P. Abrhan, poslanec: (2008-01-29):
Prvé rokovanie sa uskutočnilo ešte v minulom volebnom období, a to 11. mája 2005. Vtedy dokument niesol názov Zmluva o ústave pre Európu. Dnes je to Zmluva, ktorou sa mení a dopĺňa Zmluva o Európskej únii a Zmluva o založení Európskeho spoločenstva. Vo svojom vystúpení nebudem porovnávať tieto dva dokumenty, nakoľko tak už urobili moji predrečníci. Chcel by som sa zamerať na tri oblasti alebo na tri heslá, ktoré vlastne sprevádzajú túto zmluvu. Tým prvým heslom alebo prvou oblasťou je viac demokracie a transparentnosti v Európe. Ak prvý dokument, teda Zmluva o ústave pre Európu, mal ambíciu priblížiť Európsku úniu občanom, Lisabonská zmluva túto ambíciu nemá. Je len odrazom neúspechu vo Francúzsku a Holandsku, a preto sa snaží vyhnúť vyjadreniu občanov v referendách. Pri prerokovávaní tohto dokumentu v našom výbore pani štátna tajomníčka hovorila o zablokovaní ratifikačného procesu ústavnej zmluvy. Pýtam sa, kto zablokoval tento ratifikačný proces? Predsa občania krajín Európskej únie. Konkrétne Francúzska a Holandska. Preto sa hľadal iný spôsob, ako by sa toto rozhodnutie občanov mohlo obísť, a ten spôsob sa našiel. Označiť ho však zväčšovaním transparentnosti v Európe sa nedá. Skôr naopak. V prípade Slovenska, ak chcem byť korektný, nemožno hovoriť o obchádzaní občanov, nakoľko aj ten prvý návrh sme prerokovávali v Národnej rade ako štandardnú medzinárodnú zmluvu. Nedá mi však nepripomenúť, že na ratifikáciu tejto zmluvy je určené časové obdobie cca jedenásť mesiacov. To znamená, že minimálne celý tento rok 2008 máme k dispozícii, aby sme diskutovali text Zmluvy s občanmi v odborných kruhoch, v médiách. Aj tak ich vtiahli do rozhodovania o budúcnosti Európskej únie. To bol aj dôvod, prečo predsedníčka nášho poslaneckého klubu požiadala, aby sme o tomto bode rokovali neskôr. Veď ak dokument bol podpísaný 13. decembra 2007, nie je žiadny dôvod urýchľovať jeho prijatie. Žiaľ, našej žiadosti nebolo vyhovené a diskutovať o prijatom dokumente s občanmi, už uznáte, že stráca význam. Pod zväčšovaním demokracie sa rozumie návrh, ktorý má rozširovať možnosti národných parlamentov zapojiť sa do fungovania Európskej únie. Teda, ak tretina všetkých hlasov pridelených národným parlamentom označí určitý návrh na nezlučiteľný so zásadou subsidiarity. Komisia bude musieť svoj návrh zvážiť. A ak má takéto obavy väčšina všetkých hlasov pridelených národným parlamentom, Komisia musí predložiť svoje dôvody. Rozhodne Európsky parlament a Rada. Skúsenosť nás učí, že zjednotiť dostatočný počet národných parlamentov v krátkom časovom období ôsmich týždňov je v praxi neuskutočniteľné, a teda i zväčšovanie demokracie je len teoretické, bez praktického významu. Z uvedených príkladov je teda zrejmé, že Lisabonská zmluva nie je zväčšovaním demokracie a transparentnosti, skôr môže viesť k ďalšiemu prehĺbeniu demokratického deficitu. Ďalším heslom, ktoré sa používa pri schvaľovaní Lisabonskej zmluvy, je účinnejšia Európa. Pod týmto heslom v záujme efektívnejšieho a účinnejšieho prijímania rozhodnutí prichádza k prenosom ďalších kompetencií a zmene hlasovania v mnohých oblastiach. A to z jednohlasného na väčšinové. Ak rozhodujeme o prijatí takejto normy v Národnej rade, mali by sme ju posudzovať z hľadiska záujmov Slovenskej republiky. Vzdávať sa práva veta, teda jednohlasného súhlasu preto nie je v našom záujme, lebo rozhodnutia, s ktorými Slovenská republika nebude súhlasiť, pri väčšinovom hlasovaní budú napriek tomuto nášmu nesúhlasu na našom území platné. Už teraz počujem alibistické vyjadrenia niektorých politikov, že my sme s tým nesúhlasili, ale boli sme prehlasovaní. Takéto rozhodnutia potom budú prespievať k nacionalizácii národných parlamentov a na Slovensku po nacionalizme protibudapeštianskom alebo protimaďarskom, ak chcete, po nacionalizme protipražskom alebo protičeskom začne rozkvitať nacionalizmus protibruselský alebo protieurópsky. Účinnejšia Európa nás môže priniesť k posilneniu týchto síl a znovu budeme počúvať heslá Dosť bolo Bruselu a Vládnime si sami. Tretie hleslo alebo tretí slogan, ktorým je sprevádzané rokovanie o Lisabonskej zmluve, je Európa založená na právach a hodnotách. Z Charty základných práv Lisabonská zmluva robí právne záväzný dokument. Je zaujímavé, že nie pre všetkých občanov Únie. Na 98 a pol milióna občanov Veľkej Británie a Poľska sa vzťahovať nebude. Občania týchto krajín budú diskriminovaní alebo zvýhodnení. Odpoveď na túto otázku dá až čas. A možno aj Súdny dvor, ktorý bude robiť jej výklad. A tak preverí hodnoty, ktoré tento dokument obsahuje. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, pri prerokovávaní Zmluvy o ústave pre Európu som hlasoval proti prijatiu tej zmluvy. Vtedy mnohí tvrdili, ako je nevyhnutné takýto dokument schváliť. V opačnom prípade budeme ohrozovať životaschopnosť Európskej únie. Od toho času prešli takmer tri roky. Európska únia sa rozšírila o ďalších členov a ďalšie rokovania pokračujú. Takže sa nenaplnili vyhrážky súvisiace s neprijatím zmluvy. Preto slobodne v súlade so svojím svedomím, chrániac podľa môjho názoru záujmy Slovenskej republiky budem hlasovať proti zmluve, ktorou sa mení a dopĺňa Zmluva o Európskej únii a Zmluva o založení Európskeho spoločenstva. Dovolím si ešte jednu otázku a jednu pripomienku záverom svojho vystúpenia. Pán minister, dnes na svojej tlačovej konferencii pán prezident kritizoval opozíciu a jej postup pri prerokovávaní a schvaľovaní libanonskej zmluvy. Neviem, či takú ste podpísali, alebo či o takej  ste rokovali. Bol by som rád, keby ste sa vyjadrili, lebo takúto informáciu nemám. Ďakujem pekne. Druhá moja pripomienka je, a budem veľmi zvedavý a už teraz sa teším na hlasovanie poslancov Slovenskej národnej strany, ako o tejto zmluve budú hlasovať. Táto zmluva je na 90 až 95 % totožná so Zmluvou o Európskej únii. Dvadsiateho deviateho 10. 2004, keď lídri 25 členských krajín slávnostne podpisovali tento historický text prvej európskej ústavnej zmluvy, som si vytiahol z médií, vaša predsedníčka Slovenskej národnej strany Anna Malíková vtedy, dnes Belousovová sa vyjadrila, obvinila vládu, že pácha vlastizradu na občanoch republiky. Citácia: „Do histórie Slovenska vojde Dzurindova vláda ako zradca slovenskej národnej identity,“ vyhlásila pred novinármi. „Slovensko sa podľa nej ponáhľa tam, kde sa ponáhľať ani nemusí. SNS je proti ústavnej zmluve a požaduje konanie referenda. Z ostrej kritiky vlády vyňala Malíková len Kresťanskodemokratické hnutie, ktoré rovnako žiada v tejto veci usporiadať referendum. Slovenská národná strana iniciatívu za vypísanie referenda podporuje.“ Vážení páni poslanci, som zvedavý, veľmi zvedavý, ako budete o tomto dokumente hlasovať teraz. Záverom. Ratifikácia zmluvy je prijímaná po neúspechu ústavnej zmluvy poza chrbát občanov Európskej únie. Napriek tomu už dnes je jasné, že v Írsku sa referendu nevyhne. A podľa môjho názoru ani politická reprezentácia Veľkej Británie nebude môcť obísť svojich voličov, a to i napriek ústupkom, ktoré táto krajina vo vyjednávaní dosiahla. A tieto referendá, panie poslankyne a páni poslanci, budú dôvodom toho, že sa témou zmluvy o fungovaní Európskej únie v Národnej rade ešte určite budeme zaoberať. Ďakujem pekne.