Huba, Mikuláš, poslanec NR SR (2013-02-06):
Ďakujem za slovo, pani predsedajúca. Milý pán minister, si odbehol, milá pani spravodajkyňa, dámy a páni, aha, tam je, hore. Spoločná poľnohospodárska politika je už v dnešnej podobe monumentálny dokument a inštrumentárium dotýkajúce sa vo svojich dôsledkoch nielen každého obyvateľa Európskej únie, ale moc nepreženieme, keď povieme, že aj každého obyvateľa zvyšku sveta. Od budúceho roka, ako všetci vieme, by mala vstúpiť do platnosti nová podoba SPP, budem používať túto skratku, ktorá bude ešte zložitejšia a komplexnejšia, ako je tá súčasná. U nás sa reč v tejto súvislosti zvykne krútiť okolo niektorých skutočností, ktoré reforma SPP so sebou prináša. Sú to najmä zmeny týkajúce sa priamych platieb, obava z toho, že slovenskí farmári budú diskriminovaní v porovnaní so svojimi susedmi v starých štátoch Európskej únie. O tom hovoril aj môj predrečník dosť podrobne. Ďalej je to to, že nový, alebo nová SPP sa negatívne dotkne veľkých poľnohospodárskych podnikov, ktoré u nás od čias socialistického poľnohospodárstva dominujú. A napokon je to obava z toho, že navrhovaná ekologizácia poľnohospodárskej krajiny zníži jej produkčné schopnosti. Čiastočne tieto obavy zdieľam aj ja, ale zároveň by som chcel upozorniť na to, že zámer architektov reformy SPP je vo svojej základnej filozofii správny. Vychádza z poznania, že poľnohospodárstvo, ktoré ide dlhodobo proti prírode, nemôže byť dlhodobo udržateľné. Aj snaha o väčšiu podporu malých a stredných farmárov je sympatická a do istej miery je kompenzáciou za desaťročia preferencie tých veľkých. Čo sa týka dotácií, naozaj v navrhovanej podobe nás znevýhodňujú, ale zabúda sa na to, že spravodlivosť sa dá dosiahnuť aj inak ako zvyšovaním úrovne dotácií pre Slovensko, a to znížením dotácií napríklad pre francúzskych farmárov. Je predsa známe, že nadmerne dotované západoeurópske poľnohospodárstvo neprospieva prírode, krajine, životnému prostrediu a priamo či nepriamo ruinuje poľnohospodárstvo v treťom svete. Sympatické sú aj takpovediac tematické a problémové presahy novej SPP smerom k lesníctvu na jednej strane a podpore udržateľného rozvoja vidieka na strane druhej. Čo mi v návrhu novej SPP chýba, je nedostatočné zdôrazňovanie potreby multifunkčného poľnohospodárstva a mimoprodukčných, teda ekologických, rekreačných, kultúrno-historických, estetických a ďalších hodnôt vidieka, ako aj dôslednejšia implementácia Európskeho dohovoru o krajine, ktorého je Slovensko zmluvnou stranou od roku 2005, ale dodnes ho dostatočne nepremietlo do platnej legislatívy a najmä do každodennej praxe. A teraz dovoľte pár slov o tom, čo si o reforme SPP myslia niektoré medzinárodné organizácie, pretože takýto pohľad zvonku mi na tejto pôde niekedy pri našich diskusiách chýba. Po prvé by som odcitoval, ak dovolíte, pár záverov a odporúčaní Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému reformy SPP. Okrem iného konštatuje: Po prvé. Ekologická zložka prvého piliera je spôsob, ako vytvoriť silnejšie a viditeľnejšie prepojenie medzi priamymi platbami a environmentálnymi verejnými statkami, ktoré produkuje poľnohospodárstvo. Pri určovaní platieb by však mala existovať možnosť zohľadniť špecifické znaky znevýhodnených oblastí. Aj doteraz vykonané poľnohospodársko-ekologické opatrenia by sa mali uznať rovnako ako nové ekologické záväzky, teda tak, ako sa s tým vo všeobecnosti počíta aj pri ekologickom poľnohospodárstve. Po druhé. Navrhované tesnejšie zosúladenie SPP so stratégiou Európa 2020 a stratégiou trvalej udržateľnosti v oblasti rozvoja vidieka s osobitným dôrazom na výskum, inovácie a vzdelávanie, to je ďalší pozitívny aspekt podľa tohto výboru, ktorý prináša reforma SPP. Po tretie. Výbor taktiež zastáva názor, že je potrebné uplatniť nové a účinné opatrenia na zvýšenie prestíže ekologického poľnohospodárstva, pri ktorom by sa miera spolufinancovania rovnala opatreniu navrhovanému pre menej rozvinuté oblasti. A po štvrté, výbor víta návrhy týkajúce sa opatrení na udržateľný rozvoj vidieka, ktoré obsahuje návrh novej SPP. Ďalej sa v tomto stanovisku konštatuje, že návrh využívať sedem percent pôdy na, citujem, „oblasti ekologického záujmu by nebol prijateľný, ak by sa neúmerne veľké množstvo pôdy vyňalo z produkcie“. Zároveň výbor konštatuje, že situácia vo sfére biodiverzity sa značne líši nielen medzi členskými štátmi Európskej únie, teda navzájom, ale aj v rámci nich, v rámci jednotlivých regiónov na subnárodnej úrovni. Čo z toho vyplýva? Na jednej strane je nevyhnutné zachovať v krajine všetky významné ekologické a kultúrno-historické prvky a štruktúry. Na druhej strane musíme tento prístup realizovať územne diferencovaným spôsobom, pričom by sa mali brať do úvahy všetky poľnohospodárske štruktúry, ktoré pozitívne prispievajú k zachovaniu prírodných a kultúrnych hodnôt krajiny. To by viedlo k určitému prehodnoteniu dosť rigidného a paušálneho prístupu rovnakých redukčných kvót pre všetky štáty a regióny v rámci Európskej únie. A druhý pohľad je pohľad medzinárodnej mimovládnej organizácie Slow Food, podľa ktorej sa SPP v budúcnosti nebude môcť zaoberať len výrobnými aspektmi. V tomto zmysle je podľa nich nutné urýchliť prechod z výhradne poľnohospodárskej politiky k politike poľnohospodársko-potravinárskej. Okrem iného pritom bude nevyhnutná väčšia integrácia medzi jednotlivými politikami, aby bolo možné efektívnejšie sa zaoberať problémami, ako je ochrana životného prostredia, krajiny a prírodných zdrojov, boj s klimatickými zmenami a podobne. Dva rámcové ciele, ku ktorým má podľa nich SPP smerovať, je udržateľnosť environmentálna, ekonomická i sociálna, a koncepcia nového vidieka, ktorá by mala vidiecke oblasti v budúcnosti postaviť do centra záujmu spoločnosti. Štyri hlavné zmeny, ktoré navrhuje táto organizácia Slow Food. Zrekapitulujem ich v stručnosti: Po prvé. Podporiť drobné a stredne veľké formy poľnohospodárskej produkcie. Treba presadzovať poľnohospodárstvo, ktoré bude v rovnováhe s ekosystémami schopné vyrábať kvalitné potraviny udržateľným spôsobom, skĺbením inovácie s tradičnými vedomosťami a znalosťami. Malé a stredne veľké formy poľnohospodárskej produkcie umožňujú väčšie využitie pracovnej sily, čo prispieva k vytváraniu nových pracovných miest, umožňujú tiež energetické úspory, rozvoj miestnych ekonomík a to vrátane marginálnych oblastí a znižuje to demografický tlak na mestské aglomerácie. Ďalšia požiadavka je podporovať miestne produkty. V tom sa iste zhodneme s pánom ministrom a ďalšími. Určujúcim faktorom, ktorý je zárukou udržateľnosti poľnohospodárskej produkcie, je jej prepojenie s daným regiónom. Miestne a tradičné sorty a produkty sú najvhodnejšie z hľadiska miestnych pôdnych a klimatických podmienok tam, kde sa v priebehu storočí aklimatizovali. Z tohto dôvodu sú odolnejšie a vyžadujú menej vonkajších zásahov a vstupov. Sú teda udržateľnejšie tak z hľadiska vonkajších podmienok, ako aj z hľadiska ekonomického. Okrem toho hrajú tiež dôležitú úlohu pri zachovaní biodiverzity a tiež zhodnocujú stravovaciu kultúru a tradície spoločnosti. Tretí okruh požiadaviek sa týka podpory miestnych poľnohospodársko-potravinárskych systémov. Globalizované trhové hospodárstvo dosiahlo svoje limity, čo sa prejavuje okrem iného krízovými javmi, rastom disparít, znižovaním rôznorodosti, plytvaním zdrojmi a devastáciou životného prostredia. Systém lokálneho zásobovania, distribúcia spotreby môže znížiť dopady na životné prostredie tým, že skráti vzdialenosť, ktorú potraviny musia prekonávať na ceste k spotrebiteľovi, a navyše môže spotrebiteľovi zaručiť dostupnosť čerstvých a sezónnych potravín. Redukciou nadbytočnej prepravy produktov medzi výrobcom a spotrebiteľom bude možné vytvoriť nový vzťah medzi vidiekom a mestom a zvýšiť miestnu prosperitu na vidieku. A štvrtý a posledný okruh požiadaviek, ktoré predstavila táto „mimovládka“, je presadzovať poľnohospodársko-potravinárske systémy šetrné k životnému prostrediu. Malé a stredne veľké formy produkcie môžu ľahšie aplikovať zásady agroekológie, spočívajúce v správnom zaobchádzaní s prírodnými zdrojmi, čo sa týka biodiverzity, pôdy, vody, krajiny a podobne, vo využití tradičných i moderných techník s vylúčením geneticky modifikovaných produktov, redukciou monokultúr, veľkochovov, syntetických chemikálií, účinnejšou ochranou krajiny a podporou sociálnej spravodlivosti. SPP by mala okrem toho oceniť tých, to zase zbystrí pozornosť kolega Mičovský, ktorí žijú a pracujú v tzv. marginálnych oblastiach. Odchod ľudí z horských a iných marginálnych území je všestranne nežiaduci. Ľudia, ktorí sa rozhodnú v týchto ťažkých podmienkach žiť, hrajú kľúčovú úlohu pri ochrane pôdy a mali by sme ich adekvátne podporiť. Všetky platby v rámci SPP vrátane platieb od roku 2014 by sa mali zakladať na prísnych pravidlách krízového plnenia, ktoré pomáhajú pri zachovaní biodiverzity a ekosystémových služieb, dodržiavať ustanovenia príslušných smerníc na ochranu prírody a krajiny i právne predpisy tykajúce sa pesticídov a biocídov. Na záver dôležitá požiadavka. Všetky existujúce dotácie, ktoré škodia životnému prostrediu, by sme mali postupne odbúrať. A úplne na záver ešte pár slov. Je správne, že sa Slovensko snaží vyrokovať pre našich farmárov čo najprijateľnejšie podmienky v rámci novej SPP, ktorá bude ich a náš život zásadným spôsobom ovplyvňovať po dobu dlhých siedmich rokov. Na druhej strane by sme nemali s vaničkou vylievať aj dieťa. Mali by sme rešpektovať aj snahu Európskej únie o ekologizáciu hospodárenia na pôde a o udržateľný rozvoj vidieka. V opačnom prípade budeme právom označovaní za spiatočníkov, ako som to na našu adresu neraz počul v Bruseli a inde. Ďakujem za pozornosť.