P. Hrušovský, predseda NR SR: (2004-03-02):
M. Abelovský, poslanec: Ďakujem, pán predseda, pán minister. Tu pred chvíľkou pán poslanec Vavrík hovoril, že by sa malo hovoriť v takých všeobecnejších súvislostiach s navrhovaným zákonom. Ja sa toho budem držať. Nebudem hovoriť o konkrétnych výhradách, ktoré mám, a ak zákon prejde do druhého čítania, ich budem uplatňovať v druhom čítaní, na jednotlivé sídla budúcich obvodných súdov, pretože, myslím si, že to nie je podstata tohto navrhovaného zákona. Ak médiá predvídali búrlivosť tejto marcovej schôdze, tak nie pre tie návrhy, ktoré ešte budeme prerokúvať, ale práve pre tento návrh zákona, ktorý máme dnes na stole a máme o ňom rozhodnúť, je z hľadiska kontroverznosti a aj dopadov na občanov Slovenskej republiky určite takou normou. Myslím si, že je po prvýkrát predložená norma vládou Slovenskej republiky, keď sa k nej spoluvyjadrili jednotlivé zložky a záujmové združenia sudcov, pretože tých okrem občanov, samozrejme, sa tento zákon najviac týka a vo všetkých, zdôrazňujem vo všetkých je záporné stanovisko k tomuto vládnemu návrhu zákona. To sa ešte, pokiaľ sme teda v treťom volebnom období, nikdy nestalo. A myslím si, že neobstojí tvrdenie, medializované tvrdenie pána ministra, ktoré povedal a prirovnal to k rybám, ktorým sa vypúšťa rybník, že tie asi by neboli spokojné s takýmto krokom. Aj keď je to, samozrejme, parafráza, myslím si, že takýto jednoznačný postoj záujmových združení sudcov, teda združenia sudcov, Nezávislej únie súdnictva, Generálnej prokuratúry, Najvyššieho súdu je tak jednoznačne negatívna, že východisko, myslím si, je jediné, a to vážne sa zamyslieť nad tým, či je tento zákon daný v pravý čas Národnej rade na prerokovanie. Mojou najväčšou výhradou voči tejto navrhovanej norme je to, že sa začína reforma justície budovaním strechy s tým, že potom prídu múry a potom snáď úplne na záver základy. Pán minister v úvodnom slove spomenul, že je v legislatívnych úlohách vlády navrhovanie konkrétnych procesných predpisov, ktoré dajú vecnú náplň činnosti týchto súdov, o ktorých dnes rozhodujeme, jedna má byť teda prijatá údajne na májovej schôdzi, najmä tá procesná, civilná niekedy možno na jeseň. Ale ja sa pýtam, ak prijmeme teraz takúto štruktúru súdov, obvodných súdov a vyšších súdov a procesné normy, ktoré budeme len schvaľovať, budú prijaté iným spôsobom, ako si to predstavuje ministerstvo spravodlivosti, budeme hneď tento zákon vzápätí novelizovať? Budeme ho potom prispôsobovať? Budeme to základné, čo je pre prácu súdov, a to je procesná norma, budeme ju potom meniť podľa tejto strechy, ktorú teraz z dielne ministerstva spravodlivosti konštrukciou bola pripravená? Ja si myslím, že je to nesprávny postup a mali byť prijaté v prvom rade procesné normy, ktoré by dali náplň týmto súdom, a potom by sme mohli začať diskutovať o sídlach týchto súdov. Ja nič nemám proti reforme súdnictva, myslím si, že je potrebná aj v tej časti, kde sa zrušujú malé súdy, kde skutočne asi aj činnosť týchto súdov je problematická najmä z toho pohľadu, že prakticky nie je možné riadne uplatňovať ústavnú zásadu zákonného sudcu, pretože sú tam traja, štyria sudcovia a v tom kolobehu nápadu vecí sa veľmi rýchlo vyčerpajú jednotliví sudcovia a potom robia prakticky stereotypne tí istí stále tie veci a dá sa to predvídať. Takže ja proti tomu zásadne nič nenamietam, to hovorím ako právnik, ktorý celý život s tým pracoval. A zoberme si inú stránku veci, a to je aj pánom ministrom spomínaná zásada rýchlosti konania. Ak bude takáto novela prijatá, zrýchli sa súdne konanie? A keď sa zrýchli, kedy nastane to, by som povedal, túžobne očakávané, že budeme môcť povedať, konštatovať v Národnej rade alebo aj medzi občanmi, že áno, už súdy konajú rýchlo, a keď sa občan obráti so svojou záležitosťou na súd, tak je veľmi rýchlo prejednaná. Zoberme si modelový prípad. Z návrhu zákona je navrhované zrušenie Okresného súdu v Revúcej. Ja som si zistil. Na tomto súde je priemerne nevybavených asi 300 vecí. Tieto veci z tohto súdu, ak bude zákon prijatý, budú rozdelené na budúci Obvodný súd v Rožňave a na budúci Obvodný súd v Rimavskej Sobote. Ja si myslím, že sa nezrýchli činnosť a vybavovanie vecí teda tých občanov, ktorí sa obrátili na Okresný súd v Revúcej, že sa rýchlejšie vykoná a že sa, by som povedal, skôr dožijú spravodlivosti. Ale naopak, dožijú sa oveľa neskôr, pretože tieto veci, ktoré prídu z týchto súdov, budú stáť ako teda veci nie vlastné tomuto súdu a nebudú sa vybavovať. Čiže obávam sa, že výsledok bude presne opačný. Dostali sme do poslaneckých lavíc spolu s návrhom vládneho zákona aj stanovisko Súdnej rady. Stanovisko Súdnej rady vo všetkých častiach je v návrhu zákona negatívne. Ja si skutočne myslím, že každý by si mal preštudovať toto stanovisko tohto ústavného orgánu, ktorý bol zriadený práve na otázky riadenia súdnictva, ktorý mal napríklad vážne pripomienky aj ku konštituovaniu Špeciálneho súdu. Zoberme si, že práve zákon o špeciálnom súde, a to len potvrdzuje to, čo som pred chvíľkou povedal, že sa začne budovať strecha a potom sa budujú steny, je, že prijatím zákona o špeciálnom súde sa vymyká tejto systematike, s ktorou má prísť táto novela zákona o činnosti obvodných súdoch, pretože sa z nej vymyká. Ako prvostupňový súd je súd špeciálny a ako súd odvolací je Najvyšší súd Slovenskej republiky. Čiže nezapadá ani do tejto štruktúry, ktorá má byť tou všeobjímajúcou a základným východiskom pre reformu slovenského súdnictva. Myslím si, že pri takomto stanovisku záujmových skupín sudcov, ale aj vedeckých inštitúcií, ako sú jednotlivé právnické fakulty, ktoré sa tiež so svojimi stanoviskami na nás obracajú,  by bolo podľa mňa neprimerané, aby sme ako poslanci Národnej rady navrhli, aby sa tento návrh zákona dostal do druhého čítania bez toho, aby nebol prepracovaný a aby nebol braný zreteľ najmä tých, ktorých sa to najviac týka, a to je sudcov, a tým následne, samozrejme, aj prokurátorov a ďalších tých, ktorí sa podieľajú na činnosti pri výkone spravodlivosti. Myslím si, že aj tá diskusia, ktorá predznamenáva tomuto zákonu a ťahá sa už, myslím si, minimálne pol druha roka, nadobudla určité zmeny. Napríklad v regióne, skadiaľ ja pochádzam, mal byť zrušený podľa toho pôvodného návrhu Okresný súd vo Veľkom Krtíši. Tak to bolo konštatované v jednej televíznej diskusii, kde som bol prítomný, a zrazu sa tu objavuje ako sídlo obvodného súdu, ktoré má byť zachované, ale s tým, že sa časť bývalého súdneho okresu Zvolen, a to sídlo Obvodného úradu v Krupine, prideľuje k budúcemu Obvodnému súdu vo Veľkom Krtíši. No, kto pozná tento región, tak vie, že je to absolútne, ja si to neviem predstaviť, ako ľudia z Krupinska budú dochádzať do Veľkého Krtíša. Tam ani cielene, ani nijako nechodia žiadne spoje, železnice, nechodia tam autobusy nič. Je to obyčajné administratívne opatrenie, ktoré občanov, ktorí aj možno 200 rokov chodili na súd, ešte keď bol stoličný súd vo Zvolene, chodili z Krupiny do Zvolena, tak teraz z rozhodnutia a z prijatia tohto zákona budú musieť chodiť za svojimi záležitosťami do Veľkého Krtíša. Čiže je tu celý rad a ja nebudem teraz hovoriť o ďalších veciach, ako sú veľmi vážne pripomienky k navrhovaniu zrušenia najmä dvoch krajských súdov v najprodukčnejších krajoch v Trnave a v Trenčíne, ktoré skutočne nemá absolútnu žiadnu opodstatnenosť. To je, samozrejme, námet do druhého čítania, ale ja si myslím, že to treba povedať aj v prvom čítaní, a preto mi neostáva len sa pripojiť k návrhu pána poslanca Čaploviča a navrhnúť, aby sa Národná rada uzniesla na tom, aby tento návrh zákona bol vrátený vláde Slovenskej republiky na dopracovanie. Ďakujem.