M. Dzurinda, predseda vlády SR: (2003-07-01):
Po desiatich rokoch neúnavného úsilia a množstve neľahkých politických rozhodnutí máme dnes v rukách historické rozhodnutie o tom, či sa 1. mája budúceho roku stanú naši občania aj občanmi Európskej únie a Slovenská republika súčasťou medzinárodne uznávaného a nepochybne aj prestížneho zväzku európskych štátov, zväzku budovaného na pevných demokratických základoch, na rešpektovaní slobôd, práv jednotlivcov i odlišnosti národov a štátov. Vážené dámy, vážení páni, boli to tragické skúsenosti svetových vojen, ktoré vyústili začiatkom päťdesiatych rokov minulého storočia v jedinečný projekt dobrovoľnej integrácie štátov s cieľom predísť prostredníctvom úzkej hospodárskej a politickej spolupráce ďalším vojnovým konfliktom medzi rivalskými národmi. Prehlbovaním a rozširovaním spolupráce väzby pevneli, spoločenstvo šiestich silnelo a za necelé štyri desaťročia prerástlo v úniu pätnástich krajín s ambíciou vybudovať na európskom kontinente jednotný priestor slobody, spravodlivosti a prosperity postavený na základoch jednotného trhu ako aj ekonomicky najdynamickejšie sa rozvíjajúci a najviac konkurencieschopný región sveta. Ambíciou Slovenskej republiky bolo od prvého dňa jej vzniku pridať sa k slobodným krajinám Európy a stať sa súčasťou jej najúspešnejšieho projektu v modernej histórii. Podobnou cestou ako Slovensko sa po páde komunizmu rozhodli ísť ďalšie stredo- a východoeurópske krajiny. Osem z nich, vrátane Slovenska, spolu s Maltou a Cyprom, dostalo príležitosť stať sa súčasťou historického a bezprecedentného rozšírenia únie. Európska rada v Kodani pred desiatimi rokmi v júni 1993 rozhodla, že asociované krajiny strednej a východnej Európy, ktoré si to želajú, sa stanú členmi Európskej únie, ak preukážu svoju pripravenosť a schopnosť prevziať na seba záväzky z toho vyplývajúce. Pre hodnotenie pripravenosti krajín uchádzajúcich sa o členstvo v únii boli zároveň definované základné, takzvané kodanské kritériá. V politickej oblasti museli pristupujúce krajiny preukázať stabilitu, inštitúciu, garantujúcich demokraciu, právny štát, ľudské práva a ochranu menšín. V ekonomickej oblasti potvrdiť existenciu fungujúceho trhového hospodárstva a schopnosť čeliť konkurenčným tlakom a trhovým silám vo vnútri únie. Ďalším kritériom bola schopnosť kandidátskej krajiny zharmonizovať svoje právo s právom Európskej únie, osvojiť si ciele politickej, hospodárskej a menovej únie a prevziať na seba záväzky s členstvom v únii súvisiace. Povzbudení politickou vôľou členských krajín sme v roku 1993 uzavreli Dohodu o pridružení Slovenskej republiky k Európskym spoločenstvám, takzvanú asociačnú dohodu. Vzápätí po tom, čo vstúpila do platnosti, sme v júni 1995, teda zhodou okolností presne pred ôsmimi rokmi, na samite Európskej únie vo francúzskom Cannes oficiálne predložili členským štátom žiadosť Slovenskej republiky o členstvo v Európskej únii. Vychádzajúc z posudkov Európskej komisie, ktoré vypracovala ako odpoveď na žiadosti všetkých asociovaných krajín, rozhodla Európska únia v roku 1997 na svojom koncoročnom samite v Luxemburgu o začatí prístupových rokovaní len s polovicou z celkového počtu dvanástich asociovaných krajín. Slovenská republika medzi nimi nebola, nakoľko ako jediná nespĺňala v tom čase politické kritériá pre otvorenie rokovaní o vstupe. Až o dva roky neskôr, keď sme odstránili nedostatky v politickej oblasti a získali dôveru našich európskych partnerov vo vývoj na Slovensku, sme na prahu nového tisícročia dostali pozvánku na otvorenie rokovaní. Bol to kľúčový moment vo vzájomných vzťahoch Slovenskej republiky s Európskou úniou. Začali sme rokovať s dvojročným sklzom, ale so skalopevným odhodlaním bezo zvyšku dobehnúť zameškané. Nasledovalo obdobie namáhavých rokovaní s Európskou úniou, počas ktorých muselo byť podniknutých mnoho odvážnych krokov, prijatých veľa zákonov, mnoho opatrení. Konkrétnymi činmi sme museli našich partnerov presvedčiť, že sme pripravení včas previesť do právneho poriadku Slovenskej republiky existujúce právo Európskej únie, známe pod francúzskym acquis communautaire. Samozrejme, presvedčiť aj o tom, že budeme vedieť toto právo implementovať. Rokovania prebiehali v rámci konferencie o pristúpení v tridsiatich a jednej rokovacích kapitolách. V súlade s našimi pôvodnými zámermi sa nám podarilo vyrokovať požadované prechodné obdobia. Dotýkajú sa takých dôležitých oblastí, ako je slobodný pohyb kapitálu, slobodné poskytovanie služieb, hospodárska súťaž, poľnohospodárstvo, dane, energetika či životné prostredie. V osobitne citlivých sektoroch, ako sú dane a životné prostredie, patrí dokonca rozsah prechodných období pre Slovensko k najdlhším. Maximum možného sme dosiahli aj v rozpočte a v poľnohospodárstve. V troch oblastiach sme akceptovali požiadavky na prechodné obdobia zo strany členských štátov únie. Tieto sa týkajú slobodného pohybu osôb, poľnohospodárstva a dopravy a vzťahujú sa horizontálne na všetky pristupujúce krajiny. Domnievam sa, vážené dámy a vážení páni, že azda budete so mnou súhlasiť, ak poviem, že môžeme byť s výsledkami rokovaní, ktoré sme v rokoch 2000 až 2002 dosiahli, spokojní. A to nielen za rokovacím stolom v Bruseli, ale aj, alebo predovšetkým, doma. Na našich úradoch, v našich inštitúciách, v parlamente, vo fabrikách, vo verejnom i neverejnom sektore sa nám podarilo spoločne položiť dobrý základ pre členstvo Slovenskej republiky v Európskej únii na ďalšie desaťročia. Kľúčovou bola bezo sporu podpora občanov a ich schopnosť a ochota znášať všetky úskalia, aj nepriaznivé, krátkodobo predovšetkým nepriaznivé dopady reforiem. Za úspech rokovaní vďačíme nielen mravčej práci našich expertov a negociátorov, ale prakticky bezvýhradnej politickej podpore, ktorej sa naše úsilie o vstup do únie tešilo tu v Národnej rade Slovenskej republiky a v celej našej vlasti. Rád využívam túto príležitosť, aby som sa poďakoval všetkým poslankyniam a všetkým poslancom súčasnej aj bývalej Národnej rady Slovenskej republiky, ktorí k tomu prispeli. Rád by som sa poďakoval za naozaj širokú, bezprecedentnú podporu a jednotu, ktorá zavládla v našej spoločnosti aj vďaka takej širokej, bezprecedentnej jednote v Národnej rade Slovenskej republiky, pre ktorú sa členstvo Slovenska v Európskej únii stalo čímsi ako skutočným národným a štátnym záujmom bez ohľadu na tradičné delenie na koalíciu a opozíciu. Rovnako kľúčovou bola obrovská politická vôľa v členských štátoch Európskej únie prekonať jazvy štyroch desaťročí a rozšíriť úniu za hranice železnej opony, ktorá náš kontinent len donedávna naskrz pretínala. Rozhodujúca však bola vôľa našich občanov a mandát, ktorý vláde dali vo voľbách v roku 1998 a potom aj opätovne v roku 2002. Už som sa zmienil o Národnej rade Slovenskej republiky. Dobre si pamätáme to hektické obdobie desiatok a stoviek zákonov, ktoré bolo potrebné poschvaľovať, často pod obrovským časovým tlakom, pod tlakom úspešného ukončenia negociácií. Nerád niekoho vynechávam, ale napriek tomu, že sa tomu dnes nevyhnem, aj keď možno riskujem, že urobím trošku chybu a vynechám možno niekoho, koho by som vynechať nemal, by som predsa len chcel spomenúť aspoň niekoľkých z nás, ktorí rozhodujúcou mierou prispeli k nášmu úspechu. Za všetkých by som sa chcel poďakovať ministrovi zahraničných vecí Eduardovi Kukanovi. Bolo to jeho ministerstvo, ktoré koordinovalo celý negociačný proces. A azda nebudem ďaleko od pravdy, keď vyslovím osobitné ocenenie Jánovi Figeľovi, hlavnému negociátorovi, v tom čase štátnemu tajomníkovi, dnes predsedovi výboru, na ktorého pleciach ležalo negociačné bremeno. A nedá mi nespomenúť bývalých predsedov výboru pre európsku integráciu a zahraničného výboru, ktorí sa rozhodujúcou mierou v období negociácií podieľali na všetkých náležitých prácach, boli to František Šebej a Peter Weiss. Nesmierne sa teším dobrej spolupráci s pánom prezidentom Schusterom, s pánom predsedom Národnej rady Hrušovským, bolo nesmierne dôležité, je nesmierne dôležité, keď postoje najvyšších ústavných činiteľov v štáte v takých kľúčových otázkach, otázkach národného záujmu, otázkach štátneho záujmu sú jednotné. Myslím si, že predovšetkým občania Slovenskej republiky majú z tejto jednoty osoh. Po samite Európskej únie v Kodani v decembri minulého roku sme po mesiacoch napätia všetci pocítili obrovskú úľavu, azda aj eufóriu. Podarilo sa nám ukončiť rokovania a ukončiť ich úspešne a načas. Podpisom zmluvy alebo jej zapečatením sa však naša príprava na členstvo nekončí. Rovnako sa ani vývoj v únii nezastavil. Denno-denne si veľmi naliehavo uvedomujeme tieto skutočnosti. Navzdory svojej povesti je dnes totiž Európska únia vo svojej komplexnosti veľmi dynamickou konštrukciou. Už dva mesiace prakticky každý deň naši experti i politickí predstavitelia usadajú za jeden rokovací stôl s partnermi zo všetkých 25 členských a pristupujúcich krajín Európskej únie, aby s nimi spoločne určovali vývoj Európskej únie v každej jednotlivej oblasti jej pôsobnosti. Podpisom zmluvy o pristúpení už totiž Slovenská republika prestala byť objektom rozhodnutí Európskej únie, a stala sa ich aktívnym subjektom. Členské štáty sa zaujímajú o naše názory a hoci nemáme do vstupu do únie právo hlasovať, už dnes Európska únia pozorne počúva naše názory a naše stanoviská. Vážený pán prezident, vážený pán predseda Národnej rady, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, ctení hostia. K dnešnému dňu je to presne desať a pol roka, čo sa Slovenská republika stala subjektom medzinárodného práva. Máme za sebou naozaj vzrušujúcu dekádu, rozchod s Českou republikou, budovanie štátu, formovanie štátnosti, transformáciu spoločenských a hospodárskych vzťahov, budovanie susedských vzťahov, vytváranie imidžu a získavanie rešpektu na medzinárodnej scéne a paralelne s tým tvrdé rokovania s najprestížnejšími medzinárodnými inštitúciami o podmienkach nášho členstva. Som veľmi hrdý a aj veľmi rád, že dnes môžem konštatovať, že sme vykonali obrovský kus práce a pozícia Slovenskej republiky na medzinárodnej scéne sa každým dňom upevňuje. Viem veľmi dobre, že to nebolo bez chýb, že to nebolo bez zakopnutí. Mnohému sme sa aj podučili. Mnohému sa ešte učiť musíme. Výsledky však hovoria jasnou rečou, členstvo v organizácii pre ekonomickú spoluprácu a rozvoj, združujúcej najvyspelejšie štáty sveta, je už niekoľko rokov realitou a pevne verím, že o rok bude realitou i naše členstvo v organizácii Severoatlantickej zmluvy a v Európskej únii. Stojíme teda vedno na prahu novej etapy histórie Slovenskej republiky. Etapy, v ktorej sa otvára príležitosť na dosiahnutie zásadného a nebývalého pokroku slovenskej spoločnosti. Etapy, v ktorej budeme môcť vplývať na našu vlastnú budúcnosť v takej miere, v akej sme predtým nikdy vplývať nemohli. Etapy, v ktorej budeme mať zodpovednosť nielen za svoj vývoj, ale aj za vývoj iných, pretože sa budeme spolupodieľať na ovplyvňovaní budúcnosti štátov a budúcnosti občanov celej Európskej únie. Slovensko bude patriť k menším členským krajinám a tomu bude zodpovedať aj váha jeho hlasov. Ani najväčším krajinám sa v spoločenstve s 25 alebo aj viac krajinami nepodarí presadiť všetko. Budeme sa musieť naučiť umeniu hľadať si podporovateľov a spojencov v takom širokom spoločenstve. Budeme sa učiť ešte viac umeniu kompromisu, ktorý je prijateľný pre všetkých. Len tie rozhodnutia, ktoré budú odrážať reálne potreby každého z členov únie, môžu byť dlhodobo stabilné. Zástupcovia Slovenska budú sedieť za každým rokovacím stolom, kde sa bude rozhodovať o konkrétnych veciach, o hospodárskej politike, doprave, poľnohospodárstve alebo povedzme životnom prostredí. Pre naše podniky a spoločnosti sa otvorí vyše 450-miliónový trh. Síce plný konkurencie, ale súčasne jeden z najkúpyschopnejších vo svete. Slovenskí študenti budú môcť jednoduchšie získavať poznatky na špičkových pracoviskách v zahraničí. Každý - a platí to najmä pre mladých ľudí - bude mať podstatne viac príležitostí na vlastnú realizáciu. Mohol by som ešte dlho vymenúvať, čo všetko nám členstvo v únii môže priniesť. Chcem však zdôrazniť jednu zásadnú skutočnosť. Pasívne sedenie za rozhodovacím stolom nepovedie automaticky k prijatiu rozhodnutí prospešných pre Slovensko. Apatické listovanie v zozname príležitostí nemá nič spoločné s premieňaním šance na skutočnosť, na úspech. Zužitkovanie príležitostí stojí úsilie, námahu aj odriekanie. Bez proaktívneho postoja a prístupu využijú ponúkané šance tí, ktorí nepodľahli pasivite, lenivosti alebo presvedčeniu, že im sa aj tak nič nemôže podariť. Slovensko vstupuje do zoskupenia krajín, ktorého jeden z hlavných princípov je solidarita. Vďaka solidarite budeme mať možnosť čerpať z finančných prostriedkov únie pre tie oblasti, ktoré to potrebujú. Budeme mať možnosť pokročiť v odstraňovaní regionálnych rozdielov, zlepšovať infraštruktúru, stimulovať podnikanie aj zamestnanosť. Vďaka solidarite budeme však aj my prispievať na rozvoj tých členských štátov, ktoré to potrebujú viac ako Slovensko. Členstvo v únii nesie so sebou aj posilnenie pocitu spolupatričnosti a spoluzodpovednosti. Dámy a páni, v uplynulom desaťročí sme vykonali mnoho práce na ceste do Európskej únie. Na naše úspechy môžeme byť, myslím, právom hrdí. Zdravé sebavedomie nám bude oporou v našom ďalšom úsilí. Predovšetkým musíme pokračovať v príprave na členstvo. Na jeseň predloží Európska komisia svoju poslednú správu o pokroku Slovenskej republiky v príprave na členstvo. Chceme pokračovať v trende neustáleho zlepšovania sa, aký sme nastúpili v roku 1999. Vieme však, že v oblasti čerpania prostriedkov z rozvojových fondov únie musíme zásadne zvýšiť úsilie a dohnať zameškané. Vláda urobí všetko pre to, aby sme v maximálnej možnej miere vyčerpali prostriedky, ktoré čerpať môžeme. Musíme ďalej pokračovať v preberaní a implementovaní legislatívy únie. Pracovníci štátnej správy a samosprávy budú postupne viac a viac spolupracovať priamo nielen s Bratislavou, ale aj s Bruselom. Súdy budú musieť vo svojich rozhodnutiach začať aplikovať právo únie. Rovnako aj hospodárske a ďalšie subjekty budú musieť prejsť procesom adaptácie na členstvo v únii. Myslime na to, pripravujme sa, ale nemajme pritom prehnané obavy. Neodčerpávajme si silu strašením. Už dnes existuje veľa podnikov, ktoré sa správajú, akoby sme boli členmi únie, a sami hovoria, že 1. máj 2004 pre nich nebude znamenať prakticky žiadnu adaptačnú zmenu. Rovnako tak si myslím, že by sme možno nenašli žiadne dramatické rozdiely medzi tým, ako sa cítili a boli na vstup pripravení obyvatelia krajín, ktoré vstupovali pred nami. Som si istý, že Slovensko sa rovnako dobre a prirodzene adaptuje na podmienky Európskej únie, ako to bolo u našich predchodcov v tomto procese, a že pocíti prínosy vstupu do Európskej únie, tak ako to pocítili oni. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, ostatné zasadnutie Európskej rady v Solúne rozhodlo, že v októbri sa začne medzivládna konferencia o reforme únie. Konferencia, na ktorej sa zúčastníme v takom istom postavení ako členské krajiny. Táto konferencia bude vychádzať z návrhu ústavnej zmluvy vypracovanej Konventom o budúcnosti Európy. Výsledok medzivládnej konferencie, na ktorom sa zúčastnené krajiny dohodnú, zavŕši diskusie o spôsobe fungovania rozšírenej únie, ktoré sa viedli počas posledných rokov. Očakávam, že to bude Národná rada Slovenskej republiky a vláda Slovenskej republiky, ktoré vykonajú najväčší diel práce na posudzovaní návrhu ústavnej zmluvy, na rokovaní o nej a pri jej samotnej ratifikácii. Slovensko bude na činnosti únie participovať prostredníctvom svojich zástupcov. Niektorým z nich, napríklad ministrom, vyplývajú príslušné povinnosti priamo zo zastávanej funkcie. Iných nominujeme do príslušných inštitúcií sami. Najneskôr na jar budúceho roka vyberieme zástupcu Slovenska v Európskej komisii. Potom v júni občania v priamych voľbách vyberú z kandidátov našich poslancov v Európskom parlamente. Ďalšia úloha, pred ktorou stojí slovenská politická elita, je vybrať takých kandidátov, ktorí budú po odbornej aj osobnostnej stránke kvalitnými, zodpovednými reprezentantmi našej vlasti. Vstupom do Európskej únie sa staneme plnoprávnymi členmi, avšak na pripojenie sa k niektorým politikám si budeme musieť ešte nejaký čas počkať. Mám predovšetkým na mysli takzvané schengenské acquis a Európsku menovú úniu, alebo inými slovami zavedenie jednotnej meny. Slovensko má záujem, aby sa čo najskôr eliminovali akékoľvek bariéry obmedzujúce voľný pohyb jeho občanov, občanov Slovenskej republiky. Súčasne sme si vedomí, že záväzky vyplývajúce z príslušného acquis je potrebné splniť bez najmenších pochybností, pretože uvedená oblasť je oblasťou bezpečnosti obyvateľov a vzájomnej dôvery medzi štátmi. Som veľmi rád, že sa pomaly rozbieha diskusia o zavedení spoločnej meny. Jej výhody, jej nevýhody ako aj kritériá pre jej zavedenie sú nám známe. Musíme veľmi dôkladne posúdiť, za akých podmienok a kedy bude pre Slovensko výhodné, aby k zavedeniu eura pristúpilo. Vážený pán prezident, vážený pán predseda, vážené panie poslankyne, páni poslanci, vážení hostia. Slovenská republika uzavrela rokovania o vstupe do Európskej únie a podpísala prístupovú zmluvu. Občania Slovenskej republiky sa v májovom referende nespochybniteľne vyjadrili v prospech vstupu do Európskej únie. Dovoľte mi v mene občanov Slovenskej republiky vysloviť presvedčenie, že Národná rada Slovenskej republiky súhlasom so zmluvou o pristúpení k Európskej únii opätovne potvrdí svoju jednoznačnú podporu vstupu Slovenskej republiky do únie prosperujúcich, demokratických štátov Európy a zabezpečí tak realizáciu vôle občanov Slovenskej republiky. Pekne vám ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)