B. Bugár, podpredseda NR SR: (2005-05-25):
Z. Martináková, poslankyňa: Vážený pán predsedajúci, páni ministri, panie poslankyne, páni poslanci, dovoľte mi, aby som v rámci rozpravy predložila dva návrhy. Jeden je pozmeňujúci návrh, jeden je návrh na uznesenie, pozmeňujúci návrh, o ktorom už hovorila aj pani poslankyňa Tóthová. Dovoľte teda na úvod, kým prednesiem tieto jednotlivé pozmeňujúce návrhy ešte sa k tejto téme krátko vyjadriť. Ja som vystupovala k zákonu o sociálnoprávnej ochrane detí z tohto miesta, keď sa prerokovával v prvom čítaní. A upozornila som, že akokoľvek dobre mienený je tento návrh zákona, že bude problém s jeho vykonávaním v praxi. Veľmi vážne som o tom hovorila, pretože vieme, aká je v teréne situácia, aká je reálna situácia v sociálnoprávnej ochrane detí, hlavne detí z ohrozeného prostredia, ktorých sa tento zákon predovšetkým týka. A keď sa v závere zákona hovorilo, že tento zákon si nevyžiada nároky na zvýšenie počtu pracovníkov a ani finančné nároky na zabezpečenie nových úloh, ktoré z tohto zákona vyplývajú, tak každému logicky musí byť jasné, že asi sa jednotlivé ustanovenia veľmi ťažko budú realizovať v praxi. Od tejto chvíle alebo od tohto momentu, ako sme dostali návrh zákona do výboru, tak väčšina mojich kolegov poslancov vo výbore vrátane pána predsedu intenzívne pracovala práve na tom, ako zabezpečiť výkon funkcií, ktoré tento zákon stanovuje, a zabezpečiť aj finančné prostriedky na ich realizáciu. Z tohto vznikajú pozmeňujúce návrhy, ktoré sú tu na stole, predovšetkým a z toho vzniká aj pozmeňujúci návrh, ktorý ja teraz predložím, kde som po dlhých, dlhých rozhovoroch so starostami, starostkami a aj zástupcami Združenia miest a obcí pristúpila k tomu, čo ma neteší, zopakujem to ešte raz, že obciam tú povinnosť neukladáme prísne, rigorózne, ale stanovujeme im možnosť podieľať sa na sanácii detí, ktoré sú z ohrozeného prostredia, a detí, ktoré majú trvalý pobyt v obci a sú umiestnené v detskom domove. Len pripomeniem pre tých pánov poslancov a dámy, čo nevedia, o čo ide, že obciam sa stanovujú nové povinnosti, financovať príspevok na dopravu pre rodičov, ktorí chcú navštíviť svoje deti v detských domovoch a, zatiaľ je to tak v návrhu, aby obce prispievali na zlepšenie a riešenie bytových problémov a úspor týchto detí. Takže aby ste vedeli, o čo ide, ja teraz predložím pozmeňujúci návrh, ktorý obciam túto možnosť ukladá fakultatívne, teda že môžu ju mať. A naozaj ide o to, že tento zákon aj nadobudne účinnosť v polroku tohto roka a obce už majú svoje rozpočty stanovené. Je to po dlhých úvahách. A opäť chcem ešte dodať jednu vec, že som pevne presvedčená, že celé toto financovanie a vôbec presun kompetencií v celej oblasti sociálnoprávnej ochrany detí nie je komplexne doriešený. Veľmi správne pani poslankyňa Tóthová povedala, že kedy to máme riešiť, keď nie pri tomto zákone. Ale tu stojíme pred otázkou, či prijmeme tento zákon v podobe, v akej sme schopní sa na ňom dohodnúť, alebo ho odsunieme zase na neurčito. Ale chcem upozorniť, že problém presunu kompetencií aj financií v oblasti sociálnoprávnej ochrany detí nie je doriešený ani týmto zákonom. Dovoľte teda, prednesiem pozmeňujúci návrh. Zároveň poprosím pána spravodajcu o vyňatie bodu 57 zo spoločnej správy na osobitné hlasovanie. Tohto bodu sa týka pozmeňujúci návrh. Tento pozmeňujúci návrh má 7 častí. Navrhujem potom hlasovať o nich spoločne, lebo spolu súvisia. V bode 1 v § 64 ods. 1 písm. a) navrhujem vypustiť 3. bod a upraviť text nasledovne: „a) obec môže 1. poskytnúť príspevok na dopravu, 2. finančne podporovať úpravu a obnovu rodinných pomerov dieťaťa“. Druhý bod. V § 64 sa vypúšťa navrhovaný odsek 4. Navrhované odseky 5 a 6 sa označujú ako odseky 4 a 5. Doterajšie odseky 3 a 4 sa označujú ako odseky 6 a 7. Bod 3. V § 64 v novom odseku 5 v prvej vete navrhujem nahradiť slová „podľa odsekov 3 až 5“ slovami „podľa odsekov 3 a 4“, zároveň nahradiť slová „obec poskytuje“ slovami „obec môže poskytnúť“ a vypustiť druhú vetu. Bod 4. V § 74 ods. 1 písm. c) 3. bode navrhujem nahradiť slová „odsekov 3 až 5“ slovami „odsekov 3 a 4“. Bod 5. V § 74 ods. 1 písm. d) 4. bode navrhujem na začiatku doplniť slová „podľa možností rozpočtu obce“ a číslovku „6“ nahradiť číslovkou „5“. Bod 6. V § 102 v doplnenom odseku 14 navrhujem vypustiť slová „a poskytovať príspevok na tvorbu úspor dieťaťa podľa § 64 ods. 1 písm. a) 3. bodu“. A bod 7. V § 102 navrhujem v odseku 14 vypustiť slová „alebo obce“ a v odseku 15 vypustiť slová „a obec“. Tu ide o legislatívnotechnické úpravy. To zdôvodnenie som povedala v úvode. To je teda jeden pozmeňujúci návrh. Oveľa väčšiu dôležitosť pripisujem návrhu, ktorý teraz predložím a pri ktorom by som chcela túto snemovňu poprosiť, aby podporila tento návrh. A je to návrh, ktorý vyplynul z mnohých rokovaní, ktorých som sa zúčastnila ako poslankyňa, ale aj ako členka a predsedníčka komisie pre ochranu práv detí a potláčanie domáceho násilia, ktorá pracuje pri výbore pre sociálne veci a bývanie. Na pôde tejto komisie sme veľmi dlho hľadali, akým spôsobom v našej krajine upraviť spôsob komplexnej ochrany práv detí a komplexného riešenia problémov detí a mládeže, ktoré v našej spoločnosti sú. Myslím si, že sa všetci zhodneme v názore, že tento problém a táto otázka sa nedá riešiť pod gesciou jedného ministerstva. Navyše Dohovor o právach dieťaťa, ktorého sme zmluvnou stranou a ktorý už pán minister citoval aj pri predkladaní tohto návrhu zákona, hovorí, že krajina má zriadiť strešný a nadrezortný orgán, ktorý sa bude komplexne zaoberať otázkami práv detí a ich ochranou. Slovenská republika takýto orgán nemá. Komisia, ktorá pracuje pod ministerstvom práce, sociálnych vecí a rodiny, je poradným orgánom pána ministra a skutočne nemá právomoci vstupovať do rozhodovaní iných orgánov štátnej správy. My sme na pôde tohto parlamentu schvaľovali návrh zákona, ktorý sa týkal Strediska pre ľudské práva. A zakomponovali sme doň, že toto stredisko bude monitorovať, má povinnosť monitorovať situáciu v oblasti práv detí na Slovensku. Veľmi sme to všetci vtedy podporili. A ja osobne som sa tešila, že konečne budeme mať inštitúciu a orgán, ktorý nám bude dávať informácie o stave uplatňovania práv detí na Slovensku. Ale opäť chcem zdôrazniť, že to, čo nám chýba, je nadrezortný orgán, ktorý by naozaj pôsobil podľa môjho názoru pod exekutívou. Je to nevyhnutné. V komisii, ktorá pracuje pod výborom pre sociálne veci, pracujú odborníci z ministerstiev vnútra, zdravotníctva, školstva, spravodlivosti, ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny, neziskových organizácií, vyšších územných celkov, ZMOS-u. Je to jednoducho jeden orgán, ktorý ukazuje, kto každý sa musí podieľať na ochrane práv detí a sanácií toho rodinného prostredia, v ktorom vyrastajú deti, skôr ako sa teda stanú deťmi ohrozenými, o ktoré sa štát musí starať. Preto sme sa zhodli v názore, že v zásade je niekoľko ciest, ako dosiahnuť vytvorenie takéhoto nadrezortného orgánu. Je to požiadavka zriadiť detského ombudsmana. Ja s tým veľmi súhlasím. Len sa pýtam, či sme naozaj schopní prijať návrh zákona o zriadení detského ombudsmana a ten ombudsman ak bude mať podobné právomoci, ako má ombudsman, ktorého sme už zriadili v našej krajine, tak bude v podstate iba monitorovať a vyhodnocovať situáciu, ale tá jeho pôsobnosť v oblasti prevencie, tvorby zákonov a sanácie  toho prostredia dole v teréne bude minimálna, dovolím si povedať, žiadna. Zhodli sme sa na tom, že pri prijímaní tohto zákona predložíme návrh na uznesenie, v ktorom budeme žiadať vládu, aby zriadila Úrad splnomocnenca vlády pre otázky detí a mládeže. Je to podľa mňa veľmi dobrý a správny krok, ako vytvoriť takýto nadrezortný orgán a dať mu pôsobnosť, ktorú potrebuje tak, aby splnomocnenec naozaj mohol zasahovať a dávať podnety a prijímať opatrenia, ktoré budú zasahovať rôzne rezorty, rôzne inštitúcie, aby sme to dieťa od prvej chvíle, ako začne mať problémy, vedeli posúvať až k vyriešeniu jeho problémov. Nebudem tu dlho rozprávať o tom, aká je situácia detí a mládeže dnes v našej krajine. Ja som priložila k návrhu na uznesenie takú dosť podrobnú dôvodovú správu. Máte ju rozdanú v laviciach. A každý, kto má o túto problematiku záujem, si tam môže prečítať, čísla, fakty, štatistiky. Uviedli sme tam niekoľko naozaj údajov, ktoré dotvárajú obraz toho, v akej situácii sa nachádzame. A ja by som chcela povedať, že naozaj sa nachádzame vo vážnej situácii. Ak nepodchytíme problémové deti, tak zostávajú v sociálnej sieti prakticky po celý svoj život. Je to ekonomiky náročné, na štát to zvyšuje iba nároky na vydávanie jeho financií, ale hlavne neriešime tým ľudské osudy v tej chvíli, keď to dieťa ešte ten svoj osud nemá plne vo svojich rukách, čo je aj otázka istej spoločenskej morálky a etiky. Dovoľte mi teda, aby som predniesla formálne návrh na uznesenie Národnej rady Slovenskej republiky k vládnemu návrhu zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a o sociálnej kuratele a o zmene a doplnení niektorých zákonov (tlač 1004): „Národná rada Slovenskej republiky po prerokovaní vládneho návrhu zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele a o zmene a doplnení niektorých zákonov žiada vládu Slovenskej republiky zriadiť Úrad splnomocnenca vlády Slovenskej republiky pre detí a mládež.“ Ešte raz opakujem, podrobnú dôvodovú správu, akým spôsobom sa to navrhuje zriadiť, máte priloženú v texte k tomuto uzneseniu. Ďakujem za pozornosť.