D. Lipšic, poslanec: (2007-10-23):
Opravte ma, ak sa mýlim, ale čím to je, že do roku 2002 boli len dve zdravotnícke zariadenia, ktoré neboli v strate a obidve boli súkromné. Bola to nemocnica Milosrdní bratia a Onkologický ústav svätej Alžbety. Čím to je, že všetky iné zariadenia, ktoré zisk tvoriť nemohli, boli v ťažkej strate. A je to zrejme tým, že tieto zdravotnícke zariadenia fungovali neefektívne. Asi neboli kvalitnejšie ani ako Milosrdní bratia, ani ako svätá Alžbeta, ale keďže nemali žiadne pravidlá, fungovali neefektívne a boli v hlbokej, v hlbokej strate. Na argumenty, prečo je zisk v ekonomike dôležitý, už odpoveď hľadali moji kolegovia z opozície. A tiež na to, prečo v zdravotníckom systéme, ak ideme obmedziť zisk poisťovniam, ho neobmedzíme aj iným subjektom. Napríklad farmaceutickým firmám, ktoré sú lobistickým zoskupením blízkym tejto vládnej koalícii. Rozdiel, ktorý som ja postrehol v diskusii, bol ten, že rozdiel je v tom, že zdravotné poisťovne vyberajú z odvodov peniaze a potom s nimi hospodária. Preto by sme im mali obmedziť zisk. No, a to robia aj banky. Tiež vyberajú vklady od ľudí, s nimi podnikajú, ale predsa bankám neobmedzujeme zisk. A bol by to podľa mojej mienky veľmi zlý návrh. Podľa mňa zlý návrh je obmedziť aj farmaceutickým firmám zisk, ak sa ten návrh uplatnil celosvetovo, obávam sa, že by nebol žiaden výskum. Neboli by žiadne nové lieky, ktoré liečia ťažké choroby, pretože áno, v bežnej činnosti motívom v podnikaní je dosahovanie zisku. Neviem, čo z tohto zákona nakoniec bude po tom, čo predložil pozmeňujúci návrh pán poslanec Urbáni. Možno len možno máličko z tej pôvodne avizovanej veľkej zmeny, čím sa priblížime k tomu, že v zdravotníctve okrem zrušenia poplatkov 20- a 50-korunových sa neurobilo nič. A teraz by som prešiel k tej právnej analýze. V návrhu zákona je ustanovenie, podľa ktorého, ak sa dosiahne pri verejnom zdravotnom poistení kladný hospodársky výsledok, môže ho zdravotná poisťovňa použiť len na úhradu zdravotnej starostlivosti. Teda v zdravotnej poisťovni spĺňajúcej určité kritériá sa obmedzí dispozícia, resp. sa striktne určí spôsob dispozície s tou časťou jej majetku, ktorú zákonodarca v zákone označí ako kladný výsledok hospodárenia. Tento návrh má dva problémy, právne problémy. Prvý je problém ústavnoprávny a druhý je problém medzinárodnoprávny. Ústavnoprávny problém koniec koncov konštatovala aj legislatívna rada vlády. Tejto vlády. A nakoniec povedala, veď nech rozhodne Ústavný súd. No, musím povedať, že takú legislatívnu radu vlády nepotrebujeme. To všetci vieme, kto rozhoduje o súlade zákona s ústavou, že to je Ústavný súd. Ak nám to má povedať váš poradný orgán, vládny poradný orgán, tak to je pomerne slabé. Budem sa venovať ústavným aspektom preto, že tento parlament už schválil zákon z vašej dielne, pán minister, ktorý má pozastavenú účinnosť. Vtedy ho predkladal pán poslanec Chovanec a týkal sa exekúcií v zdravotníckych zariadeniach. Je to dôležité aj preto, že nemá význam robiť zmeny, o ktorých sa právnická verejnosť zhodne, že sú protiústavné, pretože je veľké riziko, že Ústavný súd im pozastaví účinnosť, resp. potom rozhodne o ich nesúlade s ústavou. Prečo si myslím, že navrhovaná zmena je protiústavná. V zmysle judikatúry tak Ústavného súdu, ako aj Európskeho súdu pre ľudské práva k otázke podmienok a rozsahu ochrany vlastníckeho práva táto sa vzťahuje nielen na majetok existujúci, ale aj na majetkové hodnoty a pohľadávky, ak existuje legitímna nádej na ich zhmotnenie. Odcitujem z nálezu Ústavného súdu pod spisovou značkou III.UÚ60/04. „Ústavný súd vykladá a aplikuje čl. 20 ústavy tak, aby jeho výklad a aplikácie boli v súlade s čl. I protokolu č. 1 a s jeho výkladom a aplikáciou Štrasburským súdom. Z judikatúry Štrasburského súdu vyplýva, že majetky môžu byť buď majetky existujúce, alebo majetkové hodnoty vrátane pohľadávok, o ktorých  sťažovateľ môže tvrdiť, že má aspoň legitímnu nádej na ich zhmotnenie.“ A sú tu potom citované rozsudky vo veci Pine Valley Developments a iný proti Írsku z roku 1991 a  Pressos Compania Naviera proti Belgicku z roku 1995. Javí sa ako nepochybné, že po prvé, kladný výsledok hospodárenia je majetkovou hodnotou podliehajúcou ochrane podľa čl. 20 ústavy. A po druhé, že dispozičné právo ako právo nakladať s touto majetkovou hodnotou je integrálnou súčasťou vlastníckeho práva. Z toho dôvodu v predloženej podobe navrhovaná zmena § 15 predstavuje neprípustný zásah do legitímnych vlastníckych očakávaní, teda zakladá nesúlad s čl. 20 ods. 1 v spojení s čl. 1 ods. 1 ústavy. Podľa ustálenej judikatúry Ústavného súdu, citujem, „k imanentným znakom právneho štátu neodmysliteľne patrí aj požiadavka, princíp právnej istoty a ochrany dôvery občanov v právny poriadok, súčasťou čoho je i zákaz spätného, retroaktívneho pôsobenia právnych predpisov, respektíve ich ustanovením“. To je nález Ústavného súdu pod spisovou značkou PL.ÚS16/95. V ďalšom náleze Ústavný súd povedal, že každý, kto koná podľa práva, musí mať objektívnu možnosť posúdiť to, do akej miery spĺňa predpoklady na nadobudnutie určitého postavenia práv a povinností s tým spojených. Táto objektívna možnosť poznania zásadne nemôže byť v budúcnosti negovaná tak, že ak by táto negácia bola subjektu práva známa, neuchádzal by sa o nadobudnutie postavenia alebo práv, resp. ani by ich nadobudnúť nemohol. To je nález Ústavného súdu pod spisovou značkou PL.ÚS1/04. To znamená, je celkom dôvodné sa domnievať, že ak by sme zakázali zisk zdravotným poisťovniam, zrejme by sem neprišli. Na to nemusíme mať Nobelovu cenu z ekonómie, aby sme vedeli, že asi by sem neprišli. To znamená, ak im spätne chceme zmeniť pravidlá hry spôsobom, ktorý im de facto znemožní nadobudnutie zisku, tak to nespĺňa predpoklady, ktoré Ústavný súd označuje za súladné s čl. 20 ods. 1 ústavy. Okrem citovaných záverov Ústavného súdu má v danej súvislosti osobitný význam aj ďalšia téza, ktorú vyslovil, citujem, „že subjekty právnych vzťahov by mali mať istotu, že tie právne úkony, ktoré boli uzavreté v súlade s právnou úpravou platnou v čase ich uzavretia, nebudú neskoršou právnou úpravou kvalifikované spôsobom, ktorý môže viesť až k strate ich právnej účinnosti“. To je nález Ústavného súdu pod spisovou značkou PL.ÚS38/99. Návrh novely, o ktorej dnes rokujeme, neobsahuje žiadne prechodné ustanovenia riešiace konflikt skoršieho, neskoršieho práva, a teda rozsah a spôsob ochrany práv nadobudnutých v súlade s právnymi predpismi platnými a účinnými v čase ich nadobudnutia. V tomto prípade teda nepriama retroaktivita predmetných ustanovení neprípustným spôsobom narušuje odôvodnenú dôveru adresátov práv v jeho stabilitu a zachovanie legálne nadobudnutých práv a majetkových hodnôt, resp. legitímnych očakávaní na ich zhmotnenie. Posudzujúc uvedené je teda zrejmé, že očakávania zdravotnej poisťovne na prírastok jej majetku chránené súčasnou právnou úpravou, teda očakávaná legitímne, navrhovaná právna úprava ruší, čím sa dostáva do rozporu s požiadavkou nezhoršovať, resp. nerušiť už nadobudnuté práva a nesklamať dôveru adresátov práv v ochranu ich legálne nadobudnutých práv. Toľko k posúdeniu ústavnosti vášho návrhu. K posúdeniu, s ktorým sa zrejme stotožnila aj legislatívna rada vlády, ktorá ale všeobecne deklarovala, že veď rozhodne v budúcnosti Ústavný súd. Tento návrh okrem ústavných problémov má aj medzinárodnoprávne aspekty. A to kvôli dohodám o ochrane investícií uzatvoreným medzi Slovenskou republikou, ktorá sukcedovala do postavenia bývalej Československej republiky, a inými štátmi, konkrétne Holandskom a Rakúskom, ktoré subjekty súkromného práva z týchto štátov sú vo vlastníckej štruktúre našich poisťovní. Nechcem plénum unavovať citáciou jednotlivých zmlúv, ale odcitujem len čl. 5 dohody, ktorú máme, o ochrane investícií s Holandskom. A tento znie: „Žiadna zo zmluvných strán neprijme opatrenia zbavujúce priamo alebo nepriamo investorov druhej zmluvnej strany ich investícií, ak nebudú splnené nasledujúce podmienky. Po a. Opatrenia sa prijímajú vo verejnom záujme a sú vykonané podľa zákona. Po b, „opatrenia nie sú diskriminačné“ a teraz to „c je dôležité, opatrenia sprevádza ustanovenie o vyplatení spravodlivej náhrady“. Táto náhrada predstavuje skutočnú hodnotu dotknutých investícií. Z uvedeného vyplýva, že aj v prípade, ak bude investor priamo či nepriamo zbavený investície z dôvodov verejného záujmu a na základe zákona, je druhá zmluvná strana, v tomto prípade Slovenská republika povinná priznať mu skutočnú hodnotu jeho investície, resp. tej časti, k zbaveniu ktorej príde. Čiže okrem toho, že sa vydávame do pomerne veľkého rizika protiústavnosti, a nehovorím o ústavnosti a protiústavnosti z tohto miesta ľahko alebo ľahkovážne, keď tu bol školský zákon, povedal som, že si myslím, že síce ho považujem za nesprávny a zlý, ale protiústavný nie je. Ale keď tu bol zákon o zákaze exekúcií v zdravotníctve, povedal som, že to protiústavné je a Ústavný súd zatiaľ nášmu návrhu vyhovel. Preto by bolo fajn, keby vláda ľahkovážne kvalifikované námietky o ústavnosti nebrala na ľahkú váhu len tým, že povie, veď nech rozhodne Ústavný súd. To všetci vieme. To všetci vieme. Ale schvaľovať zjavne protiústavný zákon, zjavne protiústavný zákon podľa mojej mienky by toto plénum nemalo. Posledná poznámka. Dnes nám doručili pozmeňujúci návrh pána poslanca Urbániho, ktorý tu teraz nie je a ktorého cieľom v zásade je do veľkej miery negovať základný cieľ tejto novely, to znamená umožniť, aby bol kladný hospodársky výsledok použitý aj na iný účel ako len investovaný naspäť do zdravotníctva. Jeho pozmeňujúci návrh v bode 2, kde sa formuluje nové znenie § 15 ods. 6, je však podľa mojej mienky veľmi vágny. On uvádza, že v prípade, že bude dosiahnutý kladný výsledok, nemožno s ním naložiť podľa osobitných predpisov podľa Obchodného zákonníka v rozsahu alebo spôsobom, ktorý by, a teraz, „ohrozoval sústavné a účinné plnenie povinnosti zdravotnej poisťovne zabezpečovať pre poistencov dostupnosť zdravotnej starostlivosti v súlade s týmto zákonom, alebo by bol v rozpore s povinnosťou zdravotnej poisťovne uhrádzať všetky poskytnuté výkony zdravotnej starostlivosti riadne a včas“. To môže znamenať dve veci. Prvá vec, že sa vlastne nič nemení. Že sa vlastne nič nezmení. To znamená, že poisťovne naďalej budú schopné svoj zisk investovať podľa svojej úvahy v rámci mantinelov, ktoré stanovuje zákon. Druhá možnosť je, keďže zrejme kontrolu vykonávaní tohto ustanovenia bude vykonávať Úrad pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou, že investície zo zisku zdravotných poisťovní budú na pomerne svojvoľnom zvážení jednotlivých úradníkov čo, samozrejme, že bude motivovať aj k možnému korupčnému správaniu. Bol by som rád, keby potom aj pán poslanec Urbáni nám vysvetlil alebo špecifikoval, akým spôsobom bude plnenie týchto kritérií v návrhu zákona, ak jeho pozmeňujúci návrh prejde, realizovať. Z uvedených dôvodov, vážený pán predsedajúci, pán minister, ale najmä z dôvodu kvalifikovaných námietok ústavnosti náš klub v takomto znení váš návrh zákona nepodporí. Ďakujem, pán predsedajúci.