J. Burian, poslanec: (2008-02-05):
Takže dávam pozmeňujúci návrh k návrhu uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o priebehu privatizácie Slovenského plynárenského priemyslu na základe § 82 ods. 2 zákona Národnej rady č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku v znení neskorších predpisov. Podám nasledovný pozmeňujúci návrh. Podľa konštatačnej časti B písmeno d) znelo doteraz takto: „d) vznik finančnej straty  vo výške 7,737 970 mld. spôsobenej zanedbaním rizík vyplývajúcich z kolísania menových kurzov“. Navrhujem nové znenie písmena d), ktoré znie: „d) vznik finančnej straty vo výške 236,25 mil. eur spôsobenej zanedbaním rizík pri nerešpektovaní devízovej pozície Národnej banky Slovenska 70 % eur a 30 % dolárov“. Myslím si, že som už dosť jasne  prezentoval  vo svojom vystúpení, že v čase, keď vznikla kurzová strata, bol pomer eura k doláru 1,132, teda dolár verzus euro, pri inkasovaní peňazí bol kurz medzi eurom a dolárom 1,007. Myslím, že to bol takmer 18-percentný rozdiel. A v čase podpisu zmluvy, ako vzniká kurzový rozdiel, v klasickom obchodnom styku je deň vystavenia faktúry, teda deň realizácie konkrétneho obchodu a deň, keď má byť zaplatený, ten rozdiel nebol poistený, v čase, keď po 11. septembri 2001, po páde akciových trhov, boli jasné  fundamenty, že veľa investorov a veľa investičných spoločností a bánk zatváralo pozície smerom na dolárovú pozíciu alebo na dolárovú bázu, bolo jasné a bolo predvídateľné, že dolár bude mať tú klesajúcu tendenciu. Ale aj bez ohľadu na tieto fundamenty nič iné vláda nemala zabezpečiť, len to, aby teda ctila devízovú pozíciu Národnej banky Slovenska, teda devízovú pozíciu štátu, o ktorej som tu hovoril. Nebyť toho, Slovensko dnes by mohlo mať minimálne z toho 236 mil. eur. To je, pokiaľ sa týka kurzovej straty. Ešte sa trochu pozastavím nad privatizačným poradcom. Asi určite nebudem protestovať proti tomu, že privatizačný poradca je veľmi dôležitý v takomto procese, je veľmi dôležitý pri výbere, a teda pri poradení štátu pri takejto veľkej transakcii. O tom určite nepochybuje nikto. Ale, mimochodom, pozrime sa na toho privatizačného poradcu, keď sa tvrdí, že potrebujeme toho najlepšieho privatizačného poradcu. No privatizačný poradca bol Credit Suisse First Boston, pobočka pražská. Upozorňujem na to, že to nebola priamo spoločnosť, ktorá priamo má svoj domicil vo Švajčiarsku. Čiže vychádzam z tejto premisy, že jednoducho my sme si zabezpečili teda názvom potenciálne kvalitného poradcu. Len si myslím, že konkrétna realizácia zostala na ľuďoch, o ktorých neviem, že by mali s takouto veľkou transakciou vôbec skúsenosti, čo sa vlastne jasným spôsobom prejavilo aj v systéme kurzových strát, ktoré som spomínal. To, že cena bola niekde na úrovni 1,168 % z celkového objemu 2,7 mld., to nie je tá najpodstatnejšia vec. My ešte raz opakujeme, ako sa mohlo stať, že tento privatizačný poradca bol vybraný, keď druhý v poradí mal cenu 18 mil. dolárov a je jasné, a ja to zdokumentujem aj na tomto príklade v tejto tabuľke, že keď cena sa nebude pohybovať pod 2 mld. USD, že už cena základná tohto privatizačného poradcu bude vyššia ako celková suma, ktorú ponúkol druhý v poradí, Rothschild & Sons, teda 18 mil. dolárov verzus teda základná ponuka, mimo čoho boli ešte napočítané všetky ďalšie vedľajšie  náklady, ktoré neboli limitované. Zodpovedne tvrdím, že pri transakciách, ktorých som sa zúčastňoval, a neboli zase v takýchto veľkých objemoch, ale ide o 50-miliónové až 100-miliónové dolárové transakcie, nie sú malé, všade bola výška limitovaná všetkých nákladov, ktoré súvisia s transakciou, t. j. napr. aj cena  právnických služieb a tak ďalej. Len tak, mimochodom, spomeniem právnickú kanceláriu Linklaters, ktorá bola právnym poradcom. Potvrdila, že výška nákladov, len teraz nie je jasné, o ktorú výšku nákladov ide, či je to tých 440 000 dolárov alebo tých 4,5 mil., ktoré boli  najviac prirátané k tomuto, lebo tvrdím, že asi tá výška tých 400 000 alebo 440 000 bola asi cena právnických služieb, ktoré mala právnická kancelária, ale hovorím, môžem sa to domnievať, netvrdím, že to je jasný fakt, faktom ale zostáva, že ďalšie náklady, ktoré boli v tomto  poradenstve nevydefinované, sú jasným dôkazom toho, že k tomu sa pristupovalo tak, ako keby niekto nenakladal s vlastnými  prostriedkami. Chcem sa opýtať tých ľudí, ktorí boli pri realizácii tejto privatizácie, či by rovnako postupovali, či už pri kurzových rozdieloch alebo pri vyplácaní dividend, alebo pri výbere  poradcu, keby to bola ich vlastná firma. Dovolím si povedať, že v žiadnom prípade asi nikto z tých, ktorí by realizovali podobnú transakciu, určite by nepristupoval podobným systémom, ktorý je. Ja musím povedať, že v týchto diskusiách som zažil dosť veľa prekvapení, že koľko máme zdatných ľudí v tejto oblasti. A to nie je len oblasť, by som povedal, manažovania rizík, pokiaľ ide o manažovanie rizík kurzových, ale je to aj manažovanie finančných náležitostí, a to, povedzme, aj v súvislosti s tým, ako sa pripravovala transakcia. Je pre mňa dosť neblahým zistením, že podstatná časť ľudí bola tá, ktorá vôbec nemala skúsenosti s takouto  transakciou. A dovolím si povedať, že aj po vyjadreniach niektorých  ľudí, ktorí boli priamo zodpovední za túto transakciu, som veľmi nemilo prekvapený. A hovorím, ešte raz opakujem, mal som tú šancu byť pri niekoľkých transakciách, komunikovať možno s jednou z najlepších právnických agentúr. A myslím si, že viem si predstaviť, čo sa dá a čo sa nedá. A záverom mi dovoľte, aby som sa ešte veľmi krátko vyjadril k tomu, čo je vlastne tou dymovou clonou alebo tou clonou, o ktorej sa tu už prezentovalo niekoľkokrát. Podľa môjho názoru dymovou clonou je to, keď sa začnú vyťahovať privatizačné projekty za roky 1994 až 1998 v zmysle nejakej stratégie, no keď si mohol on dovoliť, môžem si aj ja dovoliť. Neviem tiež, aký mal byť ten dôvod alebo leitmotív toho, že sa tu vyťahovali, by som povedal, nejaké privatizačné projekty za minulé roky. Nechcem tým, by som  povedal, ani ospravedlňovať,  ani, by som povedal, robiť sudcu v tomto procese, ale nemali by sme zabudnúť, že tým základným riešením je riešenie privatizácie Slovenského plynárenského priemyslu a všetko to, čo súviselo s netransparentnosťou tohto riešenia. Veľmi vehementne tu vystupovali niektorí poslanci opozície a hlavne, pokiaľ som vnímal,   pán predseda SDKÚ o tom, akým spôsobom je ohrozená demokracia na Slovensku. Vážené dámy, vážení páni, keď som vstupoval do tejto Národnej rady pred piatimi rokmi, možno pred niečo viac ako piatimi rokmi, bolo to pre mňa nejakou cťou. A s takou bázou som vstupoval s takým malým strachom, keď som vstupoval do tejto Národnej rady, lebo vnímam, že máme parlamentnú demokraciu. A parlamentná demokracia, je to najvyšší piedestál riadenia tohto štátu. Musím ale s hrôzou povedať, že to, čo sa nezdeklaruje ako ohrozenie demokracie, nikomu nevadilo tri roky predtým, keď tri roky v priamom prenose boli jasné známky korumpovania poslancov, ktorí odišli z iných parlamentných strán. Vtedy vôbec nikomu nevadilo to, že jednoducho bude vládnuť s podporou ľudí, ktorí boli zvolení za práve ten subjekt, ktorý dnes bol prezentovaný ako ten najhorší v tom procese rokov 1994 až 1998. Pre mňa najväčším ohrozením demokracie je to, ak niekto v priamom prenose realizoval veci jasnou známkou toho, že títo ľudia boli za veľmi nejasných a doslova až korupčných škandálov sťahovaní na stranu, aby vládna koalícia terajšia si zachovala svoje postavenie, svoju vládu. A jednoducho pre mňa je toto najvyšší stupeň ohrozenia demokracie. Ak si toto niekto neuvedomuje, je pre mňa zlou vizitkou aj celého vládnutia. A myslím si, že SPP je len predznamenanie toho, akým spôsobom sa diali veci, ktoré tu boli alebo ktoré sa realizovali v priamom prenose. Ja to budem parafrázovať na to, ak na niektorom trhu cenných papierov, na niektorej burze sa len veľmi máličko objaví informácia o tom, že sú zneužité informácie vo verejnom styku, že sú zneužité informácie o tom, akým spôsobom sa nakladá s akciami na tomto trhu, tak v tom momente zakročia všetky inštitúty, ktoré sú pre tento trh relevantné, ale, naopak, na najväčšom stupni demokracie, Národnej rade vôbec nič sa v podobnom prípade neudialo. Ak toto má byť teda pošliapaním nejakej demokracie, ja dovolím si povedať, že myslím, že väčší príklad a lepší príklad určite nenájdeme. Prepáčte, tento môj záver, by som povedal, bol takým skôr politickým vyústením, nie preto, že by som teda neprezentoval tieto dáta. Tieto dáta sú relevantné. A zatiaľ ich určite nikto nespochybnil. Ale nedalo mi to vzhľadom na to, že sa tu omieľa práve hmla, nedostatok demokracie na Slovensku a tak ďalej. Myslím, že práve opakom je pravda. A ešte raz chcem na záver povedať, vyzývam Národnú banku Slovenska na príp. odbornú diskusiu práve pre oblasť teda kurzových strát. A ja si myslím, že to je jeden z najväčších prešľapov, aké zažilo Slovensko pri tejto najväčšej transakcii. Nechcem sa opakovať, že touto transakciou určite by sme sa dostali medzi prvú desiatku transakcií, kde sa najviac stratilo na otvorených pozíciách. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť.