B. Bugár, podpredseda NR SR: (2006-04-21):
O ospravedlnenie neúčasti na dnešnom rokovaní požiadali poslanci Anton Danko, Daniel Lipšic a Eva Rusnáková. Mali by sme pokračovať v prerušenej rozprave o návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (tlač 1518). Preto prosím pani poslankyňu Sárközy a pána poslanca Blajska, aby zaujali miesta určené pre navrhovateľov a spravodajcov. V rozprave vystúpia ešte páni poslanci Zubo, Burian a pani poslankyňa Demeterová. Pán poslanec Zubo, nech sa páči, máte slovo. S. Zubo, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážená pani ministerka, vážené kolegyne, vážení kolegovia, nie som prvý a zrejme ani posledný, ktorý z tohto miesta za posledné dva dni konštatuje skutočnosť, že súčasný stav reforiem ukazuje, kam vedú nedemokratické spôsoby vládnutia, neúcta k ľuďom i svojvôľa vládnucich strán, nedôveryhodná politika strán, ktoré sľubovali demokratické a efektívne vládnutie a skončili v bahne totalitnej privatizácie, korupcie a prehlbovania priepasti medzi chudobou a bohatstvom. Súčasťou a nástrojom tejto politiky sú najmä tzv. reformy pripravené pod tlakom Svetovej banky a Medzinárodného menového fondu a iných nadnárodných inštitúcií. Súčasná vládna koalícia pripravila okrem iných noviel a zákonov, reforiem i zákon č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení, ktorý napriek zásadnému vtedajšiemu nesúhlasu všetkých opozičných strán, Zväzu podnikateľov, prevažnej časti vedeckých pracovníkov, odbornej i laickej verejnosti bol presadený a uvedený do života k 1. januáru 2004. Dnes máme pred sebou novelu tohto zákona, ktorá dodatočne reaguje na niektoré tie hrubé chyby, na ktoré opozícia v tom období, keď on bol prijímaný, upozorňovala, že nie je systémové riešenie tohto zákona, ktoré bolo predložené a zavádzané do praxe, a že sú potrebné hrubé korekcie nato, aby skutočne tento zákon spĺňal základné kritériá a požiadavky, ktoré sa žiadajú od sociálneho zabezpečenia. Čím je charakteristický celý tento zákon a novela, ktorá je dnes predkladaná. Môžeme povedať, že celý tento systém sociálneho poistenia z nášho pohľadu z malej časti je upravený novelou, ktorá je predkladaná a snaží sa tváriť skutočne, že chce zlepšovať a vylepšovať tie základné momenty a tie prúdy jednotlivých smerov sociálneho zabezpečenia, ktoré zákon obsahuje, plní svoj ideový zámer a plní aj ekonomické ciele, ktoré sú mu určené, a je to predovšetkým postupná a úplná likvidácia solidárneho prerozdeľovania, likvidácia priebežného systému dôchodkového zabezpečenia a prechod sociálneho zabezpečenia do oblasti trhového sektora, je to zámer, ktorý sa usiluje o presun hlavného bremena zodpovednosti a starostlivosti o človeka v období postproduktívnom zbavením sa starostlivosti štátu o týchto ľudí a prenesenie zodpovednosti na jednotlivca a rodinu , ktorá sa má o človeka v postproduktívnom veku postarať. Záruka štátu za celý tento systém je tiež nedostatočná. A javí sa a zdá sa, že samotný štát si uvedomuje nedôsledné princípy zabezpečenia záruk, ktoré zákon zabezpečuje, pretože on sám v zmysle tých zásad, ktoré sú prijaté v tomto zákone, nedáva v konečnom dôsledku záruky v prípade krachu niektorých subjektov, ktoré majú sa podieľať na sociálnom zabezpečení predovšetkým občanov v dôchodkovom veku, na zabezpečenie týchto občanov a celé bremeno sa opäť prenáša na nich. Celý tento sektor je spravovaný teda z verejného spravovania sociálneho zabezpečenia, čo bolo v minulosti. A je v súčasnosti týmto zákonom, a novela to nemení, prenesený do súkromných spoločností, ktoré sú nie orientované na zabezpečenie sociálnej pomoci a sociálneho zabezpečenia pre radového občana, ale predovšetkým na získanie čo najväčšieho zisku. V oblasti sociálneho zabezpečenia, sociálnych poisťovní, vážení, nestaráme sa a nemáme vytvorený systém, ktorý by zabezpečoval sociálne vyžitie sa občanov v postproduktívnom veku, ale systém, ktorý na prvom mieste má otázku zisku. Nie je v tomto systéme garantovaná v skutočnosti ani výška jednotlivých výnosov, ktoré by 2. pilier sociálneho zabezpečenia mal garantovať. V zmluve je uvedené, ak môžem povedať len jednu vetu, moje upozornenie, že žiadne minulé výnosy ani reklamné prísľuby nie sú zárukou budúceho výnosu. To znamená, že ten, kto vstupuje a musí vstupovať zo zákona do 2. piliera sociálneho zabezpečenia, nemá garantované žiadne záruky výnosu a nemá garantované ani to, že v budúcnosti nedôjde ku krachu týchto subjektov. V 2. pilieri je vlastne stanovená iba výška príspevku, ktorá je zo zákona povinná, a nie je možné z tohto piliera podľa zákona ani vystúpiť. Ja sa pýtam predovšetkým pravicovo orientovaných poslancov Národnej rady, či si vedia predstaviť podpísanie zmluvy, kde zmluvné strany medzi sebou urobia také zásadné body tejto zmluvy, že jedna strana má všetky výhody a druhá strana nemá garantované nič, len svoju povinnosť, že nemôže z tejto zmluvy vystúpiť, a nemá prístup ani k tomu, že na základe tejto zmluvy môže mať nejaký zisk. Z tohto a z celého radu dôvodov, ktoré sú v súčasnosti známe, nemôžeme v žiadnom prípade s takýmto systémom sociálneho zabezpečenia tvorby 2. piliera súhlasiť. Aby bolo jasné, nikdy sme nepovedali, že sme proti 2. pilieru sociálneho zabezpečenia, my tvrdíme jednu vec, treba vytvoriť taký 2. pilier sociálneho zabezpečenia, ktorý nebude umožňovať tunelovanie Slovenska, ale ktorého prostriedky, ktoré budú vyzbierané štátom a ktoré budú dotované zo štátnych rezerv, ostanú v tejto republike a budú vytvárať hodnoty pre občanov tejto republiky. To znamená, tie poisťovacie spoločnosti, ktoré zabezpečujú 2. pilier sociálneho zabezpečenia, podľa nášho názoru, podľa našich princípov v žiadnom prípade by nemali byť zahraničnými, nadnárodnými, finančnými, kapitálovými spoločnosťami, ale vo vlastníctve slovenského štátu. A prostriedky, ktoré štát a jednotlivci vkladajú do týchto spoločností, by mali slúžiť predovšetkým  na rozvoj školstva, zdravotníctva, vedy, inovácie výrobných technológií a zavádzanie nových výrobných technológií, čo je predovšetkým žiaduce v súčasnom stave, keď Slovensko je hlboko, hlboko finančne poddimenzované, je potrebná preň každá koruna, aby mohlo investovať do jednotlivých odvetví svojej ekonomiky. A v tejto situácii my, naopak, tie zdroje, ktoré máme z privatizácie strategických podnikov, odovzdávame bezodplatne súkromným zahraničným finančným inštitúciám, za smiešnej podmienky, že smiešne percento z týchto prostriedkov je zo zákona nutné preinvestovať na Slovensku. V žiadnom prípade s takýmito vecami súhlasiť nemôžeme. Mohol by som tuná dokumentovať celý rad prostriedkov. A treba si uvedomiť, že tie prostriedky, ktorými budú disponovať finančné inštitúcie zabezpečujúce 2. sektor, sú nemalé a dosahujú skutočne stovky miliárd korún a v určitom momente dosiahnu až 75 % hrubého domáceho produktu Slovenskej republiky, čo predstavuje obrovskú čiastku, ktorá odchádza z našej republiky, žiaľ, do iných krajín, a nie je možné k týmto prostriedkom sa spätne vrátiť. Je teda i na tomto zákone, ale i na predkladanej novele jasne vidieť, ukazujú to skúsenosti z uplynulých dvoch volebných období, že skutočne následky, ktoré sú spôsobené pre slovenskú ekonomiku, pre celý rozvoj Slovenskej republiky dvomi poslednými pravicovými vládami, sú nekonečne ťažké a bude skutočne problém s týmito otázkami sa v krátkej budúcnosti vysporiadať, pretože majú ďalekosiahle následky pre zabezpečenie a obnovu zdravého rozvoja ekonomiky Slovenskej republiky. Z tohto dôvodu opakovane, pretože tak to bolo i v prvom čítaní pri prerokúvaní novely tohto zákona, sme vyzvali a vyzvali sme aj z iných miest všetky parlamentné politické strany, ktoré v novom parlamente sa budú nachádzať, vzhľadom na podľa nás mylnú filozofiu sociálneho poistenia, ktorá je v súčasnosti na základe zákona č. 461/2003 Z. z. i na základe tejto novely, ktorá ho spolu v podstate nemení, ale ktorá len robí určité kozmetické úpravy, ktoré to úprimne myslia s otázkami sociálneho zabezpečenia občanov Slovenska, aby hneď po parlamentných voľbách sme k tomu pristúpili, dali dohromady odborníkov pre zabezpečenie z gruntu nového zákona o sociálnom poistení, ktorý by nesledoval otázky ziskov pre súkromné zahraničné spoločnosti, ale predovšetkým to, čo zabezpečovať má, to znamená spokojný život dôchodcov, v dostatočnej miere sociálne príspevky pre zdravotne postihnutých a pre ľudí odkázaných z rôznych dôvodov. Vyzývame teda tieto politické strany k tomu, samozrejme, nemôžeme ich k tomu donútiť, ale budeme radi, keď ich bude čo najviacej. Predpokladám, že i radový občan volič si všimne tejto skutočnosti a všimne si aj to, ktorým politickým stranám skutočne ide o jeho osobu, o občana a ktorým politickým stranám ide o niečo iné. Napriek tomu, že sme si vedomí, že tento zákon ani novela nemôže poriešiť všetky veci súvisiace s tými nedostatkami, ktoré súčasný systém sociálneho zabezpečenia spôsobuje, v nádeji aspoň sčasti poriešiť niektoré, skutočne okaté problémy, ktoré sú spôsobené týmto zákonom, predkladám v niekoľkých bodoch pozmeňujúci návrh v tomto znení. Po prvé. V § 14 sa za odsek 2 vkladá odsek 3, ktorý znie: „Ak fyzická osoba, ktorá poberá invalidný dôchodok prekvalifikovaný na čiastočný invalidný dôchodok alebo invalidný dôchodok a je v zamestnaneckom alebo v inom pracovnom pomere alebo je samostatne zárobkovo činnou osobou a platí nemocenské poistenie a úrazové poistenie, je povinne nemocensky poistená a má nárok na nemocenské dávky.“ Odôvodnenie. Ak fyzická osoba, ktorá je čiastočný invalidný dôchodca alebo starobný dôchodca a je v pracovnom pomere alebo v inom pracovnom pomere a je samostatne zárobkovo činnou osobou, si plní nemocenské poistenie, musí mať zákonite nárok aj na nemocenské dávky, pretože tu nejde o solidárne plnenie tejto záležitosti do systému nemocenského poistenia, ale o nárok vyplývajúci zo splnenia si svojej povinnosti vyplývajúcej tým, že prispieva svojimi dávkami do tohto systému. Po druhé. V § 37 znenie odsekov 1 a 2 navrhujem upraviť nasledovne: Odsek 1: „Výška nemocenského zamestnanca je 60 % denného vymeriavacieho základu alebo 75 % denného vymeriavacieho základu vypočítaného z minimálnej mzdy, určeného podľa § 55, ak tento zákon neustanovuje inak.“ Odsek 2: „Výška nemocenského zamestnanca, ktorému dočasná pracovná schopnosť vznikla v ochrannej lehote, zamestnanca, ktorému vzniklo nemocenské poistenie v období dočasnej pracovnej neschopnosti, povinne nemocensky poistenej samostatne zárobkovo činnej osoby a dobrovoľne nemocensky poistenej osoby, ak tento zákon neustanovuje inak, je v období a) od prvého dňa dočasnej pracovnej neschopnosti do tretieho dňa dočasnej pracovnej neschopnosti 30 % denného vymeriavacieho základu alebo 50 % vymeriavacieho základu, ak vymeriavací základ bol vypočítaný z minimálnej mzdy, určeného podľa § 55 písm. a), b) od štvrtého dňa dočasnej pracovnej neschopnosti 50 % vymeriavacieho základu alebo 75 % vymeriavacieho základu, ak vymeriavací základ bol vypočítaný z minimálnej mzdy, určeného podľa § 55 písm. a).“ Odôvodnenie. Navrhované riešenie zohľadňuje súčasnú sociálnu situáciu na trhu práce. Myslím si, že podrobnosti ďalej netreba hovoriť, pretože každému nám je známe, aká situácia v tejto oblasti na Slovensku je. Po tretie. Za § 89 sa vkladá § 89a, ktorý znie: „Ak poberateľovi úrazovej renty, na ktorú mu bola prekvalifikovaná náhrada za stratu na zárobku po skončení jeho pracovnej neschopnosti pred priznaním invalidného dôchodku do 31. 12. 2003, bol pri preskúmaní invalidity podľa § 263 invalidný dôchodok zmenený alebo odňatý, táto strata na dôchodku sa mu v plnej výške zohľadní vo zvýšení úrazovej renty. To neplatí, ak v trvaní invalidity na nárok na prekvalifikovaný čiastočný invalidný dôchodok a invalidný dôchodok sa zlepšil u poberateľa zdravotný stav a Sociálna poisťovňa pri konkrétnej lekárskej prehliadke po preskúmaní čiastočnej alebo plnej invalidity zistí túto zmenu poklesu schopnosti vykonávať zárobkovú činnosť.“ Odôvodnenie. Podľa § 201 zákona č. 311/2001 Z. z. bola v prípadoch odškodňovania pracovných úrazov a chorôb z povolania garantovaná náhrada straty zárobku vo výške priemerného hrubého mesačného zárobku poškodeného zamestnanca. Strata na zárobku predstavovala rozdiel medzi priemerným hrubým mesačným zárobkom dosiahnutým v rozhodujúcom odvetví a dosiahnutým zárobkom po preradení na menej platenú prácu, resp. dosiahnutým zárobkom v novom zamestnaní alebo podľa zákona č. 100/1988 Zb. úplným invalidným dôchodkom. Táto strata na zárobku bola od 1. januára 2004 kvalifikovaná na úrazovú rentu. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte mi, aby som vyjadril presvedčenie, že aj v prípade, keď predkladaná novela v plnom rozsahu nezabezpečuje všetky tie oprávnené požiadavky, ktoré kladú naši sociálne odkázaní občania, aspoň čiastočne vďaka prijatiu určitých noviel a pozmeňujúcich návrhov urobme ju trošku ľudskejšou a vytvorme podmienky pre to, aby hneď po parlamentných voľbách sme mohli pristúpiť k spracovaniu z gruntu nového sociálneho zákona, ktorý bude mať úplne inú filozofiu, filozofiu v prospech občana. Ďakujem.