B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-09-24):
A. Blajsko, poslanec: Vážený pán predsedajúci, kolegyne, kolegovia, vážený pán minister. Keď som si pripravoval svoje vystúpenie, tak som mal tiež svojím spôsobom polemiku v sebe. Chcem sa držať len tohto predloženého návrhu zákona alebo vystúpiť treba komplexnejšie, a to v tom, že ide o najvážnejšiu reformu, ktorá sa dotkne každého obyvateľa tejto krajiny. Zvíťazilo u mňa presvedčenie, že by to mal byť trošku taký filozofický pohľad vo väzbe na celú reformu prvého, druhého, ale aj tretieho piliera. Na úvod by som konštatoval z jedného materiálu, ktorý sa mi dostal včera do rúk, je to pracovný materiál pre bilaterálne semináre Európskej komisie a kandidátskych krajín - Podpora primeraného a udržateľného dôchodkového zabezpečenia prostredníctvom otvorenej metódy koordinácie, kde zacitujem aspoň jeden: „Spoločné ciele pod označením primeranosť k otvorenej metóde koordinácie v oblasti dôchodkového zabezpečenia sú definované ako tri hlavné ciele. Prvý cieľ sa vzťahuje na potrebu ochrany starých ľudí pred chudobou a sociálnou exklúziou. Uvedená skupina obyvateľstva by mala mať podiel na ekonomickom blahobyte svojej krajiny a možnosť aktívnej účasti na verejnom, sociálnom a kultúrnom živote. Pokiaľ ide o sociálnu exklúziu, za ľudí nachádzajúcich sa v riziku chudoby považujeme tých, ktorých príjem je menej ako 60 percent z príjmového mediánu v národnom hospodárstve.“ Keď to prepočítame na naše podmienky, je to fakt,  mali  by  sme  mať okolo   8 700 korún priemerný dôchodok a my ho máme o 2-tisíc korún nižší. Čiže tu je, myslím si, ten najpresvedčivejší fakt, že je potreba robiť reformu. To je na úvod. Koncepcia reformy dôchodkového zabezpečenia v Slovenskej republike bola schválená vládou Slovenskej republiky 2. apríla tohto roku. Na úrovni exekutívy sa týmto vytvorili podmienky na vypracovanie právnych predpisov, ktoré súvisia s touto reformou. Jeden z týchto návrhov právnych predpisov máme dnes pred sebou a posudzujeme ho v druhom čítaní. Z hľadiska súvzťažnosti medzi prvým, druhým, ale aj tretím pilierom mi dnes chýbajú ďalšie návrhy právnych predpisov, ktoré navzájom súvisia, a myslíme si, že by sa o nich malo rokovať spoločne, lebo schvaľovací proces prvého piliera ovplyvňuje aj druhý, aj tretí pilier. Vo vzťahu k reforme dôchodkového zabezpečenia musíme poznamenať, že o reformné kroky v tejto oblasti sa usilovali aj predchádzajúce vlády, konkrétne aj vláda Vladimíra Mečiara  v období rokov 1994 až 1998 mala schválenú komplexnú reformu sociálnej sféry, respektíve aj vláda v období rokov 1998 až 2002 mala rozpracovaný návrh zákona o sociálnom poistení vrátane  kapitalizačného piliera. V súvislosti s reformou dôchodkového zabezpečenia treba uznať, že ide o jednu z najzložitejších reforiem v rámci transformačného obdobia. Zložitosti sú dané predovšetkým vzťahom k občanovi, ako aj väzbami na daňovú sústavu, systém sociálnej pomoci a celý kapitálový trh a podobne. S potrebou reformovať dôchodkové zabezpečenie je potrebné súhlasiť. Rozhodujúce v tejto reforme je podľa navrhovateľov, že sa vytvára taký systém, v rámci ktorého sa zabezpečí garantovanie nárokov občanov, posilnenie princípu zásluhovosti, minimalizovanie rizík pri správe zverených poistných fondov, finančné krytie systémov z dlhodobého hľadiska, ako aj vytvorenie efektívneho a hospodárneho systému orientovaného na minimalizáciu použitia výnosov na krytie správnych nákladov a vykonávanie dohľadu. Vážené poslankyne, poslanci. Predložený návrh zákona o sociálnom poistení presúva sociálne zabezpečenie občana v prípade straty príjmu zo zárobkovej činnosti z pozície solidarity do druhej krajnosti, takmer absolútnej preferencie zásluhovosti. Jednoznačne z predloženého návrhu môžeme konštatovať, že naň doplatia najmä ľudia, občania s nízkymi a podpriemernými príjmami, u ktorých na základe nového spôsobu výpočtu dávok dôjde k sociálnemu vylúčeniu,  čím sa ešte viac rozšíri skupina občanov závislá od dávok sociálnej pomoci. Tento príspevok som si pripravoval z hľadiska návrhu, ale zazneli tu slová, ktorá ma ubezpečujú o tom, že pri rokovaní o tomto návrhu v druhom čítaní dôjde k určitým zmenám, ktoré túto skutočnosť z návrhu budú zlepšovať, respektíve zmiernia dopady na občana. Možno akceptovať, že hlavnou príčinou neudržateľnosti priebežného systému dôchodkového zabezpečenia v súčasnej dobe je predovšetkým nepriaznivý demografický vývoj. Okrem tejto príčiny treba však vidieť aj ďalšie vážne príčiny, ktoré spôsobujú značné napätie v zdrojoch a potrebách základného fondu priebežného piliera. Ide najmä o vysokú mieru nezamestnanosti, nedostatočné vytváranie pracovných príležitostí, úpravy výšky príspevkov a vymeriavacieho základu za vybrané skupiny občanov v bloku štátom plateného poistného, ako aj dlhy štátu voči Sociálnej poisťovni za štátne organizácie. Ja mám na mysli v súčasnosti železnice, zdravotnícke zariadenia a podobne. Analýza všetkých príčin, ktoré pôsobia na ďalšiu neudržateľnosť priebežného systému dôchodkového zabezpečenia v súčasnej dobe, mala byť, myslím si, podkladom na komplexnejšie posúdenie otázky neudržateľnosti priebežného systému a zodpovednejšieho návrhu smerov a foriem riešenia v rámci budúceho systému. Obávam sa, aby priebežný systém, ktorý vieme, že bude deficitný z hľadiska takýchto problémov, nepokračoval aj naďalej. Koncepcia reformy dôchodkového zabezpečenia spočíva predovšetkým v rozdelení dôchodkového zabezpečenia na tri piliere: priebežný, kapitalizačný, dobrovoľný, takzvaný dôchodkový. Ako úplne nový pilier v systéme dôchodkového zabezpečenia v Slovenskej republike sa rozpracúva kapitalizačný pilier. Vieme, že je niekde v pripomienkovom konaní. V reforme dôchodkového zabezpečenia sa zvýrazňuje, že kľúčovým pilierom má byť práve kapitalizačný pilier založený na osobných sporivých účtoch. Podľa predloženého návrhu povinná účasť v kapitalizačnom pilieri sa predpokladá u osôb, ktoré vstúpia na trh práce po účinnosti zákona o sociálnom poistení, t. j. teda po 1. 1. 2004 a pre ostatné osoby vo veku 35  až 55 rokov má platiť princíp slobodného rozhodnutia, pokiaľ ide o vstup do systému dôchodkového sporenia. Podľa vyjadrení Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky sa predpokladá, že do dôchodkového sporenia sa zapojí 30, možno až 50 percent príslušných poistencov. Z hľadiska základného finančného smerovania príspevkov na dôchodkové zabezpečenie sa predpokladá, že súčasná 28-percentná sadzba celkových príspevkov sa v súhrne nezmení, zmení sa však ich vnútorné členenie do jednotlivých fondov, pilierov, a to smerovanie 10 percent do priebežného, 10 percent do kapitalizačného, 8 percent na krytie invalidných a pozostalostných dôchodkov. Posúdenie výšky odvodu do jednotlivých fondov, respektíve účelov by si vyžiadalo hlbšiu vecnú analýzu najmä z hľadiska, či je zdôvodnená a primeraná pomerne vysoká sadzba odvodov do kapitalizačného piliera 10 percent, keď v štátoch, ktoré sa uvádzajú ako príklady úspešnej reformy dôchodkového zabezpečenia, sa uplatňovala podstatne nižšia sadzba odvodov do druhého piliera. To je pre mňa zatiaľ otázka, hovorím o tom preto, že sa to určite z hľadiska deficity dotkne prvého priebežného piliera. Pri otázke, čo prinesie reforma dôchodkového zabezpečenia pre občanov, treba povedať, že zapojenie sa do kapitalizačného piliera bude výhodné pre mladú a dobre zarábajúcu strednú generáciu, pričom by na nej nemali prerobiť ani priemerne zarábajúci občania vo vekovej kategórii od 30 do 40 rokov. Ukazuje sa, že prechod na kapitalizačný systém bude neperspektívny a nevýhodný pre starších občanov a podpriemerné príjmové skupiny. Tam treba urobiť  kompenzačné mechanizmy, ale uplatniť ich ešte v návrhu zákona. Uvedené skupiny občanov by v priebežnom systéme dostali vyššie dôchodky ako v podmienkach dôchodkového sporenia v kapitalizačnom pilieri. Dopady na jednotlivé príjmové skupiny občanov by mali byť kvantifikované a transparentné, aby umožnili zodpovednejšie rozhodovanie sa o výhodách, respektíve nevýhodách vstupu do systému vrátane posúdenia všetkých aj sociálnych aspektov pri realizácii dôchodkovej reformy. Treba brať do úvahy, že dôchodková reforma počíta s kombináciou dôchodkov z priebežného systému a dôchodkovej renty, z dôchodkového sporenia, ako aj s odkázanosťou určitej skupiny dôchodcov aj na sociálne dávky. Javí sa, že nový systém dôchodkového sporenia bude výhodný zhruba pre 30, možno 40  percent poistencov s nadpriemernými príjmami, na ktorých sa orientuje vo svojich úvahách aj rezort ministerstva práce a považuje ich za kľúčový pri presadzovaní princípu zásluhovosti. Veľká časť súčasných poistencov neperspektívnych pre kapitalizačný pilier z hľadiska veku, respektíve pre ktorých bude systém nevýhodný z hľadiska možného dôchodku zostane v priebežnom systéme so všetkými problémami z hľadiska finančného krytia dôchodkov. Túto skutočnosť treba dať do pozornosti najmä z dôvodu, že priebežný systém sa počas dlhšieho časového obdobia kvantifikuje ako deficitný. S reformou dôchodkového zabezpečenia súvisí otázka posunutia veku odchodu do dôchodku na 62 rokov, pričom takéto riešenie sa zdôvodňuje demografickou nevyhnutnosťou, ktorú sprevádza vyšší priemerný vek obyvateľstva. Nový systém dôchodkového zabezpečenia má zabezpečiť práve moment predlžovania dĺžky života. Otázka posunutia veku odchodu do dôchodku je veľmi citlivou otázkou, a to tak demograficky, ako aj sociálne. S faktom starnutia populácie zápasí prakticky celá Európa. Nemožno však tento problém riešiť za cenu tvrdých jednostranných riešení. Slovenská republika je krajinou s vysokou mierou nezamestnanosti, ktorej predĺženie veku odchodu do dôchodku sa reálne ukazuje ako sociálne a ekonomicky neúnosné. Treba zvážiť, či jednostranné úspory v dôchodkovom fonde budú dôležitejšie ako vyvolané zvýšené požiadavky na sociálne podpory pre ľudí bez práce. Racionálnejším riešením podľa nás by mohlo byť na prechodné obdobie zachovať súčasnú vekovú hranicu odchodu do dôchodku pre mužov a ženy a o posunutie veku odchodu do dôchodku rozhodnúť definitívne po dopracovaní a sfunkčnení druhého piliera dôchodkového zabezpečenia. To je to, čo som povedal na úvod, že potreboval by som mať alebo mali by sme mať všetky tri systémové pilierové zákony, návrhy pred sebou a zvažovať a rozhodnúť v prospech veci. V reforme dôchodkového zabezpečenia sa venuje mimoriadne veľká pozornosť hlavne podmienkam rozbehnutia a fungovania kapitalizačného piliera vrátane dôchodcovských správcovských spoločností, dôchodkových fondov, otázok dohľadu a podobne. Zo stránky, že ide o úplne nový inštitút v systéme dôchodkového zabezpečenia s takouto zvýšenou pozornosťou, by bolo možné, samozrejme, súhlasiť. Keby sa na druhej strane venovala minimálne taká pozornosť aj priebežnému systému, v ktorom bude začlenená aspoň po dlhšie časové obdobie prevažujúca väčšina poistencov. Pokiaľ ide o vzťah k priebežnému systému, treba dať do pozornosti otázku deficitov v priebežnom systéme, ktoré sa v priebehu dlhšieho časového obdobia budú pohybovať vo vyšších ročných sumách aj okolo 10 miliárd  Sk. Reálnejšie krytie deficitov priebežného systému je zabezpečené zhruba do roku 2008 z príjmov vyčlenených z výnosov privatizácie SPP asi 65 miliárd Sk. V ďalšom období sa potreby dôchodkového fondu v priebežnom systéme majú kryť z odvodov poistného, z rozpočtových zdrojov všeobecných príjmov štátneho rozpočtu z daní, z mimorozpočtových zdrojov a podobne. V súvislosti s krytím deficitu v priebežnom systéme sa v súčasnosti zvažuje použitie mimorozpočtových zdrojov z privatizácie v rozsahu 50 alebo 100 miliárd Sk na zabezpečenie fungovania priebežného systému v podmienkach reformy dôchodkového zabezpečenia. Treba poznamenať, že v súčasnosti ide o neexistujúce zdroje, ktorých výška a možnosť použitia na tento účel bude závisieť od budúcej privatizácie energetiky. Možno očakávať, že rozbehnutie dôchodkovej reformy bude vyvíjať silný tlak na urýchlenú privatizáciu ešte nesprivatizovaných odvetví. Z dlhodobého hľadiska nie je priebežný systém garantovaný reálnymi finančnými zdrojmi z aspektu krytia deficitov. Krytie deficitu v priebežnom systéme bude v dlhšom časovom období aktuálnou otázkou v rámci verejných financií. A myslím si, že na rôznych stretnutiach odbornej obce sme toho svedkami. Nebude to len v súvislosti s odčlenením časti príspevkov na poistenie do kapitalizačného piliera, ale aj s povinnosťou každoročne valorizovať dôchodky v priebežnom systéme. Nemožno vylúčiť pri problémoch, zdrojoch a potrebách štátneho rozpočtu modifikovať aj legislatívne princípy valorizácie dôchodkov. Otázkou je aj to, ako sa s deficitom Sociálnej poisťovne v základom fonde dôchodkového zabezpečenia vyrovná Slovenská republika z hľadiska dodržiavania maximálnej výšky deficitu verejných financií na hrubom domácom produkte podľa maastrichtských dohôd, ktorá bude rozhodujúca pre vstup do Menovej únie  po vstupe do Európskej únie. S reformou dôchodkového zabezpečenia súvisia aj otázky finančnoprávneho postavenia inštitúcie, ktorá bude spravovať priebežný systém,  Sociálnej poisťovne. V návrhu sa objavujú zmeny postavenia Sociálnej poisťovne, zrušenie správnej rady, posilnenie dozornej rady, zmeny postavenia výkonného orgánu, riaditeľa a podobne. V reforme dôchodkového zabezpečenia, pokiaľ ide o dôchodkové sporenie, sú viaceré podľa mňa problematické  miesta, ktoré nie sú dostatočne vyjasnené, respektíve dotiahnuté ešte do cieľových riešení. Ide predovšetkým o také základné otázky, akými sú nákladnosť systému, predpoklad  možných výnosov z prostriedkov kapitalizačného piliera, zabezpečenie ochrany úspor, sporenie v súkromných spoločnostiach s rovnakými rizikami ako pri každom podnikaní na finančnom trhu, reálnosť výhodnejšieho zhodnocovania úspor v kapitalizačnom pilieri vzhľadom na optimistické očakávania z hľadiska možných výnosov, vytváranie mimoriadne atraktívneho priestoru pre podnikateľské subjekty. Jedným z rizík reformy dôchodkového zabezpečenia môžu byť aj invalidné a pozostalostné dôchodky, a to z hľadiska vyčleneného podielu v rámci odvodov na poistenie 8 percent, ako aj podmienok ich poskytovania. V súčasnosti sa v značnom rozsahu prezentujú názory na zneužívanie invalidných dôchodkov, čo môže ovplyvniť kvantifikáciu nevyhnutného podielu z poistných odvodov na financovanie invalidných dôchodkov. So všeobecných konštatovaním a s využívaním týchto dôchodkov, dámy a páni, nemožno súhlasiť. Nebolo by vhodné, aby sa situácia občanov so zdravotným postihnutím aj touto formou zhoršovala, ak by sa v rámci reformy dôchodkového zabezpečenia nevytvorili adekvátne podmienky na reálnejšie riešenia invalidných dôchodkov. Vážené poslankyne, poslanci. Dovoľte mi, aby som pristúpil k zdôvodneniam svojich pozmeňujúcich návrhov, ktoré budem predkladať, z vecného hľadiska. Vládny návrh zákona o sociálnom poistení nerieši napríklad otázku hmotného zabezpečenia občanov, ktorí sa stali invalidmi pred ukončením povinnej školskej dochádzky a ktorým ešte nevznikol nárok na invalidný dôchodok. Títo ľudia by boli odkázaní len na dávky hmotnej núdze, ktoré im nedokážu zabezpečiť primeranú životnú úroveň. Preto navrhujem v prechodnom období zabezpečiť týchto ľudí podľa dnes platnej právnej úpravy. Po schválení avizovaného osobitného zákona, ktorý upraví hmotné zabezpečenie takzvaných invalidov z mladosti, predmetné prechodné ustanovenie stratí platnosť, tak to máme aspoň podľa dohody s pánom ministrom. Pozmeňujúci návrh k vládnemu návrhu zákona o sociálnom poistení, tlač 283, znie:  V § 263 sa dopĺňa odsekom 12 v tomto znení: „V období od 1. januára 2004 do 31. decembra 2004 sa nárok na invalidný dôchodok posudzuje podľa predpisov účinných do 31. decembra 2003, ak občan po a sa stal invalidný pred dovŕšením veku, v ktorom sa končí povinná školská dochádza, po b nezískal počet rokov dôchodkového poistenia na nárok na invalidný dôchodok a po c dovŕšil 18 rokov veku.“ Pozmeňujúci návrh číslo 2. Návrh zákona o sociálnom poistení, ktorý bol predložený na rokovanie do Národnej rady, predpokladá, aby zamestnávatelia ešte tri roky od 1. 1. 2004 až do 31. 12. 2006 hradili plnenia vyplývajúce zo zodpovednosti za škodu pri pracovnom úraze a chorobe z povolania, ktoré vznikli pred 26. novembrom 1993. To znamená, že takmer výlučne ide o zodpovednosť právnych predchodcov súčasných zamestnávateľských subjektov. Týmito právnymi predchodcami boli hlavne štátne podniky, respektíve štátne akciové spoločnosti. Súčasní zamestnávatelia prevzali a naďalej zamestnávajú len časť poberateľov plnení za horeuvedené pracovné úrazy a choroby z povolania. Časť poberateľov postupom času prestala u zamestnávateľov pracovať, v dôsledku čoho zamestnávatelia nemajú možnosť ovplyvňovať vyplácané plnenia. Z uvedeného dôvodu navrhujem, aby zamestnávatelia Sociálnej poisťovni nepreplácali plnenia za všetkých oprávnených poberateľov plnenia, ale len za tých, ktorých zamestnávajú k 1. 1. 2004. Súčasní zamestnávatelia väčšinou nenesú priamu zodpovednosť za takzvané staré prípady náhrady škody za pracovné úrazy a choroby z povolania. Táto povinnosť im vznikla z titulu prechodu práv a záväzkov z predchádzajúcich pracovnoprávnych vzťahov. Na základe uvedeného žiadame, aby zamestnávatelia neuhrádzali do 30. 6. 2007 Sociálnej poisťovni plnenia v plnom rozsahu, ale len v rozsahu plnení vyplatených zamestnancom, ktorých zamestnávajú k 1. 1. 2004. Plnenia za ostatných vrátane invalidných dôchodcov navrhujeme, aby hradila Sociálna poisťovňa, ktorá má vytvorené dostatočné zdroje. V súčasnej dobe Sociálna poisťovňa hospodári vo fonde škôd za pracovné úrazy a choroby z povolania s prebytkom viac ako 1 miliarda Sk a zamestnávatelia stále odvádzajú vyššie poistné zo zodpovednosti za pracovné úrazy a choroby z povolania, ako Sociálna poisťovňa vypláca. Uvedený problém sme, samozrejme, prerokovali aj so Sociálnou poisťovňou a myslím si, že tento návrh by mohol byť akceptovaný. Tretí pozmeňujúci návrh. V dôvodovej správe na strane 203 k § 74 sa píše, že: „Z platného zákona č. 413/2002 Z. z. o sociálnom poistení sa navrhuje vypustenie odseku, ktorý by mal umožniť priznávať vdovecké dôchodky vdovcom, ktorých manželky zomreli pred účinnosťou zákona.“ Z platnosti pripravovaného zákona nemožno vylúčiť takú veľkú skupinu vdovcov dôchodcov. Približne ide o 70-tisíc vdovcov, ktorá ovdovela pred účinnosťou navrhovaného zákona. Ide jednoznačne o porušenie podľa môjho názoru zásady rovnosti zaobchádzania, ktorá je jedným zo základných právnych princípov platných v Európskej únii. Moja predstava, tak som si to predstavoval, keby sa teraz niekomu z nás chlapov stalo, že by sme ovdoveli, nemáme nárok, a keby sa to stalo nejakému chlapovi v januári, ten už nárok má. Je to nezmysel. Ak by nedošlo k navrhovanej úprave, budem to pokladať za pokračovanie súčasne neprípustnej dlhodobej diskriminácie, keď sa vdovské dôchodky priznávajú ženám, dôchodkyniam, ale vdovcom dôchodcom v takom istom postavení sa vdovecké dôchodky nepriznávajú, pritom je nám všetkým známe, že táto skupina patrí ku skupine občanov s najnižšími príjmami na domácnosť, čím je sociálne i spoločensky značne hendikepovaná. Znenie môjho pozmeňujúceho návrhu je nasledovné. V § 74 navrhovaného zákona o sociálnom poistení navrhujem rozšíriť nový ods. 7 v tomto znení: „Ustanovenia o vzniku nároku na vdovecký dôchodok platia rovnako aj na vdovcov a dôchodcov, ktorí ovdoveli v predchádzajúcom období a ku dňu nadobudnutia účinnosti tohto zákona spĺňajú podmienky ustanovené v ods. 1 až 5.“ Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)