P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2002-02-13):
Nech sa páči. J. Kvarda, poslanec: Áno, ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážené poslankyne, poslanci, dámy a páni, na základe vládou schválenej koncepcie decentralizácie a modernizácie verejnej správy tento parlament 4. júla 2001 prijal zákon č. 302/1991 Zb. o samospráve vyšších územných celkov, to je zákon o samosprávnych krajoch. V rámci rozpravy k návrhu tohto vládneho zákona pán poslanec Cuper motivovaný národným etatizmom a tvrdým odporom proti každej forme územnej samosprávy predložil niekoľko svojich zmien či doplnkov. Okrem iného aj návrh, ktorý bol pre mňa síce nepochopiteľný, ale parlamentnom predsa akceptovaný, v ktorom sa uvádza, že ak vláda zastáva názor, že všeobecne záväzné nariadenie prijaté krajským samosprávnym orgánom je v rozpore s národnými záujmami Slovenska alebo so záujmami iných vyšších územných celkov, alebo obcí, vráti ho príslušnému územnému zastupiteľstvu so svojimi námietkami na nové prerokovanie. Ak zastupiteľstvo vyššieho územného celku si neosvojí predložený názor exekutívy, krajský súd na návrh vlády rozhodne o tom, že nariadenie stráca platnosť. Tento návrh, pán poslanec, pôvodne pripravoval v inom znení, a to tak, že ak krajské zastupiteľstvo nesúhlasí s názorom vlády, nariadenie stráca platnosť. Konečné riešenie rozhodovania krajského súdu na návrh vlády sa dostalo do textu dodatočným dopísaním, čo jednoznačne svedčí o pôvodnom zámere pána poslanca Cupera. Je potrebné uviesť v tejto súvislosti aj to, že podľa § 8 ods. 1 a 2 zákona o samosprávnych krajoch územné zastupiteľstvo môže vo veciach územnej samosprávy a vo veciach, v ktorých plní úlohy štátnej správy vydávať všeobecne záväzné nariadenia, ktoré, samozrejme, nesmú byť v rozpore s ústavou, ústavnými zákonmi, medzinárodnými zmluvami, nariadeniami vlády a všeobecne záväznými predpismi ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy. Vzhľadom na to, že z textu ustanovenia § 8 ods. 3 uvedeného zákona vôbec nevyplýva žiadne upresnenie, za akých podmienok môžu krajské a obecné samosprávy namietať voči nariadeniu orgánu jedného z vyšších územných celkov, môže sa stať, že mesto Kráľovský Chlmec bude namietať proti nariadeniu Žilinského samosprávneho kraja na základe nejakého pseudoproblému a na revanš tento samosprávny kraj zasa bude špekulovať o nezmyselných námietkach proti nariadeniu zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja. Je to predsa absurdné a môže toto celé viesť aj k anarchii, čo, samozrejme, mohlo byť aj zámerom navrhovateľa tohto riešenia. Ústavný zákon č. 90/2001 Z. z., ktorým sa novelizovala Ústava Slovenskej republiky, nadobudol účinnosť 1. júlom 2001. V čl. 68 ústavy je uvedené, že vo veciach územnej samosprávy a na zabezpečenie úloh vyplývajúcich pre samosprávu zo zákona môže obec a vyšší územný celok vydávať všeobecne záväzné nariadenie. Takto môžu konať z vlastnej iniciatívy bez výslovného splnomocnenia v zákone. Všeobecne záväzné nariadenia obce a vyššie územného celku vydané podľa uvedeného článku sú síce prejavom ich práva na samosprávu, do ktorého môže štát zasahovať len ústavou ustanoveným spôsobom, teda zákonom, pritom treba poznamenať aj tú skutočnosť, že, žiaľ, ústava priamo nepriznáva obciam a vyšším územným celkom právo na samosprávu. Pán prezident vo svojom rozhodnutí o vrátení zákona z 18. novembra 2001, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 302/2001 Z. z. o samospráve vyšších územných celkov, teda zákon o samosprávnych krajoch, uvádza, že citujem: „Mechanizmus ods. 3 § 8 sa uplatní vtedy, ak všeobecne záväzné nariadenie samosprávneho kraja bude podľa názoru vlády Slovenskej republiky v rozpore s národnými záujmami alebo so záujmami iných vyšších územných celkov, alebo obcí. Nemusí ísť pritom o rozpor s Ústavou Slovenskej republiky s ústavným zákonom alebo rozpor so zákonom.“ O čo tu vlastne ide? Nestačí už ani to, že územné samosprávy svoje nariadenia budú vydávať na základe ústavy a ústavných zákonov podľa ostatných zákonov v ich medziach, na základe medzinárodných zmlúv, nariadení vlády, všeobecne záväzných nariadení podľa ostatných zákonov v ich medziach, na základe medzinárodných zmlúv, nariadení vlády, všeobecne záväzných predpisov ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy? Chceme sa vrátiť k systému národných výborov, kde bol možný priamy zásah do činnosti týchto štátnomocenských orgánov kedykoľvek a kdekoľvek a hlavne z pozície politiky vedúcej úlohy štátostrany? Kladiem teda otázku, či aj pán prezident podporuje demontáž právneho štátu? Podľa môjho názoru obavy pána poslanca Cupera, ale aj pána prezidenta nie sú namieste. V čl. 71 ods. 1 ústavy je uvedené, že na obec a vyšší územný celok možno zákonom preniesť výkon určených úloh miestnej štátnej správy a náklady takto preneseného výkonu uhrádza štát. No o tejto úhrade ústavnej povinnosti štátu by sme mohli dlho diskutovať, ale o nej, pochopiteľne, nehovoríme, radšej politicky a účelovo predkladáme nezmyselné a nepodložené obavy o ohrozovaní zvrchovanosti štátu o narušovaní územnej integrity Slovenska a podobne. Pravda je ale nasledovná. V tom istom článku ústavy ods. 2 sa uvádza nasledovný text: Pri výkone štátnej správy môže obec a vyšší územný celok vydávať v rámci svojej územnej pôsobnosti na základe splnomocnenia v zákone a v jeho medziach všeobecne záväzné nariadenia. Výkon štátnej správy prenesený na obec alebo na vyšší územný celok zákonom riadi a kontroluje vláda. Pýtam sa, aká kompetencia vlády tu chýba? Jediná možná odpoveď znie, že žiadna. Bude tu treba hovoriť aj o ďalších ustanoveniach ústavy, hlavne o tých, ktoré hovoria o Ústavnom súde. Podľa čl. 125 ods. 1 písm. c) Ústavy Slovenskej republiky Ústavný súd rozhoduje o súlade všeobecnej záväzných nariadení obcí a vyšších územných celkov podľa čl. 68, ide o výkon územnej samosprávy s ústavou, ústavnými zákonmi, s medzinárodnými zmluvami a so zákonmi, ak o nich nerozhoduje iný súd. Obdobne v tom istom článku a odseku, ale pod iným písmenom, teda písm. d) je uvedené, že Ústavný súd rozhoduje aj o súlade všeobecne záväzných nariadení orgánov územnej samosprávy. Podľa čl. 71 ods. 2, ide o prenesený výkon štátnej správy s ústavou, ústavnými zákonmi, s medzinárodnými zmluvami, so zákonmi, s nariadeniami vlády, so všeobecne právnymi predpismi ministerstiev a ostatných orgánov štátnej správy, ak o nich nerozhoduje iný súd. Súdna ochrana je tu podľa môjho názoru pre právny štát dostatočne zabezpečená. V tejto veci pán Cuper má vždy poruke maďarskú kartu a dokonca sa odvoláva aj na Európsku chartu miestnej samosprávy, ale nikdy necituje z týchto materiálov. Tak ja mu teraz odcitujem čl. 8 ods. 2 a túto zásadu sme prijali 26. októbra 1999 v tomto parlamente. A tu je písané, akýkoľvek správny dohľad nad činnosťou miestnych orgánov je obyčajne zameraný len na zabezpečenie jej súladu s právnymi a ústavnými zásadami, koniec citátu. Mali by sme pouvažovať aj tom, či chceme z vlády urobiť rozprávkovú žalobabu, ktorá v mene svojich bližšie až krajským súdom určených národných záujmov podľa pána kolegu Cupera a v mene viac ako 2 800 obcí a 8 vyšších územných celkov bude žalovať ten ktorý samosprávny kraj pre rôzne prejavené záujmy vo vzdelaných kútoch republiky, ktoré územne ani nesúvisia. Na záver. Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre verejnú správu, ako som už uviedol, neprijal platné uznesenie k tlači 1340, ale napriek tomu ten istý výbor ako gestorský výbor odporúča poslancom v súlade s názorom pána prezidenta zákon z 18. decembra 2001, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 302/2001 Z. z. o samosprávnych krajoch ako celok neprijať. Ja som toho názoru, že tento zákon, ktorý bol vrátený pánom prezidentom Slovenskej republiky, a to je aj názor nášho poslaneckého klubu na opätovné prerokovanie, je potrebné znovu schváliť v záujme zachovania a upevňovania zásad právneho štátu na Slovensku. Ďakujem pekne. (Potlesk.)