K. Tóthová, poslankyňa: (2002-07-03):
Jednoznačné je, že za vlády Mikuláša Dzurindu došlo k politickému chaosu, k ekonomickej kríze a vzrastajúcej biede väčšiny obyvateľov, že došlo k veľkej nezamestnanosti, máme ju vyššiu ako v Argentíne, kde viedla k vzbure občanov a k pozbaveniu vlády moci. Ďalej došlo k veľkému chaosu riadenia spoločnosti. Keďže spoločnosť sa riadi aj prostredníctvom práva, legislatíva mala veľký podiel na tomto chaose. Omeškávala sa, bola nekvalitná, nestála, novelizovali sa novely, prijímali sa zákony, ktoré v praxi znamenali zmätky a formulovali sa zákony, ktoré vytvárajú priestor pre korupciu, ktorú nám Európska únia často vytýka. Argumentácii na obranu legislatívy tejto vlády boli viackrát položené myšlienky jednak podpredsedu vlády pre legislatívu a jednak aj predsedu Dzurindu, aká je táto legislatíva výborná, že žiadne rozhodnutia Ústavného súdu nevyriekli protiústavnosť. Také donebavolajúce klamstvo som ešte nevidela. Dovoľte v rýchlosti len tri rozhodnutia Ústavného súdu citovať, pretože ich bolo viacej, ale tri vošli do povedomia občanov. Jednak to bola protiústavnosť novely exekučného poriadku, jednak protiústavnosť zákona o zhromažďovaní a združovaní politických strán a protiústavnosť niektorých ustanovení zákona o Fonde detí a mládeže. Preto nemá právo predseda vlády charakterizovať túto legislatívu ako v súlade s ústavou. Ďalej dovoľte pár argumentov, aká bola nesystematická a ako sa omeškávala legislatíva tejto vlády, čím sa samozrejme sťažovalo aj riadenie spoločnosti. Zo začiatku to išlo. Zostali rozpracované návrhy, ktoré rozpracovala vláda Vladimíra Mečiara. V roku 2000 však už vzniká problém v legislatíve. Niet vládnych návrhov. Rokovanie parlamentu, ktoré napríklad malo trvať od 14. do 31. marca, pán poslanec Vavrík, lebo kývate asi hlavou tak, že nehovorím pravdu, sa končilo namiesto 31. marca už 22. marca z dôvodu nedostatku vládnych návrhov. Ďalšie zasadnutie. Plánované od 9. do 26. mája sa končí 19. mája pre nedostatok vládnych návrhov. A tlač zaznamenáva výrok predsedu vlády Dzurindu: „Naliehavo som žiadal ministrov, aby sme plnili legislatívny plán.“ Neplnilo sa a meškalo sa. K čomu to viedlo? V závere sa nahromadil maratón legislatívnych predpisov. Maratón, z ktorého vyšli, dovoľte, aby som to tu zodpovedne povedala, pretože v budúcom období sa to veľmi rýchlo prejaví, legislatívne zmätky, za ktoré budete vy, vážení poslanci, s touto vládou zodpovedať. Pretože tie legislatívne zmätky a ich náprava bude stáť túto spoločnosť aj nemalé finančné prostriedky. Spolu s mojím asistentom sme si dali prácu a spočítali sme materiály na minulé zasadnutie parlamentu. Paragrafovaného textu, kde je každé slovo dôležité, bolo do 2 000 strán. Textu vysvetľujúceho bolo vyše 4 000 strán. Tieto čísla sa stanú plastickejšie, keď si predstavíme, že jedna objemná kniha obsahuje 500 strán. To znamená, že poslanci na minulé rokovanie parlamentu museli preštudovať štyri hrubé knihy paragrafovaného znenia, a nielen prečítať, zvládnuť, systémovo zvládnuť a do praxe domyslieť. Vážení, žiaden normálny človek toho nie je schopný. Ďalej prečítať 4 000 strán, čo znamená 8 objemných kníh, summa summarum dvanásť päťstostranových kníh táto vládna garnitúra pripravila pre parlament na schválenie. Veľká nekvalita, veľká nezodpovednosť, veľké neriadenie legislatívnej činnosti. Navyše bolo charakteristické pre toto vládnutie, že si nechávala zákony, legislatívne návrhy vypracúvať súkromnými advokátskymi kanceláriami a nemalé finančné prostriedky míňala, respektíve mrhala na túto činnosť, pretože vo svojich rezortoch platila, a dobre, platila legislatívcov. Vôbec neobstojí argument, že nebol dostatok legislatívcov. Nedostatok legislatívcov bol po vzniku Slovenskej republiky, keď väčšina legislatívcov ostala v Čechách a na Slovensku sme sa borili s veľkým nedostatkom skúsených ľudí. Desať rokov po vzniku Slovenskej republiky už nemožno hovoriť o nedostatku legislatívcov. Neschopnosť tejto vlády zabezpečiť jednu dôležitú aktivitu štátu. Ďalej napriek tomu, že sa dávali súkromným kanceláriám, mnoho dôležitých zákonov sa nevypracovalo a aj tie, ktoré sa vypracovali, nebol tento parlament schopný prijať. Napríklad zákon o strete záujmov, čo si táto vládna koalícia musí pripísať ako mínus, ďalej neprijal sa zákon, ktorým by sa reagovalo na zákon o zahraničných Maďaroch, navyše táto vláda, namiesto toho, ja som na to výslovne upozornila 27. júna 2001 v tlači, namiesto toho, aby sa priamo obrátila na Radu Európy, keďže to je referenčné miesto pre riešenie problémov v ľudských právach, robila plané diskusie s maďarskou stranou, ktoré dodnes neviedli k žiadnemu výsledku. Za veľkú chybu tejto vládnej koalície považujem, že nenadväzovala na prácu bývalej vlády a ponechala nepovšimnutý vypracovaný kódex Trestného zákona, kódex Trestného poriadku a kódex Občianskeho zákonníka, ktorý sme predložili ku koncu bývalého volebného obdobia a problémy v týchto kódexoch riešila siedmimi novelizáciami Trestného zákona, štyrmi Trestného poriadku a šiestimi Občianskeho zákonníka. Nekvalitnosť legislatívy najviac vidieť v novele ústavy. Nielenže sa znemožnilo právo občanov obracať sa na Ústavný súd, od 1. 7. do 1. 1. 2002, ale sa neupravili dostatočne aproximačné nariadenia, neupravili sa sudcovia na štyri roky prechodnými ustanoveniami a v budúcnosti, dovoľte, aby som uviedla, ešte táto republika bude mať na medzinárodných súdoch z tohto nedoriešeného problému touto vládou veľké problémy a finančné nároky. Ďalej veľkým nepodarkom tejto vlády je zákon o vyšších územných celkoch. Najväčší problém bol 8 alebo 12 celkov. Po nadobudnutí účinnosti zákona sme sa začali presviedčať, že kritika opozície k tomuto zákonu bola opodstatnená a prax potvrdzuje pravdivosť našej kritiky. Veľmi dobre si pamätám, keď som vystúpila za Hnutie za demokratické Slovensko k tomuto zákonu, ako pán podpredseda Bugár pre Slovenskú televíziu kritizoval opozíciu, ako predlžuje rokovanie a doslova povedal, že Tóthová tam hovorí už jednu hodinu. Pán podpredseda, vyberte si moje vystúpenie a uvidíte, že postupne, žiaľ, sa naplňujú všetky tie nedostatky, na ktoré som ja a moji kolegovia upozorňovali vo svojich vystúpeniach. Takisto sme poukazovali na nekvalitu zákona o štátnom rozpočte. Koľko sa vás pán poslanec Kozlík, Maxon a ostatní naupozorňovali na chyby. Žiaľ, všetko sa napĺňa. A keď sme položili otázku pánu predsedovi vlády Dzurindovi, momentálne neprítomnému, čo sa stalo s financiami za predaj GSM, šarmantne sa usmial pod fúzy a povedal: „No predsa išli do rozpočtu.“ V Hodine otázok som opätovne kládla túto otázku. Išli do rozpočtu. Keď sme namietali, že to nie je možné, boli len úsmevy. A čuduj sa svete, naraz zahraničie hovorí o metodickej chybe, to jest o chybe, že tieto financie sa vkladali a vpočítavali do rozpočtu. Pán podpredseda Mikloš, gombička - chybička a nič viac a ja mám otázku. A čo poradkyňa za 270 000 mesačne, expertka zo Svetovej banky? Tá neporadila? Neupozornila na malú metodickú chybičku? Vážení kolegovia, dalo by sa o tejto nešťastnej legislatíve veľa hovoriť. V poslednom období v našich laviciach rezonovali nedorobky a nesystémovosť Zákonníka práce, zákona o štátnej službe, zákona o verejnej službe. Rozhovor so mnou mal vedúci Úradu pre štátnu správu a môžem zodpovedne povedať, že napočítali, podľa nich, 60 problémov, ktoré vznikajú v praxi z týchto zákonov. Je to veľmi smutné, že takto pripravujeme zákony, že takéto nedostatky majú legislatívne normy, ktoré prijíma predovšetkým vládna koalícia s hlasmi jej poslancov. Zákonník práce zaviedol 48 hodín a vyriekol, viac ako 8 hodín nemôžu byť nadčasy. Áno, opravil to parlament. Ale, vážení poslanci, ako? Zvýšilo sa na 58 hodín, ale pozabudlo sa, že sa ponechalo ustanovenie v Zákonníku práce, že práca nadčas môže byť najviac 8 hodín. Teda nič sa nevyriešilo, v praxi sa chytajú za hlavu, pretože ak od 58 hodín odpočítame 8 hodín, vzniká povinný týždeň vo výške 50 hodín. A dalo by sa hovoriť o mnohých ďalších problémoch. Najväčší problém je to, že schvaľované legislatívne návrhy nie sú finančne kryté. Na to upozornil už aj pán minister Hajnovič, upozorňovali sme aj my, naposledy pri zákone o osobných údajoch, kde ste nezmyselne vytvorili samostatný úrad, ktorý bude mať zvýšené náklady, aj keď sa nemení kompetencia zmocnenca a všetky administratívne úkony mohol naďalej robiť úrad vlády. No a čuduj sa svete, premiér v relácii O päť minút dvanásť chváli prácu legislatívy svojej vlády, aj keď sa celá republika už smeje, že sa prijímajú zákony a vzápätí sa menia, novelizujú, že sa prijímajú také perly ako zákon o gastrolístkoch, o majetkových vyhláseniach, zákon, na základe ktorého vznikajú zmätky v nemocenskom poistení a tak ďalej. Za zmienku stojí aj veľký počet skrátených legislatívnych konaní a veľký počet vrátených návrhov zákonov prezidenta republiky, ktorý vyhlásil, že z počtu takmer 50 vyše 20 ich je a bolo protiústavných. Posledná poznámka. Je veľmi smutné, že sa prijímali zákony, ktoré vytvárali priestor pre korupciu. Vedela by som ich menovať viacero. My sme sa pokúsili aspoň v jednom napraviť chybu, poslanecký návrh Hnutia za demokratické Slovensko opravil protikorupčné ustanovenia, teda ustanovenia, na základe ktorých mohla vznikať korupcia v zákone o vysielaní a retransmisii. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, viem, že sa vám to počúva zle. Pretože sú to konkrétne, (Hlasy v sále.) pretože sú to konkrétne veci s konkrétnymi argumentáciami a ja sa už teším na záverečné slovo pána predsedu vlády, ktoré nebude, a keby bolo, bolo by zmietnuté všetko zo stola, ako je to všetko vymyslené, aké je to krásne v zahraničí. A prečo je to krásne, posledná poznámka, pretože dávate skreslené informácie. Dovoľte, aby som vám ukázala posledné číslo talianskeho denníka, denník Il solo z 30. apríla 2002, kde pán podpredseda Mikloš chváli túto vládu, ako výrazne dosiahla zlepšenie verejných financií. Myslím, že to hovorí samo osebe, ako pracuje táto vláda s informáciami do zahraničia. Ďakujem za pozornosť.