Viskupič, Marián, poslanec NR SR (2023-02-09):
Ďakujem pekne za slovo. Kolegynky, kolegovia, ja v podstate tak skúsim ešte zareagovať v tých pár minútach, aby sme to nejak stihli. No, zasa pomaličky zaniká ten, ten, vlastne to, o čom sa bavíme. Bavíme sa o tom, že jednoducho skrátených legislatívnych konaní bolo extrémne veľa, bolo ich 109 a jednoducho boli aj také, kde sa jednalo o štrukturálne, to znamená dlhodobé výdavky v obrovskej sume, napríklad tá jedna miliarda ročne, hej? A toto, o tomto hovorím, že toto je zlý postup a namiesto aby sme upravovali, že ako takéto štrukturálne dlhodobé veci riešiť v skrátenom konaní, tak by sme skôr si mali buď aspoň povedať, alebo ideálne proste nejak uzákoniť, že takéto niečo jednoducho nevie byť v zmysle skráteného legislatívneho konania, že je tam potrebný ten štandardný legislatívny proces aj na úrovni vlády, aj na úrovni parlamentu, aj proste verejnosti a všetkého. No, ja študoval som aj matematiku a ja som tak trošku, mne to vadí, že keď sa niečo, čo ani zďaleka nie je dôkaz, považuje za dôkaz, hej? Akože jasné, ak chce pán šéf finančného, šéf ústavnoprávneho výboru povedať vlastne, že sa tie skrátené legislatívne konania nezneužívajú, no jasné, treba ich nejak vyradiť vlastne všetky, aby ich bolo menej ako predtým a proste nejak si to obhájiť. Ako všetci vieme, že to jednoducho tak nebolo, boli tu smršte, proste 109 skrátených legislatívnych konaní za 2,5 roka. Samozrejme, niektoré boli potrebné, v poriadku, ja tiež nehovorím, že smeráci mali 27 nesprávnych, vždy nejaké sú potrebné. Ale to je presne ten rozdiel medzi tým, kde tie škody hrozia zdravotné, hospodárske, akékoľvek akútne, a tým, či my riešime v skrátenom legislatívnom napríklad aj krúžkovné, ktoré reálne začne platiť, ak začne, v roku 2025, hej, to je taký ten rozdiel medzi tým. No ešte jeden taký matematický dôkaz, že, pán kolega Vetrák, v dobrom úplne, že keď teda idete nejakú matematickú vetu dokazovať alebo nejaký výrok, tak keď nájdete že jeden príklad, kde tá veta platí, to ani zďaleka nie je dokázanie. Ale to už hovorím, to je tak skôr taká že matematická. Áno, môžme sa tu baviť, či RRZ stíha, alebo nestíha, to ozaj už akoby nie je to najpodstatnejšie z toho. Ale ak poviete, že našli sme príklad, kde to RRZ stihla za tri dni, to nie je dôkaz žiadnej lehoty, to je dôkaz ich šikovnosti v danom konkrétnom prípade a tak. No, samozrejme, čo sa týka toho, možnože aj ozaj že najsprávnejšie riešenie, že tá rozpočtová rada má túto iniciatívnu možnosť, že z toho pohľadu takej tej slobody je možno lepšie. Vidíme, že to funguje. Veď to stanovisko dali možno aj tej pani prezidentke aj, aj, že možno ani nie je najlepšie to akože taxatívne vymenovávať. Ale zasa to sú tie veci podružné, kde sa, samozrejme, dá baviť o tom, hej, ako vie tam byť napísané, tak ako tam bolo napísané, že je to klub, ktorý môže požiadať o stanovisko RRZ. Áno, dá sa baviť, že či to má byť až na úroveň jedného poslanca, alebo skupiny ix poslancov, aby zasa tých dotazov nebolo 150 za týždeň. To sú vlastne detaily, o ktorých sa, samozrejme, baviť dá. Ale to, aby nezaniklo vlastne, že tento návrh sa snaží vlastne upravovať nejak to, čo by ale v tom skrátenom legislatívnom konaní nemalo byť. Ja ešte pochválim ho, lebo však aj kritizujem, ale aj pochválim kolegu Vetráka. Ja som rád, že som počul aj pri tých obedoch zadarmo, že rozsah nie je najšťastnejší. Presne tak to je, ono toto je aj to naše stanovisko. Nikto nespochybňuje tie deťúrence v ťažkej životnej situácii s rodičmi nezamestnanými alebo, alebo možno aj bez rodičov, aby tie obedy mali zadarmo. Veď ich majú, v živote proste nebudeme proti tomu, aby im boli zobrané a to je úplne v poriadku, hej? Ale dať to že úplne všetkým a bez, bez nejakého testu na to, že či také niečo vôbec potrebujú. Skutočne ten rozsah je mrzutý. A otočme to, že čo my tie deti učíme. Veď keď sa na tom obede pípne, ten obed je zadarmo, na tom obede sa pípne, vtedy to rodičia neplatia. Ak sa nepípne, tak ho v podstate zaplatia, hej? My učíme tie deti odmalička, aj tá mamina pošle to dieťa do školy. Už dá sa to jesť, nedá sa to jesť, hlavne sa pípni, lebo však je to zadarmo, aby to bolo. My tie deti, akože, už len, už len takej tej ekonomickej gramotnosti aj takýmito vecami ich akoby neučíme. No, tak toľko, toľko k tomu. No a že či populizmus. No, veď bavme sa o tom. V každej krajine – aj tej najdemokratickejšej – pred voľbami vždy je populizmus, je to vidieť potom, ako sa vyvíja rozpočet proste. Každá vláda pred voľbami rozdáva. Proste deje sa to aj tuná, má to potom, samozrejme, dosah na to, ako ten rozpočet vyzerá, a to sú normálne že fakty, ktoré sa dajú ukázať. Aj keď si pozrieme rozpočtovú politiku alebo fiškálnu politiku tejto vlády, nájdete tam rôzne etapy, kde sa aj ten Igor snažil šetriť a kde sa proste to zlomilo a odkedy to je už bohapusté rozdávanie, ako to, ako to ja veľmi často hovorím. Takže, ale to má svoje normálne parametre, ktoré nájdete aj v rôznych štúdiách po Európe. Veľmi pekne ďakujem za pozornosť.