R. Kaliňák, podpredseda vlády a minister vnútra SR: (2010-05-26):
Ja by som rád, ja by som rád povedal iba niekoľko vecí v úvode, samozrejme. Vystúpenie pána predsedu SDKÚ, pána Mikuláša Dzurindu, kde si viem predstaviť, že stanoviská, ktoré zaujal, sú predovšetkým spôsobené absenciou právnického vzdelania, a preto ich chápem viacej ako politické, pretože odborne, samozrejme, by sme mohli diskutovať o tom, že v tomto stanovisku nebolo presne pochopené, čo znamenajú exteritoriálne účinky zákona. A že svojím zákonom, iná vec je, keby platili a naše orgány uplatňovali iný zákon, tak mu môžete zabrániť tým, že budete našim orgánom zakazovať ten zákon vykonávať. Ale tu sa len účinky prejavujú na našom území, vykonávajú orgány maďarského štátu, ktorý svojím zákonom, samozrejme, zakázať neviete. To znamená, toto len ako čisto teoreticky právne, samozrejme, stanovisko, ktoré povedal podpredseda KDH Daniel Lipšic, viacej korešponduje s tým, že v akej právnej situácii sa nachádzame a o to závažnejšie potom ma prekvapuje stanovisko pána poslanca Gála, ktorý právne vzdelanie má. Pretože, samozrejme, keby si dôsledne prečítal návrh zákona alebo zákon ako taký o štátnom občianstve, vedel by, že ten zákon má svoje výnimky, ktorými sú práve medzinárodné zmluvy. Čiže keď sa tu chceme baviť o slušnosti, tak predovšetkým slušné je, že ak štát chce uzavrieť dvojstrannú zmluvu o tom, že bude uznávať dvojité občianstvo svojim občanom vzájomne, tak tomu predchádzajú konzultácie a medzinárodná zmluva. Čo, samozrejme, je možné a je to aj tradičné vo svete a nie je to ničím výnimočne a dvojaké občianstvo z takýchto zmlúv vzniká a Slovenská republika ho uznáva a aj naďalej uznávať bude. Čiže v tomto prípade ste sa veľmi mýlili a určite teda ako vzdelanému právnikovi, viete, že medzinárodné zmluvy sú nad zákonmi Slovenskej republiky. Ale to už by som zbytočne dlho vysvetľoval. Nebezpečnosť zákona prijatého v maďarskom parlamente spočíva predovšetkým v tom, že sa nevenuje národnostným menšinám. Vzťah občianstva smerom k štátu je založený na princípe práve administratívneho vzťahu, ktorý nie je podmienený vždy národnosťou. A dokonca to tento zákon aj predpokladá. Nemusí mať ten, ktorý podľa zákona môže nadobudnúť občianstvo Maďarskej republiky, maďarskú národnosť a v tom je jeho veľmi veľké nebezpečenstvo, ktoré ste si neuvedomili. Ale čo je najpodstatnejšie, keď ste hovorili o horúcich hlavách, pán poslanec, prečo ste nespomenuli diskusie, ktoré sprevádzali prijímanie zákona v maďarskom parlamente. To bolo najnebezpečnejšie. To bolo presne to, o čom hovorím. Pretože tam sa ukazoval duch zákona, ktorý sa prijímal v maďarskom parlamente. Duch zákona, ktorý hovoril o zrušení pojmu Maďari za hranicami a Maďari vo vnútri Maďarska. Ktorý hovoril presne o vrátení odtrhnutých území. Toto bola diskusia k zákonu o občianstve. Čiže ak sa dovolávate ľudských práv, pán poslanec Nagy, ak sa dovolávate nejakých chladných hláv, tuto tuším to spomínal pán poslanec Slafkovský, to sú veci, ktoré znamenajú len jedinú vec, že ste nevnímali, čo sa v maďarskom parlamente hovorilo. A ja nechcem dávať príklady, ale pamätám si ľudí, ktorí v tridsiatom šiestom tiež zľahčovali to, čo sa dialo v Nemecku, presne pre nejaké pseudointelektuálne názory – a viete, ako to dopadlo. Situáciu nemožno zľahčovať. A nikto ju nerieši s horúcou hlavou. S horúcou hlavou by sme to riešili, keby sme to po prvom vyhlásení maďarských víťazov volieb, že chcú prijať takýto zákon, schválili náš zákon. Slovenská republika sa s chladnou hlavou snažila do poslednej chvíle vyjednať a dať jasné signály o tom, aby začali konzultáciu o takýchto zákonoch, aby sa o takýchto vážnych veciach, ktoré majú dopady na susedské vzťahy, začalo rokovať. A reagujeme až vtedy, keď si naozaj nedali povedať a tvrdohlavo a arogantne a drzo si takýto zákon, ktorý má účinky, nie platnosť, účinky aj na území Slovenskej republiky, schválili. Páčilo sa mi, že práve pri takejto vážnej diskusii zaznievali slová, ktoré, som si nebol úplne istý, či „ancug“ je oblek, pán poslanec. Ale ja nebudem, lebo som nevedel, že v slovenskom slovníku je, ale je, tak som rád, a to isté bolo aj slovíčko kóšer, to už si nepamätám, kto povedal. Skúsme teda, keď o týchto veciach hovoriť, aspoň tak právnickým výrazom platným pre Slovenskú republiku vracať a nimi sa zoberať. Čiže ešte raz zopakujem, že tento zákon je veľmi štandardnou normou, a keď sa chceme baviť o našich susedoch, tak platí, tak ako už bolo spomínané, v Českej republike a jeho veľmi podobná verzia platí aj v republike Rakúskej, Spolkovej republike Rakúska. Čiže naozaj je štandardom a je jedinou možnou reakciou a akékoľvek ďalšie stanovisko zo strany predovšetkým SDKÚ k tomu, že nie je dobrý, sa dá považovať len ako výhovorka k tomu, aby nemali prekážky na prípadnú spoluprácu s SMK, s ktorou pravidelne aj počas opozície spolupracovali a nikdy sme zabránenie ich nárokom z ich úst nepočuli. Ďakujem pekne. To je môj príspevok. (Potlesk.)