P. Hrušovský, predseda NR SR: (2004-12-01):
Otváram rozpravu o tomto bode programu. Pýtam sa pánov poslancov, či sa chce niekto prihlásiť do rozpravy ústne, keďže som nedostal žiadne písomné prihlášky. Dvaja páni poslanci, pán poslanec Ďaďo a pán poslanec Muňko. Končím možnosť ďalších prihlášok do rozpravy. Nech sa páči, pán poslanec, máte slovo. V. Ďaďo, poslanec: Ďakujem pekne, vážený pán predseda. Kolegyne, kolegovia, v žiadnom prípade si nerobím nárok na to, že som odborník na danú tému, pretože každý človek je jedinečný a odbornosť si vážim u mnohých ľudí, ktorí sa ňou zaoberajú. Ale ako poslanec Národnej rady som sa stretol i s týmto problémom. A stretli sme sa s týmto problémom všetci v tejto rokovacej sále i ja ako člen mandátového a imunitného výboru, kde som nakoniec dospel k názoru, že niektoré zmeny by sa predsa len v tomto zákone vyžadovali. Na základe teda, dá sa povedať, odbornej konzultácie s tými, ktorí daným veciam skutočne rozumejú, ako poslanec Národnej rady dnes pred vami vystúpim a podám i niektoré pozmeňujúce návrhy. Predovšetkým chcem skonštatovať, že predložený návrh zákona je v našej legislatíve ojedinelý a jeho podstatu skôr tvorí obsiahla vedecká štúdia, ktorá je základom pre trvalo udržateľný život pre budúce generácie. Zákon predstavuje aplikáciu Dohovoru o medzinárodnom obchode s ohrozenými voľne žijúcimi živočíchmi a rastlinami. Tento dohovor je známy pod anglickou značkou CITES. Platnosť nadobudol v roku 1975 a v súčasnosti k nemu pristúpilo viac ako 150 členských krajín. Slovenská republika pristúpila k tomuto dohovoru v roku 1992 ako súčasť Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. Podstata dohovoru CITES vyplýva z toho, že Zem je domovom pre viac ako 13 tisíc známych druhov cicavcov a vtákov, desiatky tisíc druhov plazov, obojživelníkov, rýb a okolo 250 000 kvitnúcich rastlín a miliónov druhov hmyzu a iných bezstavovcov. Tieto živočíchy a rastliny spolu tvoria prírodné zdroje, ktoré nám pomáhajú uspokojovať naše potreby, potreby na stravu, oblečenie, lieky, voľný čas i mnohé ďalšie potreby, ktoré ľudstvo potrebuje. Mnoho tisícok druhov je v súčasnosti ohrozených práve našou ľudskou aktivitou, medzi ktoré patrí hlavne deštrukcia prírodných stanovíšť, nadmerný lov a zber, znečisťovanie prostredia a neregulovaný medzinárodný obchod. Medzinárodný obchod s voľne žijúcimi druhmi živočíchov a rastlín, legálny aj nelegálny, dramaticky vzrástol za posledných 10 rokov. Nadmerná exploatácia mnohých zriedkavých a vzácnych druhov do výsledkov nelegálneho medzinárodného obchodu znepokojovala a znepokojuje vlády mnohých krajín, a tak štáty, ktoré boli signatármi dohovoru CITES, postupne tento dohovor aplikovali do národných legislatívnych predpisov. Tak tomu je i u nás v Slovenskej republike. Po vstupe Slovenskej republiky do Európskej únie, samozrejme, by sme sa mali spolu s týmito krajinami dohodnúť na tom, aby naša legislatíva bola určitou aproximáciou práva Európskej únie, v tomto prípade  hlavy XXII, čo predstavuje rezort životného prostredia. A tu by mal byť dohovor CITES zosúladený s legislatívou Európskej únie v plnej miere. Do dnešného dňa však tu ešte existujú určité nedostatky a nie je to tak. Preto paradoxne vzniká situácia, že je trestne stíhaný napr. Slovák v Európskej únii a je pritom bezúhonný človek. To je skutočnosť a to je fakt, ktorý sa deje. To, že sme my tu naším rozhodnutím rozhodli tak v Národnej rade, ako sme rozhodli, je len na česť tohto parlamentu. Slovenská legislatíva vytvorila tvrdé predpisy v nadväzovaní na dohovor CITES, ale vytvorila i prostriedok na prenasledovanie a trestné stíhanie chovateľov zvierat a pestovateľov rastlín, čo nie je v niektorých prípadoch dobré. Zákon sa v mnohých prípadoch stal osobným nástrojom na prehranie úradníka, ktorý na základe rozhodnutia vedeckého orgánu CITES uznal občanov vinných, teda bez tohto rozhodnutia CITES uznáva občanov vinných alebo nevinných z trestného činu. Je to, dá sa povedať, aj keď právnicky, ale predsa len subjektívny postoj. V súčasnosti zákonodarný zbor Slovenskej republiky dostal na schválenie nový zákon, zákon ten, ktorý máme pred sebou, a bude mať možnosť vyrábať trestne stíhaných Slovákov, pokiaľ ich tribunál Európskej únie neočistí, zákon bez vykonávacieho predpisu, ktorým je vyhláška Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 346/2002 Z. z., ktorou sa vykonávajú niektoré ustanovenia zákona o obchode s ohrozenými druhmi voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Nemá relevantnú platnosť, pokiaľ ju slovenskí tvorcovia nestvoria, hoci je už stvorená práve v legislatíve Európskej únie, tak ako je stvorený aj zákon v podobe nariadenia Rady Európskeho spoločenstva z 9. decembra 1966 o ochrane druhov voľne žijúcich živočíchov a rastlín reguláciou obchodu s nimi. Nepoznám dôvod, ani politický, ani ekonomický alebo náboženský, ktorý predmetný zákon stavia v niektorých prípadoch do rozporu s legislatívou Európskej únie. V pripomienkovom procese zástupcovia občanov, odborníci, ktorí sú užívatelia predmetného zákona, žiadali tvorcov zákona dodržiavať niektoré zásady. Medzi ne patrilo, po prvé, prijať zásadu, že v zákone Slovenskej republiky nebudú ustanovenia, ktoré by odporovali ustanoveniam a nariadeniu Rady európskeho spoločenstva č. 338/1997, po druhé, vymedziť pojem voľne žijúcich živočíchov a rešpektovať ho, ale nie subjektívne, ale na základe vedeckej definície, po tretie, upraviť jednotlivé ustanovenia tak, aby neumožňovali orgánom, resp. osobám štátnej a verejnej správy rozhodovať o opodstatnenosti priestupku trestného činu, zo zákona musí jednoznačne vyplývať správnosť alebo nesprávnosť konania jeho užívateľa, podotýkam, jednoznačne to musí byť stanovené, v súvislosti s požadovaným je potrebné predložiť návrh zákona i s patričnými prílohami, po štvrté, že v nariadení Európskeho spoločenstva č. 338/1997 nemá oporu požiadavka, aby sa preukazy o pôvode živočíchov zaradených do A skupiny vydávali len na základe vykonaného DNA testu, testy navrhujeme opodstatnene žiadať len v prípade oprávneného podozrenia porušovania zákona, v tejto súvislosti je potrebné uviesť, že na území Slovenskej republiky a ostatných nových členov Európskej únie nie sú doposiaľ pracoviská akreditované na výkon takejto činnosti, ktorých vyjadrenia by boli relevantné pre prípadné súdne spory, po piate, že predchádzajúci zákon, ktorý bol posúdený expertmi Európskej únie ako rozporný s predmetným nariadením Rady Európskeho spoločenstva č. 338/1997, by nemal vymeniť zákon, ktorý môžeme označiť za rozporný. Je však pravdou, že k určitým dohodám medzi tvorcami zákonov a občanmi, v tomto prípade i odborníkmi došlo, v mnohých prípadoch veľmi kultivovaným spôsobom, za čo i ja vyjadrujem vďaku. Napriek tomu však, vážení páni poslanci, poslankyne, pán minister, mám niekoľko pozmeňujúcich návrhov, ktoré môžu zblížiť nariadenie Európskeho spoločenstva s naším národným zákonom v zmysle dohovoru CITES. Tu sú a prednesiem ich tak, ako budú podané. Po prvé. V § 1 ods. 1 písm. a) navrhujem vymeniť výraz „exemplárov“ za výraz „jedincov“. Druhý návrh je: v § 3 ods. 4 slová „trestný čin ohrozenia životného prostredia“ doplniť slovami „mimo činov vyplývajúcich z nezrovnalosti legislatívy Európskej únie a legislatívy Slovenskej republiky“. Po tretie. Pokiaľ ide o § 4 ods. 1 písm. a), gestorský výbor pritom navrhuje tento bod zrušiť. Po štvrté. Pokiaľ ide o § 4 ods. 1 písm. b), je návrh, že vedecky je dokázané, že držba v zajatí má dlhšiu životnosť jedinca ako voľne žijúceho živočícha. Piaty návrh je: doplniť v § 5 slová „mimo štátov Európskeho spoločenstva“. Po šieste. V § 7 je návrh doplniť odsek 3 vetou: „Pokiaľ sa orgán štátnej správy dopustí omylu v neprospech držiteľa, povolenia alebo potvrdenia, držiteľ má právny nárok na náhradu vzniknutej škody.“ Sme predsa v právnom štáte. Po siedme. V § 13 sa za slovom „pôvodu“ vkladá čiarka a slová „spôsobu nadobudnutia a registrácie“. Toto znenie navrhujem zrušiť. Registrácia je v zmysle nariadení Európskeho spoločenstva povinná len pre exempláre voľne žijúcich živočíchov skupiny A, ktoré nie sú obchodované v intenzívnej ľudskej opatere. Spôsob nadobudnutia je možné dokladať potvrdením, pokiaľ ide o exempláre, ktoré boli nadobudnuté pred pristúpením Slovenskej republiky k medzinárodnému dohovoru CITES a pred účinnosťou nariadení Európskeho spoločenstva. Po ôsme. V § 13 za odsek 2 vkladá sa odsek 3, ktorý znie: „Držiteľ exemplára podľa § 30 ods. 3 je povinný na požiadanie orgánu štátnej správy podľa § 15 ods. 1 písm. a) až d) preukázať oznámenie jeho držby preukazom o pôvode chráneného živočícha.“ Tento paragraf navrhujeme zrušiť. Odôvodnenie. V zmysle nariadenia č. 338/1997 a č. 1808/2001 Európskeho spoločenstva oznámenie držby je povinnosť, ktorá sa týka exemplárov voľne žijúcich živočíchov skupiny A, ktoré nie sú chované v intenzívnej ľudskej opatere. Po desiate. V § 13 z doloženia pôvodu exemplárov iným písomným dokladom nie je možné a účelné vylúčiť skupinu stavovcov. V § 13 ods. 3 pôvod exemplárov podľa ods. 1 písm. a) je povinný držiteľ exemplára preukázať preukazom pôvodu okrem prípadu ods. 17 písm. a). Takisto tento paragraf doporučujem zrušiť. Na preukázanie pôvodu sú relevantné totižto, to je moje odôvodnenie, právoplatné doklady Európskeho spoločenstva. Ustanovenie výnimky z povinnosti preukazovania pôvodu preukazom pôvodu len pre občanov ostatných štátov Európskej únie nie je v súlade so zásadou rovného zaobchádzania v zmysle nariadenia č. 338/1997 čl. 11 ods. 1, bez ohľadu na prísnejšie opatrenia, ktorými môže členský štát prijať alebo udržiavať povolenia a osvedčenia vydávané príslušnými orgánmi členských štátov v súlade s týmto nariadením, budú platné na celom území Spoločenstva. Po dvanáste. V § 13 ods. 8 prvá veta sa pred slovami „vydanie preukazu“ dopĺňa písmenom o) a za prvou vetou sa vkladajú dve nové vety v tomto znení: „Ak ministerstvo nemôže vydať stanovisko na základe jemu dostupných dokladov, konzultuje vydanie stanoviska s iným členským štátom alebo treťou krajinou. V takomto prípade,“ a to je to podstatné, „môže byť lehota predĺžená až do ukončenia konzultácie.“ Navrhujem tento paragraf zrušiť. Odôvodnenie. Zákonnú povinnosť správneho orgánu potvrdiť preukazy pôvodu nie je možné predĺžiť na neurčitý čas, ktorý v návrhu je označený ako ukončenie konzultácie. V zmysle nariadenia č. 1808/2001 čl. 5 ods. 3 riadiace orgány musia spravidla rozhodnúť o vydaní povolení certifikátov do jedného mesiaca odo dňa podania riadne vyplnenej žiadosti. Podľa doterajších skúseností obvodné úrady životného prostredia ani po uplynutí niekoľkých mesiacov neboli schopné potvrdiť riadne vyplnené preukazy pôvodu. Po štrnáste. V § 14 ods. 1 prvá veta sa vypúšťa ako odkaz 46, ten doporučujem zrušiť. Odkaz dokladá, že povinné označenie sa vzťahuje len na exempláre skupiny A v zmysle nariadenia už platného č. 1808/2001 Európskeho spoločenstva. Po pätnáste. V § 14 ods. 5 sa za slová „a preukazu o pôvode“ vkladá čiarka a slová „potvrdenia o registrácii“. Tento paragraf doporučujem zrušiť. Moje odôvodnenie je asi také, že povinná registrácia exemplárov ohrozených druhov skupiny A, ktoré nepochádzajú z voľnej prírody, nemá oporu v nariadeniach Európskeho spoločenstva. A konečne po šestnáste. V § 20 ods. 2 písm. b) sa vkladá čiarka a slová „spôsobu nadobudnutia exemplárov alebo registrácie exemplárov“. Tento návrh doporučujem zrušiť. Odôvodnenie. Zákon ukladá predsa colnej správe kontrolu nadobudnutia registrácií, ktoré nie sú predmetom zákonných povinností colného orgánu. Návrh nemá oporu v nariadeniach č. 338/1997 a č. 1808/2001 Európskeho spoločenstva. V § 30 za odsek 2 sa vkladá odsek 3 v nasledujúcom znení: „Preukazom o pôvode chráneného živočícha, ktorému nebol určený pôvod alebo bol určený neznámy pôvod, sa deklaruje skutočnosť, že držiteľ exemplára oznámil jeho držbu na príslušnom orgáne štátnej správy, ak je exemplár nezameniteľný a označený.“ Navrhujeme tento § 30 ods. 2 zrušiť. Odôvodnenie. Prechodné ustanovenia § 30 konštatujú: „Preukaz o pôvode chráneného živočícha vydaný v súlade s predpismi účinnými od 1. novembra 1999 a od 1. júla 2002 sa považuje za preukaz o pôvode vydaný podľa tohto zákona s výnimkou preukazu o pôvode chráneného živočícha, kde nebol určený pôvod alebo bol určený neznámy pôvod.“ Zrušením platnosti preukazov o pôvode, ktoré sú verejnou listinou, podotýkam, verejnou listinou potvrdenou správnym orgánom, by došlo k porušeniu princípu legality držby s následným vyvlastnením exemplárov fyzických a právnických osôb žijúcich na území Slovenskej republiky. Návrh znenia § 30 ods. 2 zároveň nemá oporu takisto v spomínaných citovaných nariadeniach č. 338/1997 a č. 1808/2001 Európskeho spoločenstva. Vážené dámy a páni, to je asi zhruba to, čo som chcel dnes povedať. V žiadnom prípade, tak ako som na začiatku povedal, nerobím sa v tejto oblasti odborník, ktorý dokáže byť odborníkom na všetko, ale je povinnosťou legislatívcov, a teda aj ústavných činiteľov a poslancov reagovať na pripomienky odborníkov, vziať ich do úvahy a v prípade toho, že sa s nimi poslanec stotožní, predložiť ich Národnej rade. Tak som konal a verím, že tieto pozmeňujúce návrhy i celé vystúpenie sa stanú predmetom konzultácie so samotným predkladateľom a že neskôr pri prerokovaní v Národnej rade ich schválime. Ďakujem za pozornosť.