Maďarič, Marek, poslanec NR SR (2011-02-01):
Ďakujem za slovo, pán podpredseda. Vážený pán minister, dámy a páni, pri tejto príležitosti rokovania o zákone o štátnom jazyku si dovolím poznamenať veľmi dôležitú východiskovú vec, ktorá, zdá sa, stále nie je mnohým ľuďom jasná. Zarážajúce je, že nie je jasná aj niektorým poslancom, a síce, že sankcie v zákone o štátnom jazyku sa netýkajú jednotlivcov a netrestá sa nimi zlé alebo nespisovné používanie slovenského jazyka. Bol som veľmi prekvapený, keď na výbore pre kultúru a médiá, kde sme rokovali o rozhodnutí pána prezidenta, pani poslankyňa Vášáryová opätovne tvrdila, aké to je donebavolajúce, že sa trestá za používanie, zlé používanie slovenského jazyka. Sankcie, mimochodom, ktoré je možné udeliť až po upozornení a ak sa nerešpektuje takéto upozornenie, sa týkajú zverejnenia, resp. nezverejnenia informácie v štátnom jazyku v určitých situáciách vo verejnom styku. To je dosť podstatné, pretože o tom je aj zákon o štátnom jazyku, aby sa ním zabezpečilo právo na informácie. A pre vymožiteľnosť práva, tohto práva, samozrejme, akéhokoľvek práva, ktoré sa porušuje, je potrebná v zákone sankcia a jej jasné pravidlá. Najmä tam, kde sa zákon porušuje. A v prípade zákona o štátnom jazyku a neinformovania občanov aj v tomto jazyku dochádzalo a dochádza k jeho porušovaniu. V tomto zmysle je rozhodnutie pána prezidenta úplne správne. A takisto aj argumenty sú veľmi logické, keď hovoria, že tá úprava po vašej novelizácii jednoznačne robí z uloženia pokuty len akúsi ľubovôľu pána ministra. To znamená, inak povedané, že aj keď sa zákon vo vážnej veci poruší, pokuta, sankcia nemusí byť udelená. S tým, samozrejme, podobne ako pán prezident zásadne nemôžeme súhlasiť. A nejde tu len o akési právne naplnenie tej zásady vymožiteľnosti práva, ale ide aj o to, aby sa fakticky zabezpečilo na celom území Slovenska, aby sa v dôležitých veciach verejného styku komunikovalo aj štátnym jazykom. Toto, samozrejme, zjave narúša predstavu maďarskej politiky, veľkomaďarskej politiky o občanoch Slovenskej republiky maďarskej národnosti, ktorí čím menej budú vnímať informácie v slovenskom jazyku, tým viac budú inklinovať politicky k inému štátu, ktorý im mieni priznať aj volebné právo. A, žiaľ, vláda Ivety Radičovej vychádza v ústrety tejto veľkomaďarskej politike, pretože takým spôsobom, akým ste novelizovali zákon o štátnom jazyku aj v tomto dnes prerokúvanom bode sankcií, podporujete beztrestnú prax porušovania zákona a práv Slovákov najmä z dôvodu, že sankcie teda dávate do polohy právnej neistoty, lebo sa nemusia uložiť. Pritom prax ukázala, že aj hrozba sankcie má schopnosť, dokonca preventívne, ochrániť práva občanov Slovenskej republiky, ktorí chcú mať možnosť komunikovať, a nielen možnosť, právo komunikovať aj v štátnom jazyku. Dovoľte mi ešte poznamenať na záver tiež banálnu vec, ale musím to povedať, lebo asi to tiež nie je každému úplne jasné, že sa tu bavíme o našom zákone. O zákone, ktorý sa týka nášho štátneho jazyka, slovenského jazyka a osôb a orgánov Slovenskej republiky. Prečo to hovorím? Pretože pri návšteve Viktora Orbána na Slovensku, nedávnej, som s úžasom počúval, ako tento premiér na tlačovke spomenul náš zákon o štátnom jazyku, že sa teda k nemu nebude vyjadrovať. Počká si, ako ho náš parlament v konečnom dôsledku schváli, a dával ho tým na tú istú úroveň ako zákon o dvojakom občianstve v Maďarsku, ktorý sa teda týka občanov Slovenskej republiky aj iných občanov susedných štátov, kým náš zákon o štátnom jazyku sa týka nás. A veľmi ma mrzelo, že pani premiérka, sediaca vedľa Viktora Orbána, nebola schopná túto drzosť nejakým spôsobom glosovať alebo uviesť na správnu mieru. Toto je náš zákon, my si ho tu prijmeme a týka sa nás. Takže rád by som pri tejto príležitosti aj na túto vec upozornil. Ďakujem. (Potlesk.)