M. Kondrót, poslanec: (2004-03-05):
Prečo sa vlastne Slovenská republika, či lepšie povedané vláda Mikuláša Dzurindu zaviazala odstaviť funkčnú, bezpečnú, efektívnu elektráreň. Odpoveď je podľa môjho názoru jednoduchá. Je to výsledok zostavy zrejme nekompetentných vyjednávačov za Slovenskú stranu ako partnerov voči Európskej únii ako i celej predchádzajúcej vlády. Cieľom tejto vlády totiž nebolo vyrokovať rovné podmienky vstupu do EÚ, ale do Európskej únie vstúpiť za každú cenu a touto skutočnosťou operovať v budúcej volebnej kampani. Kto už z obyvateľstva alebo z médií bude skúmať dohodnuté podmienky vstupu? Musím konštatovať, že k odstaveniu jadrovej elektrárne V1 Bohunice nie sú a neboli žiadne racionálne technické, environmentálne, ani ekonomické dôvody. Svoje tvrdenie v nasledujúcom zdôvodním. Jadrové elektrárne všeobecne, vrátane V1, sú najbezpečnejšími, ekologicky najprijateľnejšími a ekonomicky konkurencieschopnými zdrojmi energie. Bez jadrových elektrární Slovenská republiky nebude schopná plniť záväzky z Kjotského protokolu - znížiť emisie skleníkových plynov. Jadrová elektráreň V1 Bohunice napriek investíciám vynaloženým na rekonštrukciu vyrába elektrinu za približne polovičné náklady oproti priemeru zdrojov Slovenskej republiky. Dôsledky odstavenia elektrárne V1 budú pre Slovensko veľmi vážne. Zbavíme sa zdroja, ktorý je nielen bezpečný, ale aj ekonomicky výhodný a ktorý v cenách tohto roku vyprodukuje elektrickú energiu na úrovni 12 miliárd ročne. Aj vysokí predstavitelia vlády uznali, že tento záväzok bol prijatý pod nátlakom EÚ, že V1 Bohunice by mohla pokračovať v prevádzke do konca technickej životnosti, ďalších 10 až 20 rokov. Vyjednávači Európskej únie vychádzali zo zastaraného politického vyhlásenia samitu G7 v roku 1992 v Mníchove, že bezpečnosť blokov typu VVR 440 nie je možné zvýšiť na prijateľnú úroveň za rozumné náklady. Viaceré medzinárodné kontrolné misie však došli k záveru, že po realizovanej rekonštrukcii je bezpečnosť Bohuníc na úrovni medzinárodne prijateľných štandardov a že všetky, zdôrazňujem, všetky problémy boli vyriešené. A čo sa týka štandardov bezpečnosti, tie sa v súčasnosti skôr tvoria, ako keby boli presne definované. Typov reaktorov, myslím tým možností usporiadania aktívnej zóny, je totiž viac a to nehovorím o iných technologických otázkach tohto interdisciplinárneho odboru. Upozorňujem na dôležitý fakt, že Úrad jadrového dozoru v roku 2001 obnovil prevádzkovú licenciu pre V1 na základe zrealizovania postupnej rekonštrukcie a to bez jej časového obmedzenia. Predčasné odstavenie Bohuníc bude mať výrazne negatívny dopad na energetickú bezpečnosť Slovenskej republiky, lebo elektrická energia nemá substitúty, a preto má politika štátu na zaistenie plynulého zásobovania elektrickou energiou vo všetkých priemyselne vyspelých krajinách najvyššiu možnú prioritu. V časovom horizonte 4 rokov, keď sa bude odstavovať elektráreň V1, môže dosiahnuť závislosť od dovozu i 40% . To znamenám, že to môže mať vplyv na paralelnú prevádzku Slovenskej elektrizačnej sústavy s krajinami EÚ a zároveň zhorší našu pozíciu ako Slovenského tranzitéra elektrickej energie. Kritéria sú mimoriadne náročné a po odstavení produkcie bohunickej elektrine V1 ich Slovensko nebude môcť plniť. Čo znamená, že sa budúci obchodníci s energiou budú vyhýbať tranzitu cez Slovensko. Odstavenie jadrovej elektrárne V1 Bohunice by prinieslo Slovensku ťažké hospodárske strany, ročne 12 miliárd korún. Na jej náhradu by boli potrebné investície v obrovskej výške až 70 miliárd, ak by sa mal tento zdroj nahradiť dovozom, bolo by to za podstatne vyššie ceny, než sú náklady jadrovej elektrárne V1 Bohunice, čo by malo nepriaznivý vplyv na zhoršenie pasívneho salda zahraničnej obchodnej bilancie Slovenskej republiky. Odstavenie Bohuníc by znamenalo veľký dopad aj na infraštruktúru a stratu pracovných príležitostí. O prácu by prišlo vyše 1 100 zamestnancov elektrárne, dvojnásobok v dodávateľských firmách, pričom ťarchu by niesol hlavne trnavský región. Pri zvážení všetkých súvislostí však celkovo by bolo týmto rozhodnutím postihnutých niekoľko tisíc, až do 10 000 osôb. Celkové straty zastavenia V1 tak zrejme presiahnu 200 miliárd. Okrem toho odstavením V1 Bohunice by sa obmedzila akumulácia zdrojov vo fonde likvidácie jadrových zariadení, takže na vyraďovanie by boli potrebné obrovské zdroje zo štátneho rozpočtu, fond totiž na základe zákona akumuluje zdroje len od roku 1995. Pri predčasnom odstavení Bohuníc by tieto náklady dosahovali do 4 miliárd korún. Skrátená prevádzka V1 si teda nevytvorí dostatok zdrojov na svoju vlastnú likvidáciu. Podmienky pomoci Európskej banky pre obnovu a rozvoj pri predčasnom odstavení V1 sú pre Slovensko výrazne nevýhodné, pretože celkové náklady na vyradenie Bohuníc by boli 14 až 15 miliárd korún. Ponuka na pomoc je len 7 miliárd, z čoho veľa aj tak na Slovensku nezostane. Súhlas s odstavením Bohuníc je teda nesystémovým krokom vlády, ktorá si buduje imidž vlády systémovej. Odstavenie V1 bude mať na hospodárstvo Slovenskej republiky jednoznačne deštrukčný dopad. Upozorňujeme na nejasnosť v dohode s EBOR-om, či ide o likvidáciu, alebo len o odstavenie. Ak sa v zmluve hovorí o konečnom odstavení, znamená to zastavenie výroby elektrickej energie v tejto elektrárni, ak však zároveň nehovoríme v zmluve aj o likvidácii, potom je situácia veľmi zlá, lebo elektráreň si bude vyžadovať náklady aj po zastavení výroby. Ak bude po roku 2008 zastavená výroba na druhom bloku elektrárne V1, potom najskôr o tri roky bude vytransportované palivo, to znamená, že najmenej počas troch ďalších rokov budú musieť byť bezpečnostné systémy v prevádzke plne funkčné, ale elektráreň nebude vyrábať elektrickú energiu. A skutočné náklady na likvidáciu prídu až potom. Od roku 1990 prebehla na V1 viac ako 20 expertných misií z cieľom preveriť prevádzkovú a projektovú bezpečnosť V1 a ani v jednej z nich sa neobjavil záver, respektíve požiadavka na odstavenie blokov V1, naopak, boli definované programy rekonštrukcie, ktoré boli v roku 2000 úspešne ukončené. Kvalita rekonštrukcie bola Medzinárodnou agentúrou pre atómovú energiu dôkladne sledovaná a preverovaná. Na podnet tejto organizácie bol v roku 1999 bol vypracovaný prvý medzinárodnoprávny záväzný dokument v otázke zásad posudzovania bezpečnosti jadrových elektrárni. Ratifikovalo ho 50 krajín. Po prednesení v Národnej rade Slovenskej republiky v tejto súvislosti expertná skupina MAAE nielen ocenila mimoriadne výsledky dosiahnuté vo zvyšovaní bezpečnosti V1, ale konštatovala, že práve slovenská strana je schopná poskytnúť vedomosti a skúsenosti z tejto oblasti i iným krajinám s podobnými jadrovými zariadeniami. V júni 1999 sa na pôde MAAE uskutočnila konferencia venovaná zvyšovaniu bezpečnosti reaktorov VVER a RBMK v krajinách východnej Európy. Zúčastnili sa na ňom i zástupcovia Európskej komisie. Závery konferencie, špeciálne pre V1, Slovenskú republiku, boli veľmi pozitívne a v záverečnej správe nie je Slovenskej republike a bohunickej V1 vytknutý žiaden nedostatok. To znamená, že V1 spĺňa všetky bezpečnostné kritériá stanovené tak Úradom jadrového dozoru ako i Medzinárodnou agentúrou pre atómovú energiu, a keď zvážime, že V1 je po vodných zdrojoch na vážskej kaskáde najlacnejším zdrojom, musíme konštatovať, že neexistujú žiadne technické, bezpečnostné či ekonomické dôvody na predčasné odstavenie blokov V1 a už vôbec nie v tomto desaťročí. Z toho vyplýva, že odstavenie V1 spôsobí nárast cien elektriny ako i nerentabilitu slovenských elektrární a tento záväzok už dnes znižuje hodnotu SE, a. s. Zhorší to výrazne bilanciu CO2 Slovenska, ktoré je v prvej dvadsiatke krajín v jeho emisiách na obyvateľa, a teda sťaží naše plnenie Kjotského protokolu, lebo dve tretiny produkcie CO2 v Slovenskej republike pripadá na produkciu tepla a elektriny. V zmysle tohto medzinárodného záväzku má Slovenská republika znížiť úroveň skleníkových plynov v roku 2008 až 2012 o 8 % oproti roku 1990. V prípade realizácie nejadrového variantu, čiže iba štyri jadrové bloky funkčné, nové paroplynové cykly a zvýšená výroba na existujúcich blokoch elektrárne Vojany a Nováky, bude potrebné zvýšenie o približne 3 milióny ton CO2 ton za rok zo zdrojov SE, a. s., a eliminovať opatreniami v iných rezortoch Slovenskej republiky. Na druhej strane to súčasne komplikuje využiteľnosť biomasy, najmä na výrobu tepla, ktorá produkuje CO2 a na ktorú je Slovenská republika taká bohatá, ale jej využitie je stále malé. O neexistencii energetickej politiky už hovoril kolega Mikuš. Súčasne treba vziať do úvahy, že spotreba elektriny do roku 2010 v Slovenskej republike vzrastie približne o 20 %. Svetová spotreba energií rastie zhruba o 2 % ročne a emisia skleníkových plynov je pritom vážnou ekologickou hrozbou. Aj preto mnohé krajiny prehodnocujú svoj vzťah k jadrovej energetike, iba my, z nekompetentnosti a servility voči EÚ ideme úplne bezdôvodne odstaviť náš po vážskej kaskáde najlacnejší zdroj elektriny. Vážené poslankyne a poslanci, na záver. Vo svete pracuje približne 430 jadrových elektrární, pričom elektráreň V1 na základe hodnotení medzinárodných organizácií dlhodobo dosahuje bezpečnostné výsledky v prvej polovici jadrových elektrární vo svete. Žiadna jadrová elektráreň nebude fungovať večne. Ale tých 215 jadrových elektrární, ktoré sú po bezpečnostnej stránke až za V1 a nerobilo rekonštrukcie, odstavených pred termínov určite nebude. Čiže aké prístupové podmienky to teda vyjadrila vláda Mikuláša Dzurindu? Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)