Grausová, Natália, poslankyňa NR SR (2017-05-12):
Dobrý deň prajem. Vážený pán predsedajúci, vážený pán navrhovateľ, panie kolegyne, kolegovia, najprv by som začala, teda namiesto tej faktickej k pánu Dostálovi, je mi ho veľmi ľúto, pretože je plný nenávisti, neviem, kde sa to v ňom berie, ale treba si uvedomiť, že je za to aj veľmi dobre platený z tretieho sektoru a rôznymi zahraničnými organizáciami. Takže na to netreba zabúdať, a to znamená, že keď on takto bojuje proti slovenským záujmom, tak je to, v podstate zato je, nato tu je a za to je platený. Dovolila som si pri svojej, v svojej rozprave použiť, vychádzať z niektorých vecí, resp. použiť niektoré citáty od jedného pána docenta, vysokoškolského pedagóga, ktoré zazneli na kolokviu o pôde v lete minulého roku 2016, s jeho láskavým súhlasom. Takže svoj príspevok do rozpravy by som začala citátom: „Je hanbou, keď človek chodí po svojej krajine ako cudzinec.“ Tieto slová povedal rodený Riman Cassiodorus, keď sa Ríma zmocnili barbari. Teda už starí Rimania veľmi dobre vedeli, že najväčším bohatstvom štátu je pôda. Jej hodnota, hodnota pôdy je nevyčísliteľná a nenahraditeľná, lebo pôda nie je tovar. Pôda je kľúčovým miestom, kde sa dorábajú potraviny, o pôdu sa viedli vojny, spory, kvôli pôde sa menili hranice štátov. V pôde sú ukryté poklady našich predkov, ktorí si ju bránili proti nepriateľom, napríklad proti vpádom Tatárov, Turkov a iných. Pôdu si musíme chrániť. Jej význam si uvedomuje aj svetová verejnosť, preto bola vydaná svetová, európska a národná charta o pôde. Ale my, žiaľ, si svoju pôdu nevážime a neviem si ju ochrániť. Západné firmy si u nás stavajú svoje závody na najúrodnejšej pôde. A my namiesto toho, aby sme im pôdu prenajali, my im ju predávame. Týka sa to najmä zahraničných automobiliek, ale aj iných. Takto sa sami vlastnou voľou dobrovoľne zriekame svojej pôdy a tým aj svojho územia. Okrem toho o pôdu prichádzame aj tým, že sa o ňu nevhodne staráme, že sa k nej správame macošsky. Rozdiel, rozdiel medzi nami a západnými krajinami je v tom, že tam dostávajú poľnohospodárske dotácie ako tzv. staré krajiny Európy, to znamená neporovnateľne vyššie s tými, ktoré sú na Slovensku. V Nemecku, Francúzsku a vo Veľkej Británii sú vlastnícke vzťahy vysporiadané už niekoľko storočí. A od nás, na nás Európska únia tlačí, aby sme predali naše dedičstvo. Našu pôdu skupujú Dáni, Holanďania, ale aj Číňania, ktorí si svoje pozemky dokonca aj oplotili, hoci podľa našich zákonov nie je možné poľnohospodársku pôdu oplotiť. Áno, je dobre vedieť, že my môžeme kupovať pôdu, že aj my môžeme kupovať lesy a minerálne pramene napríklad v Holandsku, Dánsku, Nemecku, tak ako oni môžu kupovať u nás. Ale toto možno vnímať iba ako nepodarený vtip. Pretože pri nerovnosti šancí je to nelogické, ba zločinné a vedie to slabých do záhuby. Holandsko má približne takú výmeru pôdy ako Slovensko, poľnohospodárskej pôdy. My z tejto pôdy nedokážeme uživiť 5 mil. ľudí a dovážame potraviny takmer za 5 mld. eur ročne. Holandsko z tej istej výmery poľnohospodárskej pôdy dokáže zasýtiť takmer 17 mil. svojich obyvateľov a ešte patrí aj k najväčším exportérom potravín. Dokonca aj Taiwan si chce zabezpečiť sebestačnosť krajiny v zásobovaní potravinami a chce pestovať obilniny. Tak sa, prosím, nedávajme napospas cudzincom, lebo sa ani nenazdáme a staneme sa cudzincami a otrokmi vo vlastnom štáte. Preto sa chcem poďakovať predkladateľom tohoto návrhu, že prišli s takýmto návrhom. Zároveň by som sa chcela spýtať navrhovateľov, koľko pôdy v Slovenskej republike už patrí cudzincom, lebo k tomuto som sa nevedela dopátrať. Tak toto by som láskavo prosila o odpoveď, prípadne ak nie je známe, tak o zistenie. A nakoniec dovoľte, aby som zakončila citátom, znova teda príkladom. V roku 1854 povedal prezidentovi Spojených štátov Indián, náčelník Seattle, povedal toto: „Musíme naučiť svoje deti, že pôda pod nohami je popol praotcov. Naučiť ich, aby si vážili pôdu. Povedzte im, že pôda obsahuje životy ich pokrvných príbuzných. Učte svoje deti, že zem je našou matkou a že čokoľvek sa stane zemi, zakrátko sa stane aj jej deťom.“ Ďakujem veľmi pekne za pozornosť.