M. Dzurinda, poslanec: (2007-03-27):
Po prvé, chcem sa pripojiť k tým, ktorí chcú pripomenúť predsedovi vlády, kým bol na jar v roku 1999, keď vláda bola vystavená pred rozhodnutie otvoriť vzdušný priestor, neotvoriť, ako reagovať. Pán predseda vlády Fico bol vtedy poslancom za Stranu demokratickej ľavice. Strana demokratickej ľavice, mám pred sebou výsledok hlasovania, 16 poslancami z 23 verifikovala náš postoj, už niekto povedal, že mala 5 ministrov vo vláde vrátane ministra obrany, ktorí jednoznačne presadzovali takýto postoj. A nie som prvý, ktorý povie, že SDĽ bola plne inkorporovaná do SMER-u. Ja som si dal navyše tú námahu, keď som počúval niektoré rozhorčené hlasy pána predsedu vlády Fica, a som si pozrel ako hlasoval on. Mám pred sebou zápisnicu z prezenčky, pán predseda vlády je tam podpísaný, vtedy o 9.00 hodine tu bol, ale patrí medzi tých, ktorí nehlasovali. Hľadal som, strávil som nejaký čas nad tým, že som hľadal v rôznych vystúpeniach, kedy sa vyjadril pán, vtedajší poslanec, Fico k tejto nepochybne neobvyklej téme. Diskutovali sme o Kosove vtedy, keď vláda predložila návrh uznesenia Národnej rady. Diskutovali sme obsiahlo, keď vtedajšia opozícia dala návrh na odvolanie Eduarda Kukana. Súčasný pán predseda vlády sa ku Kosovu v roku 1999 nevyjadril nikde, nikde, ani raz. Ani pre médiá som nič nenašiel. V Národnej rade sme prezreli všetky vystúpenia, jednoducho mlčal. Kto mlčí, ten svedčí. Takže, pán predseda vlády, rád by som pripomenul, že s takýmito pojmami ako farizej na vašom mieste by som naozaj operoval veľmi, veľmi opatrne. Možnože byť oportunistom nie je oveľa väčšie vyznamenanie ako byť farizejom. Toľko k tomu hlasovaniu v roku 1999. A keď ste už použili ten pojem farizej, pán predseda vlády, my môžeme veľmi, veľmi konzistentne pokračovať v politike na danú tému, tak ako som už o tom dnes hovoril v jednom svojom vystúpení. Keď sme prijali vyhlásenie Národnej rady Slovenskej republiky k situácii v Kosove 14. apríla 1999, stojím si za každým jedným slovom, ktoré v tom uznesení je. Nie som si istý, či ho tu treba celé čítať, ale je pravdivé to vyhlásenie, pretože sa vyjadruje ku genocíde, k ničeniu ľudských životov, detí, starých bezbranných ľudí, k masovým vraždám, ku ktorým tam dochádzalo, a práve tam je poloha Bezpečnostnej rady, práve tam je poloha Severoatlantickej aliancie, a preto potom aj Bezpečnostná rada OSN jednomyseľne schválila rezolúciu č. 1244, ktorá posvätila vlastne to konanie voči bývalej Juhoslávii, ktorej je Srbská republika plnoprávnym nástupcom. Takže chcem upozorniť pána predsedu vlády, že nadávať dnes spojencom za aktivity v roku 1999, nadávať dnes aj medzinárodnému spoločenstvu Organizácii Spojených národov a Bezpečnostnej rade. Ja z toho uznesenia prečítam len ten záver, ktorý som už dnes raz povedal, ktorý volá po zachovaní územnej integrity Juhoslovanskej zväzovej republiky. Srbská republika je legitímnym plnoprávnym nástupcom Juhoslovanskej zväzovej republiky. Čierna Hora sa odtrhla so súhlasom Srbskej republiky, takže je úplne evidentné, že nechceme nič iné len kontinuitu, nie farizejstvo, pán predseda vlády, chceme iba kontinuitu tejto našej politiky. Vy ste hovorili, ste sa rozhovorili vo svojom prejave, vo svojom vystúpení aj o Iraku, o Afganistane. Vy ste na otázku novinára povedali, a teda otázka novinára znela: „Opozícia a mimovládne organizácie vás kritizujú, že otáčate kurz zahraničnej politiky. Prestávate sa orientovať na tradičných európskych spojencov a Ameriku?“ Pán predseda vlády hovorí, že zahraničnú politiku nik neotáča, ale že nebude robiť nikomu „pudlíka“, tak hovorí pán predseda vlády. No ale keď si pozrieme to, čo dnes navrhujete Národnej rade, aby schválila, je jednoznačne otočenie toho, čo predseda vlády povedal iba pred niekoľkými týždňami. Ja už som to dnes tu čítal. Jeho výroky z 12. februára sú absolútne nespochybniteľné. Pán minister Kašický hovorí: „Nikdy nebudeme súhlasiť s akýmkoľvek riešením, s ktorým nebude súhlasiť Srbská republika.“ Nedávno tu mal ministra obrany. A odrazu otvoríme dokument, z ktorého trčí suverénne, nezávislé Kosovo. Pán predseda vlády, prečo nerokovala vláda o tejto otázke? On hovoril o tom, že čo by som bol urobil ja, keby som bol predsedom vlády, ale veď súčasný premiér má so mnou skúsenosť. Bol by som pozval opozíciu, aby sme zladili záujmy tak, ako sme to robili pri referende o vstupe do Európskej únie, tak ako sme to robili pri takej citlivej otázke, ako bolo pozvať-nepozvať Turecko rokovať o Európskej únii, tak ako sme to robili pri európskej Ústavnej zmluve, keď som sa nehanbil ani mi neprekážalo pozvať aj predsedu SMER-u, aj predsedu HZDS, aby sme hľadali čo najširší politický konsenzus. Podobnú aktivitu som čakal aj od súčasného predsedu vlády a bol som rád, že povedzme SNS prichádza so svojou predstavou, z ktorej sa dalo vyjsť a na ktorej báze sme mohli nájsť konsenzus. Veď ja som nelipol na tom, že musíme hľadať zhodu na návrhu SDKÚ – DS. A stále môžeme hlasovať za návrh, ktorý SNS dala, ktorý je dobrý, je vyvážený, je pravdivý. Obsahuje to podstatné, o čo ide aj nám, súc presvedčení, že princíp územnej celistvosti a suverenity sa musí zachovať. Takže, pán predseda vlády, takto by som sa správal a takéto správanie som očakával aj od súčasného predsedu vlády Slovenskej republiky. No a na záver ale predsa len to najpodstatnejšie, pretože mal som dva ciele týmto vystúpením: Po prvé ukázať, že naša politika voči Srbsku je kontinuálna od jari 1999, úplne kontinuálna. Dnes je našou povinnosťou upozorniť našich spojencov, že sa mýlia. Kamarát nie je iba ten, ktorý stále súhlasí. Na mňa vykrikujú, že som Amerikán. Ja to poviem aj dnes, cítim sa byť veľmi silným spojencom Spojených štátov, ale tu cítim, že sa mýlia. A ak my máme priority zahraničnej politiky, a ja si myslím, že mali by sme mať, a rozumieť krajinám bývalej Juhoslávie by malo byť našou prioritou. Preto sme sa opreli za Chorvátov, a preto by sme sa mali oprieť aj za Srbov a mali by sme aj s priateľmi a spojencami o tom veľmi otvorene hovoriť. Nezraziť opätky alebo robiť „pudlíkov“, aby som použil povedzme ten expresívnejší výraz, ktorý sám pán predseda vlády ale vymyslel a použil. No, teda prvý cieľ tohto môjho vystúpenia spočíval v tom, že my držíme kontinuitu, chceme pokoj, ako som povedal, na Balkáne. Chceme, aby bolo prijaté riešenie, ktoré je dlhodobo udržateľné, nie aby si povedzme jeden vysokopostavený úradník urobil fajku, že splnil svoj plán. O toto nám ide. A chceme to veľmi pokojne artikulovať ako zahraničnopolitickú tému. Presne ako hovoril povedzme kolega Palko. No a mám potom ešte aj druhý cieľ, pán predseda vlády. Vážme slová ako farizej a tak, naozaj veľmi pokojne čítajme tieto dokumenty. Kto nerozumie tomu prvému, že „Národná rada, vyjadrujúc presvedčenie, že úplná a ničím neobmedzená nezávislosť provincie Kosovo nie je v záujme stability regiónu vystaveného dlhé roky tragédiám a krízam“, kto nerozumie tomu, že z toho trčí suverénne Kosovo, nech si prečíta dôvodovú správu, veď má tuším jednu stranu, predposledný odsek, „úplná a bezpodmienečná nezávislosť Kosova by sama osebe viedla ku konfliktu, všetky ostatné riešenia ostávajú otvorené“. No tak dáme Kosovu dve-tri podmienky, nazajtra, napozajtra, o dva dni tým nezávislým, úplne nezávislým suverénnym Kosovom bude. To je jedna vec a druhá vec je precedens. Pán predseda vlády, veď sa nedá na užšom a kratšom priestore ilustrovať rozpor vyhlásenia predsedu vlády a navrhovanej deklarácie. Pán predseda vlády 12. 2. hovorí: „Snaha poskytnúť Kosovu status nezávislého štátu môže podľa mňa viesť k nekontrolovaným pohybom v iných krajinách s nedozernými následkami.“ A vy píšte v návrhu vyhlásenia, že povedzme podmienečná nezávislosť Kosova nebude precedensom. No môže byť príkrejší rozpor na takom malo priestore? Aj vecnom, aj časovom? Dvanásteho druhý predseda vlády hovorí, že nezávislé Kosovo by bolo precedensom, by mohlo vyvolať nedozerné vlny, reakcie, následky, a dnes sa tvárime v návrhu vyhlásenia, že to precedens nebude. Preto som presvedčený, že tento návrh nie je dobrý. Som presvedčený, že návrh, ktorého autorom je pán Rydlo, áno, je to naozaj tak, a ktorý si získal podporu SDKÚ – DS, získal si podporu Kresťanskodemokratického hnutia, je v národnom a štátnom záujme Slovenska. Ostatok je len prekrúcanie faktov. Chceme sa zaľúbiť doma voličom, aby nám preferencie neklesali, ale v Bezpečnostnej rade zrazíme opätky a budeme hlasovať s veľký prúdom. Ďakujem pekne. (Potlesk.)