Jurinová, Erika, podpredsedníčka NR SR (2014-09-17):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážený pán minister, kolegyne, kolegovia minule som nemala príležitosť alebo možnosť vystúpiť k tomuto zákonu, a tak rovno poviem, že to bude možno zase také všeobecné pojednanie o tomto zákone. Počuli sme tu podľa mňa veľa dobrých návrhov, nápadov, pripomeniem aj ten, ktorý povedal, alebo naznačil Lojzo Hlina. Povedala by som, že už sme fakt klesli tak hlboko, že také samozrejmé veci budeme musieť dávať do zákona. Je mi jasné, že takýto poslanecký pozmeňovací návrh neprejde, ale naozaj stojí za zamyslenie hovoriť o tých veciach, ktoré tu boli povedané, možnože pre niektorých, niektorí si povedia, že načo tu dupká poslanec, ale, bohužiaľ, si myslím, že je to naša bieda, že musíme takéto veci robiť. Rovnako na úvod by som chcela veľmi podporiť aj celý pozmeňovací návrh, ktorý bol veľmi obsiahly a vypracovával ho kolega Beblavý. To, o čo sa snaží vo svojom návrhu, je podľa mňa úplne legitímne a bolo by veľmi dobré, ak by ministerstvo prehodnotilo naozaj každú jednu požiadavku z tohto pozmeňovacieho návrhu. Minule, myslím, že pán minister povedal, že v podstate toto je návrh, že on s týmto návrhom nič nemá, že len mu to nejako pristálo na stole, alebo omylom sa musel do tejto debaty zapojiť alebo napojiť. Škoda, že neprišiel procedurálny návrh z návrhu zo začiatku schôdze, ktorý naozaj žiadal od toho kompetentného, kto aj pripravoval zákon, aby mohol tento zákon predložiť. Bolo by možnože to vystúpenie viac interaktívne nielen zo strany nespokojných poslancov. Ide určite o dôležitý zákon z pohľadu objemu aj množstva financií, podľa ktorého sa bude upravovať čerpanie 14 mld. eur z fondov Európskej únie v novom programovacom období. Možno tak, ako tuná viacerí povedali, že my si ani nevieme predstaviť tú sumu, o akú sa pojednáva. Najlepšie by bolo, keby sme to vedeli pretaviť do rožkov, alebo bytov, aby sme naozaj tú predstavu mali živú. Častokrát máme pocit, aj to tu už bolo povedané, že peniaze, ktoré takýmto spôsobom máme šancu získať, považujeme za akýsi darček alebo zároveň aj sumu, ktorú máme tendenciu v bežnom živote prehliadať. Tvárime sa dosť nezainteresovane. Treba povedať, že máme za sebou už používanie v dvoch programovacích obdobiach, ale obavám sa, že skúsenosť nie je veľmi slávna. Obzvlášť, ak si uvedomíme všetky problémy, ktoré sa čerpania týkajú. Samotný zákon je obsiahly. Vieme, že nahrádza pôvodný zákon, ktorý má ambíciu zlepšiť situáciu v čerpaní eurofondov, aby nevznikali pochybenia i také, ako máme na stole dnes. Pozastavenie čerpania kvôli auditu Európskej komisie, ktorý nedopadol pre Slovensko veľmi dobre, ešte stále nie je jasné, či vyše 400 miliónov uvoľnia na čerpanie alebo nie. Ale podľa rozhovoru s pánom ministrom financií to vyzerá, že celé leto využili kompetentní a na využitie všetkého, čo obháji, čo nám audit Európskej komisie vytýka a nakoniec Európska komisia uvoľní balík, ktorý bol len, „len“ pozastavený. Aj keď, pristavím sa pritom, že doteraz skutočne nepoznáme nástroje, ktoré ministerstvo alebo úrad vlády použije na to, aby sa takéto veci neopakovali. Zväčša, ak som sa bavila s pánom ministrom financií nedávno, hovorí, že väčšiu časť, väčšia časť sa týka formálnych pochybení. Ale mňa teda osobne trápia aj tie pochybenia finančné, ktoré spôsobujú naozaj možnože čierny fľak na nás všetkých nielen teda na vláde, ale, bohužiaľ, aj na celom Slovensku, ktoré spôsobili a odhalili, a tak vlastne potvrdili, že eurofondy sú u nás skutočne zbytočne predražené a používajú sa nie na celkom správne projekty. Takže predraženosť projektov, ktorá živí a na ktorej sa obohacujú mnohé skupiny a prebytky sa delia rôznymi pomermi, je problém, ktorý nás trápi veľmi silno. Pomôcť by tomu mali kontroly. Ale v skutočnosti, ako u nás fungujú? Riadiaci orgán má byť garantom toho, že projekty sú čerpané v súlade s pravidlami. Papierovo sa akosi, bohužiaľ, riadiaci orgán si dokáže vždy pomôcť, ale v skutočnosti dochádza k veľkým pochybeniam. Papiere sedia, ale pochybenia existujú. Ako pracujú naši audítori, ako sa vieme spoľahnúť na ich prácu a ako to, že všetky naše kontroly konštatovali správnosť konania pri čerpaní, keď európski audítori navrhli pozastavenie v niektorých prípadoch i krátenie financií. Takže máme živú skúsenosť so slovenskými kontrolami. A tu vzniká otázka, keďže vidíme, že slovenská kontrola je nepostačujúca, či sú opatrenia alebo systém, ktorý je v zákone popisovaný, skutočne funkčný. Ak by som to porovnala s predchádzajúcim zákonom, ktorý teda dosluhuje, musím povedať, že práve oblasti kontroly sa venuje veľmi slabo. Či sú skutočne naši audítori nezávislí s dostatočným odstupom od výkonnej moci, denno-denne sa presviedčame, že tomu tak nie je. Podľa všetkého tak, ako je nastavený celý systém, je kontrola úplne podriadená politickej moci. Takže najväčším problémom je aj kontrola a verím, že aj v tom pozmeňováku, ktorý kolega poslanec Beblavý prečítal, je riešenie na zlepšenie tohto stavu. Nové nastavenie v zákone znamená centralizáciu všetkých úkonov, ktoré súvisia s čerpaním, a teda aj kontrolou čerpania a tá je na úrade vlády. To znamená, že opäť len potvrdenie politického napojenia na moc v štáte. Chcem poukázať i na ďalší problém, ktorý nie je dostatočne rozpracovaný v tomto zákone, a to je transparentnosť. Jej pomoc otvorený systém kontroly cez zverejňovanie všetkých informácií súvisiacich so súťažou, to znamená, zverejňovanie celého procesu výboru od hodnotiacich komisií aj to, ako sa vyberajú ľudia do komisií, kto sú títo ľudia, aké majú skúsenosti, pre ktoré je tento projekt, prečo je bol projekt vyradený, alebo naopak podporený. Cez informácie o kontrolách a teda i o pochybeniach. Ak chcem hovoriť o možnosti, ako odhaliť problém, je nutná verejná kontrola a z toho vyplývajúce zverejňovanie všetkých týchto informácií. Týmto zabezpečíme verejnú kontrolu a bude zároveň zodpovedaná aj otázka transparentnosti. Čo však považujem za smrtiaci úder pre slovenských žiadateľov, je byrokracia. Človek by očakával, že vzhľadom na našu nízku úroveň čerpania zo štrukturálnych fondov by stálo za úvahu nielen rozprávať o veľkej byrokracii, ale skutočne aj riešiť to, čo brzdí vo využívaní. Avšak zisťujeme, že pravidlá sa nieže zjednodušujú a zároveň odrádzajú od žiadania cez projekty, ale samotný zákon navyšuje požiadavky pri žiadostiach. To znamená, zhoršuje alebo zvyšuje byrokraciu v celom procese. Aj keď na druhej strane chápem, že môže to vyzerať, že sa snažíme zablokovať mnohé nekalé konania. Ale vidíme, že všetko sa dá obísť. Suma sumárum máme podrobný zákon, ktorý však nerieši príliš to, čo by malo byť základom, a teda transparentnosť, zníženie byrokracie, ale naopak, prílišne centralizuje ohľadom celého procesu a tak sa stalo, že aj keď predchádzajúci zákon nešpecifikoval konkrétny orgán štátnej správy, odteraz je priamo v zákone zadefinovaný úrad vlády. Centrálny koordinačný úrad je opäť vláda, doteraz to špecifikovala dohoda vlády s Európskou komisiou pod názvom Národný strategický rámec, obdoba súčasnej partnerskej dohody. No a zaujímavý je orgán auditu, čo som už spomenula. Je konkretizovaný priamo v zákone na ministerstvo financií, čo doteraz rovnako nebolo. V návrhu však chýba to, čo spôsobilo terajšie pozastavenie. Myslím, že Lojzo Hlina v minulej diskusii povedal, že to je tak, ako keď pošleme 100 euro do Bruselu, oni nám pošlú 150 a zároveň povedia, čo si z toho môžeme kúpiť, ale mi už vopred vieme, že toto si vieme kúpiť za 70 euro. Takže chýbajú práve ustanovenia, ktoré by presne špecifikovali spôsoby kontroly a zabezpečili by nezávislosť od politickej moci v zákone. Takže vidím to tak, že zbytočne sú vycibrené, alebo vydetailované veci, ktoré nie sú až tak dôležité, ale na tú dôležité sa akosi pozabúda. V závere by som ešte sa dotkla jednej, možno nie tak dôležitej, alebo teda dôležitého, ale zaujímavého postrehu, a to hranie so slovíčkami, ktoré sa týka samotného pomenovania používania pojmu investičný, investičné. Je to naozaj hojne používané v súvislosti s eurofondmi. Ale asi pozabúdame, lebo zabúdame, že ak chcem využívať a používať takýto pojem, mali by sme vyslovene hovoriť aj o princípe návratnosti takejto investície. Obavám sa, že častokrát sa na takýto rozmer zabúda. Preto by bolo možno stačilo nazvať to len ako čerpanie fondov, aby nás to v skutočnosti nemýlilo. Na záver by ma dosť zaujímalo, že či vôbec bude niekedy vyvodená zodpovednosť za všetky tie prešľapy, o ktorých sme aj v tejto diskusii počuli, že či naozaj sa dočkáme niekedy toho, že bude zhodnotené, vyhodnotené a ten, kto dopustil aj pozastavenie čerpania v jednotlivých programoch, či bude aj potrestaný. Ešte by som sa možnože kratučko pozastavila nad používaním financií na projekty. Trápia ma dve veci. Jedna vec je nadhodnotené financovanie, druhá vec je využívanie na zmysluplný účel. Som úplne presvedčená o tom, že eurofondy by sa mali využívať iba na verejno-prospešné účely. Iba na verejno-prospešné účely. Rovnako som presvedčená o tom, že by sa mali používať hlavne na výkon, hlavne v sociálnej oblasti. Pokiaľ sa budú naozaj dotovať aj v tomto prípade niektoré vzdelávacie aktivity, ktoré sú bez zmyslu, tak si myslím, že na poriadok nikdy neprídeme. V našej krajine chýbajú mnohé vytvorené systémy. Opäť narážam napríklad na systém pomoci obetiam, že kde doteraz nemáme nastavené pravidlá pre pomoc takýmto ľuďom a stále sa snažím pri každej príležitosti upozorniť na to, že pokiaľ nevyužijeme aj práve v tejto oblasti čerpanie eurofondov na vytvorenie systematickej pomoci aj tejto skupiny ľudí, budem dovtedy o tejto téme rozprávať. Verím, že práve eurofondy by mohli byť súčasťou použité práve aj na túto oblasť. Takže ďakujem pekne aj kolegovi Hlinovi, aj kolegovi Beblavému, ktorí, podľa mňa, vo veľkej miere vedia prispieť k zlepšeniu tohto zákona. Nie je dôležité hovoriť, alebo vytvoriť podrobný zákon, v ktorom však podrobnosti nič v skutočnosti neriešia. Ďakujem pekne.