Z. Kramplová, poslankyňa: (2007-06-20):
Dosiaľ platnú právnu normu úpravy športu, spomínaný už dnes zákon č. 288/1997 Z. z. o telesnej kultúre, ako aj zmenu a doplnenie zákona č. 455/1991 Zb. možno chápať a aj uplatňovať ako zákon charakterizujúci deklaratívnosť a všeobecnosť, najmä vymedzenie vzájomných vzťahov pri výkone štátnej správy a športových organizačných štruktúr. Nevytvárajú normatívny podiel pre transparentnú štátnu podporu športu. Schváleniu komplexnejšej, presnejšej a najmä spoločensky prijateľnejšej normatívy o slovenskom športe podľa môjho názoru musí predchádzať, po prvé, dôsledná analýza súčasného stavu, po druhé, spracovanie programu rozvoja slovenského športu a, po tretie, prijatie koncepcie športu na Slovensku. Nová právna úprava športu na Slovensku by mala reagovať aj na požiadavky medzinárodných zmlúv a dohôd, rešpektovať lokálne potreby slovenského občana a stanoviť potrebu spoločnosti v Národnom programe rozvoja športu na Slovensku. Žiaľ, doteraz prijaté legislatívne návrhy na prijatie zákona o športe a, musím konštatovať, aj vrátane teraz predkladaného návrhu skupiny poslancov nerešpektujú tieto základné princípy. Operujú síce námetmi, že spoločnosť musí prijať zákon o športe, ale chýba vymedzenie a stanovenie základných pojmov, čo je šport, s konkretizáciou jeho športových oblastí, organizačných štruktúr, ich práva a povinností, ich kompetentnosť a zodpovednosť, rovnako ako chýba podiel zodpovednosti za uplatnenie a rozvoj športových aktivít v širšom slova zmysle. Ak sa aj niektoré v legislatívnom návrhu objavujú, práve tu si každý z predkladateľov vytvára vlastný priestor na to, ako a načo použiť štátne prostriedky v športe a komu ich prideliť. Ale len okrajovým spôsobom hovorí o tom, ako ich zhodnotiť v súčasnom stave, ako vklad na rozvoj dlhodobej koncepcie či programu rozvoja športu na Slovensku. Predkladatelia súčasného návrhu o športe v dôvodovej správe uvádzajú, a tu sa dnes o tom dosť podrobne diskutovalo, že predložený návrh vychádza z dvoch doteraz známych dokumentov, ktoré boli vypracované v období rokov 2004 až 2006. Jedným z nich je aj projekt Viktória. Ak tento projekt reagoval na potreby slovenského športu, tak autori tohto projektu, rovnako ako aj autori predkladaného návrhu zákona o športe pozabudli, a dovolím si tvrdiť, asi zámerne prehliadli Európsku chartu o športe z roku 1992, ktorá sa orientuje na celú Európu so zámerom, ako zakotviť právo na šport pre každého občana. Návrh zákona konkrétne neuvádza, o ktoré prioritné športy majú tvorcovia v návrhu záujem. Chýba tam analýza, rozbor, prieskum z celospoločenského hľadiska. Zákon sa prevažne venuje profesionálnemu športu. V 10 bodoch sa nachádza 1 bod, kde sa hovorí o zvýšení podpory detí a mládeže, ale v návrhu zákona sa dotýka len talentovanej mládeže, a to podľa kritérií Ministerstva školstva Slovenskej republiky. Čiže je to len pre deti mimo vyučovacieho procesu. Predkladateľom úplne vypadlo, že uplatnením navrhovaného zákona by sa mal šport stať príťažlivou alternatívou k iným druhom zábavy, by mal potlačiť negatívne javy spoločnosti, ako sú drogy, násilie a pod., znížiť obezitu, zlepšiť zdravotný stav obyvateľstva, pozitívne pôsobiť na regeneráciu síl, zlepšiť kvalitu života detí aj dospelých. Práve šport pre všetkých,  súťažnej neorganizovanej aktivity, rekreačný šport a ďalšie sú prioritné oblasti v slovenskom neprofesionálnom, nevrcholovom a nevýkonnostnom športe, po ktorom volajú naši občania, páni poslanci, aj tí s nižšími príjmami a viacdetné rodiny. Ak na túto oblasť športových aktivít tvorcovia návrhu zákona zabudli a mala by byť iba súčasťou zodpovednosti športových zväzov, tak je to pre Slovensko neuveriteľný hazard. Vážení páni poslanci, bez hnutia Šanca pre každého a podpory štátu, nech je to akýkoľvek kanál, aj prvoskupinový výber pre prácu s talentmi je nepredstaviteľný. Na túto oblasť sa viaže aj oblasť vytvárania materiálno-technického zabezpečenia športovísk najmä v regionálnych podmienkach. Ak sa predpokladá, že kompletnosť poskytovania štátnych dotácií na rozvoj materiálno-technického zabezpečenia pre šport pre všetkých sa presunie na vyššie územné celky, príp. na obce s ich vlastným finančným podielom, štát musí mať pre šport a nesúťažné športové aktivity svoj dotačný podiel. Predložený návrh zákona  však nenapĺňa účely tohto zákona tak, ako to predkladatelia uvádzajú v návrhu podľa § 2 ods. 1 písm. a) a b). Následne nie je upravené financovanie športu z verejných zdrojov podľa § 12 ods. 3. Navrhovaný návrh zákona preferuje oblasť výkonnostného a vrcholového športu, národnej reprezentácie. Ak predkladatelia upozorňujú na nedostatky súčasnej právnej normy o športe v Slovenskej republike, tak poviem, že predložený návrh, po prvé, nešpecifikuje detailne oblasť športu, po druhé, nerieši kľúčové problémy v dotačnej politike štátu transparentne, čomu  autori uspôsobili aj ďalšie časti tohto návrhu zákona, po tretie, v cieľoch a aplikácii na medzinárodné vzťahy a potreby Slovenska nevytvára podmienky pre kvalitnejší rozvoj športu a športových aktivít na Slovensku. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, z týchto dôvodov, ktoré som uviedla, poslanecký klub za Ľudovú stranu – HZDS nepodporí navrhovaný návrh zákona, nie z dôvodu toho, že je to predložené opozíciou. Ďakujem za pozornosť.