Mihál, Jozef, poslanec NR SR (2013-05-31):
Ďakujem, pán predseda. Vážené kolegyne, kolegovia, nerobím si žiadne nejaké ilúzie o tom, že by tento poslanecký návrh novely Zákonníka práce a ani ten ďalší, ktorí predkladajú prakticky tí istí predkladatelia, ktorý je o pár bodov ďalej na programe tejto schôdze, že by ho poslanci za vládnucu stranu SMER čo len najmenej podporili, ani, ani zo srandy, pretože Zákonník práce je jednoducho na Slovensku predmetom politického boja. Zákonník práce nie je norma, ktorá by bola chápaná odborne, ale neustále sa okolo nej vedú tanečky, kde sa tá či tá strana snaží predviesť pred svojimi voličmi, resp. možno ani nie tak pred svojimi voličmi, ale možno v niektorých prípadoch pred skupinami ľudí, pred odborármi, možno pred nejakými sponzormi, ťažko povedať. Skrátka, odbornosť tam chýba a to je na škodu. Preto si myslím, že tieto dva návrhy nemajú šancu prejsť do druhého čítania, ale napriek tomu si neodpustím povedať k tomu pár poznámok, keď už tu tá téma je na stole, keď ste si dali, kolegovia, tú prácu a tieto novely pripravili. K tomuto návrhu zákona, ktorý práve, ku ktorému práve prebieha rozprava, tam máme vlastne dve zmeny: zavedenie dôchodkového veku ako ďalší možný výpovedný dôvod a zmena pri poskytovaní odstupného. No tak ten prvý navrhovaný bod, aby mohol byť dôchodkový vek dôvodom na prepustenie zamestnanca, s tým ja jednoducho nemôžem súhlasiť. To nie je dobré. Dosiahnutie nejakej vekovej hranice nemôže byť dôvodom na prepustenie zamestnanca zo zamestnania. Ja rozumiem tým úmyslom, aby sa pracovný trh možno trošku rozprúdil, aby mladí ľudia dostali viac šancí a podobne. Dobrý návrh v parlamente predložili poslanci za KDH pod vedením kolegyne Moniky Gibalovej, kde tí, ktorí dôchodok poberajú a pracujú v štátnej správe, mali by možnosť vybrať si, buď dôchodok, alebo práca v štátnej správe, tam žiadnu diskrimináciu necítiť. Je to štátna správa, tam to akási nejaká možná obava o protiústavnosť nemá miesto. Ale tu, tu aby dôchodkový vek bol dôvodom na prepustenie zamestnanca – a prečo práve dôchodkový vek? A prečo nie napríklad 40 rokov alebo 80 rokov, prečo práve dôchodkový vek? Ako nerozumiem, nerozumiem tomu po tej vecnej stránke. Pretože ak v dôvodovej správe hovoríte, že veď ten zamestnanec je zabezpečený dôchodkom, tak to vôbec nie je pravda. Pretože na to, aby niekto bol zabezpečený dôchodkom, ten dôchodok musí mať. Musí mať priznaný podľa zákona o sociálnom poistení, resp. možno ho poberať z inej krajiny, ale pokiaľ sa budeme držať nášho územia, našej legislatívy, tak pripomeniem, že nárok na dôchodok, na starobný dôchodok, na starobný dôchodok má občan poistenec vtedy, ak dosiahol dôchodkový vek, podmienka číslo jedna. Ale my tam máme ešte druhú podmienku, aby mal najmenej 15 rokov dôchodkového poistenia. A keď teda pôjdem presne v duchu tohto návrhu, tak čo tí občania, ktorí dosiahnu 62 rokov, alebo ženy, ktoré dosiahnu menej, ktoré vychovali istý počet detí, a čo keď ešte nemajú 15 rokov dôchodkového poistenia, teraz ako čo s nimi? Čiže tento návrh je vecne, tento bod 1 tohto návrhu je vecne zlý. A o ústavnosti, ako to je zbytočné hovoriť. Diskriminácia na základe veku – čo to je? Ten druhý bod, pokiaľ ide o úpravu, o zníženie nárokov na odstupné, tak tam sa môžme hrať s tými lehotami, počtom mesiacov, s odpracovanými rokmi. Ja, samozrejme, súhlasím s tým, že v súčasnosti je nárok na odstupné v súbehu s výpovednou dobou príliš nadštandardný. A to myslím teraz nie preto, že my sme pravica, tak my teda myslíme niečo. Keď si niekto poctivo prejde legislatívu krajín Európskej únie a pozrie sa na to, ako je v tých ich Zákonníkoch práce nadefinovaný nárok zamestnanca pri prepustení a z akého dôvodu, tak zistí, že skutočne tie naše nastavenia v súčasnom Zákonníku práce sú vysoko nadštandardné. No veď dobre, tak tam dajme aj stonásobné odstupné, keď si niekto myslí, že takto bude zamestnancovi lepšie, keď odchádza vynúteným spôsobom zo zamestnania, len potom chcem znova, znova upozorniť, že ak tam budú takéto premrštené nároky zamestnancov na odstupné, tak ten zamestnanec síce bude kvázi spokojný, lebo dostal o jeden mesačný plat viacej, lebo dobrá vláda mu to takto zabezpečila. Len ten zamestnanec si môže byť istý, že novú prácu jednoducho nenájde, pretože tí hlavne menší a strední zamestnávatelia, ktorých je na našom trhu väčšina a ktorí zamestnávajú omnoho, omnoho viac ako polovicu zamestnancov, to je asi 80 % zamestnancov pracuje v malých a stredných firmách s počtom zamestnancov do 20, tí jednoducho nemajú taký prevádzkový kapitál na to, aby v prípade nečakanej straty výroby len tak zaplatili piatim, šiestim prepúšťaným zamestnancom takéto odstupné. A keď tak aj urobia, pretože tento Zákonník práce ich do toho núti, tak tá traumatická skúsenosť z tohto procesu v nich zanechá takú hlbokú stopu, že na to, aby zamestnali ďalších ľudí niekedy v budúcnosti, tak to, to buď naozaj budú mať úžasné zákazky, alebo to jednoducho neurobia, alebo tých ľudí zamestnajú „iným“ spôsobom. A ja tu teraz nebudem mať prednášku o tom, že zamestnať sa dá aj na živnosť, aj po všetkých tých zmenách v oblasti definície závislej práce, ktoré táto vláda urobila. To je všetko smiešne. Kto chce, tak ten si cestičku nájde. Takže podporujem tú druhú časť návrhu, podporujem tú druhú časť návrhu, pretože v zásade je správna, treba tie nároky na odstupné mierne znížiť. Súčasnosť je veľmi nadštandardne nastavená. Ale v každom prípade, ak by nebodaj prešiel tento návrh do druhého čítania, tak určite by som prišiel s pozmeňovacími návrhmi práve v tejto časti, pokiaľ ide o odstupné, pretože pán minister Richter, on to stále odmieta uznať, ale hrubým spôsobom poškodil istú skupinu zamestnancov pri výpovediach, čiže to, o čom sa tu bavíme, že ste pridali zamestnancom pri prepustení, tak to vôbec nie je pravda, pretože je skupina zamestnancov, ktorá je poškodená pri prepustení vaším Zákonníkom práce. Ja som to tu už spomínal niekoľkokrát v rozprave, kto chce, nájde si vysvetlenie, prečo tomu tak je. Ďakujem za pozornosť.