B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-05-13):
M. Karabín, predseda Najvyššieho súdu SR: Vážený pán predsedajúci, vážená Národná rada Slovenskej republiky, chcem vám vyjadriť stanovisko Najvyššieho súdu Slovenskej republiky a Súdnej rady Slovenskej republiky k predloženému návrhu zákona. Sudcom všeobecných súdov Slovenskej republiky, ale aj ďalším ústavným činiteľom zaručuje zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 120/1993 o platových pomeroch niektorých ústavných činiteľov výšku platu, ktorá sa každoročne prehodnocuje podľa nárastu výšky priemernej nominálnej mzdy zamestnanca hospodárstva Slovenskej republiky a takto zakotvený mechanizmus zvyšovania základného platu sudcu je legislatívnym riešením otázky valorizácie základného platu sudcu vo vzťahu na nárast nominálnych miezd zamestnancov. Prijatím zákona č. 668/2002 Z. z. bol tento spôsob valorizácie platov sudcov na rok 2003 odňatý a napriek nárastu priemernej nominálnej mesačnej mzdy v roku 2002 sa výška základných platov sudcov v I. polroku 2003 nezmenila. Sudcom všeobecných súdov tak bolo odňaté právo na každoročné prispôsobenie ich platových pomerov meniacim sa podmienkam transformujúceho sa hospodárstva Slovenskej republiky. Aj ďalší zákon č. 670/2002 s účinnosťou od 1. januára 2003 odňal sudcom všeobecných súdov právo na platové pomery zaručené už zákonom sudcom podľa zákona o sudcoch a prísediacich. Účelom teraz predloženého návrhu zákona je opäť zrušenie účinnosti tzv. valorizačných ustanovení zákona č. 120/1993 Z. z., tentoraz už však za situácie, keď už ústavným činiteľom uvedeným v § 1 uvedeného zákona vznikol od 1. januára 2004 právny nárok na plat upravený podľa § 2 a 27 citovaného zákona. Pokiaľ ide o sudcov, predmetný návrh sa tak dostáva do rozporu s ustanovením § 84 zákona o sudcoch a prísediacich a podľa tohto ustanovenia možno znížiť funkčný plat sudcu len na základe právoplatného rozhodnutia disciplinárneho súdu. Aj keby ste prijali účinnosť zákona, že bude účinný od 1. januára 2004, prvý článok navrhovaného zákona hovorí, že plat sa bude rovnať roku 2002. To znamená, je to spätná účinnosť, pretože od 1. januára majú sudcovia priznané platy na základe toho, čo bolo prijaté zákonom o štátnom rozpočte, ktorý ste schváli v decembri minulého roku. Predmetný návrh je neadekvátnym a neprimeraným zásahom do nezávislosti súdnictva. Je potrebné upozorniť na skutočnosť, že sudcovská nezávislosť musí byť štátom garantovaná vo viacerých smeroch, aby bol naplnený cieľ sledovaný všetkými demokratickými inštitúciami, aby bol vylúčený alebo aspoň minimalizovaný čo najviac tlak všetkých subjektívnych činiteľov vplývajúcich, resp. snažiacich sa vplývať na proces prijímania rozhodnutia sudcu. Aj na to slúži materiálne zabezpečenie sudcu okrem iných opatrení a iných inštitútov. Vyplýva to z viacerých medzinárodných dokumentov, ktoré rozpracúvajú myšlienku nezávislosti súdnictva. Nebudem vám tu citovať tieto medzinárodné dokumenty, ale medzinárodné listiny Organizácie Spojených národov, odporúčania Výboru ministrov členských štátov Rady Európy, ďalšie stanoviská Poradného výboru európskych sudcov, Európska charta o štatúte sudcu, všetky tieto majú odporúčajúci charakter. Avšak sudcovia k nim pristupujú s vysokou vážnosťou a tiež každý členský štát príslušných medzinárodných organizácií by mal k nim takto pristupovať. Mali by preto byť pre Slovenskú republiku ako pre demokratický a právny štát materiálom veľmi závažným, s ktorým je potrebné neustále zosúlaďovať slovenské objektívne právo. Prehliadanie a nerešpektovanie záverov a ducha týchto odporúčaní by Slovenskú republiku postavilo do pozície pohŕdania základnými európskymi ústavnými tradíciami. Princíp sudcovskej nezávislosti obsahuje v sebe celý rad aspektov, z ktorých niektoré sú aj materiálnej povahy a jednou z garancií nezávislosti súdnictva, ktorá je uvedená v spomenutých dokumentoch, je aj materiálna nezávislosť samotných sudcov. Podľa bodu 11 Základných princípov nezávislosti súdnictva, z tých odporúčaní, ktoré som spomenul, je potrebné zabezpečiť riadne pracovné podmienky a pre sudcov musia byť vytvorené tak, aby sudca vykonával funkciu efektívne a najmä aby tieto podmienky zabezpečili, že postavenie a odmeňovanie sudcov bude úmerné vážnosti ich stavu a ťarche zodpovednosti. Nemusím podrobnejšie rozprávať o tomto, pán minister spravodlivosti to naznačil, čo je ťarcha zodpovednosti sudcu, v čom spočíva. Dnes je skutočne aj veľmi nebezpečné toto povolanie, pretože hrozí sudcovi útok na jeho osobu, na jeho integritu, na rodinu. On musí znášať tú ťarchu každý deň. Berte, prosím, páni poslanci, toto všetko do úvahy. Ak máme zabezpečiť skutočne demokraciu v Slovenskej republike, tak musíme zabezpečiť nezávislé súdnictvo. A tam musia byť ľudia skutočne statoční a odvážni a aby takí boli, tak im musíme aj všetko náležite zabezpečiť. A to aj z materiálnej stránky. Z týchto dokumentov a princípov, ktoré som spomenul, vyplýva, že je neprijateľné, aby výkonná a zákonodarná moc redukovali alebo inak obmedzovali podmienky odmeňovania sudcov. Hmotné zabezpečenie sudcov musí byť chápané ako stabilné a neredukovateľné. Nesmie sa stať pohyblivým činiteľom, s ktorým možno ľubovolne nakladať, či už preto, že sa má voličom demonštrovať tvrdá ruka smerom k justícii, alebo v snahe presadzovať filozofiu rovnostárstva. Otázka porovnania platov sudcov s inými kategóriami má svoje opodstatnenie iba v prípade, ak by hmotné zabezpečenie sudcov bolo vzhľadom na príjmy iných skupín obyvateľstva, napr. slobodných právnických povolaní, neprimerané a neodrážalo celkom dôstojnosť vykonávanej funkcie. V inom prípade sa záujem vlády a parlamentu o platy sudcov stáva lacným predmetnom politického boja o priazeň voličov, čo je v bežných podmienkach demokratického a právneho štátu neprípustné. Navrhované zníženie platov sudcov devalvuje jednu zo základných demokratických hodnôt, akú predstavuje sudcovská nezávislosť, a je zásahom nezmeniteľného práva sudcov na neznižovanie ich platov ako záruky ich nezávislosti a právnej istoty. Každú zákonnú úpravu musí štát preverovať prostredníctvom kritéria nevyhnutnej potreby. To znamená legitimity cieľa sledovaného demokratickou spoločnosťou. Nemôže ním byť ťaživá sociálna, hospodárska situácia, pretože podľa platného právneho stavu dôvodom na zníženie platu sudcu môže byť iba rozhodnutie disciplinárneho orgánu. V návrhu, ktorý máte predložený, prezentovaná požiadavka na zníženie platov sudcov je z uvedeného pohľadu v rozpore s čl. 144 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky. Z tohto ustanovenia vyplýva povinnosť štátu zaistiť sudcom aj materiálnu nezávislosť od štátnej moci ako garanciu nestranného a spravodlivého rozhodovania o právach osôb. So zreteľom na to, čo som teraz uviedol, vážení poslanci, považujem za potrebné zdôrazniť, že zásadne nemožno súhlasiť s ďalším obmedzovaním platových náležitostí sudcov. Poukazujem na skutočnosť, že výkonná a zákonodarná moc opakovane prijíma opatrenia, ktorými sa odnímajú sudcom zákonom priznané práva. Treba pripomenúť, že sa tak robí napriek predchádzajúcemu uisteniu, že už skoršie a opakované reštriktívne opatrenia platov sudcov boli poslednými obmedzeniami v tejto oblasti. Je potrebné odmietnuť ďalšie a opakované reštriktívne opatrenia v platových pomeroch sudcov. Odnímanie zákonom už priznaných práv opakovaným zásahom do ustanovení zákona č. 120/1993 sa stáva pravidlom porušujúcim ústavný princíp právnej istoty. Zákonom ustanovené platové náležitosti sudcov patria medzi významné záruky nezávislosti súdnej moci. Opakované a citeľné zásahy do zákonom priznaných práv sudcov nesvedčia o úcte k princípu nezávislosti súdnej moci a vážne narúšajú uvedený základný princíp demokratického štátu. V dôsledku toho, čo som uviedol, vážená Národná rada, v mene Súdnej rady Slovenskej republiky a Najvyššieho súdu Slovenskej republiky musím dôrazne protestovať proti predloženému návrhu zákona a neodporúčam jeho prijatie. Veľmi pekne vám ďakujem, že ste mi umožnili vystúpiť. (Potlesk.)