L. Miklós, poslanec: (2009-09-09):
Len ma vyprovokovala, viete, jedna veta, ktorú neviem, nakoľko ste úmyselne alebo neúmyselne povedali, že možnože sa myslelo aj úprimne, keď sa zakladalo, úprimne, že treba tieto veci robiť. No tak to aj úprimne ma naozaj vyprovokovalo, hej. Lebo to znamená, že predpokladáte, že to ostatné bolo neúprimne. Takže to si musím vyprosiť, pani kolegyňa. Takže predsa len by som chcel povedať niekoľko vecí. Tá podstata toho návrhu absolútne podporuje, nech kontroluje ktokoľvek, absolútne nemám s tým problém, ale predsa len si dovolím povedať, že prečo tento fond je kontrolovaný tak, ako je kontrolovaný a kto ho kontroluje. Predovšetkým základná myšlienka toho fondu bola, že to nesmie byť taký fond, do ktorého bude zasahovať vláda. Však sme boli svedkami aj teraz, dokonca sme aj odsúhlasili, teraz nehovorím ja alebo vy, pani kolegyňa, ale tento snem odsúhlasil, že zástupcu ministerstva môže ministerstvo kedykoľvek vymeniť v správnej rade fondu. My sme to tam nemali, aby nemohol každý, proste keď príde vláda, tak hneď sa mení akože dozorný alebo riadiaci orgán fondu. No ale dobre, nech sa páči, odsúhlasili sme to teraz. No teraz si predstavme, teraz naozaj kolegovia, rýchlo striedajúci sa ministri na poste ministra životného prostredia, no ale už za štyri roky boli štyria. Tak si teraz predstavte, že toho jedného človeka sme už mohli za štyri roky meniť štyrikrát. Tak je to správne? Nie je to správne. (Smiech.) No, takže o toto išlo, že to malo svoju filozofiu, že sme chceli, aby tento fond nebol kontrolovaný vládou. Áno, je zo zákona povinnosť platiť a je zákonom určené, že sa môžu použiť peniaze len na to, za čo sa vybrali tie peniaze, teda keď za batérie, tak sa môže len na recykláciu batérií a tak ďalej a tak ďalej, okrem všeobecného sektora, ktorý nadobúda stále väčšiu a väčšiu váhu. Čiže toto bola základná filozofia a tá kontrola bola povedaná tak, že nech to kontroluje ten, kto platí. A dokonca ani nie ten, kto recykluje, ale ten, kto platí a tak to je. To, že, povedzme, ja neviem, baterkári majú výhrady voči svojmu človeku v správnej rade, alebo autári majú alebo obalári, no tak to je ich vec, ale ja som naozaj bol šťastný, však som bol osem rokov na tom poste, že som do tohto nemusel zasahovať týmto spôsobom. To iste, ale ja ešte raz, absolútne nemám s tým žiaden problém, nech to kontroluje aj Najvyšší kontrolný úrad alebo ktokoľvek iný. To je jedna vec. Druhá vec, čo som chcel povedať, je o tom, že prečo vlastne vznikol fond, tá druhá otázka, tá environmentálna, o ktorej sa už teraz málo hovorí. No to, že do životného prostredia, najmä do recyklačného priemyslu proste bol neustále nedostatok peňazí. Darmo som plakal, každý rok sme dávali napríklad na staré environmentálne záťaže, môžem povedať, že osemkrát som plakal pri zostavovaní štátneho rozpočtu, aby na toto boli peniaze. No neboli. Neboli a určite nie dostatok peňazí. Preto sme vytvorili taký zdroj, ktorý nemôže byť ovplyvňovaný každoročným bojom, a to je jedno v tomto momente, že kto bude pri vláde a kto bude ministrom financií a kto bude ministrom životného prostredia. To je jednoducho každoročný boj o to, kde a na čo majú ísť peniaze zo štátneho rozpočtu. A na životné prostredie sa to nedarilo. Preto sme vymysleli, aby bol taký fond, ktorý bude vyslovene vyberať peniaze od znečisťovateľa, pretože to platí, to je celosvetový slogan, znečisťovateľ platí a malo by to platiť aj u nás, a tie peniaze, ktoré zaplatí, nech sa použijú aj na regeneráciu alebo na akúkoľvek inú zelenú činnosť na ochranu životného prostredia. Čiže toto bola podstata. A ešte jedna veľmi významná podstata bola práve na niektoré také komodity, ktoré sa nedalo kontrolovať. Napríklad obaly alebo hociktoré iné, na ktoré jednoducho proste nikto ani nepomyslel na to, že ťarchu na odstránenie týchto znečistení má len spotrebiteľ. Ten, kto kúpi. On zaplatí najprv za tovar, v rámci toho, samozrejme, že aj za obal, on o tom nevie, že osobitne platí za obal, ale, samozrejme že platí osobitne za obal. Potom ten obal, samozrejme, hneď zahodí a potom platí za vynesenie smetnej nádoby. A len on a on znášal tieto peniaze. Preto bolo treba vymyslieť niečo, aby sa ťarcha rozložila. Samozrejme, nikto nie je naivný, nikto iný ako fyzická osoba neplatí. Právnická osoba platí imaginárne, to je iné, všetko znášame my fyzické osoby, už ako to je rozložené, tak je to rozložené, ale treba to spravodlivejšie rozložiť. Pani kolegyňa, ja si želám navzájom, a teraz úprimne a verte mi, že ja hovorím, nieže aj úprimne, ale celkom úprimne myslím, aby sa nám podaril vytvoriť systém daní. A viete, čo bude? Potravinári povedia, no dobre, ale to, čo prídu dane z potravín, tak nech idú na potraviny, to, čo príde z lesov, nech ide na lesy, to, čo príde z automobilového priemyslu, nech ide na automobilový priemysel a tak ďalej. A to bude presadzovať každý minister financií. To je jedno, že kto bude pri vláde, toto budú. Každý bude proti tomu, aby sa označili dane, že ktorá daň kam má ísť. A určite už nie úplne kompletne. A zase jednoducho, to je systém daní, že daň ide tam a hotovo. Ešte je častejší prípad, keby sme povedali, dobre, dane pôjdu do samospráv, alebo že tu budú mať charakter miestnych daní, alebo že tak, ako sú dane za rekreáciu a podobného charakteru, že aspoň miestny úrad to rozdelí tak, ako by to malo byť. Ale želám si úprimne, nech sa nám podarí vytvoriť ten systém, že to, čo sa platí zo životného prostredia, pôjde aj do životného prostredia. No posledných osem  alebo desať rokov, alebo pätnásť rokov v Európe to tak nie je, ide to iným spôsobom. No ešte by som vám chcel povedať, že to, čo my máme, nie je to celkom unikátny systém, aj keď nejakým rôznym spôsobom sa to rieši. Napríklad v Maďarsku je to spotrebná daň, ale do špeciálneho fondu. V Islande napríklad je úplne taká, to, čo my robíme. Absolútne. V niektorých nemeckých štátoch majú najrôznejšie fondy, ktoré  zbierajú peniaze za znečistenie a dávajú do životného prostredia a nakoniec však nie je ani u nás unikát. Máme environmentálny fond, ktorý tiež vyberá peniaze za znečistenie životného prostredia, a to ide na životné prostredie, ale nie cez štátny rozpočet, pretože v štátnom rozpočte by sa to rozplynulo. No, v každom prípade znovu, pani kolegyňa, ja som len kvôli tomu vystúpil, že ste povedali, že možno, že niekto úprimne myslel aj  veci okolo fondu, tak som si vám to dovolil povedať. Podporujem to, že nech to kontroluje Najvyšší kontrolný úrad. Nech sa páči, prosím. Keď k tomu niečo budú mať tí, ktorí platia do fondu, pretože to sú ich peniaze, a preto od nich vyberáme, aby vedeli, že znečisťujú životné prostredie a z ich peňazí sa má riešiť to znečistenie životného prostredia. Keď nebudú mať nič proti tomu, ja proti tomu naozaj nič nebudem mať. Ďakujem.