Budaj, Ján, poslanec NR SR (2016-06-21):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca. Dámy a páni, nerobím si žiadne ilúzie, ale hovoríme tu všetci práve zato, že ide o skutočne akútny problém. Dovoľte mi, aby som vám pripomenul, a verím, že aj vy z koalície mi v duchu dáte za pravdu. Predovšetkým začnime odtiaľ, že v skutočnosti sme tu každý jeden za seba. Nie sme tu za klub ani za výbor, nie sme tu v skutočnosti ani za stranu, my sme tu podriadení svojmu vedomiu a svedomiu. Taký je demokratický princíp slobodného, nie viazaného výkonu mandátu. A v takom, našťastie, režime žije Slovenská republika, ktorá je demokratickou a liberálnou republikou. Poslanec toho v slovenskej demokracii napriek tomu v rukách veľa nemá. Skúste si to zrátať vy sami so mnou a každý jeden z vás raz môže byť v poslaneckej menšine, nie vždy iba vo väčšine. Môžme rečniť faktickou alebo takýmto príspevkom a môžeme hlasovať, pravda, ale keď nie ste zrovna príslušník tej väčšiny, tak hlasovania o návrhoch tej menšiny dopadnú tak, ako pred chvíľou dopadli. Podľa mojej mienky výborné návrhy viacerých poslancov z parlamentnej menšiny, kde kolegovia teda zabudli, že naozaj aj voliči a ich voliči by skôr očakávali, že posudzujú veci podľa prínosu pre občanov, a nie vždy iba podľa straníckej farby. No ale znovu sa rozhodli, že teda návrhy opozície padnú pod stôl. Čiže s tými návrhmi veľká časť poslancov to má dopredu zrátané. No a čo ešte môžme? Môžme klásť otázky na hodine otázok. Ja som podľahol atmosfére a tiež som položil otázku na hodine otázok minulý týždeň, ale videli ste tú tabuľu, bolo tam desiatky a, samozrejme, ja sa tu môžem z toho rovno vyznať, aby aj moji kolegovia z klubu chápali, že som k tomu mal nechuť. Nešlo o to, že by som si nerád povedal, že pán minister Kaliňák by mal odstúpiť konečne, ale išlo o to, že dopredu som vedel, že ma nevylosujú. Skončil som 23., jednoducho od detstva viem, že ja v živote budem mať skôr šťastie v láske, ale všetky hry, kde sa hádzali kocky alebo kde bolo treba losovať a podobne, som už dopredu, bolo jasné, že to nedopadne dobre. Teda máme možnosť byť losovaní raz za týždeň aj to je iba hodina otázok, čo naozaj nie je dlho. Keď sa vylosuje zhruba polovica koaličných poslancov, ktorí kladú povzbudivé otázky, tak tá, ten zvyšok snemovne má túto možnosť naozaj viac než symbolickú. Priatelia, teda pri akom počte sme zostali? Čo môže poslanec urobiť sám ako osoba, keďže pred svojimi voličmi aj podľa ústavy je tu zodpovedný svojmu vedomiu a svedomiu a vystupuje tu ako individum, nie ako stádo, nie ako ovca, ktorá niekam patrí, ale ako človek, ktorý garantuje, že sa rozhoduje podľa najlepšieho vedomia a svedomia. Kedy môže vlastne byť účinný? Keď ešte aj ten nárok a verte, že väčšina voličov si myslí, že každý poslanec môže urobiť poslanecký prieskum. Na mnohých z nás sa obracajú voliči, poďte urobiť, veď ste poslanci. Prečo neprídete? Lenže aj tu bola zavedená obštrukcia a poslanec nemôže urobiť individuálny poslanecký prieskum. Dámy a páni, toto je veľmi prirodzené právo poslanca hovoriť – parlament je od slova parler – a urobiť poslanecký prieskum na to, aby zistil informácie. Poslanec predsa poslaneckým prieskumom nerobí exekutívu, nenahrádza exekutívu, nerobí rozhodnutia, iba získava informácie pre seba a pre svojich voličov a pre svoju poslaneckú prácu, aby sa mohol pýtať, prípadne že by bol vylosovaný, a aby mohol pripravovať svoje príspevky tuná, prípadne návrhy na zmeny zákonov. Pretože kde má tie návrhy nájsť, ak nemôže pôsobiť v teréne a nemôže urobiť poslanecký prieskum? Dámy a páni, z charakteru také právo poslanca, ktoré závisí od hlasovania, nie je právom, ale je skôr iba šancou. Tak jak to losovanie, je iba šancou. Môže sa väčšina vo výbore tom či onom prikloniť alebo nemusí. To nie je právo. Čiže naším právom poslaneckým zostáva už teda za týchto okolností iba reč. Pán poslanec Viskupič urobil veľmi dobrý krok aj s kolegami, kedy toto celé pripomenul svojím návrhom. A vy nech sa akokoľvek rozhodnete, ukazujem teraz smerom ku koalícii, pamätajte za prvé, že pri budovaní slovenskej demokracie je potrebné čoraz viac umožňovať otvorenosť politiky, neskrývať spôsoby, akým sa na Slovensku vykonáva moc, a k tejto otvorenosti a demokratičnosti patrí právo poslanca sa ísť spýtať na miesto, ako tu vykonávate tú moc. Zazneli tu pred chvíľou slová, že, že niekedy potom by poslanci išli urobiť aj prieskum, ktorý by bol nezmyselný, ktorý by sa nedal vykonať. No veď v poriadku, tak by si tým vystavili predovšetkým svoju vizitku a mohli by ste ich pokojne vysmiať tak, ako ich môžte vysmiať, keď tu bľabocú, ako sa to tu občas stáva iste aj mne. Každý pracuje, svoju politickú prácu robí na vlastnú zodpovednosť a na svoje riziko. Takisto aj poslanecký prieskum. Položiť otázky a ísť niekde do terénu, na Slovensko a spýtať sa, ako tam ľudia žijú alebo ako si vykonávajú štátni úradníci svoje povinnosti, na tom určite nebude nič škodlivé. A ak si ten poslanec spletie nejaké právomoci, tak iba zabije svoj vlastný čas a nič viac. Ešte raz teda, nie sme tu inak než ako osoby s vlastným svedomím a vedomím, niet iných práv poslanca než tie, pre ktoré sa môže rozhodnúť z tohoto vlastného vedomia a svedomia. Preto poslanecký prieskum de facto nie je právom, ale iba šancou, iba možnosťou, ktorá je udeľovaná z milosti parlamentnej väčšiny. A to je chorý prvok, to je nezdravý prvok v doterajšom systéme slovenskej demokracie. Však ani po práve sa nedozvedáme, že by poslanec si niečo preskúmal a že by sem priniesol pred nás a pred verejnosť nejaké podnetné informácie, skôr sa to zisťuje mimo poslaneckých prieskumov alebo sa to zisťuje od novinárov, ktorí robia investigatívu. Ale poslanci sú v tomto zmysle jalové kravy, ktoré neprinášajú ten kontrolný účinok, lebo uvedomme si, že poslanec je zákonodarný a kontrolný orgán, kontrolný. V tej kontrolnej funkcii sme vykastrovaní. Nemáme žiadnu reálnu kontrolnú funkciu. A tento návrh pána Viskupiča a kolegov a kolegýň, ktoré ho predkladajú, dáva šancu, že by sme sa to pomaly začali učiť robiť. A konečne by občania zistili, že naozaj toto nie je banda lenivcov a 150 darmožráčov, ale že za týždeň sa dá urobiť 150 prieskumov. 150 návštev v teréne, 150 otázok položených zodpovedným ľuďom. Verte, že ani jeden volič si nemyslí, ani vaši voliči, dámy a páni zo SMER-u, že by toto práve bolo to škodlivé, čomu máte zabrániť. Pravý opak je pravdou. Všetci voliči by uvítali, aby poslanci chodili medzi ľudí, robili prieskumy, kládli otázky, ako sa vykonáva výkon štátnej moci alebo verejnej moci aj na úrovni samosprávy vo všetkých tých oblastiach, v ktorých občania často a oprávnene prejavujú nespokojnosť, ale v poslaneckom zbore nenachádzajú dostatočných pomocníkov. Teda pomôžte tomu, aby sme sa tými pomocníkmi mohli stávať. Ďakujem. (Potlesk.)