Kmec, Peter, poslanec NR SR (2021-10-22):
Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte mi, aby som v krátkosti okomentoval Správu o členstve Slovenskej republiky v Európskej únii za rok 2020 a pár komentárov tiež k prioritám Európskej komisie na rok 2021. Na úvod by som uviedol asi takých päť pozitív a potom v druhej časti by som okomentoval trošku kritickejšie z pohľadu takých piatich, piatich bodov. No v prvom rade pozitívne by som chcel povedať, že v tom roku 2020 napriek chaotickému výkonu vlády Igora Matoviča sa podarilo ministerstvu zahraničných vecí a európskych záležitostí zachovať tvár Slovenska či už v Európskej únii, alebo v zahraničí. MZV v tomto zmysle ustalo spanilé jazdy či už po bilaterálnej alebo európskej línii bývalého predseda vlády, bývalého predsedu vlády či už do Ruska, Maďarska, Francúzska alebo, ako sme boli svedkami, na summitoch v Bruseli. Vo výkone európskej agendy treba tiež z jednej strany pozitívne hodnotiť, že ministerstvo zahraničných vecí, európskych záležitostí hrá takú úlohu jednookého medzi slepými. O tých dôvodoch budem hovoriť v tej druhej kritickej časti. Ďalší taký pozitívny moment je, že MZV a ES si zachováva vysoko profesionálnu personálnu politiku. Ako vieme, na rozdiel od iných ministerstiev, kde prebehli dosť hĺbkové čistky, tu, tu vidíme, že ale tá personálna politika je vysoko kvalifikovaná, profesionálna. No a ak by som hodnotil fungovanie súčasnej vlády pod vedením premiéra Eduarda Hegera, je tam cítiť snahu o sprofesionalizovanie výkonu európskej agendy aj na úrovni Úradu vlády. Avšak opäť tento, táto snaha naráža na určité kompetenčné limity, ku ktorým by som teraz prešiel. Pretože vo výkone európskej agendy vidím ako najväčší problém momentálne kompetenčný deficit na úrovni slovenskej exekutívy a z toho vyplývajúcu fragmentáciu výkonu. Ako vieme, skúsenosti z iných členských krajín ukazujú, že jediný efektívny výkon európskej agendy je buď na úrovni predsedu vlády, v prípade, ak je, ak je v krajine skôr kancelársky systém alebo silné právomoci predsedu vlády, alebo potom v kancelárii prezidenta, ak hovoríme o prezidentskom systéme. Na Slovensku je, bohužiaľ, situácia stále pretrvávajúca v tom zmysle, že ministerstvo zahraničných vecí stále má kompetenciu koordinovať európske politiky bez toho, aby malo dostatočný politický výtlak a určité páky na ostatné rezorty. Takže dostávame sa do situácie, keď v súčasnej situácii počas COVID-u a nových európskych nástrojov, ako je Plán obnovy a odolnosti, sme sa dostali ešte do horšej situácie, pretože doteraz sme mali takzvané tri kompetenčné centrá, mali sme ministerstvo zahraničných vecí, ministerstvo, alebo predtým to bol podpredseda vlády pre európske záležitosti, teraz je to ministerstvo investícií, regionálneho rozvoja a potom to bol Úrad vlády na tej najvyššej politickej úrovni. A momentálne k tomu prišiel Plán obnovy, ktorý si prevzalo ministerstvo financií. Takže vytvoril sa nám tam určitý štvrtý mocenský blok, po zmene vlády a predsedu vlády si tento, túto agendu prevzal k sebe predseda vlády. Avšak otázka spolufinancovania, samozrejme, zostala na ministerstve financií. Takže máme tu vlastne štyri, štyri kompetenčné centrá, ktoré riadia európske politiky, a ten výkon, ktorý budem teraz prezentovať aj na príklade čerpania doterajšej a prebiehajúcej, stále prebiehajúcej viacročnej, viacročného finančného rámca a prípravy novej finančnej perspektívy, zjavne vidno, že často pravá ruka nevie, čo robí ľavá, a prebiehajú silné kompetenčné spory, ktoré na, nám môžu, nás môžu priviesť k tomu, že nedostatočne alebo vôbec nevyčerpáme niektoré zdroje. Takže ten, ten kompetenčný rámec treba, treba doriešiť a ja vidím ako jediný, jedinú cestu presunu kompetencií z ministerstva zahraničných vecí, európskych záležitostí sčasti na Úrad vlády a potom určitú časť na, na MIRI. Čo sa týka riadenia eurofondov na, na novozriadenom ministerstve investícií, regionálneho rozvoja a informatizácie, stále musíme skonštatovať, že aj z tejto úrovne v podstate to riadenie nefunguje, pretože stále pretrváva silný rezortizmus a hlavne v časoch kríz, ako je pandemická kríza, keď je potrebné európske zdroje flexibilne presúvať z jednotlivých operačných programov, to sa, to sa nedeje. Mrzí ma, že ministerka Remišová sa viac venuje stále minulosti ako aktuálnemu čerpaniu eurofondov, pretože počúvame to od mnohých primátorov, starostov, nie sú vyhlasované výzvy, mešká sa, mešká sa s novými výzvami tých peňazí, ktoré ešte zostávajú. A to čerpanie z európskych štrukturálnych investičných fondov je alarmujúce. Pretože od volieb máme pomaly, pomaly dva roky, v roku 2020 podľa štatistík Európskej komisie bolo zakontrahovaných 100 % a minutých bolo 45 %, avšak podľa štatistiky Európskej komisie za rok 2022 zakontrahovaných je už len 93 %, čiže niektoré kontrakty boli zrušené. Boli sme svedkami informácií o rušení niektorých kontraktov napríklad pre mestá a obce, či už sa to týkalo kanalizácie alebo budovania infraštruktúry, takže tieto projekty boli zastavené. A posunuli sme sa v míňaní peňazí 46 %, takže jedno percento. Tu chcem upozorniť, že zostávajú nám len dva roky z predchádzajúcej finančnej perspektívy, aby sme dočerpali tieto zdroje. Takže zostáva nám tam vyčerpať 54 %. Ministerstvo síce argumentuje, že nehrozia nám žiadne dekomitmenty, ale tu treba upozorniť, že v čase pandemickej koronakrízy boli tieto pravidlá veľmi, veľmi uvoľnené. Takže hlavný problém je v tom, že odsúvame si ten problém vyčerpania peňazí z predchádzajúcej finančnej perspektívy do konca roku 2023 a neviem si predstaviť, ako v kombinácii s veľkými zdrojmi z plánu obnovy a z prichádzajúcej novej finančnej perspektívy budeme schopní vyčerpať tých zostávajúcich 7 až 8 mld. Takže tu, tu vidím ako obrovský problém zrýchlenia čerpania popritom, že prichádzajú nám nové peniaze. Čo sa týka nového viacročného finančného rámca, tu si myslím, že tiež bolo ohlásené spustenie prípravy partnerskej dohody s Európskou komisiou. Prebehla informácia, že začiatkom tohto roka ministerstvo spracovalo návrh partnerskej dohody, avšak opäť je okolo toho dosť ticho. Viazne tu komunikácia medzi jednotlivými rezortami a vidíme, že Európska komisia má stále veľmi veľa pripomienok k tomuto, k tomuto návrhu, ktorý pripravilo ministerstvo. Pretože nie je to odkomunikované s jednotlivými rezortami a chýba tam, chýba tam ucelený, ucelený návrh, ktorý by sme vedeli odprezentovať v Bruseli ako konsenzuálny na úrovni celej vlády. Takže tu vidím zase určitý časový posun a nie som si istý, že naplnia sa tie očakávania, ktoré odzneli v tejto správe, že do konca roku bude pripravená tá partnerská dohoda pre nový, novú finančnú perspektívu. Chcel by som sa tiež dotknúť aj konania o porušení zmlúv. Tam tiež vidím trošku určitý alarmujúci trend, že narastá nám počet konaní zo strany Európskej komisie. V roku 2020 sa udialo 59 konaní o porušení zmlúv zo strany Slovenskej republiky a vidím tam oproti roku 2019 nárast o 11, o 11 konaní. V tom roku 2019 to bolo 48, takže je to 20-percentný nárast. Z pohľadu ostatných členských krajín nie je to nič alarmujúce, ale tiež to trošku ukazuje na to, že jednotlivé rezorty sa nedostatočne venujú transpozícii európskych nariadení a legislatívnych aktov do slovenskej legislatívy, a preto sa tiež treba na to viac zamerať a pozrieť sa na to aj z pohľadu toho kompetenčného vplyvu, nielen z pohľadu MZV, ale aj Úradu vlády. No a nakoniec by som chcel len v krátkosti okomentovať diskusiu v rámci Konferencie o budúcnosti Európy. Samozrejme, ten dôvod koronakrízy je tu, je tu zjavný, že pandémia zabrzdila také viac aktívnejšie verejné debaty. Hlavne politické debaty o tom, akú Európsku úniu by sme chceli, chceli vidieť. A tu nekritizujem tú našu debatu na našej národnej úrovni, ale aj vlastne Európska únia neprikladá dostatočný, dostatočný dôraz na tieto debaty. Je vytvorený rámec na diskusie. Práve dneska a zajtra prebiehajú plenárne rokovania. Jedno z tých plenárnych rokovaní, ktoré boli naplánované, avšak vidím to ako veľmi schematickú debatu. Väčšinou na tých plenárkach vystupujú predstavitelia európskych inštitúcií, ktorí si skôr robia píar, ako by načúvali hlasu zo strany jednotlivých občanov regiónov národných štátov. Takže tá skladba tých debát je veľmi, veľmi, by som povedal, schematická a skôr, skôr odzrkadľuje ten kompetenčný spor, ktorý od začiatku debaty o Konferencii o budúcnosti Európy prebiehal medzi Európskym parlamentom, Európskou komisiou a Európskou radou. Takže tu si myslím, že zase, zase tá forma prekryje obsah. Už teraz odznievajú hlasy z viacerých národných členských štátov, že výstupy z Konferencie o budúcnosti Európy nebudú nejaké prelomové, nejaké zásadné, takže už teraz, ešte sme pomaly ani nezačali reálnu verejnú debatu, už lámeme palicu nad kolenom. My v strane HLAS – sociálna demokracia sme boli veľmi aktívni v regiónoch počas leta. Spolupracovali sme s mládežníckym občianskym združením SLOVENSKO-EURÓPA-
-SVET, kde sme zozbierali aj podnety väčšinou od mladých ľudí vo forme dotazníkov, ktoré sme potom sčasti využili aj do našej straníckej pozície, ktorú sme odprezentovali pánovi ministrovi ku koncu septembra, takže tešíme sa na diskusiu v rámci národného konventu. A čo sa týka tej národnej štruktúry debát, ja si myslím, že na ten systém fungovania tých národných konzultácií sa budeme musieť tiež pozrieť, pretože už z minulosti ten formát # MY SME EU a potom následne národný konvent ukazuje, že splníme si síce tú domácu úlohu vo vzťahu k Bruselu, ale smerom dovnútra nejak tie debaty nerezonujú. Vidno to jednoznačne na záujme občanov pri eurovoľbách, takže ja si myslím, že v rámci národného konventu by sme sa mali pozrieť aj na to, ako zreformovať tie formáty komunikácie s verejnosťou a s regiónmi a s odbornými združeniami. Takže toľko asi k správe. Ďakujem za pozornosť.