J. Brocka, poslanec: (2008-11-26):
Dámy a páni, dnes témou dňa aj pre ministerstvo financií hlavnou témou sú kšefty. Kšefty. Kauza Tiposu a zasa teraz spojená s ministerstvom financií, spojená s kamarátmi finančných skupín, nie sú to hocijaké kšefty. Nie milióny, ale stovky miliónov a miliardy. Pán minister, je toho veľa a často sa to spája s vami. Ja som predpokladal, že tu na rokovaní o zákone zákonov bude i predseda vlády a chcel som sa ho spýtať, že či už vie, o čom je táto kauza. Či už si to stihol prečítať, lebo on v minulosti v kauzách, ktoré neboli také veľké, tak sa mi zdá, že reagoval promptnejšie, zhodou okolností by o tom vedel hovoriť aj spoločný spravodajca, ktorý teraz zastupuje rozpočtový výbor. Ja si myslím, že toto je na žltú kartu. Čo na žltú kartu? To je rovno na červenú kartu, ale v podstate pre ministra financií to je už druhá žltá karta, čiže to je červená karta. Dve žlté karty sú červená. Nie? Pán minister, chcem sa vás opýtať, lebo ja si myslím, že to je téma dňa. Kedy chcete odstúpiť? Chcete odstúpiť vtedy, keď vás odvolá premiér, chcete odstúpiť vtedy, keď budeme o tom rokovať v tejto sále, alebo to urobíte sám napríklad po hlasovaní o zákone o štátnom rozpočte. No a dovoľte, keďže všetci, čo sa prihlásili do rozpravy budú hovoriť aj k téme a k rozpočtu, aj ja som si pripravil niekoľko poznámok, a keďže zaznelo tu už veľa zaujímavých vystúpení z radov poslancov Národnej rady, tak tam, kde by som sa opakoval, tak to prípadne zrýchlim. Vláda Roberta Fica ani v tomto prípade, keď rokujeme tretíkrát o návrhu rozpočtu z dielne vlády Roberta Fica neprekročila svoj tieň. Zmeny tam sú. Jednu a takú najviditeľnejšiu si všimol aj predseda KDH, keď vo svojom vystúpení hovoril, že, a to súhlasím s ním, že to je tá najviditeľnejšia zmena, že to je prvý návrh v eurách. Moji predrečníci hovorili aj o spôsobe vypracovania tohto rozpočtu. Aj tým je trošku iný ako tie predchádzajúce. Od toho, ako sa písal rozpočet, ako sa v koalícii netransparentne rokovalo a dohadovalo, ako definitívna verzia bola zverejnená jeden deň pred schvaľovaním vo vláde až po tlačovej konferencii predsedu vlády a, samozrejme, v čom je to podobné ako v minulosti, neochota predsedu vlády a vôbec vlády počúvať pripomienky k návrhu zákona. Ak hovorím o pripomienkach návrhu zákona, tak myslím tým aj tie návrhy, nielen tie, ktoré odzneli v súvislosti s rozpočtom v týchto dňoch, alebo odznievajú v tejto sále. Ja myslím na návrhy k rozpočtu, ktoré sme od septembra tohto roka predkladali v Národnej rade ako návrhy noviel zákonov. Lebo si uvedomujeme ten záväzok a chceme ho rešpektovať, že uprostred roka by poslanci nemali dávať návrhy zákonov, ktoré majú dopad na štátny rozpočet. Preto sme naše návrhy dávali v predstihu, aby ich vláda, keďže sú rozumné a správne, aby ich mohla zapracovať aj do návrhu štátneho rozpočtu. Tak sme navrhovali napríklad zvýšiť prídavky na deti a zvýšiť ich tak, aby pomohli najviac tým, ktorí to potrebujú, a nie ako to robí vláda aj v iných dávkach – KDH navrhovalo, aby sme zvýšili prídavky na deti výrazne pre chudobné rodiny a v dvoch pásmach. Pre tých najchudobnejších o 560 korún, pre tých, ktorých príjem je vyšší o 360 korún. V súvislosti s podporou rodiny a detí, ako sa rodia a táto vláda prišla s návrhom zvýšiť príspevok pri narodení najprv prvého, teraz už aj druhého a tretieho dieťaťa, tak sme navrhli, aby sa daňový bonus zvýšil o 100 % na druhé a každé ďalšie dieťa. Lebo ak má byť podpora zo strany vlády vo forme nepriamej či priamej podpory rodinám s deťmi, tak ak je málo, ak sa na Slovensku šíri model jednodetnej rodiny, tak dá sa to zmeniť tým, že práve podpora zo strany spoločnosti bude vyššia s pribúdajúcim počtom detí. Samozrejme, aby sa tento systém nedal zneužiť, aby niekto parazitoval na sociálnom systéme, tak je to možné práve cez daňovú legislatívu, cez nepriamu podporu rodín a detí, napríklad aj cez daňový bonus, kde je podmienka, že jeden z rodičov musí byť zamestnaný. Rovnako sme navrhli pomoc tým, ktorí prichádzajú teraz o prácu v súvislosti s finančnou krízou. Moja kolegyňa Monika Gibalová navrhla, aby sme práve v skupine občanov, ktorí majú najväčšie problémy na trhu práce a prídu o zamestnanie, aby sa výrazne zlepšili podmienky aj pomoc zo strany štátu práve pre týchto ľudí. Navrhli sme pomoc aj dôchodcom a seniorom vo forme trinásteho dôchodku. Nie jedenkrát vianočný príspevok, ale ak rodičia dobre vychovali svoje deti a sú zamestnané, tak každé dieťa môže odviesť svojmu rodičovi, ak je zamestnané, 1 750 korún zo svojej dane. Ďalej sme navrhovali, aby sa zvýšil čistý príjem okamžite ľudí, ktorí sa zvýšenou iniciatívou usilujú o zvýšenie svojho príjmu napríklad prácou navyše, prácou na dohodu študenti, dôchodcovia, nezamestnaní. Tento návrh budeme na tejto schôdzi prerokúvať a znamená, že o 19 % môže byť zvýšený okamžite príjem tých, ktorí úverujú štát, lebo zamestnávateľ týmto ľuďom automaticky odvedie 19 % dane daňovému úradu, a pritom väčšina, a to sú desaťtisíce, možno stotisíce ľudí, ktorí sú oslobodení od platenia dane. To znamená, oni o svoje peniaze v podstate môžu žiadať o rok neskôr daňový úrad pri daňovom priznaní. Navrhli sme takisto zvýšiť príjem živnostníkov, zlepšiť ich podmienky. Samozrejme, ani jeden z našich návrhov v tejto sále vašu podporu nezískal, a preto sa ani nepremietli do návrhu zákona o štátnom rozpočte. Preto môj kozmetický, respektíve jeden symbolický                                                                                                                       návrh zmeny v zákone je vo vzťahu k pánu premiérovi. Predseda vlády ide často rečami, chce byť príkladom nám ostatným, aký je on sociálny, aké má sociálne cítenie. No jeho rezerva je trikrát vyššia ako pred tromi rokmi jeho predchodcu. Preto, ak nám chce ísť príkladom, tak navrhujem, aby sme ten návrh, aby sa jeho rezerva o 100 miliónov korún znížila, aby to páni poslanci a poslankyne z vládnej koalície podporili. Ešte som chcel hovoriť o tom, ako ste sa stavali k možným zmenám a nevyhnutným úpravám v návrhu zákona o štátnom rozpočte, pán minister financií, vy, keď bolo každému jasné, že východiská, na ktorých ste rozpočet postavili, že sú nereálne. Že to už vrabce na streche čvirikajú, tak sme očakávali, niekto navrhol, aby sa rozpočet vrátil vláde na prepracovanie. Iní očakávali, že keď bude gestorský výbor rokovať o rozpočte, že vláda príde s návrhom zmien a úprav, ktoré zreálnia aj vaše pôvodné predstavy, o ktorých ste rozhodovali vo vláde. Dokonca predseda vlády na rozdiel od vás, lebo vy ste deficit pripustili hneď pri prvej chvíli, ale predseda vlády povedal, že prehlbovať deficit verejných financií sa nebude. Samozrejme toto je už niekoľkokrát konkrétny príklad, keď aj predsedu vlády treba brať s veľkou rezervou, lebo jediná zmena, ktorú ste urobili, je, že to, o čo ste znížili predpokladané príjmy štátneho rozpočtu je prehĺbenie deficitu verejných financií. Naozaj si myslím, že veľmi málo. Veľmi ste sa nenamáhali a veľmi ste sa ani nenatrápili. Preskočím pasáže o tom, že kam dávate peniaze. Ako dávate menej v porovnaní s predchádzajúcou vládou, hoci sa s ňou porovnávate, že ste sociálnejší, že ste najsociálnejší. Preskočím pasáž o tom, kde dávate viacej, lebo už to tu odznelo aj v tejto sále. Dávate viac len vďaka fondom Európskej únie. A, samozrejme, hráte sa zaujímavo s číslami. A tu si pomôžem, premieta sa v tejto sále, ja som nechcel zdržovať manipuláciou s laptopom, tak som si odfotil jeden graf, jeden stĺpcový graf. Pozrite sa, toto je jeden podklad z ministerstva zahraničných vecí o tom, ako vyzerá oficiálna rozvojová pomoc ODA. Chudobným krajinám, krajinám v transformácii, kde sme sa zaviazali ako členská krajina Európskej únie, že budeme zvyšovať náš príspevok pomoci, solidarity týmto chudobným, tým, ktorí potrebujú pomoc a, samozrejme, v textovej časti ministerstva financií sa aj píše, že naša pomoc sa zvyšuje. A sú tam konkrétne čísla, ktorými vás nebudem baviť. Ale ministerstvo zahraničných vecí má takýto podklad, kde ukazuje, ako sa  v úvodzovkách naša pomoc ODA nie zvyšuje, ale znižuje. Znižuje sa a budúci rok bude o polovicu menšia ako v roku 2006 vo vzťahu k HDP. A tie červené dva stĺpce, to je náš záväzok. Ak na budúci rok bude tá pomoc ODA len 0,06 % HDP, tak v roku 2010 má byť 0,17, to znamená trikrát vyššia ako rok predchádzajúci. A už nehovorím, že v ďalšom roku to má byť dvakrát, čo päťkrát toľko ako v návrhu rozpočtu na budúci rok. Dámy a páni, to je príklad, ako sa dá s číslami žonglovať. Ja som použil príklad, keď mám podklad od dvoch koaličných partnerov, to znamená, nepoužívam čísla opozície. Tentoraz som si vystačil s číslami návrhu rozpočtu. To, čo mi vadí na návrhu rozpočtu, ktorý prerokúvame, už som to aj spomenul, že vláda málo šetrí. Vláda nevie šetriť. Vláda v situácii, keď Slovensko patrí medzi krajiny na svete s najvyšším ekonomických rastom, tak po jej úprave tohto rastu prehlbuje deficit. Viete si vy predstaviť, ako by sa táto vláda správala, keby Slovensko bolo, nedajbože, v recesii? Keby Slovensko bolo v ťažkých časoch, keď v dobrých časoch nevie iné ako zvyšovať zadlženie tejto krajiny? Vláda nevie premietnuť historický najvyšší ekonomický rast znižovaním verejného dlhu a, samozrejme, už v ďalších rokoch to bude už len ťažšie, pretože aj odhady ekonomického rastu budúci alebo ten ďalší rok budú nižšie, budú oveľa nižšie ako v tomto roku. My poslanci, keď som vyzval predsedu vlády, aby išiel príkladom, myslím si, že by sme aj my poslanci mohli ísť príkladom, ale takým, že by to bolo poznať a že by sme takou úsporou mohli viac pomôcť alebo urobiť väčší kus dobra a mohli by sme aj v čase finančnej krízy stimulovať zdravý domáci dopyt pred neprimeraným rastom verejných výdavkov. V tomto kontexte dovoľte pripomenúť to, čo som bol milo prekvapený, že moja žiadosť, aby sme zaradili do programu informáciu predsedu Národnej rady, aby vysvetlil jeho investičné zámery v súvislosti s rekonštrukciou hradného areálu a severných hradieb v benefity poslancov, nové ubytovne, garáže za stovky a stovky miliónov, že toto asi nebude ten dobrý príklad, ako by sme mali stimulovať domáci dopyt. Jedine, ak to bolo myslené tak, že tí, čo prídu o prácu v súvislosti s finančnou krízou, že sa môžu zamestnať na Bratislavskom hrade. V stredoveku to osvietení panovníci tak robili. Takto sa starali o svojich poddaných. Ja v tejto súvislosti chcem protestovať proti tomu, aby sme takýmto spôsobom podporovali firmy vašich mecenášov. Kde sa dá šetriť už hovoril aj kolega Farkas, kolega Mikloš. Áno, v štátnej správe 10 % len na platoch sú tri miliardy. Úspora pri centrálnom obstarávaní o 10 %, to je 5 miliárd úspora. Výber daní a odvodov na jednom mieste je 7 miliárd. Len toto spolu je 15 miliárd, ktoré by sa dali usporiť vo verejných financiách. Aj z tohto dôvodu si myslím, že tento rozpočet je rozpočtom nevyužitej príležitosti dobrých časov. Že múdry hospodár vtedy myslí na horšie časy, ktoré môžu prísť a, samozrejme, sa snaží zmenšiť dlhy minulosti. Potom som mal viacero poznámok o tom, ako sa rozdeľujú prostriedky podľa jednotlivých kapitol a v tom poradí je ministerstvo sociálnych vecí, aspoň tie najzaujímavejšie veci z tohto pohľadu, je na dva, štyri, šesť, siedmom mieste. Ministerstvo sociálnych vecí je na siedmom mieste. Nárast prostriedkov nominálne v jeho kapitole je len o 7,5 %. Porovnanie s ministerstvom financií, ktoré má 31,2 % a iné rezorty, samozrejme, to vôbec nehovorí ani tento rozpočet o tom, že toto je rozpočet najsociálnejší a rozpočet najsociálnejšej vlády. Naopak, ak ste pozorne čítali dnešnú tlač, tak ste si mohli prečítať, že ministerstvo práce vrátilo 1 miliardu korún ministrovi financií. Priatelia, dámy a páni, spomínate si, ako otrepávala ministerka Tomanová bývalej vláde, že vrátila do rozpočtu nevyužité prostriedky z kapitoly? A že nevalorizovali prídavky na deti? (Potlesk.) Ministerka Tomanová, dnes si prečítajte v novinách, vrátila ministrovi financií miliardu. Ja som sa chcel opýtať, keby tu ešte bol aj predseda vlády, že či to je polovica z tej sumy, ktorá v piatok má odísť na Cyprus. (Potlesk.) Dámy a páni, deklarovaná priorita zdravotníctvo. Preskočím. Kompetentnejšie budú sa vyjadrovať moji kolegovia z toho výboru, lebo tiež to nie je v podstate priorita tejto vlády. No a pri sociálnej ešte zostanem. Ak dovolíte, stručne skúsim aspoň pri troch príkladoch, ktoré sú takisto istým výrazom sociálnosti tejto vlády alebo vyjadrujú charakter tejto vlády. Vzťah k dôchodkovému systému notoricky známy. Nepokračujú v potrebných zmenách a v dolaďovaní systému, ktorý vytvorili predchádzajúce vlády, ale už tretí rok postupne deštruujú systém a vracajú nás späť už k prekonaným problémom. Permanentné útoky na druhý pilier a na sporiteľov, na jeden a pol milióna sporiteľov. Ten spravodlivý hnev, ktorým predseda vlády vzkypel voči predchádzajúcej vláde, že ako sme ich podviedli, ako oni si nenasporia na svoje dôchodky a on sa rozhodol sám o týchto nešťastníkov v  úvodzovkách postarať. Veď on vie lepšie, čo oni potrebujú. A preto im dal možnosť, zasa jeho citát, „slobodne sa rozhodnúť, aby prehodnotili svoj pôvodný zámer sporiť si, alebo nesporiť, alebo teda zveriť svoje odvody v plnej výške predsedovi vlády, alebo nezveriť“. Keď už to urobil prvýkrát, tak vtedy ho poslúchlo 6 % sporiteľov. A mnohí si mysleli, aj my sme si to mysleli, ja som si to myslel, že to bolo prvý a poslednýkrát. Medzitým predseda vlády už niekoľko razy zmenil názor, svoj názor a v zásadných veciach, a preto ho teraz beriem s veľkou rezervou, pretože otvoril znovu druhý pilier. Predseda vlády totiž zistil, že zostavený rozpočet aj s vplyvmi svetovej finančnej krízy nebude stačiť vykrývať dostatočne viaceré jeho sľuby. A keďže sa vláda vstupom do eurozóny zaviazala, že deficit by mal klesať, teda, že musí klesať, mal problém. Je tu druhý pilier a v ňom bolo 70, respektíve je už takmer 70 miliárd korún a riešenie je na svete. Sedemdesiat miliárd korún, ktoré sú k dispozícii, len ich treba dostať tam, kde ich vláda potrebuje. Preto otvorili druhý pilier. A tých 10 miliárd, ktoré neboli bezpečné v druhom dôchodkovom pilieri, budú bezpečné v Sociálnej poisťovni. Samozrejme počuli sme reči o tom, že vláda predsa nikoho nenúti, iba chce, aby sa ľudia slobodne rozhodli. Samozrejme po ich masívnej a demagogickej kampani. Ja by som chcel len zopakovať našu výzvu, výzvu KDH, aby sporitelia zostali v druhom pilieri, aj keď si myslia, že v tejto chvíli podľa argumentov vlády sa im to neoplatí. Je to podvod, ak oni hovoria, že sa sporiť neoplatí. Sporiť sa oplatí každému aj z nízkeho platu. Dokonca sporiť sa oplatí, ak ľudia šetria, tak sa to oplatí aj tejto vláde, že táto vláda má menšie problémy, keď sa ľudia naučia myslieť na horšie časy. Čiže oplatí sa aj Ficovi, keď ľudia sporia. To, že to nevie Fico a že to nevie jeho vláda, to je notoricky známa vec. Fico sa nespravodlivo správa nielen k sporiteľom, on sa nespravodlivo správa aj k tým nešťastným DSS-kám, lebo veď vďaka nim, keď to tento rok vyrieši s 10 miliardami, môžete si byť istí, že pred voľbami prídu s ďalším návrhom a budú potrebovať oveľa, oveľa viac a 10 miliárd im stačiť nebude. To si môžete byť istí. Nechcem sa s nimi teraz stavovať, alebo nechcem strácať čas. Zostáva nám len dúfať, ale ja v to neverím, že budúci rozpočet nebude rátať aj s takýmto riešením. Druhý príklad, ktorý chcem tiež z tejto oblasti spomenúť, považujem za výraz straty pudu sebazáchovy alebo len prehlbovanie chaosu, ktorý táto vláda šíri v sociálnej oblasti. A mohli by o tom hovoriť, alebo lepšie budú tomu rozumieť poslanci sociálneho výboru. Prvého januára bude platiť nový zákon o sociálnych službách. Je všeobecne známa vec, že sociálne služby sú na Slovensku nedostatočné z hľadiska kapacít aj z hľadiska kvality úrovne a ich poskytovania. Ak sme my urobili reformu a decentralizovali a odštátnili tento systém, tak to bolo len preto, aby sme pomohli riešiť tento problém a zmenšili ho do budúcnosti. Táto vláda problémy riešiť nevie. Ona ich vracia dozadu, to znamená, robí z nich väčšie, a pritom my sme už tento problém výrazne zmenšili. Je to o to vážnejšie, že Slovensko starne, populácia Slovenska starne. Ako zvykne ministerka sociálnych vecí na mňa reagovať, že straším demografickou krízou, pani ministerka, nestraším. Dnes sa vlastné deti často nedokážu postarať o seba, o svoje rodiny, a nieto ešte aj o svojich rodičov, ak sú na to odkázaní. Najmä preto bude do budúcnosti rásť potreba aj nových kapacít sociálnych služieb, aj neštátnych. Osobitnou kapitolou dnes je starostlivosť a pomoc o bezdomovcov, ide zima, v tomto zimnom období. Príslušný zákon sme schvaľovali nedávno pred dvomi, tromi týždňami a zasa ste zaimprovizovali vy páni kolegovia z vládnej koalície a podporili ste zlý návrh kolegyne Vaľovej, ktorý sabotuje, ba priam likviduje neštátnych, neverejných poskytovateľov sociálnych služieb. Trestá nezaslúžene mnohých starších občanov, ale aj tých nešťastníkov, obete, ľudí v núdzi a klientov charitných útulkov a zariadení. O čo ide? Starší ľudia zdravotne postihnutí, ktorí chcú ísť dnes alebo po novom roku do domova dôchodcov alebo do iného sociálneho zariadenia, nebudú už môcť ísť podľa vlastného výberu napríklad vo svojej obci, ak také zariadenie tam je, ale musia požiadať obec, alebo ak je zriaďovateľom VÚC, tak VÚC-ku a táto, keď nemá vo svojom zariadení v mieste toho regiónu alebo bydliska obce, tak musí požiadať iné. Viete si vy predstaviť, čo to bude znamenať? Aj dokonca osobné tragédie pre mnohých chorých a starých ľudí? Viete si vy predstaviť, ako im komplikujete život? Myslím, že nie. Lebo ak áno, nemohli by ste za také niečo hlasovať. Prípad útulkov tu v Bratislave, jeden Vincenta de Paul, kde prespáva 200 bezdomovcov. Od štátu nedostanú príspevok, ak sa bezdomovec nezastaví najprv na úrade predtým, ako by chcel ísť do útulku. Toto ste určite nechceli. A tak sa stane, že aj mnohí altruisti, ľudia, ktorí tieto služby vykonávajú z lásky k svojim blížnym, tak jednoducho prestanú tieto služby vykonávať. Aj toto je príklad zhubného pôsobenia tejto vlády, ktorá v slepej, nekritickej snahe podporovať len svojich a svojich, v tomto prípade verejné zariadenia, likviduje neštátne, súkromné, alternatívne zariadenia. Spoliehali sa tí práve z mimovládiek, že pán prezident ten zákon vráti a dá nám príležitosť, aby sme prehodnotili svoje postoje, ale pravdepodobne, nie pravdepodobne, ale už sa kampaňuje. Preto Kresťanskodemokratické hnutie na najbližšej schôdzi bude iniciovať novelu tohto zákona, lebo je zlý, škodlivý. O podpore rodiny a tej v úvodzovkách zvýšenej som už hovoril. O tom, ako som zaregistroval, keď som bol ja v diskusii s ministerkou Tomanovou, tak niekoľko razy hovorila, ak som hovoril, že je spravodlivejšie dať príspevok pri narodení každého dieťaťa a zabrániť zneužívaniu, aby niekto nezneužíval takúto štátnu podporu, tak argumentovala, že keď bude viac peňazí, tak bude aj na štvrté. Včera som si ale vypočul jej názor v diskusii s mojou kolegyňou Monikou Gibalovou v televízii, že tri a dosť. (Smiech.) Prosím vás, neviem, či to teraz odkukala od môjho kolegu Daniela Lipšica, že trikrát a dosť, ale ja si pamätám, že komunisti povedali, že štyrikrát a dosť. Kto si pamätáte, v 90. rokoch boli úľavy na deti len po štvrté dieťa. Už komu sa narodilo piate alebo mal piate, mal smolu, aj keď bol poctivý, pracovitý, ale oni si nedovolia ani tak podporovať, ako to robili komunisti. Teda tomuto nerozumiem. A pritom sú to väčšinou komunisti. Dámy a páni, zásadným problémom pre mladých ľudí je však bývanie. Už o tom hovorili aj moji predrečníci. Nedostupné a drahé byty možno najviac ovplyvňujú správanie rodičov, rodín pri rozhodovaní sa pre dieťa, a preto je potrebné zásadným spôsobom prehodnotiť aj štátnu politiku v oblasti bývania. Už v návrhu rozpočtu na minulý rok boli zaujímavé návrhy a dobré, ktoré som schvaľoval, aj som pochválil ministra – štartovacie nájomné byty pre mladé rodiny. Jednoducho zasa to tam je v texte, ale nie je to vidieť po Slovensku. Ste už tretí rok vo vláde a jednoducho mladí ľudia, ktorí si chcú založiť rodinu, tak sú odkázaní buď na Štátny fond rozvoja bývania, ktorý podporuje byty do vlastníctva, alebo na hypotéky. Prosím vás, hypotéky nie sú cesta pre mladé rodiny, aby sa rozhodovali pre deti. Jeden príklad všeobecne známy. Ak si dnes rodina zoberie 1,5 milióna hypotéku na dvadsať rokov a môže zarábať čistý príjem 35-tis. korún mesačne, tak to znamená splátky 10-, 11-tisíc mesačne na dvadsať rokov. Viete si vy predstaviť, že keď vypadne príjem, však musia obaja robiť, ak chcú prežiť. Viete si vy predstaviť v rozhodovaní, že si povedia, ale veď budeme mať druhé, alebo je príspevok aj na tretie, budeme mať aj tretie? No, ja si to viem dosť ťažko predstaviť. Teda predstaviť sa to, samozrejme, dá. Preto si myslím, že to je riešenie vrátiť sa, alebo oprášiť, alebo k návrhom, ktoré sme tu neraz prezentovali – podporovať nájomné byty za primeranú cenu. Ak by ste za peniaze ušetrené napríklad aj z istých káuz zadotovali nájomné bývanie, aby bolo prijateľné pre mladých ľudí, veď sú bohaté krajiny od nás na západ, kde ľudia nevlastnia v takej miere všetko, teda nevlastnia byt, dom, veď vlastniť strechu nad hlavou, to nie je základné ľudské právo. Ľuďom stačí, keď je uspokojené ich právo bývať. To znamená, keď bude prístup, keď budú mať možnosť získať nájomný byt, tak nepotrebujú ho vlastniť. Veď si zoberte, ako to bude fungovať od 20 do 30 rokov. Dnes dvaja zamestnaní manželia si zoberú niekoľkomiliónovú hypotéku, aby mali byt. Za celý svoj život budú sa snažiť túto hypotéku splatiť a ten byt bude ich, ale oni za života vychovali jedno dieťa. Keď sa rodičia pominú, je pravda, že ich dieťa bude mať byt do vlastníctva, lebo ho zdedí po svojich rodičoch. Ale, prosím vás, kto bude o generáciu neskôr robiť na dôchodky tých, ktorí sa teda toho dôchodku dožijú a budú očakávať, že deti by mali cez prvý pilier, lebo táto vláda preferuje iba prvý pilier. No proste je to cesta dostratena, do záhuby. Ten môj pozmeňujúci návrh symbolický, keďže tu v tom návrhu rozpočtu je veľa symbolov a mnohé veci iba symbolické, po predsedovi vlády by ste to mohli podporiť. Skrátiť predsedovi vlády 100 miliónov jeho rezervu, veď vy nakoniec viete, ako dostať sa k peniazom veľmi  dobre, a keby to predseda vlády nevedel, minister financií mu to určite poradí. (Potlesk.) Dámy a páni, záver. Záver v danej situácii bezprecedentného vysokého ekonomického rastu deficit síce klesá, rozdelenie výdavkov je zlé, lobistické skupiny získavajú na úkor všetkých ostatných, ktorí by to potrebovali viacej. Preto tento rozpočet nie je rozvojový, je skôr premárnením a nevyužitím príležitostí vysokého ekonomického rastu. A to sú dôvody, pre ktoré poslanci za KDH ani ja za tento rozpočet hlasovať nebudeme. Ďakujem za vašu pozornosť. (Potlesk.)