Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2020-03-24):
Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážená pani ministerka, kolegyne, kolegovia, dovoľte mi niekoľko slov. V podstate ono to tu zaznelo, čo najviac mi vadí, pani ministerka, v tom vašom návrhu zákona, to je presne ten čl. IV, a to je to, čo tu rozoberáme, že musíme sledovať ľudí. Ja vám položím otázku, na ktorú mi, ak chcete, tak nech sa páči, dajte mi odpoveď. Sledujeme ľudí cez telefóny, esemesky, možno mailové správy. Janka Vaľová správne tuná rozpráva, že čo má to spoločné so šírením koronavírusu. Tou hrozbou a nebezpečenstvom, kolegovia a kolegyne, pani ministerka, sme tu my, stopäťdesiati ľudia. Prepáčte, pán podpredseda, na vás teraz chcem reagovať. Súvisí to ešte s vaším premiérstvom, ktoré ako bolo. Ja som vás pozorne sledoval, ako ste prijímali tieto opatrenia. My máme v rodine, v našej rodine máme veľa lekárov. My sme v tej prvej nárazníkovej línii z našej rodiny. Nebudem tuná menovať, koľkých ich tu máme. Neodťahujeme sa od toho. Ja som riaditeľom hospicu. Ja odtiaľ idem k zomierajúcim ľuďom. Ja keď dneska neskončím, tu jak, pán kolega, to navrhujete na zajtra, dobre, však v poriadku, budem tu k dispozícii, ale ja potenciálne som hrozbou pre tých ľudí, ktorí tam sú. To je riziková skupina. Ak by ja som dovliekol ten koronavírus odtiaľ domov, a teraz my všetci sa rozpŕchneme po celom Slovensku, my tou hrozbou sme. Pani ministerka, na vás je tá otázka, vrátim sa potom, prepáčte, ešte aj k pánu, k pánu predsedajúcemu. Keď som sledoval tie opatrenia, no, musím povedať takto, naozaj prichádzali včas a boli dobré až po jeden moment, kedy som si tak uvedomil a, samozrejme, po vojne všetci sme generáli, ale ja som bol ešte pred tou vojnou a keď sa prijalo opatrenie to, a to bolo v utorok, v stredu už v plnej miere sa ako premietlo, ja ako praktizujúci kresťan katolík, tak trochu ma zabolelo tá vec a vypočujte si to napriamo, nebudem to hovoriť poza chrbát, že sme zavreli ako jedno z prvých kostoly. Zostali nám športoviská voľné, krčmy, všetky tieto veci, kde sa ľudia ako stretávajú. Kostol mal byť jedno z posledných opatrení, kedy sa zatvára. Príklad uvediem susedné Poľsko, dodnes nemajú kostoly zatvorené. V priemere na počet obyvateľov je tam o polovicu menej infikovaných ľudí ako u nás. V priemere na počet obyvateľov, podčiarkujem, lebo Poliakov je viac. Čo sa mi páčilo, KBS-ka v susednom Poľsku prijala opatrenie také, že nie zavreli kostoly, ale, naopak, zintenzívnili počet svätých omší. Čo to znamená? No, bežne cez týždeň nie je toľko ľudí v kostoloch, ako sme tu my v tejto Národnej rade. Keď by bolo viac tých svätých omší, menší počet ľudí sa stretne. Pán predsedajúci, chcem vám povedať to, prepáčte mi to, že som taký otvorený, ale chcem vám to povedať, vážený pán premiér, že proti koronavírusu ak by sme bojovali len svetskými zbraňami, je to veľmi, veľmi málo. My musíme zapojiť tu aj tie duchovné zbrane. Slovensko zhruba, to bolo podľa posledného sčítania ľudu, myslím, že je to, viac než 70 % ľudí hlási sa ku kresťanstvu. Samozrejme, nechcem podceňovať opatrenia svetské. Ale aby sme účinne bojovali proti koronavírusu, aby sme zapojili rovnako jak svetské, tak aj duchovné zbrane, ale nemôže; „zbrane“; ale nemôže to byť tak, že kostoly sú tie, ktoré sa zatvárajú ako prvé. V Poľsku, pokiaľ mám tú informáciu, tie kostoly dodnes nie sú zatvorené. A na pani ministerku otázka: Keď chceme všetkých ľudí takto sledovať, ja, kolegovia, vám to otvorene rozprávam, kvôli tomuto článku z návrhu zákona, sú tam dobré veci, nieže nebudem hlasovať za tento návrh, ale ja budem hlasovať proti nemu. Jedine ak by ste, pani ministerka, ten bod vyňali. A ja vám položím otázku takú: Čo s ľuďmi, teraz ťukáte do telefónu, vy ten mobil máte. Ale sú ľudia na Slovensku stále, ktorí tie mobily nemajú. Ako ich budete sledovať a ako prijmeme tieto opatrenia? Sú tu marginalizované skupiny, ktoré si dovolím povedať, že sú vysokým rizikom šíriteľa koronavírusu, akými sú napríklad bezdomovci. Ako ich budete sledovať, pani ministerka? Mysleli ste na to? Nerobme tuná tieto veci, lebo zatiaľ nie je dôvod na to, aby my sme ľudí obmedzovali v ľudských právach a vlastne sa dostávali kvázi aj do rozporu s Ústavou Slovenskej republiky. Pán Osuský, keď to tu spomínal, že jemu to nevadí, že ho sledujú, že ho počúvajú, že ho fotia a tak, no, každý sme nejaký iný a mne to vadí. A použiť nejakú biblickú vetu, že „čistému je všetko čisté“, neviem, že kde to je napísané v Biblii, neviem. Možnože sú tie texty, ale keď je to vytrhnuté z kontextu, ale v tej chvíli ja vám skúsim aj biblicky odpovedať. Pán Osuský, poznáte príbeh o Sýrčanovi Námanovi? Bol to človek, ktorý bol čistý? Poznáte alebo nie? Poznáte, kývete, že poznáte. Ako je možné, že takýto čistý človek, ktorý bol veliteľ sýrskych vojsk, odrazu bol nečistý? Bol malomocný a prichádza do Judey alebo do Palestíny, hej, a prichádza za prorokom Elizejom. On ako taký čistý, ako taký veliteľ vojsk, to aj pani ministerka alebo vláda, alebo my všetci môžme sa tváriť, že sme čistí. Neverme tomu, nenaleťme na to, vážení kolegovia, lebo ani poslanci Národnej rady nemáme imunitu takú, že nás sa koronavírus nedotkne. Nikto z nás to nemôže hovoriť. A tí, ktorí ste si najviac istí, ktorý to najviac podceňuješ a pyšne sa takto správaš, možno budeš práve ty, ktorý padneš prvý. Pani ministerka, nemyslím si, že toto je dôvod, aby sme tu pri tejto situácii, aj keď ju vnímam, že je veľmi vážna, nechcem ju podceňovať, aby my sme sledovali tuná týchto ľudí. Ja som chcel dať jeden z návrhov, a to bol ten, my sme si schválili rokovací poriadok, aby v tomto krízovom režime a pri tej hrozbe šírenia koronavírusu aby aj adekvátne tomu sa upravil rokovací poriadok. Možnože dnes, ak dnes nikto v sále nie je infikovaný, to nevieme, to naozaj nevieme, kto to môže povedať s istotou, môžte zdvihnúť ruku, kto sa takto cíti, nech sa páči, to nevieme, ale aby sme tomu predchádzali a čo treba, k tomu prispôsobiť. To nie je, pani ministerka, len váš návrh zákona. Ale tu aby sme chránili aj poslancov Národnej rady a tým pádom aj celú Slovenskú republiku. Ja som si v lavici napísal takú poznámku, pani ministerka, ste to tam spomenuli, že chýbajú v justícii, chýbajú rúška a podobne, tieto veci. Pripúšťam to, áno, lebo my sme v tej hystérii, všetko sme vykúpili. Ale to nielen v justícii, my sme v zdravotníctve, nebyť tých zásob, ktoré máme, my takisto nemáme rúška. A dovolím si povedať, že zdravotnícke zariadenia, lekári, zdravotné sestry, obslužný personál, ktorý slúži stále ako verne týmto ľuďom všetkým, ktorí sú chorí, neni to jednoduché, nie každý to rovnako psychicky zvláda. Ja môžem povedať, že pred troma týždňami, keď som s dievčatami rozprával, a to nebola tá situácia taká, tak jedna z tých mojich kolegýň, bola to nedeľa, krátku poradu som zvolal, vyhŕkli jej slzy do očí a hovorí: „Pán riaditeľ, ale ja mám malé deti.“ A ja som jej čo na to odpovedal? Viete, možno som to tak povedal suverénne. Môžte sa niektorí smiať, čo vám poviem: „Nebojte sa, lebo nikto z vás nezomrie na koronavírus. Nikto z nás na koronavírus nezomrie.“ To som hovoril svojim kolegom, svojim kolegyniam. Odkiaľ mám tú istotu? Ak by som to hovoril sám za seba, bol by som veľmi pyšný a sebavedomý človek, že odkiaľ to beriem. Ale nehanbím sa tuná priznať k tomu, že ja som od detstva bol vedený k úcte Matke Božej a som vychovaný bol tak a už mám nejaké tie roky, a preto opierajúc sa o pomoc Panny Márie, sedembolestnej patrónky Slovenska, povedal som túto vetu: Nebojte sa, nebojme sa, nikto z vás, nikto z nás nezomrie, pretože budeme sa modliť a prosiť Matku Božiu, aby nás ochraňovala. Ja tú Matku Božiu prosím, aby nás ochránila všetkých pred tým koronavírusom a tou pandémiou, ktorá tuná naozaj nám hrozí, aby nešla... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)