L. Szigeti, poslanec: (2008-10-28):
A skôr by som začal možno  tým, že pozorne som si vypočul názory všetkých diskutujúcich. A som veľmi rád, že skutočne tu odzneli diskusné príspevky európskeho charakteru, skutočne s vysokou dávkou a mierou tolerancie, pochopením pre príslušníkov národnostných menšín. Bohužiaľ, na druhej strane tu boli aj také diskusné príspevky, o ktorých sa toto nedá povedať ani tvrdiť. Bohužiaľ, ja problém vidím v mnohých veciach. Možno jeden z tých problémov je v tom, že 1. augusta 2006 z tohto miesta predseda vlády Slovenskej republiky sľúbil národnostným menšinám na Slovensku zachovanie status quo alebo status quo, nehovoril o zachovaní, len o status quo. Po slovensky povedané, status quo je zachovanie súčasného stavu. A čo sa týka učebníc, vtedajší stav nie je identický so súčasným stavom. Jablkom sváru je táto učebnica vlastivedy pre žiakov 4. ročníkov škôl s vyučovacím jazykom maďarským. Toto je učebnica, ktorú používajú žiaci, čo mali už 8 rokov na tých školách. Nikto s touto učebnicou nemal problém. Bez problémov rodičom, pedagógom, každému sa to páčilo. Bolo to v poriadku. Možno ale nie najväčším problémom je to, že premiér nám sľúbil status quo, možno nie to, že tie geografické názvy sú uvedené v tejto učebnici len v štátnom jazyku, lebo maximálne súhlasím s tými mojimi predrečníkmi, ktorí hovorili o tom, že predovšetkým nám ide o budúcnosť mladej generácie, o podmienky výchovy a vzdelávania na školách s vyučovacím jazykom národností. V tejto súvislosti mi dovoľte citovať programové vyhlásenie vlády Slovenskej republiky: „Vláda Slovenskej republiky bude skvalitňovať podmienky národnostného školstva, najmä vo výučbe v materinskom jazyku všetkých národnostných menšín v rámci Európskej charty regionálnych a menšinových jazykov.“ Nuž tak keď toto sa dá nazvať skvalitnením podmienok národnostného školstva, tak pravdepodobne a určite máme odlišné názory na to, čo je to skvalitnenie podmienok výchovy a vzdelávania pre príslušníkov národnostných menšín. Citoval by som z iného materiálu. Minulý týždeň sme mali hosťa z Európskej únie, komisára Európskej únie pre viacjazyčnosť pána Leonarda Orbana, ktorý hovoril, že jazyková rôznorodosť predstavuje istú hodnotu pre každú krajinu Európskej únie. Žiaľ, zdá sa mi, že jazyková rôznorodosť na Slovensku sa používa ako nástroj rozdeľovania. Nedá mi, aby som nereagoval na slová pána poslanca Vestenického, keď položil takú rečnícku a filozofickú otázku: „A o čo vám ide?“ Akože myslel na nás. Pán poslanec, vám ako predstaviteľovi Slovenskej národnej strany rád by som tiež položil otázku: A o čo vám ide s takýmito učebnicami a takýmito usmerneniami pre vydavateľov? Mohol by som pokračovať ďalej, o čo vám asi ide, ale nebudem tu hovoriť o tých veciach, o ktorých by som rád hovoril, ale nechcem kaziť atmosféru, náladu v tejto sále, pretože myslím si, že doposiaľ sa tu rokovalo a diskutovalo kultivovane, a myslím si, že aj jedna strana, aj druhá strana by mohla mať svoje jednoznačné argumenty. Ďalej by som spomínal možno to, čo sa objavilo už veľakrát v novinách, že nemali by sme iným robiť to, čo nechceme, aby iní robili nám. Neviem, akým spôsobom by reagovali milé dámy a vážení páni, keby sa vaše deti mali učiť z podobných hybridným jazykom napísaných učebníc. Vaše deti sa z takýchto neučili určite. A by som reagoval aj na slová pani poslankyne Kramplovej, keď hovorila o tom, ako je to v susednej krajine v Maďarsku, aké učebnice sa používajú. Prosím vás pekne, v Maďarsku sú povolené aj slovenské učebnice, učebnice, ktoré sú vydávané na Slovensku bez problémov. V Maďarsku v učebniciach sú uvedené geografické názvy v slovenskom jazyku. Stačí si prečítať niektoré denníky z minulého a predminulého týždňa a môžete sa dozvedieť, napr. tvorí sa teraz nová učebnica zemepisu, Papucsek, poznáte ho, hovorí o tom, že áno, bez problémov môže uviesť geografické názvy Segedín, Blatný Potok, Päťkostolie a tak ďalej a nikto s tým žiadny problém a žiadny konflikt nemá. Podobne je to aj vo Vojvodine a v ďalších krajinách, kde žije slovenská národnostná menšina. Čo sa týka toho najvážnejšieho problému, už som naznačil, je problém v tom, že sú porušené základné princípy kodifikovaného jazyka. Nikto ani parlament, ani vláda, ani ministerstvo, ani Jazykovedný ústav, nikto nemá právo zasahovať do kodifikovaného jazyka iného národa. Nedá sa to zdôvodniť ani zákonom o obecnom zriadení, o pomenovaní obcí ani zákonom o kartografii a geodézii, ale ani jazykovým zákonom, nikto nemá právo zasahovať do kodifikovaného jazyka iného národa. A, bohužiaľ, sme svedkami toho, že sa to stalo. Stalo sa to iniciatívou pána ministra Mikolaja. Mimochodom, pán minister Mikolaj je zároveň aj ministrom športu. Skúsme modelovať jednu situáciu, keby náhodou futbalové družstvo Žilina sa dostalo do Ligy majstrov a keby sme mali zápas v Žiline s Bayernom Mníchov a keby sme sa opýtali pána ministra, s kým vlastne bude hrať Žilina. Pán minister by reagoval tak, že no budeme hrať s Bayernom München? Totiž hlavné mesto Bavorska sa volá, ako dobre viete všetci, München po nemecky, a napriek tomu my používame neustále Mníchov a Bayern Mníchov. Keby niekto sa vyjadril takým spôsobom, že lietadlo malo medzipristátie v Kodani a keby sme boli konzistentní, tak by sme mali hovoriť, že lietadlo malo medzipristátie v Kobenhavne, pretože dánsky sa to volá tak, nie Kodaň. A mohol by som ďalej hovoriť a mohol by som citovať možno učiteľa národov Jana Amosa Komenského, ktorý pôsobil teraz už ani neviem v Blatnom Potoku alebo Sárospataku? Alebo kde vlastne pôsobil? Vy tomu hovoríte Blatný Potok, Maďari tomu hovoria Sárospatak. Je to názov toho istého mesta, len v rôznych jazykoch. No povedzte mi, prečo by to nemohlo byť v tých učebniciach uvedené. Prečo? Mimochodom, Jan Amos Komenský v tejto súvislosti, možno v súvislosti s tou záležitosťou, o ktorej rokujeme, hovoril, že čo sa všetkých týka rovnakou mierou, mali by riešiť všetci rovnakou mierou. To znamená, že dá sa to preložiť aj tak, že rozhoduje sa znova o nás bez nás, nikto sa nás neopýtal, či to tak môže byť alebo nemôže byť. Pán minister školstva má svoj poradný orgán pre národnostné menšiny, možno by mohol iniciovať stretnutie tohto poradného orgánu a prediskutovať celú túto situáciu. Bohužiaľ, to neurobil. Áno, je jednoznačným tvrdením a súhlasím s mojimi predrečníkmi, že celá táto učebnica, o ktorej hovoríme, a, bohužiaľ, už sú na svete ďalšie učebnice, obidve sú písané hybridným jazykom a jednoducho sú zmätočné jednotlivé vety, žiaci sa z toho učiť nemôžu. Len na ilustráciu mi dovoľte ukážky z textu z tejto učebnice. Ja som to preložil, ale naschvál som ponechal geografické názvy v slovenskom texte v maďarčine. Neviem, ako by ste vy reagovali, keby vaše deti sa museli učiť z učebnice, kde je takýto text: „Najvyšším bodom Slovenska je štít v pohorí Magas-Tátra s názvom Gerlach-falvi csúcs.“ „Naša najväčšia nížina sa rozprestiera pri rieke Duna, volá sa Duna menti síkság.“ Keby tam boli takéto skonštatovania, že: „Vodné diela vytvoril človek, na Slovensku je ich veľa, najväčšia je Árvai-víztározó, Liptószentmáriai-víztározó, Zempléni-šírava a Bősi vízi erőmű na rieke Duna?“ Prosím vás pekne, aký je zmysel jednotlivých viet v tejto učebnici? Potom sa nečudujte, že sa nám to nepáči. A viete, my nemáme problém s tým, že sú tam Vysoké Tatry Gerlachovský štít a tak ďalej, ale samotné geografické názvy, útvary nie sú tam uvedené v jazyku vyučovania. To znamená, že žiak sa nenaučí a nedozvie o tom, že existuje nížina, v materinskom jazyku, že existuje nejaký štít, pojem štít, že existuje pahorkatina, vo svojom materinskom jazyku, pretože tak je to uvedené v týchto knihách, bohužiaľ. Ako jediné riešenie skutočne považujem to, aby tie učebnice boli stiahnuté, aby sme sa skutočne s patričnou dávkou tolerancie a mierou empatie sa dohodli tu v Národnej rade. A ja ako jeden z predkladateľov chcem dať pánovi poslancovi Mikloškovi verejný sľub, že to, čo on žiadal od nás, bude tak, pretože klub Strany maďarskej koalície – Magyar Koalíció Pártja jednoznačne bude podporovať, ak sa návrh zákona dostane do druhého čítania, pozmeňujúci návrh, na základe ktorého tie názvy budú uvedené dvojjazyčne, samozrejme, na prvom mieste v jazyku vyučovania a následne podľa toho, či to chceme v zátvorke, pomlčkou, lomkou alebo tak, akým spôsobom sa vieme dohodnúť jednoznačne. Práve preto vás všetkých pekne prosím a žiadam, aby ste podporili tento návrh zákona v prvom čítaní, aby sme mohli o tom viesť diskusiu v rámci druhého čítania, aby sa vytvoril priestor na predloženie pozmeňujúcich návrhov. A skutočne sa vrátim k myšlienke kolegu poslanca Fronca ale aj mnohí spomínali, nech je na prvom mieste dieťa, nech je na prvom mieste žiak, nech je na prvom mieste budúcnosť našej mladej generácie. Ďakujem pekne. (Potlesk.)