M. Sabolová, poslankyňa: (2002-05-28):
M. Andel, podpredseda NR SR: Pán poslanec Tuchyňa, nech sa páči. J. Tuchyňa, poslanec: Ja chcem reagovať predovšetkým na pani poslankyňu Sabolovú. Ja som i vo svojom vystúpení hovoril, že áno, že som, bol by som zástanca i univerzality tohto sociálneho zabezpečenia a dôchodkového systému, ale ruka v ruke by sme museli zohľadňovať tieto špecifiká a zvláštnosti, tak ako je to zohľadnené v iných krajinách a armádach demokratických štátov. My často hovoríme len, alebo porovnávali sme, že sme prevzali nejaký model, ale my sa k nejakému modelu chceme priblížiť a my sa chceme do tohto modelu dostať. Tak preto musíme porovnávať aj niektoré ďalšie zvláštnosti, ktoré z týchto systémov vyplývajú. A je len na škodu veci, keď sme chceli robiť univerzalitu, tak prečo sme nezačali aj s týmito zvláštnosťami a robili iný, teda ten systém, povedzme, doplnkového poistenia a podobne, ale nemôžeme jednoducho jednu normu zrušiť a v druhej tieto veci neriešiť. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Budeme pokračovať v programe rozpravou. Teraz vystúpi pán poslanec Halmeš, pripraví sa pán poslanec Tatár. F. Halmeš, poslanec: Vážený pán podpredseda, vážené dámy a páni, vážený pán minister, skôr ako predložím tri pozmeňujúce návrhy, dovolím si povedať dve alebo tri vety na úvod k materiálu, ktorý je predmetom druhého čítania zákona o sociálnom poistení. Predovšetkým podľa koncepcie a časového harmonogramu koncepcie reformy sociálneho systému sa predpokladalo, že tento návrh zákona bude posudzovaný v parlamente o niekoľko mesiacov skôr. Môžeme síce kritizovať rezort, ale po tom, čo tu teraz odznieva, ten principiálny spor o univerzalitu, to je aj čiastočne pochopiteľné, že nedošlo na medzirezortnom pripomienkovom konaní k dohode, ktorá by sa prezentovala v parlamente. Možno povedať, pán minister, aj keď ste to niekoľko mesiacov skúšali, tak ten problém je tu na stole a budeme o ňom rozhodovať nakoniec hlasovaním. Princíp univerzality, ktorý bol ambíciou koncepcie a vytýčený v programoch niektorých strán, a myslím, že vo vládnom programe, je otvorenou záležitosťou a hlasovaním vlastne o pozmeňujúcich návrhoch budeme o ňom opäť rozhodovať. Druhá poznámka, tá spočíva v dotiahnutí reformy v tomto volebnom období. Možno povedať, že neschválením návrhu zákona, ktorý predložil pán poslanec Tatár, a ja som sa tiež zdržal hlasovania, ktorý, myslím, dvoma hlasmi neprešiel, sme nepotiahli reformu do predpokladaného štádia. Je však, k tomu treba povedať, že táto kolosálna zmena, ktorú pán minister nazval generačnou legislatívnou zmenou, ktorá sa robí naozaj raz za generáciu a pre ktorú sú na Slovensku teraz historické podmienky, lebo je k dispozícii 65 mld. Sk z privatizácie SPP, čo vytvára prvý predpoklad na reformu a vybudovanie druhého kapitalizačného pilieru dôchodkového poistenia, je taká citlivá záležitosť, že som s určitou obavou a s obavou nedotiahnutosti nielen legislatívnym spôsobom, ale hlavne finančným a možnými nárokmi na štátny rozpočet v budúcnosti nehlasoval za ten návrh zákona, ktorý pán poslanec Tatár predložil. Faktom je, že základňa pre druhý pilier sa vytvára schválením tohto návrhu zákona o sociálnom poistení. A potom, či už to bude v tomto volebnom období alebo do 30. 7. budúceho roku, je vždy ešte čas schváliť kvalitný zákon, ktorý bude vybalansovaný a samozrejme aj finančne vybilancovaný. Teraz, prosím, predložím tri pozmeňujúce návrhy, z ktorých dva majú charakter spresnenia niektorých paragrafov v návrhu zákona o sociálnom poistení, ktoré umožnia, jeden z nich, umožní vypočítavanie dôchodkov po nábehu tohto návrhu zákona do života po 30. 6. v budúcom roku. Prečítam prvý pozmeňujúci návrh, kde navrhujem, aby sa v § 257 v prvej vete na konci pripojili tieto slová: „a to vrátane úpravy dôchodku prislúchajúcej podľa osobitného predpisu“. Ďalej v § 258 sa v prvej vete na konci pripájajú tieto slová: „a to vrátane úpravy dôchodku prislúchajúceho podľa osobitného predpisu“. Toto doplnenie navrhujem z dôvodu, že pri výpočte dôchodkov podľa predpisov určených do 30. júna 2003, teda budúceho roku, to je podľa zákona číslo 100/1988 o sociálnom zabezpečení v znení neskorších predpisov, bola aj úprava novopriznaných dôchodkov podľa osobitného predpisu, ktorú v prechodnom období - to je do 30. júna 2006 - treba zachovať. Ďalej z dôvodov novely Zákonníka práce, ktorý sme pred niekoľkými mesiacmi schválili a ktorý je účinný od 1. 4., a keďže tento návrh zákona už bol písomne k dispozícii a došlo k zmenám formulácií, ale aj k vecným zmenám, s cieľom zosúladiť obidve právne normy, navrhujem ďalšie dve zmeny v tomto návrhu zákona. Prvá je v § 5 ods. 2, slová „dohody o vykonaní práce a dohody o brigádnickej práci študentov“ sa nahrádzajú slovami „dohôd o prácach vykonaných mimo pracovného pomeru,“ to je formulácia, ktorá sa používa v Zákonníku práce, a druhá zmena má obdobný charakter. V § 10 ods. 2 sa slová „dohody o vykonaní práce a dohody o brigádnickej práci študentov“ nahrádzajú slovami „dohôd o prácach vykonávaných mimo pracovného pomeru“. Myslím, že zdôvodnenie som vlastne povedal pred predložením tohto pozmeňujúceho návrhu. Ako tretí pozmeňujúci návrh predkladám návrh, ktorý sa týka kúpeľnej starostlivosti, a to je naozaj vecné rozšírenie alebo vecná zmena v návrhu zákona o sociálnom poistení. Po jednotlivých formuláciách budem jednoduchým a krátkym spôsobom aj čítať zdôvodnenia. Po prvé, k prvej hlave, tretí diel, § 14 písm. a) navrhujeme vložiť bod 5 kúpeľná starostlivosť s tým, že navrhujeme prebrať doterajšiu úpravu poskytovania kúpeľnej starostlivosti ako nesystémovej nemocenskej dávky. Je totiž odborne overené a dokázané, že účasť na kúpeľnej starostlivosti ovplyvňuje násilné znižovanie pracovnej neschopnosti a tým dochádza k úsporám na iných druhoch nemocenských dávok. Po druhé, k prvej hlave, tretí diel, § 14 písm. b) navrhujem vložiť bod kúpeľná starostlivosť. Teda navrhujeme prebrať doterajšiu úpravu poskytovania kúpeľnej starostlivosti ako nesystémové dávky poskytované poberateľom dôchodkov z dôchodkového poistenia. Ročne sa na kúpeľnej starostlivosti v rozsahu asi 80 000 klientov alebo občanov zúčastňovalo zhruba 70% poberateľov dôchodkov. Ak by bol schválený predložený návrh zákona, zdroje na financovanie kúpeľnej starostlivosti uvedené v § 264 by nemali vecný podklad na uplatnenie, v celom návrhu zákona nie je upravená možnosť poskytovania kúpeľnej starostlivosti a poistenci, ktorí nemajú ochorenia hradené zo zákona o zdravotnej starostlivosti, by sa nemohli zúčastňovať kúpeľnej starostlivosti, pričom ide prevažne o chronicky chorých. Zdravotné poisťovne nemajú zákonom upravenú možnosť vysielať na kúpeľnú starostlivosť v rozsahu všetkých chorôb uvedených v indikačnom zozname. Po tretie k hlave dva, k druhej hlave. Navrhujeme nové znenie pre šiesty diel a následne prečíslovať ostatné diely. Nové znenie šiesteho dielu kúpeľná starostlivosť. Po prvé, kúpeľná starostlivosť môže byť poskytnutá poistencovi, ktorý má v dôsledku choroby pokles pracovnej schopnosti a podľa návrhu ošetrujúceho lekára možno predpokladať opätovné zaradenie poistenca do pracovného pomeru. Po druhé, o výbere poistencov na kúpeľnú starostlivosť sa rozhoduje na základe lekárskeho návrhu. Po tretie, pri kúpeľnej starostlivosti náleží poistencovi nemocenské, ak sa táto starostlivosť poskytuje mimo dovolenky na zotavenie u chorôb uvedených v indikačnom zozname ako X-ky. Ubytovanie a cestovné výdavky nie sú súčasťou nákladov hradených Sociálnou poisťovňou. Po štvrté, náklady spojené s kúpeľnou starostlivosťou hradí Sociálna poisťovňa zo základného sociálneho poistenia, pričom ich súčasťou sú náklady na liečebnú zložku a stravovanie. Ešte raz opakujem tú poslednú vetu, ubytovanie a cestovné výdavky nie sú súčasťou nákladov hradených Sociálnou poisťovňou. Po piate, kúpeľnú starostlivosť zabezpečuje Sociálna poisťovňa v kúpeľných zariadeniach, ktoré spĺňajú podmienky osobitného zákona. Na zabezpečenie vykonávania uzatvára Sociálna poisťovňa s týmto zariadením zmluvu, ktorá obsahuje najmä podmienky, zameranie, rozsah a sumu nákladov spojených s poskytovaním kúpeľnej starostlivosti. Odvolávame sa pritom na zákon č. 277/1994 Z. z. o zdravotnej starostlivosti a zákon č. 98/1995 Z. z. v znení neskorších predpisov. Po štvrté, k hlave tri. Navrhujeme nové znenie pre ôsmy diel a následne prečíslovať ostatné diely. Nové znenie ôsmeho dielu kúpeľná starostlivosť z dôchodkového poistenia. Po prvé, kúpeľná starostlivosť z dôchodkového poistenia môže byť poskytnutá poberateľom dôchodku za podmienok ako poberateľom nemocenských dávok. Po druhé, náklady spojené s kúpeľnou starostlivosťou hradenou z dôchodkového poistenia zahŕňajú náklady na liečebnú zložku, stravovanie, ubytovanie a cestovné náklady. Po piate, v § 102 ods. 4 navrhujeme nasledovné znenie, nahradiť slová „v zariadení na pracovnú rehabilitáciu“ slovami „v zdravotníckom zariadení podľa osobitného predpisu“, to podľa § 24 zákona č. 267/1994 Z. z. o zdravotnej starostlivosti. Navrhujeme tiež upresniť typ zariadenia, kde sa poskytuje rehabilitácia tak, aby bola garantovaná odborná starostlivosť o poberateľov dávky. A po šieste v § 175 ods. 3 navrhujeme nasledovné znenie, navrhujeme doplniť nové písmeno i), uzatvára zmluvy o kúpeľnej starostlivosti a pracovnej rehabilitácii s príslušnými zdravotníckymi zariadeniami. Tu navrhujeme doterajšiu úpravu uzatvárania zmlúv ústredím poisťovne a konkrétnu organizáciu vydania na kúpeľnú liečbu zabezpečia pritom pobočky poisťovne. Bude tak zabezpečený aj kontrolný mechanizmus s účelom poskytovania kúpeľnej starostlivosti. Tu zdôrazňujem, že doterajší systém fungovania, ktorým som zdôvodnil zmenu v príslušnom paragrafe, sa osvedčil a možno povedať, že hladko doteraz fungoval. Dámy a páni, ďakujem vám za pozornosť a prosím, aby ste všetkým predloženým návrhom, pozmeňujúcim návrhom venovali pozornosť, ktorá zodpovedá ich obsahu. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem za vystúpenie, s faktickou sa nehlási nikto. Budeme pokračovať, teraz v rozprave vystúpi pán poslanec Tatár, pripraví sa pán poslanec Andrejčák. P. Tatár, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, dámy a páni, dovoľte mi krátko vystúpiť k prerokovanému návrhu zákona. Predovšetkým chcem povedať to, čo je každému jasné, ale už sa to tak vžilo, že sa oplatí to zopakovať, že teda zatiaľ nejde o žiadnu reformu dôchodkového systému, že zatiaľ ide len o proces, keď sa doterajší právny stav poupratuje do koša, tak usporiada, aby všetky doterajšie právne normy, ktoré už sa veľmi ťažko novelizovali, lebo boli veľmi prerastené ďalšími novelami a bolo to ako džungľa za posledných 40 rokov, to sa tam jednoducho poupratovalo s tým, že má to aj nové isté prvky, ale v skutočnosti je to tak, ako keby sa na staré auto dal nový lak, a, samozrejme, tá stará hrdza tam zostáva. To už je jedno, že pri takejto generálke sa prípadne domontuje nejaké centrálne uzamykanie, proste je to to isté staré auto. Tie debaty, ktoré teraz vedieme, nemôžu zmeniť principiálne stav, ktorý som opísal. Nemôžu k reforme ničím prispieť, ale v zásade hovoria len o detailoch toho, o čom som hovoril pred chvíľkou, keď spomeniem tri veci. Jedna vec je univerzalita, myslím si, že je chybou vlády, že neurobila ten zákon univerzálnym a že pre to, čo voláme silové rezorty, kvalifikovane ten zákon neobsahuje to, čo silové rezorty majú dnes a jednoducho že to rozdelila na dva zákony. Poviem to jednoducho a po slovensky, keď to môže byť rozdelené v dvoch zákonoch, môže to byť aj v jednom zákone a potom by ten zákon bol univerzálny. Je to až také jednoduché, nechcel by som povedať, že až smiešne, no proste v tomto vláda zlyhala. My sme povedali, že pokiaľ vláda nie je schopná urobiť ani univerzálny systém aj so všetkými výhodami pre silové rezorty, tak veľmi ťažko môžeme podporovať takýto návrh. Druhý problém, o ktorom sa verejne diskutovalo, bol predĺženie veku odchodu do dôchodku. Počas prerokovania tohto návrhu zákona som si nevšimol, že by niekto bol zásadne za ten rýchlejší postup. Je to veľmi citlivá otázka a, samozrejme, samotné posunutie veku odchodu do dôchodku zďaleka nevyrieši rozpočtové problémy dôchodkového systému, je to len jedna časť, ktorá čiastočne môže znížiť to finančné zaťaženie. Tretí problém, o ktorom sa tu diskutuje, je to, čo hovoril pán poslanec Šepták, to je maximálne dobré zladenie pracovnej činnosti a prípadne poberania invalidného dôchodku, pretože je najvyšší čas, aby sme situáciu, kde človek, ktorý poberá invalidný dôchodok, bol vykázaný na taký okraj spoločnosti, kde nie je motivovaný pracovať. To je strata nielen pre spoločnosť v tomto prípade, že sa platia dávky, ale to je strata najmä pre takéhoto človeka a pre celý jeho život, jeho rodinu a tak ďalej. Čím viac sa v tej veci urobí, tým lepšie. A štvrtý problém, o ktorom sa tu diskutuje, je otázka najvyššieho vymeriavaceho základu, to je pozmeňujúci návrh pána poslanca Slafkovského, ktorý sme aj podpismi podporili, a my si myslíme, že to je práve typický príklad toho, že keďže sme nechali staré auto s celou hrdzou a ideme ho len trošku prelakovať, tak zostáva nám systém, ktorý nemá nijaké zmeny oproti doterajšiemu stavu, čo sa týka toho, že je povinný, čo sa týka toho, že je verejný, čo sa toho týka, že je priebežný a čo sa týka toho, že je dávkový. Skúsim pre istotu dve z týchto slov bližšie spomenúť. Keďže zostáva povinný, verejný a priebežný systém, tak nejde o reformu, a keďže zostáva dávkový princíp a len veľmi málo z tých nesystémových dávok v doterajšom systéme sa mení, teda vypúšťa, niektoré tie nesystémové dávky sa síce vypustili, ale niektoré zostali, tak ten dávkový systém hovorí, že vopred je stanovené, kto má koľko dostať, potom sa do tohto systému zbierajú peniaze a práve preto bol aj navrhnutý ten spôsob, že sa zvýši ten vymeriavací základ a práve tento systém dávkový potom pôsobí ako pijavica. Proste vyťahuje, musí vyťahovať, aby splnil to, čo si predsavzal v tom dávkovom systéme, čo sme sa arbitrárne dohodli alebo čo sa chceme dohodnúť, že kto má koľko dostávať, tak musí potom na to dodatočne hľadať zdroje. Tiež si myslím, že pokiaľ sa nezmení tento zvýšený vymeriavací základ, tak nebudeme môcť podporiť tento návrh zákona. Chcem sa zmieniť o hrozbách, ktoré tým hrdzavým autom, ktoré ideme prelakovať, prenášame do budúcnosti. Do budúcnosti prenášame dve najväčšie chyby dnešného systému, teda nemeníme ho v zásade, a jedna chyba, o ktorej sa častejšie hovorí, je rozpočtová a finančná, jednoducho, že systém je dlhodobo neprefinancovateľný. Okrem iného to znamená aj to, že aj oných 65 miliárd korún z privatizácie sa postupne skonzumuje v tomto nereformovanom systéme, ďalej sa nedostaneme a potom začne ten dlh rásť. K tomu môžem povedať, že pomer produktivity práce k výdavkom na dôchodky rastie pomalšie, ako klesá pomer prispievateľov k poberateľom. Keď si uvedomíme, čo táto veta znamená, tak dlhodobo je takýto systém absolútne neprefinancovateľný, okrem toho, že by sme išli s predsavzatím, že budeme stále navyšovať schodok tohto systému, hľadať nejaké vonkajšie zdroje preň a zároveň, pretože dlhodobo sa to aj tak udržať nedá v tomto poriadku, a zároveň sa zníži pomer dôchodku k mzde, čiže sa vlastne znížia dôchodky. Tu chcem povedať, že legislatívny zámer, o ktorom sa hovorí, že teda ministerstvo pripravilo, že ho legislatívna rada vlády posudzuje, tak ako je napísaný, alebo predložený, alebo známy, a dokonca tá diskusia je ešte prísnejšia okolo neho, ešte totiž horší mohol byť, tak on práve tento finančný problém vôbec nijako nerieši. Nerieši ani druhý problém, o ktorom sa za chvíľočku zmienim. Nerieši ho preto, lebo ponecháva stále veľmi veľký podiel priebežného systému z 28, teda najmenej 22 % z objemu miezd. Ponecháva celý ten dávkový systém, ktorý som nazval pijavicou, pretože sa neživí sám sebou, ale z cudzej krvi a okrem toho ponecháva táto koncepcia celý ten takzvaný kapitalizačný pilier verejný, to znamená ako súčasť Sociálnej poisťovne. To má minimálne dve zásadné nevýhody. Jednou je, že nikto vopred nemá isté, že sa tie fondy nebudú prelievať tak ako sa to logicky deje aj dnes a druhá, hneď ako je verejnoprávne rozhodované o povinne nazbieraných peniazoch, tak tam pri tom tripartitnom rozhodovaní bude veľká tendencia napríklad, aby sa investovali prípadné zhromaždené peniaze, ktorých aj tak nebude toľko, koľko by bolo pri normálnej reforme, aby sa investovali do štátnych dlhopisov a iných nástrojov, ktoré budú prehlbovať štátny dlh. Štát bude strašne spokojný, že má nejaké zdroje a okrem deficitu v dôchodkovom systéme takto sa bude indukovať, rásť úplne nezmyselne aj deficit verejných financií a v podstate aj dokonca a okrem toho, že by sme neurobili žiadnu reformu dôchodkového systému, v podstate si vytvoríme to prostredie, že neurobíme reformu ani verejných financií, lebo zas na nejakých desať - dvadsať rokov to budeme môcť takto odkladať. Čiže to je ten problém, že to, čo teraz robíme, je dlhodobo aj strednodobo, nielen dlhodobo neprefinancovateľné. Čo je však ešte horší problém, a to je najväčší problém, pre ktorý je nutné urobiť to, čo voláme reforma, len to nerobíme, to je, že ten systém starého hrdzavého auta je nemotivujúci. Občan vôbec nemá vplyv na svoj dôchodok. Teraz sa tu určite dopočujem, že vlastne to meníme tu zaisťovací systém dnešný na poistný a že v tom je oná reforma, ale keď si pozrieme, že tento návrh zákona obsahuje inštitúty, ako je osobný mzdový bod alebo dôchodkovú hodnotu, tak, jednoducho povedané, je to len o tom, že sa síce bude evidovať zhruba, teda síce sa bude evidovať objem, koľko príspevkov ten alebo ktorý občan vložil do Sociálnej poisťovne a v podstate proporcionálne k tomuto objemu sa budú vypočítavať dôchodky cez ten osobný mzdový bod, dôchodkovú hodnotu a všetky iné inštitúty tohto zákona, ktorý sa však z hľadiska vzťahu medzi vloženými peniazmi a tým, čo ten človek nakoniec z toho dostane, môžu nazvať buď „hausnumerom“ alebo bulharskou konštantou, lebo v skutočnosti to znamená iba toľko, že aj tak dostane len toľko, koľko tam je, akurát bude lepšie zohľadnený pomer, v akom ľudia peniaze do toho systému vkladali. Čiže on bude nedostatkový, ja tam vložím sto, ale sto nikdy nemôžem dostať. Dostanem povedzme päťdesiat, kto tam vložil dvesto, tak dostane sto, proste, v pomere, ako sme vložili, ale bude platiť naďalej to, že ten systém je nemotivujúci, pretože nebude mať vplyv, priamy vplyv, proporcionálny vplyv na budúcu výšku svojho dôchodku. Tým pádom zároveň aj keď tie pomery tých dôchodkov budú podľa vložených peňazí, všetci dôchodcovia budú naďalej závislí na cudzích zdrojoch a tým pádom budú často závislí, dodnes je to, absolútne závislí, a potom budú do veľkej miery závislí na rozhodnutiach, napríklad politických, budú závislí na demografickom vývoji a to už sme chceli vlastne teraz zvrátiť. Teda to, čo je najhoršie, je, že systém bude naďalej potláčať osobnú zodpovednosť a ekonomickú aktivitu, pretože ľudia naďalej budú veľa platiť a dôchodcovia naďalej budú málo dostávať. To vo všeobecnosti naďalej bude brzdiť ekonomický rast. Z takých technických detailov treba povedať, že čo sa v zásade nezmenilo, sú sadzby, a to nielenže zostáva privysoká, 28-percentná sadzba z objemu miezd, ale zostáva aj prinízka sadzba za poistencov, za ktorých platí štát. Jediné odôvodniteľné by bolo, keby tam bolo, že platí aspoň z úrovne minimálnej mzdy. Spomínal som problémy vymeriavacieho základu. Ak je to priebežný dávkový systém, no tak veľmi ťažko vymyslieť niečo, čo je spravodlivé, jednoducho to nikdy fungovať nebude a ešte je tam taká vlastnosť, že ponecháva z toho dnešného systému to, čo prináša aj veľké nedoplatky do poisťovne, a to je fakt, že ťažisko platieb je stále na zamestnávateľovi. Zopakujem teda tie dva problémy, ktorých sa nezbavíme týmto zákonom, a to je, že je finančne neúnosná tá situácia a bude sa zhoršovať rovnako ako doteraz, trošku to môže byť zmiernené peniazmi z privatizácie, a že ten systém bude naďalej potláčať osobnú zodpovednosť občanov. S týmito poznámkami, výhradami a s tým, že pokiaľ nebudú prijaté tie dva významné pozmeňujúce návrhy, ktoré som spomínal, chcem sa poďakovať za pozornosť a povedať, že bez nich by sme neboli schopní tento návrh zákona podporiť. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. S faktickou sa nehlási žiadny poslanec. Pán poslanec Andrejčák, pripraví sa pán poslanec Hoffmann a pán poslanec Brocka by mohol prestať telefonovať. Ďakujem. I. Andrejčák, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené poslankyne, vážení poslanci, pripadá mi, ako keby na Slovensku bežala súťaž o vytváranie zoznamov, na ktorých chceme byť vždy na prvom mieste. Je síce pravda, že teraz je na to dobrá živná pôda, pretože sa robia voličské zoznamy a tam je výhodné byť vpredu, ale nemali by sme podobný zoznam robiť aj z ľudí, ktorí navrhujú, aby Národná rada prijímala zákony, ktoré nás odďaľujú od toho cieľa, ktorý máme, stať sa členmi Európskej únie a členmi NATO. Ten návrh, za ktorý odznela aj kritika dnes, a je nazývaný Brockov návrh a odporcovia hneď sú podrobení poriadnej kritike, ďakujem, áno, je to správne, váš návrh, pán minister. Ja verím, že pán poslanec Brocka nás neklamal. M. Andel, podpredseda NR SR: To nebol jeho návrh, priatelia! I. Andrejčák, poslanec: ...že ste to vymysleli vy, ale nás vzďaľuje od NATO. (Reakcia z pléna.) Skutočne, armády štátov NATO majú výhody. Nie všetky dobre poznáme. Ja len niektoré pripomeniem. Pýtal som sa a neviem, či mi nechceli alebo zabudli vysvetliť, ako je to možné, že americký občan vo vojenskej uniforme má zľavu na všetky dopravné prostriedky včítane lietadiel a lodí, aj na súkromných. Neviem, aká je mechanika, ako si to tí súkromníci potom prepočítajú, ale keď ide v uniforme, ide za polovičnú cenu. Je to normálne. Majú výhody aj iné, že všetky vojenské lety, keď sú, tak o nich sa dozvedia, a keď na tie veľké vzdialenosti po Amerike chodia súkromne, tak im umožňujú lietať. U nás je to hrozne zakázané. Je rada výhod, ale všetky majú niečo spoločné. Každý tento štát, ktorý už dlhodobo je v tomto systéme, tak najväčšie privilégiá vypracoval pre ľudí, ktorí sú v služobnom pomere k štátu. V služobnom pomere. Potom nasledujú ľudia, ktorí sú to, čo u nás nazývame štátna služba. Potom sú ľudia, ktorí sú vo verejnej službe a potom sú zamestnanci. Či chceme, či nechceme, stále budeme musieť robiť v tomto smere isté kroky. Nevyznám sa v tom tak, aby som mohol hovoriť, aké sú rozdiely medzi týmito kategóriami. Ale je to normálne a ľudia si na to zvykli alebo, lepšie povedané, politici týchto štátov si na to zvykli a nevymýšľajú to, čo my, a to je dosiahnuť univerzalitu. Ja neviem, z ktorého štátu ste to zobrali. Už jeden pokus bol, vážení. Albánci napríklad v armáde zrušili hodnosti! Oni niekoľko desaťročí nemali žiadne vojenské hodnosti v armáde. Už ich majú. Celý svet sa im smial, no ale režim, ktorý tam bol, bol tvrdý a tvrdil, že v komunizme sú všetci rovní a my tú rovnosť ideme teraz nejako naprávať takým neopatrným alebo nesmelým krokom. Vyrovnajme najprv podmienky sociálneho zabezpečenia. To nie je cesta do NATO. To je z NATO von. Pani poslankyňa Sárközyová sa chvíľu hrala, akí to budú ľudia, a to necitujem, len chcem tú myšlienku povedať, ktorých si treba kupovať. Normálni, úplne normálni ľudia. Podnikatelia na Slovensku, a tak je to všade vo svete, podľa toho, aký osoh mu človek, ktorého získali, prináša, podľa toho ho zaplatí. On sa nemusí pýtať, akú mi niekto nadiktoval normu, koľko mu za to mám zaplatiť, ale ho platí podľa toho, aký má z toho prospech. Naši ministri, ani jeden, ani tí, ktorí majú ľudí v služobnom pomere, ani tí, čo majú v štátnej službe, nemajú túto možnosť toho najlepšieho najlepšie zaplatiť. Alebo zaplatiť tak, akú má on predstavu, koľko si za to zaslúži. Majú stanovené nami platy a potom sa snažia vymýšľať podmienky, ďalšie, ktoré by to vynahradili, aby takých dobrých ľudí dostali. Alebo chceme dosiahnuť to, za čo dnes kritizujeme ministra vnútra? Že má ľudí, ktorí pijú, sadajú do áut a zabíjajú potom chodcov alebo iných účastníkov premávky? Za chvíľu to budú robiť aj vojaci. Keď stratia istotu, keď uvidia, že ich gniavime, a miesto toho, aby sme aspoň my rešpektovali programové vyhlásenie vlády, a teraz budem citovať, pán minister by sa to mal naučiť naspamäť: „Vláda zdokonalí systém finančného zdravotného a sociálneho zabezpečenia vojakov a občianskych zamestnancov, zlepší podmienky života vojakov základnej služby,“ a tak ďalej. A my teraz máme program, dokonca pred voľbami nám minister za SDĽ navrhuje scivilniť vojenskú službu a službu policajtov. To je predsa opačné, opačné garde. Nebojme sa povedať, že aj vojakov musíme zaplatiť. Ono to má totiž druhú stránku! Len ten najlepší bude ochotný slúžiť a kým budú podnikatelia dávať lepšie platy ľuďom schopným riadiť, tak len ten zvyšok pôjde do armády, pretože on bude potom to riadenie uskutočňovať v dobe, keď po ňom budú aj strieľať. My potrebujeme mať veľmi dobrých ľudí v armáde aj v polícii a nie až druhotriednych. Nehanbime sa to povedať. A ja neviem, či chce niekto rečami nájsť tých najlepších alebo či chce podmienkami. Ja som sa čudoval v roku 1990, keď som prišiel do Prahy, keď som sa dozvedel, že minister Dlouhý má akéhosi poradcu a platil mu na tú dobu neobyčajne vysokú sumu, údajne viac ako dvestotisíc mesačne. To bola hrôza, predstaviť si toľko peňazí. Ale platil ich! Ako si to vybavil, neviem. Ani som to nehľadal, nezaujímalo ma to vtedy, ale závidel som mu schopnosť, že to vedel urobiť. Ja som to potom neskôr ako minister nikdy nemohol urobiť. Ani dnes minister nemôže také niečo zaplatiť. Nebojme sa nechať podmienky, ktoré sú, a nesnažme sa, len preto, že im závidíme, ich zhoršiť. Myslím, že pán kolega Tuchyňa veľmi sugestívne hovoril o ťažkostiach vojenskej služby, ja by som mohol povedať viac. Podstatne menej sa sťahoval, podstatne menej jeho deti museli meniť školy aj jazyk vyučovací ako ja. Mohol by som hovoriť o tom viac. Aj aké iné kalvárie človek prežíva. A preto vás prosím, ak sa radi pozeráte na americký film a považujete za dôstojné, ako sa jednotlivému človeku zíde, čojaviem, celá polícia v meste na pohreb, ako ho tam prikrývajú zástavou, ako ju potom skladajú, odovzdávajú manželke alebo deťom. Nebráňme, aby slovenský zákon zmaril urobiť vojenský pohreb. Veď len nedávno sme pochovávali chlapca, ktorý prišiel o život pri bojovom nasadení. Nemá to nič spoločného s tým, že tam bola aj nejaká ľudská chyba. My chceme zlikvidovať možnosť robenia vojenského pohrebu, aby sme boli všetci rovní. Nerobme to. M. Andel, podpredseda NR SR: Kolegovia, tichšie, prosím vás pekne. Ak vás to nezaujíma, nech sa páči, choďte sa von baviť. I. Andrejčák, poslanec: Mohol by som teraz z toho odborného dokumentu čítať, že ideme vojakom zrušiť zánik náhrady služobného príjmu, znížiť nemocenské, zastaviť poskytovanie výsluhového príspevku, odchodného, úplne podstatne zbagatelizovať spôsob a výšku úmrtného, jednotlivé druhy dôchodku, ktoré majú. Veď my sme desaťročia týchto vojakov, týchto občanov presviedčali práve na základe tých podmienok, aby nastúpili do armády. My by sme ich mali zlepšovať, pretože chceme mať, aspoň minister to tak tvrdí, a to je jeho kolega z SDĽ, že už v roku 2006 budeme mať len profesionálov. Ako? Zákonom? Alebo ochotou Slovákov za výhodných podmienok tých profesionálov robiť. Budeme mať tých profesionálov takých, že si ich budeme vyberať, alebo minister bude robiť oslavu s každým, kto splní nábor duší do profesionálnej armády. Rozhodujeme o vážnejšej veci, než tu odznelo v diskusii, pretože ona má ďaleko väčší dopad aj na povesť nášho štátu. Keď budeme musieť verejne povedať, že kvôli zlým analýzam a nerozvážnosti a len kvôli tomu, že sme si vymysleli univerzalitu sociálneho zabezpečenia, nie sme schopní dodržať slovo a spofesionalizovať armádu. Nebude to dobré vysvedčenie ani o nás, terajších, ani o budúcich. A preto vás prosím, nechajme a odmietnime, nechajme podmienky, ktoré vojaci majú, hľadajme a otvárajme cesty na to, aby sme získali viac a vysoko kvalitných ľudí, potrebných pre obranu a pre bezpečnosť a nechajme tie pseudodôvody, prečo treba na tieto výhody, ktoré ťažko sa vytvorili, prečo treba dávať ruku. Ja som za to, aby sme po tomto bode mohli prerokovávať zákon o sociálnom zabezpečení vojakov, policajtov a proste ľudí v služobnom pomere, tak ako máme na programe. A nie za to, aby jeden alebo niekoľko politikov mohlo sa biť v prsia, že presadili zrovnanie vojakov a policajtov s civilmi. Preto budem hlasovať proti týmto návrhom, ktoré pán kolega Brocka, alebo ktoré sa prezentujú ako jeho. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. S faktickou poznámkou sa prihlásila pani poslankyňa Sabolová. Končím možnosť prihlásiť sa ďalej. Pani kolegyňa, máte slovo.