E. Bauer, poslankyňa: (2003-09-24):
Ďakujem pekne. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Hrdlička. J. Hrdlička, poslanec: Vážená pani predsedajúca, vážené dámy, vážení páni, vážený pán minister. Dovoľte mi, aby som predložil Národnej rade pozmeňujúci návrh k predkladanému vládnemu návrhu zákona o náhrade príjmu pri dočasnej pracovnej neschopnosti zamestnanca a o zmene a doplnení niektorých zákonov, tlač 284. Tento pozmeňujúci návrh svojím spôsobom súvisí aj s tým, čo povedala pani poslankyňa Bauer, nebudem zbytočne naťahovať čas akurát s tým rozdielom, že navrhujem, aby  § 8 znel: „Výška náhrady príjmu je od prvého do desiateho dňa dočasnej pracovnej neschopnosti 55  percent denného vymeriavacieho základu zamestnanca určeného podľa osobitného predpisu.“ Som si vedomý toho, že hlavným účelom úpravy tohto daného zákona mala byť zmena filozofie poskytovania dávky zamestnancov pri jeho dočasnej pracovnej neschopnosti. Myslím si však, že v konečnom dôsledku je zamestnancovi jedno, od koho dávku dostáva, teda náhradu príjmu, ale zaujíma ho predovšetkým percentuálna výška, ktorú má dostať. A z tohto dôvodu si myslím, že navrhovaných 18 percent je príliš nízka čiastka a je to akýsi ústupok už od doterajšej platnej legislatívy. Z tohto dôvodu žiadam o podporu, aby dávka pri práceneschopnosti bola od prvého dňa 55 percent. Ďakujem pekne. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Drgonec. J. Drgonec, poslanec: Dámy a páni. V predloženom návrhu zákona čl. 1 § 9 ods. 4 znie: „Zamestnávateľ má právo vykonať kontrolu, či dočasne práceneschopný zamestnanec dodržiava liečebný režim.“ Z hľadiska faktického stavu v tomto štáte, ktorý zároveň šetrí prostriedky za zdravotníctvo, chodia skôr než obvykle hospitalizovaní pacienti na domáce doliečenie. Praktické uplatnenie je teda také, že niekto, kto bude ležať v sadre s čerstvými stehmi alebo s rôznymi ďalšími zdravotnými komplikáciami, nebude môcť zostať ležať, ale bude musieť reagovať na zvonenie a vodiť svojho zamestnávateľa po domácnosti, aby ho presvedčil, že sa skutočne lieči. Keď nechám stranou faktický stav, toto ustanovenie odporuje čl. 16 ods. 1 ústavy, ktorý chráni právo na súkromie. Odporuje čl. 19 ods. 2 ústavy, nerešpektuje čl. 21 ústavy ochrana obydlia, nerešpektuje ani čl. 8 Európskeho dohovoru a ďalších medzinárodných faktov. Stručne povedané, je to taký rešpekt k základným právam, aký sa naposledy v 20. storočí objavoval v Čile za generála Pinocheta. Nechcem veľmi dramatizovať, ale skutočne je to absurdné nerešpektovanie základných práv a slobôd. Z toho dôvodu predkladám návrh v čl. 1 sa vypúšťa § 9 ods. 4. Ďakujem za pozornosť. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Drgonec bol posledným prihláseným do rozpravy písomne. Otváram v tejto chvíli možnosť hlásiť do rozpravy ústne. Pán poslanec Hanzel. Uzatváram možnosť hlásiť ústne do rozpravy. Nech sa páči, pán poslanec, máte slovo. B. Hanzel, poslanec: Vážená pani predsedajúca, pán minister, kolegyne, kolegovia. Dovoľte mi, aby som sa teraz trošku pokojnejšie vyjadril k tomu, čo som sa pokúsil vyjadriť procedurálnym návrhom. Ako viacerí viete, možno, že pán minister nevie, ja som švédsky občan, okrem iného som trinásť rokov žil vo Švédsku a okrem iného som bol aj riaditeľom výroby, kde som bol nútený sa naučiť všetky odborárske zákony všetkých odborárskych organizácií aj všetkých zamestnávateľských organizácií a prešiel som rôznymi manažérskymi školeniami vo Švédsku. Ja som sa pokúšal reagovať na to, čo tu pán minister povedal. Obávam sa teda a myslím si, že to hovoril v dobrej viere, že mu jeho ľudia dali zlú informáciu, lebo v opačnom prípade by som musel povedať, že pán minister klame, a klame nám tu všetkým do očí. Hádam, keby vedel o tom, aké mám pozadie, tak by si tu netrúfal uvádzať švédsky príklad, možno to nevedel. Ale ja si dovolím povedať teraz realitu. Ja  mu môžem povedať, akým spôsobom a kedy sa zavádzali, vo Švédsku to volali takzvané karenčné dni. To boli tie dni, keď sa po prvý raz prestala platiť nemocenská a z akého dôvodu. Po prvýkrát sa prestala platiť nemocenská a zaviedol sa jeden takzvaný karenčný deň vtedy, keď sa zistilo, že nová vlna imigrantov vo Švédsku silne zneužíva švédsky zdravotnícky systém, ktorý platil vtedy až 90 percent náhrady mzdy od prvého dňa, keď ste zostali doma. Od prvého dňa, to znamená, že nebolo treba ísť ani k lekárovi, ani nikde, stačilo len zavolať naspäť do práce a oznámiť svojmu zodpovednému vedúcemu, že sa necítite dobre a mohli ste ostať sedem dní doma. Toto sa postupne, bohužiaľ, musím povedať, začalo zneužívať a hlavne to zneužívali emigranti alebo imigranti do krajiny, preto bolo treba vymyslieť niečo, aby to neodčerpávalo príliš veľa peňazí zo Sociálnej poisťovne. Tak sa vymyslel systém, ktorý sa na rozdiel od nášho, ktorý tu prediskutúvame niekoľko hodín, prediskutúval v tej spoločnosti skoro rok. Rok, než švédska spoločnosť prijala to, že sa nebude platiť od prvého dňa a nebude platiť 90 percent, ale že sa jeden deň dá takzvaný karenčný. Ja vám aj vysvetlím prečo, teda hlavne pánovi ministrovi, lebo to asi nepochopil presne, prečo jeden deň. Jeden deň preto, že, pán minister, vo Švédsku, keď zarobíte za 20 dní určitú sumu peňazí, ktorá je podstatne vyššia, podotýkam, ako u nás, podotýkam, že výkonnosť normálneho človeka vôbec nie je vyššia ako u nás, len tam, kde sú dobré stroje a podobne, tak  tam to ide, ale normálny pracovník nerobí ani o byľku lepšie ako náš pracovník. Stretávam sa s tým aj teraz, lebo zo Švédska dostávame prácu do našich slovenských fabrík, kde som aj majiteľom, a pomáhal som tú prácu doniesť a viem, za aký čas sa ktoré montážne práce robia tu na Slovensku a za aký čas sa montážne práce robia vo Švédsku. Takže ťažko by ste sa mi snažili argumentovať, že jedine so zvýšenou produktivitou dokážeme zvýšiť našu mzdu. Nakoľko už teraz sme na vyššej produktivite, ako povedzme vo Švédsku alebo  v Holandsku, kde som bol minulý týždeň a prešiel som dve fabriky a videl som výrobu elektrotechnickej montáže, tak si myslím, že v tom prípade nemáme najmenšiu šancu dočkať sa žiadnej zvýšenej mzdy na Slovensku, pokiaľ sa budeme odvolávať na to, že jedine zvýšenou produktivitou práce. Zvýšenou produktivitou práce tam, kde sú zaostalé vybavenia vo fabrikách, kde nie sú stroje, kde máme rôzne nedostatky iného charakteru, ale tam, kde je normálna montážna práca, kde robia ľudia napríklad na káblových zväzkov, však tie ženy, čo robia na káblových zväzkov dnes na Slovensku, tie robia lepšie, ako robia ženy v zahraničí. Zas môžem povedať presne aj pánu ministrovi, aj tým, ktorých to zaujíma, prečo to tak je. Napríklad v zahraničí práca na káblových zväzkov je absolútne nepopulárna, lebo to robí škody na muskulatúre, ľudia to neradi robia, plecia ich z toho bolia, zostávajú dosť doma preto, že sa necítia dobre, takže preto túto prácu aj presúvajú k nám. Môžem vám naozaj povedať čestne, lebo sa tej práci rozumiem, že naša produktivita práce napríklad pri takýchto montážnych a napríklad pri káblových zväzkov je vyššia, ako je v zahraničí, pán minister. A keď sa títo ľudia majú, áno, viem, čo hovorím, a keď sa títo ľudia majú dočkať vyššej mzdy, až keď bude ich vyššia produktivita práce, už nemajú kam ísť. Jedine vyššou efektivitou prostredníctvom strojných zariadení, a ako sami dobre vieme, tak všetky  strojné zariadenia sa musia premietnuť do mzdy. Každá mašina, ktorú kúpime, sa  premietne takisto do nákladov. Takže tam nie je rezerva. Argumentovať týmto, povedzme, môže to byť pre laikov zaujímavé, ale pre mňa, ktorý mám v tom absolútnu skúsenosť a, podotýkam, absolútnu skúsenosť, tak pre mňa je to smiešne, a dúfam, že tí z vás, ktorí tu sedia, ktorí veria, že naozaj tejto práci rozumiem, a rozumiem jej, tak aspoň prijmú to, že moja argumentácia je dobrá. Ja si za ňou naozaj stojím a mám tu niekoľko fabrík, ktoré túto prácu robia. Prečo jeden deň, pán minister. Preto, lebo jedna dvadsatina mzdy je napríklad vo Švédsku veľmi veľa peňazí. Oni majú mzdu presne rozpočítanú, a keď si my myslíme, že keď tu budeme mať vyššiu mzdu, povedzme takú, ako majú  Švédi, a že sa budeme mať lepšie, tak, bohužiaľ, musím to povedať aj pre našich občanov, že nebudeme sa mať o viac lepšie. Ja mám vo Švédsku dve dospelé deti, ktoré žijú v Štokholme, chlapec má 30, dievča 29, a môžem povedať, keby som im ja nedal, tak nemajú nič, tak žijú presne takisto ako naši mladí ľudia. Lebo keď zaplatia vysoké nájomné, ktoré je trhové nájomné, keď zaplatia všetky vysoké položky, ktoré sú tam trhové položky, tak im zostane len to, čo potrebujú na normálne bežné žitie, a tých pár korún, to nie je žiadna veľká výhra. A tu sa dostávame k tej jednej dvadsatine, k tomu jednému dňu. Keď vám chýba z mesačnej mzdy jedna dvadsatina, tak si nemáte čo kúpiť. Neostáva vám to, čo máte ako nadhodnotu z  mesačnej mzdy, za čo by ste si mohli kúpiť, ja neviem u mladých ľudí vetrovku a tak ďalej a u dospelejších nejaké technické vybavenia. Naozaj hovorím pravdu. Je to, bohužiaľ, tak u normálneho robotníka, je to tak. Nehovorím teraz o vysokokvalifikovaných profesiách, ktoré majú, samozrejme, iné mzdy, ale hovorím o normálnej robotníckej mzde. Tak preto je tá jedna dvadsatina, preto je ten jeden deň. Ľudia si nedovolia teraz ostať doma bez dôvodu jeden deň, keď by im to malo chýbať v konečnom výsledku vo výplate. A nehovorím táraniny, ako zvykne hovoriť náš premiér. Ja som pred chvíľočkou zavolal aj synovi, aj dcére do Švédska a spýtal som sa ich, či je to pravda, že tam je jeden deň. Potvrdili mi to obidvaja, že jeden deň, nie tri dni neplatené, pán  minister. Ďalej. Náhrada na ostatné  dni, keď sú práceneschopní, bola kedysi 90 percent. Je pravda, že v rámci uberania sociálneho systému a znižovania a navádzania určitých, by som povedal, pravicových hodnôt sa dosť zmenilo vo Švédsku smerom k pravici, tak je teraz 80-percentná náhrada mzdy. Ja som zvedavý, koľko bude u nás, keď to všetko prejde. A ešte ste hovorili, pán minister, jednu zaujímavú vec, čo, bohužiaľ, musím vám takisto vyvrátiť. Hovorili ste tu, že vo Švédsku môže byť aj pokles dôchodku, keď je pokles reálnej mzdy. Tak dovoľte mi, aby som vám povedal, že to je ďalšia nehoráznosť. Ja tým, že som odrobil vo Švédsku viac ako desať rokov, ja už mám švédsky dôchodok. Teda budem ho mať, keď dosiahnem, a pokiaľ dožijem v zdraví 65 rokov. Každý rok mi posielajú výpis zo Švédska, koľko mám vo Švédsku dôchodok. Dôchodok sa mi každý rok naozaj mení.  Obyčajne je okolo 10-tisíc švédskych korún, aby ste vedeli, aký som už teraz bohatý, že budem mať dôchodok v 65 rokoch, ale tých 10-tisíc sa pohybuje podľa toho, kde mám umiestnené peniaze v tom druhom alebo treťom pilieri, o ktorý tu teraz ešte len začíname bojovať. Nie kvôli  základnej sume. Základná suma sa nemení. Tá, čo platí štát, tá je daná, o ktorú sa štát stará. Ale tá, ktorá je umiestnená, ktorú som si mal možnosť a každý Švéd má možnosť si umiestniť prostredníctvom nejakých fondov do druhého alebo tretieho piliera, tá sa mi každý rok mení podľa toho, akým spôsobom sú peniaze umiestnené a akým spôsobom sa peniaze zhodnocujú vo fondoch. Možno by bolo dobré, pán Vavrík, keby ste pána ministra nechali, aby sa trošku poučil.