionárom rovnej dane v krajinách tranzitívnych a postkomunistických. Takže ale pár čísel. Oficiálne čísla potvrdené Eurostatom a Európskou komisiou hovoria napríklad to, že v roku 2003, teda v poslednom roku, kedy platila progresívna daň pre fyzické osoby, bol výber dane pre fyzické osoby k pomeru k HDP na úrovni 3,2 percenta. V prvom roku zavedenia rovnej dane, sadzby, klesol tento ukazovateľ o viac ako 15 percent, na 2,7 percenta a klesal aj v nasledujúcich rokoch. A nedosiahol vlastne, podiel príjmu fyzických osôb už nikdy nedosiahol úrovne spred obdobia rovnej dane. Toľko o legendách. Pretože hovoríte o absolútnych, radi šermujete absolútnymi číslami, ale ak hovoríme o pomerných číslach, ktoré vyjadrujú trend, tak sa tak nikdy nestalo. A vy pri koncepcii rovnej dane samozrejme zásadne zabúdate na to, že aby mohli byť znížené sadzby dane z príjmov právnických a fyzických osôb v roku 2004, tak sa musela zásadným spôsobom zvýšiť daň z pridanej hodnoty. A tu sa dostávame aj k úplne inej otázke, k otázke cenovej hladiny. Dostávame sa k otázkam toho, prečo je mnoho, prečo napríklad našou konkurenciou v oblasti predaja pohonných hmôt je Rakúsko? Prečo mnohé z našich žien chodia nakupovať do najbližších dedín za rakúske hranice? Pretože sú tam mnohé potraviny, mnohé tovary lacnejšie ako u nás, no preto, že majú nižšiu sadzbu dane z pridanej hodnoty. A to je aj odpoveď na to, prečo sa Slovensku nie tak ľahko odpovedá na výzvu, zvyšujte viac nepriame dane a nechajte na pokoji priame dane. Pretože my máme de facto jednotnú sadzbu, stále jednotnú sadzbu DPH 20-ch percent. Je úplne iné debatovať v krajinách o zvýšení DPH o 1 – 2 percentá, ak máte sadzby 10 a 20 percent. Je úplne iné zvyšovať DPH na potraviny z 10-ch na 12 ako z 20-ch na 22. To je ten základný problém, ktorý si musíme tu proste čestne povedať, že to je kľúčový problém, ktorý tu je. Takže aby sme, aby sme si ale povedali pravdu. A to je história, toto už je história. Celkovo sa dá povedať, že daňová reforma v prvom roku priniesla z titulu rozšírenia základnej dane z príjmov právnických osôb, lebo sa rozširovala základňa, 3,4 mld. vtedajších korún. Ale zároveň odniesla v podobe nižšej sadzby 10,6 mld. korún. No ale daňová reforma, nezabúdajte, bola koncipovaná ako neutrálna. Ona naozaj taká bola. To znamená, celých tých 10,6 mld. eur bolo dotankovaných, priatelia, daňou z pridanej hodnoty, spotrebnými daňami. Ja vám to pripomeniem. Zvýšili ste benzín o 25 percent, spotrebné dane na benzín. Vykurovací olej o 20, o 33 percent dokonca. Spotrebné dane na pivo stúpli o 66 percent, cigarety takmer o 50 percent. A pripomínam vám kľúčové zvýšenie sadzieb dane z pridanej hodnoty na mlieko, mäso, syry, elektrinu, palivo, na všetko. Čiže čo sa stalo? Distribuovali ste tie negatívne dopady alebo cieľ neutrality daňovej reformy na všetkých občanov tejto krajiny bez ohľadu na to, aké majú príjmy. Ja viem, že to je história. A ja viem, že z dnešného pohľadu, optika médií, ale aj vaša optika mnohých, je taká, že my dnes len zvyšujeme dane. My sme sa po desiatich rokoch vašej hegemónie dostali ku konceptu malého štátu. Vy hovoríte, že štát by mal byť malý a menší a že mal byť najmenší. Hovoríte to tak na strane príjmov. Čo ste ale zanedbali, nikdy ste neurobili žiadne zásadné zmeny v oblasti výdavkov. Opäť, úplne čestne: pozrite si štruktúru výdavkov štátneho rozpočtu za roky 2000 až 2012! V zásade sa tie balíky výdavkov v krajine nemenili v podiele na HDP. Je to proste, bohužiaľ, pravda. Takže vy ste znížili zásadným spôsobom príjmy na HDP, stimulovali ste ekonomiku z tohto pohľadu, ale nikdy ste nenašli odvahu na to, aby ste zviedli spoločenskú diskusiu o tom, aká je dostupnosť verejných služieb, ktoré služby tam majú byť a ktoré nemajú byť. A viete, že možno ste sa niekedy aj pokúšali, ale neuspeli ste. A ja si pamätám aj predvolebné reči z tohto obdobia, vlastne spred necelého roka o tom, keď môj hlavný oponent Ivan Mikloš hovoril – a vám to proste pripomeniem, čestne to tak isto poviem – áno, došli sme na kraj útesu a musíme hovoriť o tom, ktoré z verejných služieb sú udržateľné pri takýchto príjmoch, inak musíme zvýšiť príjmy. Spomeňte si na to! Ale to je realita. To je skutočná realita. A viete, ak prídeme k znižovaniu výdavkov, tak kresťanskí demokrati: daňový bonus pre vysokoškolákov, ako by mohol byť zrušený? Už vás ale vôbec netrápi, že žiadny, že externí študenti vysokých škôl nemajú žiadny daňový bonus. Kto chodí, kto je externým študentom na vysokej škole? Zväčša ten, kto nemá na to, aby mohol chodiť na denné štúdium, pretože musí popri vysokej škole pracovať. Nemá žiadny daňový bonus, jeho rodič nemá dokonca ani detské prídavky. Čiže, čiže to my nežijeme vo férovom ako systéme, akonáhle to znamená, ak hovoríme, že sa dotkneme tejto témy, tak je to proste tabu. Učitelia žiadajú viac, viac platov? Jasné! Zástava, červená alebo žltá zástava vpredu: dajme im viac peňazí, veď si to zaslúžia! Súhlasím, zaslúžia si to. Ale z čoho im to máme dať?! Máme zároveň znižovať výdavky. Áno, jasné, máme. Máme tu nejakú cestovnú mapu? Máme tu, zdedili sme v šuflíku nejaký tajný plán, akým spôsobom, akým spôsobom máme krajinu, ktorá dvadsať rokov funguje s administratívou úrovne CK Rakúsko-Uhorska?! Ako to máme urobiť za šesť mesiacov? Žiadny tajný plán sme nenašli. Viete, že je pred nami nevyhnutnosť znížiť deficit na budúci rok pod tri percentá. Je to identická situácia ako v roku 2008. Vtedy sme potrebovali znížiť deficit pod tri percentá preto, aby sme sa stali členmi eurozóny. Cúvame dozadu bez spätných zrkadiel. Musíme to urobiť a máme málo nástrojov. Vy ste rok 2012 vypustili. Vypustili ste to kvôli predvolebnému boju. Čiže ak sa urobila nejaká konsolidácia v roku 2011, urobila sa, ale rok 2012 nula. Budeme znižovať deficit de facto z piatich percent na tri percentá s potrebou, s konsolidačným úsilím vyše dvoch miliárd eur. S balíkom opatrení vo výške 2,8 mld. eur -  1,8 mld. na strane príjmov a jednej miliardy na strane výdavkov. Ideme do procesu aj s rezervou. Hovoríme to transparentne. A konečne si prestaňme klamať! Budúci rok, budúci rok, bude ťažkým rokom dennodennej realizácie štátneho rozpočtu. Máme problematické príjmy, máme katastrofálny problém s výberom dane. Máme demoralizáciu v spoločnosti s výberom daní, dane z pridanej hodnoty aj dane z príjmov právnických osôb. Budem prvý, ktorý, ak sa napravia tieto neduhy, navrhnem zníženie dane z príjmov právnických osôb z 23 na 21 percent. Budem prvý, kto to urobí, ak to budem môcť urobiť. Ja sa, môžem samozrejme skĺznuť aj k politickým debatám o tom, prečo táto krajina nemala nikdy prebytok? Prečo dvadsať rokov funguje s deficitom? Prečo po desiatich rokoch pravice, nikdy sme sa nepriblížili ani len k vyrovnanému rozpočtu? Prečo sme sa nikdy nepriblížili k tomuto? Najnižší deficit tejto krajiny bol v roku 2008 1,8 percenta HDP. Ale o vyrovnanom rozpočte, o tom, že by niekto plánoval vyrovnaný rozpočet, že by si ho dával niekto proste do strednodobého cieľa, nikdy nebola ani reč. Je to otázka výdavkov a príjmov v tejto krajine. Tvrdím vám, že dvadsať rokov v tejto krajine s výdavkovou oblasťou nikto nič zásadné neurobil, pretože je to ťažké. Pretože sa nikdy nedosiahla žiadna dohoda v tejto oblasti. Pretože hocikto prišiel so sférou, s nápadmi znižovania štátnej administratívy, znižovania podpory, plateného školstva, plateného zdravotníctva, znižovania sociálnych dávok, adresnosti sociálnych dávok, znižovania počtu výnimiek v daňových zákonoch, vždy s tým bol proste problém, lebo sa našli boží bojovníci, ktorí povedali, že je to proti, proti niekomu, škodí to niekomu. Nie, my máme proste ideálny stav, ktorý proste musíme udržať. Ale my si musíme povedať pravdu. Nemáme na to, priatelia. Nemáme na penzie z prvého piliera, ktoré nastavil Ľudo Kaník v slávnej penzijnej reforme. Nemáme. Nebolo to korektné, poslanec Ľudo Kaník, nebolo to korektné (Potlesk v sále.) nastavenie druhého piliera na deväť percent a zároveň byť pekný pred dnešnými dôchodcami a urobiť tri, štyri kategórie penzistov, ktoré majú proste podľa toho, či odchádzali v novembri alebo v januári, mali penziu 3- alebo 8 tis. korún. Proste nebolo to udržateľné. No ale skončili časy, aby sme boli proste za pekných. Ja mám rešpekt pred zdvíhaním sadzby dane z príjmu právnických osôb. Osobitne v krajine a v situácii, keď podnikatelia odmietajú platiť dane. Zamysleli ste sa, prečo odmietajú možno aj platiť dane? Prečo zázraky stimulácie, o ktorých tu Richard Sulík robil prednášky v roku tri až štyri, sú už preč?! Prečo to tu nie je? Prečo sa každý rok počas fungovania rovnej dane zvyšoval počet firiem, ktoré si zakladali domicile v Cypre a v ďalších, na Cypre a v ďalších legálnych aj nelegálnych  „ofšoroch“? Prečo to tak nefungovalo? Prečo aj pri 19-percentnej dani dochádzalo k legálnej alebo nelegálnej optimalizácii? To sú proste neduhy, ktoré tu sú, a vôbec odpoveď, rovná daň už na ne nenechávala odpoveď. To je môj dôvod, prečo hovorím o vyblednutej atrakcii. Nefunguje to v danej situácii. (Potlesk v sále.) Môžete si, ja vám, a to nebude príjemné, čo vám pripomeniem. Možno. Lebo keďže daň z príjmov právnických osôb za minulý rok sa uzatvárala na jar tohto roku, uzatvárala sa samozrejme v situácii totálneho kolapsu finančnej správy, podozrenia z klientelizmu, zo zlyhania základných manažerských princípov. Ale ona sa, odoznievala, daňové priznania sa robili za právnické osoby aj v situácii, keď doznievala Gorila. Keď sa proste vaši voliči pravice museli pozrieť na to, ako prebiehala privatizácia. Keď sa demonštranti kĺzali dole hradným kopcom, keď na nich striekal minister vnútra zo striekačiek a keď ich rozháňal v 14-stupňovom mraze. Aj v tejto atmosfére sa ľudia priznávali k daniam a boli ochotní platiť dane v krajine, ktorá je poznamenaná korupciou a prekliata až pod zem cez rozvrat, ktorý tu bol spôsobený. (Dlhotrvajúci potlesk v sále.) Prečítajte si v dnešných novinách kazateľa Halíka, ktorý sa vyjadruje k situácii Českej republiky. Prečítajte si! Nie pretože je v Pravde, ale prečítajte si ten text, ktorý hovorí o tom, čo hrozí Českej republike. Aké zhnusenie, aká perverzita politického systému, čo doviedla, táto situácia, k čomu doviedla ľudí. K nárastu extrémizmu a samozrejme k totálnemu nezáujmu o politický život. K sklamaniu z toho, čo tu proste v týchto, v tejto časti strednej Európy funguje. Takže dovoľte mi, dovoľte mi, ešte dve legendy – áno? – Estónsko a Švédsko. Pamätám si víťazné ódy v roku 2010 na estónsku nôtu, až keď, do momentu, keď môj kolega poslanec Ján Počiatek rozmenil estónsky zázrak na drobné. Estónsky zázrak s obrovským naozaj tlakom aj na výdavky a s následným prepadom hrubého domáceho produktu a nárastom, totálnym nárastom nezamestnanosti. Ale áno, Estónci sú už za tým a momentálne sú premianti, premianti Európskej únie. Ale povedzme si základné makroekonomické parametre. Čiže Estónci aj počas krízy radikálne zvýšili aj príjmy, omnoho viac ako Slovensko, a potom následne ich začali znižovať. Musím vás ale informovať, že v pomere k HDP majú Estónci výdavky na podobnej úrovni, ako je Slovensko, ale príjmy majú na oveľa vyššej úrovni. A to je ten zázrak a to je ten dôvod ich prebytkov a toho, že hospodária v pluse. Estónci zvýšili daň z pridanej hodnoty na 20 percent. A viete veľmi dobre a viete tak isto veľmi dobre, že daň z príjmov je, alebo rovná daň v Estónsku je 21 percent. K Švédsku, to je ešte jasnejší a flagrantnejší príklad. Áno, Švédi znižujú daň z príjmov právnických osôb na 22 percent, ale Švédi majú ešte okrem toho regionálne dane. Čiže platia oveľa vyššiu sadzbu. Švédi majú 30-percentnú daň z dividend, priatelia, 30-percentnú daň z dividend. A Švédi majú najnižšiu sadzbu na príjmy fyzických osôb – tridsať percent, najvyššiu na úrovni 60 percent. Len aby sme trošku ako vnímali celkový obraz, ak sa má dávať ako za nejaký príklad. Záverom. Predstúpim samozrejme pred vás o mesiac v druhom čítaní aj s návrhom tohto zákona. Pripúšťam malé korekcie vo veciach, ktoré boli nastolené. Budeme sa im ďalej venovať. Samozrejme, je tu zákon, ktorý, rovnako ako zákon o sociálnom poistení č. 461, je kľúčový z hľadiska znižovania deficitu v budúcom roku. A predstúpim zároveň aj s návrhom štátneho rozpočtu. Takže tu sa o tomto rozprávať nebudem. Ale ešte jedna zaujímavá rovina. Ja už som si proste všimol, že opozícia si vlastne vytvára akési premostenie do budúceho roku. Vy už vlastne začínate hovoriť o tom, že pokles hrubého domáceho produktu, nárast nezamestnanosti, pokles príjmov, to bude všetko spôsobené, podľa vašej rétoriky, napríklad týmto návrhom zákona. Ja neviem, čo sa bude diať v budúcom roku. Ja nemám krištáľovú guľu. Len viem, že podľa toho, čo mám možnosť počuť a vidieť na zasadnutiach euroskupiny a na zasadnutiach ECOFIN-u, že môže byť veľmi horúco budúci rok. A keď budú problémy s nezamestnanosťou, ak budú problémy s cenami, ak bude problém s výberom daní, pretože poklesne reálna ekonomika, tak vám odkazujem už dnes, že to kľúčovo nebude kvôli tomuto zákonu. Ale kľúčovo to môže byť len kvôli európskemu prostrediu, ktorého sme jasnou súčasťou. Kresťanskí demokrati už napríklad vedia, že kvôli tomuto zdražie mlieko, mäso a syry. No kresťanskí demokrati dobre čítajú, samozrejme, aj naše odhady rastu inflácie. Pretože áno, máme tu krízu potravín, potravinovú krízu máme za dverami kvôli úrode na Slovensku, ale aj v celej Európe. Áno, presne s položkami, ktoré ste uviedli, bude budúci rok problém a bude obrovský tlak, tlak na ceny. Nie kvôli zvyšovaniu dane z príjmu právnických osôb, ale kvôli podstate. Kvôli pšenici, kvôli mlieku a kvôli nedostatku vlahy v pôde. Takže ako všetko je, všetko je vo vesmíre spojené, tak aj tieto ceny sú spojené so situáciou, ktorá je v poľnohospodárstve. Dovoľte mi len úplne poslednú vetu. Zákon o dani z príjmov je súčasť celkovej konsolidácie. Zavedenie progresívnej sadzby dane z fyzických osôb je jasný krok z našej strany, ktorý má zvyšovať mieru solidarity a redistribúcie zdrojov spoločnosti. A zvyšovanie dane z príjmov právnických osôb je reakcia aj na platenie daní práve právnickými osobami, ale aj na potreby štátneho rozpočtu. Táto daň, akonáhle to bude možné, bude opäť nižšia. Ďakujem vám. (Potlesk v sále.)