Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2010-10-22):
Ďakujem pekne. Keďže som bol požiadaný, aby to vystúpenie nemalo nejakú veľkú epickú šírku, tak sa pokúsim stručnejšie. Skôr v takých bodoch. V prvom rade chcem povedať, že je mi ľúto, že niektorí poslanci, ktorí vystupovali či už v rozprave, alebo aj s faktickými poznámkami, nemali možnosť byť počas celej rozpravy. Bolo veľa vecí, ktoré sa otvárajú, otvárajú sa znovu a už boli niekde v rozprave otvorené. To nemyslím ani ako kritiku, aj mne sa stalo, vieme ako poslanci pracujúci, koľko vecí tu máme, že som nemohol byť prítomný na rozprave pri celom bode, a to len na vysvetlenie, prečo teda nebudem obsiahlo reagovať na veci, ktoré už boli v diskusii pomenované. Začnem dvoma všeobecnými vecami. Prvé je, musím povedať na adresu pána poslanca Mikolaja, že je veľmi zvláštne, keď poslanci opozície kritizujú poslanecké návrhy, to sa týka pani poslankyne Laššákovej, pretože treba povedať dve veci. Aj poslanecký návrh prechádza legislatívnym procesom, len ten legislatívny proces je iný ako pri vládnom návrhu. V prípade, že táto snemovňa ho posunie, pôjde na vyjadrenie vláde, pôjde do Legislatívnej rady vlády, myslím si, že vyvolal zo strany opozície dojem, že akékoľvek zložitejšie návrhy nie je možné podať poslaneckými návrhmi, je podkopávanie vlastnej pozície. Koniec koncov na tejto schôdzi bolo niekoľko poslaneckých návrhov z radu opozície, ktoré sú tiež pomerne komplexné. A keby sme ich mohli zhadzovať zo stola všetky bez vecnej argumentácie len tým, že je to príliš komplikované, aby to nejakí poslanci dokázali, tak myslím si, že by si opozícia uškodila sama sebe. Druhá vec, čo chcem povedať, pán Mikolaj, ja by som na to nereagoval, vy ste to povedali asi päťkrát, je to jednoriadková novela, no jednak nie je jednoriadková, treba spočítať ten počet riadkov potom, ale hlavne je dlhšia ako vaša novela, ktorá zaviedla ten centrálny register, takže v tom prípade mi to celkom nedáva zmysel, teda čo to ste vyrobili, je kratšia ako to, čo sme my, to je absolútne neakceptovateľné, tak nie úplne tomu tiež rozumiem. A posledná všeobecná poznámka sa týka toho, že pokiaľ chápem prvé čítanie, cieľom prvého čítania je zhodnotiť, či návrh zákona otvára vhodnú tému, či otvára vhodný filozofický spôsob, či obsahuje nejaké nenapraviteľné vady. v prípade, že odpoveď je správna, posunúť ju do druhého čítania, aby sa naozaj o ňom debatovalo, takže musím povedať, minimálne u tých poslancov, ktorí sú filozoficky proti, chápem, samozrejme, že nezahlasujú za, je to úplne ich plné právo. U tých poslancov, ktorí nie sú filozoficky proti, len majú nejaké konkrétne parciálne výhrady, skôr by som dúfal, veril, obracal sa na vás, prosil vás, podporte ho a s tým, že môžeme ho spolu zmeniť. Len pre informáciu, ja som to hovoril v úvode, táto novela už bola rokovaná so zástupcami Slovenskej rektorskej konferencie a bude ešte s nimi raz rokovaná, bola oficiálne rokovaná na Predsedníctve Rady vysokých škôl, kde som bol prítomný, diskutoval som so Študentskou radou vysokých škôl, takže nie je pravda, že by nemali možnosť a nebudú mať možnosť vyjadriť sa relevantné a reprezentatívne orgány. Kvôli stručnosti, vecne sa zameriam len na jednu vec, lebo tá sa objavila nová a je ju treba vysvetliť. A ešte sa ma pýtal dokonca aj pán poslanec Jarjabek, ešte na začiatku debaty, a to je ten vzťah s autorským právom a ochranou intelektuálneho vlastníctva. Tam treba naozaj by som povedal, veľkú časť toho vysvetlil jednak pán Osuský, a to je naozaj to, že tie práce sú už dnes verejné, aj tie obhajoby. To znamená, že toto je len technologická zmena. Súhlasím s možnými vážnymi dôsledkami, ale technologická zmena, priznám sa, že obavy mi pripomínajú obavy, ktoré boli v čase, keď vznikala železnica, že akákoľvek rýchlosť nad 30 kilometrov za hodinu môže človeka zabiť, tak dnes mi to pripadá, tiež obava, keď niečo bude prístupné namiesto v knižnici na internete, že to nejako zásadne zmení situáciu. Pán poslanec Osuský to tiež povedal jednou vetou, áno, ak podmienkou patentovania, že informácia nebola predtým verejne dostupná, tak to platí aj pre prácu, ktorá je v školskej knižnici. To znamená, že ak niekto dáva do práce veci, ktoré si chce dať potom patentovať a nepodá si to predtým, tak si podrezáva vlastný konár, ale s tým táto novela nič nemá. Toľko k tomu. Dovoľte mi, už len naozaj pár záverečných viet a skončím. Chcel by som v prvom rade poďakovať za atmosféru, ktorá vládla pri prerokovaní tejto novely, a to bez ohľadu na výsledok, ktorý, samozrejme, neviem predvídať. Dovolím si poďakovať poslancom koalície, ale dovolím si poďakovať aj poslancom opozície, pretože, myslím, že najlepšie to vystihla posledná faktická poznámka na poslanca Jarjabka, ktorú by som povedal, že keby sme v tomto tóne v tejto snemovni častejšie pracovali, myslím, že by nám nielen tu bolo lepšie, ale aj občanom Slovenska by bolo lepšie. Beriem to aj ako inšpiráciu pre seba, hoci sa snažím byť vecný, ale človek sa nie vždy udrží a je to aj pre mňa, aby som povedal, taká inšpirácia, nielenže v tom nepoľaviť, ale byť v tom lepší, ešte dôslednejší, takže v tom mňa tá rozprava obohatila a dovolím si poďakovať všetkým poslancom, ktorí vystúpili aj v rozprave s faktickými poznámkami, pretože tam bolo povedané veľa konkrétnych, dobrých poznámok. Spomeniem už len pána poslanca Mikolaja. Naozaj tá otázka, či zverejňovať pred obhajobou, alebo to odložiť po obhajobe, je napríklad veľmi relevantná k tomu, ak prejde to do druhého čítania, určite by sme mali o nej debatovať a mohol by som ísť ďalej a ďalej, ale sľúbil som nezdržovať. Preto mi dovoľte len na záver povedať, že táto novela prináša určité hodnoty a sú to hodnoty transparentnosti, otvorenosti a verejnej kontroly, ktorú si táto vláda snaží prinášať vo všetkých oblastiach. Dovolím si odcitovať jeden výrok, ktorý povedal istý americký expert práve na informácie a výskum, a povedal, že verí, že všetky užitočné informácie by mali byť voľne prístupné. Keď informácia je všeobecne užitočná, obohacuje ľudstvo, a to bez ohľadu na to, kto ju distribuuje a bez ohľadu na to, kto ju prijíma. To je filozofia, ktorá stojí za touto novelou a ja by som povedal, že to rozhodnutie o tom, či ju posunúť do druhého čítania je nakoniec rozhodnutie o strachu. Je to rozhodnutie o strachu z toho, čo sa stane, keď bude vystavený verejnej kontrole. My ako poslanci to poznáme, naozaj každé naše majetkové priznanie, každá naša veta, pomaly každé naše zaparkovanie môže byť predmetom verejnej kontroly a myslím si, že dokonca aj ako noví poslanci a nehovoriac o veteránoch vieme, aké je to nepríjemné. Človek nie je zvyknutý, alebo nerád žije, že každý jeho, všetko čo robí, môže byť predmetom kontroly. Tuto to však nie je, tuto len berieme niečo, jeden výstup, ktorý už je predmetom verejnej kontroly dnes a rozširujeme jej možnosti a v podstate to, o čom je táto novela, ak budú tie práce vystavené väčšej kontrole, zostane oblečený daný akademik, daný študent, alebo sa zistí, že je nahý. A ja si myslím, že je spoločenským záujmom podporovať to, aby spoločnosť vedela lepšie zisťovať, kto je oblečený a kto je nahý. Ako povedal kedysi Warren Buffett v inej súvislosti, až keď nastane odliv, zistíme, kto plával bez plaviek, tak ja by som povedal, že až keď budeme zverejňovať práce na internete, zistíme, kto pracuje nahý. Ďakujem. (Potlesk.)