Lajčák, Miroslav, podpredseda vlády a minister zahraničných vecí a európskych záležitostí SR (2013-03-21):
Ďakujem pekne, vážená pani predsedajúca, ďakujem pekne, vážené dámy poslankyne, páni poslanci, vážim si možnosť viesť diskusiu na tému zahraničnej politiky Slovenskej republiky, dokonca v takom časovom rozsahu, s akým sme ani určite nerátali. Je to vždy dobré, lebo z môjho pohľadu ako ministra zahraničných vecí nie je nikdy dosť diskusií o zahraničnej politike, a naozaj ja diskutujem rád a rád aj polemizujem a rád aj komunikujem s ľuďmi, ktorí majú iné názory, pretože len v takej polemike vlastne sa dopracujeme k niečomu, čo je možno spoločný názor, alebo si rozšírime našu poznatkovú bázu. Samozrejme, za predpokladu, že tie vystúpenia sú dobre mienené. Do tejto kategórie, žiaľ, naozaj dneska nezapadlo vystúpenie pána poslanca Dzurindu, ktoré teda naozaj dnes sa mu nezadarilo. Už som zažil teda ďaleko lepšie vystúpenie. Toto bolo zlé, tendenčné, zakomplexované, ješitné a plné neprávd. Nie je pre mňa nič ľahšie, než ho vysmiať a rozbiť na každom fakte, ktorý tu priniesol, lebo tu bolo toľko hlúpostí, ktoré tu narozprával, až sa čudujem, že človek s jeho históriou, ale zrejme je to už dneska o histórii a nie o prítomnosti. Ale aby Mikuláš Dzurinda hovoril mne, že naša zahraničná politika je statická a pasívna a jeho je tvorivá, aktívna, keď všetci vieme, že on bol prvý, a dúfajme, že navždy posledný minister zahraničných vecí, ktorý túto prácu vykonával takpovediac popri zamestnaní, keď sa mu uvoľnila chvíľka času popri riadení jeho strany, tak tu človeku zostáva rozum stáť. Hovoril tu o skupine Budúcnosť Európy, kde je 11 ministrov zahraničných vecí, ktorá sa stretla v septembri vo Varšave. Ušlo pánovi Dzurindovi, že tá skupina fungovala od marca 2012? A položím vám otázku, kto bol ministrom zahraničných vecí Slovenskej republiky v marci 2102? Odpoveď je správna. Áno, Mikuláš Dzurinda. Čiže ak sa Mikuláš Dzurinda pýta mňa, prečo Slovensko nebolo pozvané do tejto skupiny, tak ja sa pýtam jeho, prečo ho nepozvali do tej skupiny? Myslím si, že plače naozaj na nesprávnom hrobe a mal by sa pozrieť do zrkadla, prečo ho tam nepozvali. Potom sa tu nejako strašne pozastavoval nad nejakým papierom, ktorý podpísali Nemecko, Švédsko, Poľsko, Česko. Takých papierov kolujú desiatky a my niektoré spolu podpisujeme a niektoré nie a všetko závistí od toho, či sa chceme k niečomu pripojiť, alebo nechceme k niečomu pripojiť. Ale môžem vás ubezpečiť, že už nežijeme v polovici 90. rokov, keď sme všetci prežívali, že či nás niekde pozvali, alebo nepozvali, a čo to znamená, že nás nepozvali. Slovensko veľmi aktívne spolutvorí zahraničnú politiku Európskej únie, osobitne vo vzťahu k Balkánu a k Východnému partnerstvu a to, že či na nejakom papieri sme podpísaní, to naozaj každý ten, čo len trošku rozumie zahraničnej politike, sa nemôže nad tým pozastavovať, pokiaľ teda nie je zaujatý a účelový. Tá skvelá konferencia, ktorá sa konala v marci 2011 v Bratislave, ona bola dobrá, veď Slovensko bolo predsedníckou krajinou Višegrádskej štvorky a každá predsednícka krajina Vyšehradskej štvorky organizuje raz za rok stretnutie V4 plus Východné partnerstvo a raz za rok V4 plus západný Balkán. To znamená, robilo ju Slovensko v 2011, robilo ju Česko v roku 2012, robí ju Poľsko v tomto roku a budeme ju robiť zase my, čiže to je štandard, prax, ktorá tu existuje už celý rad rokov. Pán poslanec Dzurinda dojemne spomínal na to, ako sa stretol s bieloruskou disidentkou Nasťou Palažanko, len zabudol povedať, že dali Nasti Palažanko finančnú odmenu a hneď sa nato pochválili na webovej stránke ministerstva zahraničných vecí, až na to, že to je v Bielorusku trestný čin. Čiže aby sa predviedli doma, akí sú bojovníci za demokraciu v Bielorusku, tak vystavili nešťastnú Nasťu Palažanko riziku trestného stíhania v Bielorusku. A to je zásadný, Bielorusko je dobrý príklad toho, aký je rozdiel medzi zahraničnou politikou Mikuláša Dzurindu a mojou. Mikuláš Dzurinda robil zahraničnú politiku na vnútropolitický efekt a ja ju robím na zahranično-politickú efektivitu. Necítim potrebu so všetkým bežať do novín, zvolávať tlačové konferencie a chváliť sa – pozrite sa, čo som urobil. Tá skvelá akcia, ako sa postavil na Hviezdoslavove námestie s portrétom disidenta, no viem si predstaviť Alexandra Lukašenka, ako išiel páchať harakiri, keď mu KGB donieslo správu, že Mikuláš Dzurinda stojí na Hviezdoslavovom námestí a má fotku disidenta. Čo sa zmenilo v Bielorusku? Nič, to je presne to, ako sa robila zahraničná politika pod vedením Mikuláša Dzurindu. Na to, prepáčte za to slovo, ktoré použijem, ale výstižnejšie nie je, a to je sebaukájanie. Pozrite sa, akí sme dobrí, budeme sa bubnovať do hrude, ale že za nami zostáva spúšť a spálená zem a že sme nič nedosiahli, to nás nezaujíma, dôležite je, aby sme sami sebe dokázali, že my sme teda tí kingovia. Ja takú zahraničnú politiku robiť nebudem a myslím si, že za mnou budú výsledky na rozdiel od týchto prázdnych slov a fráz. No a už pochopiteľne všeličo by som čakal, ale že mňa niekto bude školiť, že som pasívny voči Balkánu, to už naozaj tu rozum zostáva stáť, to už naozaj skôr by som bol pripravený, keby mi niekto vytýkal, že príliš veľa pozornosti venujem Balkánu, nad tým by som sa zamyslel, ale že my sme pasívni voči Balkánu? Ja sa teším, že pán poslanec Dzurinda objavuje Balkán, veď to je fajn, veď to je len dobré a to je presne ten rozdiel, že keď niečo viete, tak si uvedomujete, koľko ešte neviete, a, naopak, keď o niečom nemáte ani potuchy, tak máte pocit, že by ste mali školiť iných, hej. Čiže pán poslanec Dzurinda navštívil minulý rok Kosovo, aj dnes nás o tom hrdo informoval, napísal o tom 3 blogy, dal 5 interview. Ja Kosovo navštevujem od roku ’99, som v kontakte s poslancami a s politikmi Kosova, chodia za mnou, pýtajú sa ma, radia sa. Necítim potrebu robiť tlačové konferencie, ja ctím potrebu prispieť k tomu, aby medzi Belehradom a Prištinou sa našlo riešenie. A môžem vás všetkých ubezpečiť, že sa so mnou radí aj srbská strana, aj kosovská strana, aj Catherine Ashtonová a že Slovensko hrá veľmi významnú úlohu, a vôbec ma netrápi, že sa o tom nepíše v novinách, lebo ešte raz: mne ide o výsledok. Čiže pri všetkej úcte, ako aby mňa niekto školil o západnom Balkáne, to už musí byť teda naozaj veľký diletantizmus, lebo netuší pán poslanec Dzurinda, kto všetko sa so mnou o Balkáne rozpráva, na aké fóra ma pozývajú, a kto všetko sa ma pýta na môj názor. Takže vravím, sú lepšie a horšie dni, ale toto vystúpenie naozaj chápem, žeby strašne chcel ako opozičný poslanec niečo nájsť na našej zahraničnej politike a že ho to hrozne irituje, že to nevie nájsť, no ale aby teda sa takýmto spôsobom ukázal, aký je diletant zahraničnopolitický, ako tu dneska predviedol, až mi je to ľúto. Pokiaľ ide o tú poslednú otázku pána poslanca Dzurindu, ako to dopadlo v petičnom výbore, tak chcem informovať, že koordinátori politických skupín v petičnom výbore Európskeho parlamentu včera zamietli návrh politickej skupiny EPP, do ktorej, mimochodom, patrí strana SDKÚ pána Dzurindu, na zorganizovanie špeciálneho hearingu k Benešovým dekrétom, a preto politická skupina EPP zvažuje zorganizovanie vlastnej konferencie k Benešovým dekrétom, čo by som však chcel apelovať na našich poslancov, ktorí sú členmi politickej rodiny EPP, aby ste využili vaše skvelé kontakty a aby ste ovplyvnili túto debatu spôsobom, ktorý nebude pre Slovenskú republiku urážlivý. Prejdem k vystúpeniu pána poslanca Drobu. Pýtal sa, kedy sa stretneme znovu na ministerstve zahraničných vecí. Kedykoľvek, budem veľmi rád, tie debaty sú veľmi dôležité, samozrejme, takže ste vítaný. Pýtal sa na konkrétne prípady alebo príklady pomoci a podpory našim firmám v zahraničí. Nuž poviem, že sme vytvorili podnikateľské centrum na ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí, ktoré poskytuje bezplatný informačný servis, konzultácie s podnikateľmi, riešenia konkrétnych prípadov a pod. Vytvorili sme portál Podnikajme v zahraničí, na ktorom sú zverejňované aktuálne informácie zo zahraničia pre podnikateľov, veľtrhy, výstavy, dopyty, ponuky, investičné možnosti, verejné obstarávanie a podobne. Prispôsobili sme sieť ekonomických diplomatov a to je vlastne, týmto by som odpovedal aj na podnet, ktorý povedala pani poslankyňa Vášáryová aj pán poslanec Viskupič. Pozrite sa, ja naozaj veľa vecí som nepochopil, čo sa dialo za tých 20 mesiacov, keď som nebol ministrom. A jedna z nich je, že ako môžeme zrušiť ekonomických diplomatov v krajinách, s ktorými máme najväčší obchod? Veď náš hlavný partner je Nemecko, na druhom miesto je Česko, potom ide Poľsko, Maďarsko, Rakúsko. Môj predchodca zrušil v Česku, Poľsku, Maďarsku, Rakúsku ekonomických diplomatov. Presne tam, kde chodia naše firmy, kde potrebujú radu, pomoc, nadviazanie kontaktov, tam ich zrušili. Ja som sa rozprával s podnikateľmi, každý sa chytal za hlavu, pochopiteľne, veď naše zastupiteľské úrady boli bombardované dopytmi našich, našich podnikateľov. Ten ekonomický diplomat tam chýbal ako soľ, logicky, že sme ich vrátili tam, kde sú naše firmy. Veď, pre boha živého, nebudeme ich posielať do Silicon Valley, keďže tam nemám ani jednu firmu. Ja viem, že Silicom Valley je dôležité globálne, ale pre Slovensko nie je dôležité, pre Slovensko je dôležité – Užhorod. Tak budem mať ekonomického diplomata tam, kde sú malí a strední podnikatelia zo Slovenskej republiky, lebo ja som minister zahraničných vecí Slovenskej republiky. Čiže to je to, čo robíme. Pokiaľ ide o spoluprácu s ministerstvom hospodárstva so SARIO-m, so SACR, urobili sme celý rad systémových krokov a zase, na to sa pýtal aj pán poslanec Viskupič, ja som vravel, minulý rok bol rokom nastavovania modelov a tento rok je rok, kedy chceme vidieť ten model, že bude prinášať výsledky. Podpísali sme memorandum o spolupráci s ministerstvom hospodárstva, zriadili sme rozhodnutím vlády z 19. decembra Radu vlády pre potrebu exportu a investícií. Prvýkrát sa stretne v pondelok 25. marca a to je ten orgán, kde budeme koordinovať naše pôsobenie v zahraničí. Presne ste to vyslovili, pomenovali, pán poslanec, a ja vám za to ďakujem, lebo je to presne moja filozofia bez ohľadu na to, kto je pri moci. Slovensko má jednu stranu politickú, konečne môžeme proste sa zbaviť toho hlúpeho rozdelenia medzi politické strany, ktoré nám neumožňovalo, aby sme vystupovali koherentne ako strana, lebo ministerstvo zahraničných vecí mala jedna politická strana, ministerstvo hospodárstva iná politická strana a my si navzájom nelezieme do kapusty. Ale že sme v zahraničí míňali peniaze a neboli schopní vystupovať ako slušná krajina, to nikomu neprekážalo. Ja chcem nastaviť model, kde každé euro, ktoré ide zo štátneho rozpočtu, bude transparentné a bude výsledkom posúdenia všetkých relevantných faktorov, zahraničné veci, hospodárstvo, SARIO, SOPK, podnikateľská obec. (Potlesk.) Pýta sa pán poslanec Droba na telefóny našich ZÚ, aby teda nebol obsadzovací tón alebo ich dvíhali. Dvíhajú a skúšame ich každé dva týždne. Strašne nám na tom záleží a neexistuje, naozaj máme 100-percentnú úspešnosť, musím povedať, toho, že nám dvíhajú. Navyše, odkedy sme zaviedli ten SMS servis, tak volajú ľudia kedykoľvek, volajú preto, aby sme im rezervovali lístky na vlak alebo aby sa opýtali, aké bude počasie a podobné záležitosti, ale volajú a všetci naši diplomati vedia, že to číslo sa musí dvíhať. Takže toto je jedna z principiálnych záležitostí. Návrat Valúcha nás nestál nič, ešte raz chcem povedať, ani politický záväzok, ani finančné záväzky, nič. Budeme s Iránom komunikovať, budeme viesť konzultácie v oblastiach, ktoré nespadajú do sankčného režimu, ale neurobili sme žiaden kompromis s našimi záväzkami, naozaj nie. Výdavky na obranu, ja súhlasím, ja ako minister zahraničných vecí nie som šťastný s tým, že sú na tej úrovni, na akej sú, vieme dobre, že 24 z 28 členských krajín NATO nespĺňa teda tú podmienku alebo záväzok 2 % výdavkov. Keď bol pán premiér v centrále Aliancie, tak dal prísľub generálnemu tajomníkovi NATO a ten prísľub bol akceptovaný, že vo chvíli, keď to naše čísla, náš ekonomický rast umožní, keď sa nám začnú zlepšovať čísla, tak sa nám začnú zlepšovať aj čísla, pokiaľ idú o naše výdavky na obranu, ja myslím, že je to férové. Súhlasím si tým, že Vyšehradská štvorka má veľmi veľký potenciál, povedal som aj v mojom vystúpení, že zažíva asi najlepšie obdobie. Tento rok navyše je rok poľského predsedníctva, poľská váha je predsa len objektívne väčšia. Vďaka tomu sa nám podarilo zorganizovať podujatia, ktoré, na ktoré by sme nemali v minulosti ambíciu, napr. stretnutie premiérov Vyšehradskej štvorky plus prezidenta Francúzska a premiérky Nemecka. Alebo sme mali veľmi zaujímavé stretnutie v Dánsku ministrov zahraničných vecí Višegrádskej štvorky, nordickej päťky, baltickej trojky, veľmi zaujímavý formát, lebo krajiny, ktoré plus-mínus rovnaké. Máme záujem v tom všetkom pokračovať a naozaj konečne Višegrádská štvorka je v polohe, keď si všetci uvedomujú, že je pre nich dobre, že sme súčasťou V4, je to značka, ktorá má čoraz väčšiu prestíž. Irán, ako ďaleko sme ochotní ísť. Presne o tom je dnešná návšteva prezidenta, včerajšia a dnešná návšteva prezidenta Obamu v Izraeli, čo je definícia červených čiar. V každom prípade my silne podporujeme Catherine Ashtonovú v jej rokovaniach v mene skupiny P3 + 3 a stále si myslíme, že diplomacia by mala dostať šancu, pretože ak zlyhá diplomacia, tak nastupujú vojaci, ale myslím si, že to nikomu nevyhovuje a nikto to nemôže chcieť. Čiže uvedomujeme si riziko, a keď nedemokratický režim sa môže dostať k tomu, aby mal jadrovú zbraň, a myslím si, že vôľa medzinárodného spoločenstva je, že sa to nedopustí, ale urobíme všetko preto, aby sme to vyriešili diplomatickou cestou. O Hizballáhu sme hovorili, problém nie je v tom, či ho chceme alebo nechceme dať na zoznam. My, nikto nemá ilúzie o charaktere hnutia Hizballáh. Problém je v tom, aký cieľ sme tým dosiahli, to znamená, čo chceme dosiahnuť a či zaradenie Hizballáhu na zoznam teroristických organizácií nás k tomu cieľu privedie. Uvažujme konečne viac ako jeden krok dopredu. To znamená ak, povedzme si, čo je naším cieľom, a potom si položme otázku, či ten cieľ vieme dosiahnuť iba tým, že bude Hizballáh na zozname, alebo ho vieme dosiahnuť trebárs cielenými sankciami voči jednotlivcom alebo inštitúciám pod kontrolou Hizballáhu, ako je napr. letisko alebo prístav v Libanone. Aby sa zase nestalo, že sme urobili krok A, a zistili sme, že sme sami seba vyradili z hry a vlastne stratili sme schopnosť ovplyvňovať dianie. Hamas je na zozname teroristických organizácií, jeho vplyv, jeho postavenie to nezmenšilo, ale zmenšilo to našu schopnosť ovplyvňovať dianie a komunikovať s Hamasom. Čiže vravím, tu vôbec nemáme ideologické oči, ale uvažujeme pragmaticky, to znamená do akého cieľa sa chceme dostať. Prečo Južný Sudán je medzi našimi prioritami? No jednoducho je medzi, bol medzi teritoriálnymi prioritami už Sudán ako taký od roku 2003 a Južný Sudán od svojho vzniku v roku 2011. Máme tam celý rad projektov, teda konkrétne 12, aby som bol úplne presný. Máme tam dlhoročné skúsenosti a máme tam konkrétne výsledky viacerých našich mimovládiek, čiže my tie krajiny projektové a programové určujeme na základe toho, aké sú naše možnosti tam niečo urobiť, do akej miery je dopyt po tých krajinách zo strany našich mimovládnych organizácií alebo podnikateľského sektora. Napríklad pýtali sa ma ľudia, prečo nie je Vietnam, lebo jednoducho neboli projekty do Vietnamu, v Južnom Sudáne projekty sú, sú tam naše mimovládky, takže ich podporujeme takýmto spôsobom. Pán poslanec Šebej, no ja nezdieľam úplne ten skeptický názor ohľadne toho, či Európska únia, teda nezdieľam ho vôbec, že nemá zahraničnú politiku. Európska únia je vždy proces, work in progress, ale v každom prípade od prijatia Lisabonskej zmluvy a od vzniku Európskej služby pre vonkajšiu činnosť, od zriadenia funkcie vysokého predstaviteľa pre zahraničnú politiku sa viditeľnosť Európskej únie výrazne, výrazne zlepšila, logika toho, kto hovorí v mene Európskej únie je jasne, zreteľne viditeľná. A ako som povedal, je to proces, ja zajtra budem v Dubline, máme neformálnu schôdzku ministrov zahraničných vecí Európskej únie. Jedna z tém alebo dominantná téma nášho rozhovoru bude práve ďalšie skvalitnenie EEAS, to znamená prehodnotenie doterajšieho fungovania, ako ju urobiť ešte viditeľnejšou, ešte efektívnejšou. Samozrejme, že EÚ je zoskupenie 27, o chvíľu 28 členských krajín – malých, veľkých, s rozličnými záujmami – a EEAS a vysoký predstaviteľ je priesečníkom týchto záujmov, ale ten, keď sa pozrieme, kde sme dnes, kde sme boli pred troma rokmi, piatimi, siedmimi, desiatimi, tak vidíme, že ideme dopredu a ideme správnym smerom. To povzdychnutie ohľadom vývoja v regióne Arabskej jari, ja k tomu nemám čo dodať, naozaj robíme si starosti, snažíme sa to ovplyvniť do tej miery, do akej to Európska únia ovplyvniť vie. Práva kresťanov, napr. to je jeden z dôvodov, pre ktorý sme my ako Slovenská republika zatiaľ neuznali sýrsku opozičnú koalíciu ako jediného predstaviteľa sýrskeho ľudu, pretože sme zatiaľ, a ja som s al-Chatíbom hovoril dvakrát, nedokázal ma presvedčiť o tom, že jeho zoskupenie je inkluzívne a že mu záleží na právach iných náboženských skupín a osobitne kresťanov. Ja, také rozhodnutie chceme prijať až potom, keď budeme vedieť, že sme ho prijali zodpovedne, dnes tam nie sme. Západný Balkán a uznanie Kosova, je to tento orgán, Národná rada Slovenskej republiky, ktorá prijala svoju rezolúciu v roku 2007, ktorá je pre nás ako pre vládu Slovenskej republiky záväzná, a bude to na vás, aby ste rozhodli alebo prijali stanovisko k tomu, akým spôsobom sa Slovenská republika má ku Kosovu postaviť do budúcna. Nemali by sme si zakrývať oči pred tým vývojom, ktorý tam prebieha. To, že vlastne prezidenti, premiéri, komunikujú, ja som rád, že ste sa viacerí z vás stretli aj s poslancami kosovského parlamentu, aby sme tak trošku aspoň tú tému detabuizovali, aby sme videli za tým ľudí, konkrétne otázky, konkrétne témy, veď žijú tam naši občania, rodia sa, ženia sa, zomierajú, žiaľ, máme tam podnikateľov, to znamená, majme takú pozíciu, aby sme neubližovali našim vlastným záujmom ako Slovenskej republiky. No a pokiaľ ide o Turecko, ja by som chcel povedať dve veci. Asi je v našom záujme, aby tak významná krajina, ako je Turecko, bola v našom hodnotovom priestore, lebo neexistuje vzduchoprázdno, ak nebude v našom priestore, tak bude v inom priestore. A po druhé my vyznávame, Slovenská republika konzistentne, pokiaľ ide o vstup do Európskej únie, vyznáva filozofiu, že ten, kto splní podmienky, by mal dostať šancu stať sa členom. To znamená, asi by sme nemali v tejto chvíli prijímať rozhodnutia, či Turecko môže byť, dnes nemôže byť, lebo dnes tie podmienky nespĺňa. Ale je to dôvod, aby sme zastavili prístupové rokovania? Ja osobne poviem nie, ja si myslím, že Turecko by malo dostať tú istú šancu, ako sme dostali my, ako majú krajiny západného Balkánu, a na základe výsledkov pristúpime k rokovaniam, ktoré sú v našich rukách, kde my definujeme pravidlá, sa potom rozhodneme, že či áno, alebo nie. Ale dnes je táto diskusia predčasná a aj škodlivá. Pokiaľ ide o pána poslanca Mikloška, ministerstvo je otvorené mladým a šikovným ľuďom, samozrejme, robíme transparentné výberové konania a ľudia sa môžu prijať, potrebujeme mať šikovných mladých ľudí, o tom niet pochýb. Pokiaľ ide o účasť podnikateľov na misiách, organizujeme, vždy keď je to možné, v Moskve som bol minulý týždeň, bolo so mnou viac než 120 našich podnikateľov, v druhý aprílový týždeň budem na veľkej ceste na Kaukaz, takisto počítam s tým, že pôjde so mnou podnikateľská misia. Obvykle sa obraciame na ministerstvo hospodárstva, na SARIO, na SOPK, aby oslovili svojich členov alebo teda išli cez svoju databázu a odporučili nám účastníkov takýchto ciest. Ľudské práva je, samozrejme, veľmi dôležitá, jeden z pilierov našej zahraničnej politiky a tu vy ako poslanci parlamentu máte pomerne veľký priestor, aby ste sa vyjadrovali. Predsa len poslanec je slobodnejší vo svojom mandáte, než je trebárs člen exekutívy, a istým spôsobom nám budete pomáhať v tom, keď budete hovoriť, čo si myslíte, lebo, vravím, aj nám, ako mne ako členovi vlády, ako ministrovi to, to len pomôže, takže vás chcem povzbudiť v tom, aby ste boli veľmi zreteľní a jasní, pokiaľ ide o otázky ľudských práv. Pani podpredsedníčka Jurinová, pokiaľ ide o stratégiu ľudských práv, dnes sme mali mať Radu vlády pre ľudské práva, národnostné menšiny a rodovú rovnosť, ale sme ju teda zrušili kvôli tomu, že naša rozprava pokračuje. V každom prípade na najbližšom rokovaní rozbehneme proces draftovania tejto stratégie, bude to inkluzívny proces, pozývame všetkých účastníkov, ktorí majú o to záujem, a bol by som veľmi rád, keby ste aj ten váš podnet nám doručili, aby sme, samozrejme, chceme ju mať hotovú v septembri, takže je, máme istý časový priestor a veľmi nám záleží na tom, aby táto stratégia, prvá vôbec v histórii Slovenska, aby naozaj bola dokumentom, pod ktorý sa podpíšu všetci, ktorí sa venujú ľudským právam, každý zo svojej perspektívy. Pán poslanec Hlina, pokiaľ ide o Čínu, ja, máte pravdu v tom, čo hovoríte, samozrejme, nám, ja chcem len povedať to, že jedna vec je tá synergia, na ktorej nám záleží, aby sme pôsobili v vzťahu k Číne aj vo vzťahu ku všetkým ostatným, druhá vec je, že pokiaľ ide o Čínu špecificky, mali sme tu nedávno podpredsedu vlády a okrem toho, že som s ním hovoril o ľudských právach, tak som s ním hovoril aj o ekonomickej spolupráci, identifikovali sme oblasti, ktoré my vnímame ako prioritné alebo najperspektívnejšie, jedna z nich je aj cestovný ruch. Po lete sa uskutoční zmiešaná komisia, tam by sme chceli naozaj identifikovať konkrétne veci, aby sme nestrácali čas prázdnymi slovami, ale aby sme sa vedeli pohnúť v našej spolupráci ďalej, lebo vo všeobecnosti Slovensko vo vzťahu k viacerým krajinám – veľa sa rozpráva a málo sa robí. Tieto by sme chceli naozaj zmeniť. Pýtal sa na svoj diplomatický pas, viacerí z vás aj na to reagovali. Určite poslanec Národnej rady Slovenskej republiky má nárok na to, aby mal diplomatický pas, a v zahraničí vás, vám môže pomôcť a môže vás ochrániť, doma určite nie, ale v zahraničí áno. Takže odporúčam, tí, ktorí ho zatiaľ nemáte, aby ste si ho vyzdvihli. Pani poslankyňa Vášáryová, zameranie suchšie, no viete, no to je tá večná debata, či je málo strán, veľa strán, no či tej krajine, onej. My sme – ja som to aj uviedol v mojom úvodnom slove – sa sústredili na priority, to znamená, že to, čo je gro našej práce, v zásade je tak ako keby pomimo, a tie veci, na ktoré sme, lebo tie, ktoré sú istým spôsobom nóvum a na ktoré chceme upriamiť väčšiu pozornosť, to je európska politika, ekonomická diplomacia a pomoc občanom v zahraničí, čiže tým sme venovali špecifický priestor, takže sa vám môže zdať, že niektoré iné témy boli možno, možno viac v úzadí, ale vravím v každodennej práci určite nie sú. Ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí – cieľom toho premenovania môjho rezortu nie je povedať oni a my, ale cieľom toho je práve povedať to, čo ste vy pomenovali, že európska politika, nie je zahraničná politika. To znamená, my sme rezort, ktorý má na starosti európsku politiku, na to neexistuje jednotný model, sú krajiny, ktoré to majú pri úrade vlády, sú krajiny, ako je Francúzsko, Dánsko, Rakúsko, ktoré to majú pri ministerstve zahraničných vecí, sú krajiny, ktoré majú samostatné ministerstvá pre Európske záležitosti, čiže tu komu čo vyhovuje. Nám vyhovuje to, že je to pod ministerstvom zahraničných vecí. Ale dôležité je to, aby nevznikal omyl, že politika voči Európskej únii je zahraničná politika, lebo nie je, čiže toto sme chceli zdôrazniť. Hovorili sme o ekonomickej diplomacii, ja myslím, že som vám v tomto odpovedal, tí naši ekonomickí diplomati sú diplomati, zastavili sme trend, že keď sa za ekonomických diplomatov proste vysielali kamaráti kamarátov, a bolo to vnímané ako trafiky a bolo to celé roky. A chceme, aby to boli ľudia, ktorí sú zamestnancami štátnej správy, ktorí nejdú na trojročný kontrakt, počas ktorého sa musia zabezpečiť do konca svojho života, ale ľudia, ktorí sa zase vrátia na ministerstvo zahraničných vecí a vedia, že pracujú v prospech štátu, ľudia, ktorí majú načítané, ktorí rozumejú makroekonomickým číslam. A aby zastupovali naozaj štát, aby nešli, ja som nikdy nepochopil a nikdy som s tým nebol stotožnený s tým, že boli vyslaní ľudia na dobu určitú, lebo tým pádom bolo jasné, že deň po návrate je na ulici, tým pádom celé svoje vyslanie prispôsobil tomu, aby si našiel nejaký džob pre seba, a nie pre štát. Čiže o to nám ide, musia vzhľadom na to, koľko máme ľudí, koľko máme rozpočtu, musia v sebe kombinovať aj úlohy ekonomických diplomatov, aj úlohy istým spôsobom obchodných radcov, pretože naše firmy sa na nich obracajú, potrebujú pomoc našich zastupiteľských úradov, nemá to kto iný urobiť, než títo naši ekonomickí diplomati. Ale zároveň, pochopiteľne, od nich čakáme vyhodnocovanie trendov a identifikovanie možností, kde umiestniť slovenské výrobky na zahraničných trhoch, kde pritiahnuť zahraničný kapitál na Slovensko. Jednoducho snažíme sa to robiť tak, ako to, čo si môžeme dovoliť. Asi toľko muziky, koľko máme za to peňazí. O tom návrate našich diplomatov som už hovoril. Len ekonomických diplomatov do susedných krajín a naozaj si za týmto stojím, nemá logiku, aby sme nemali ekonomických diplomatov tam, kde máme firmy, presne naopak, musia byť presne tam, kde sú. Jednotná prezentácia Slovenska. Hovoríme o, hovoríme o brandingu, hovoríme o tom, to neznamená, že bude teraz prikázané, ako máme prezentovať Slovensko, ale skôr, aby sme už konečne skoncovali s tým, že my máme 15 značiek Slovenska, lebo každý rezort, každý ústredný orgán má svoj rozpočet a vydáva si svoje, a niekto, pre niekoho sú to tuaregy a pre niekoho je to bača s fujarou. Už si poďme konečne povedať, čo je Slovensko, ako ho vnímame, poďme si proste prezentovať tak, ako keď povieme Švajčiarsko alebo povieme Nemecko, alebo povieme Nórsko, tak každému z vás sa vybaví jeden imidž. Tak keď povieme Slovensko, tak každému z nás sa vybaví čosi iné, čiže toto chceme urobiť. A myslíme si, že predsedníctvo Slovenska v Európskej únii v roku v roku 2016 je možno poslednou príležitosťou, aby sme nejako odprezentovali to Slovensko, ktoré my chceme, aby nás takto vnímali. Čiže o tom to je a naozaj ja som podľa novely kompetenčného zákona zodpovedný za túto tému. Venujeme sa tomu veľmi vážne u nás na ministerstve. (Potlesk.) Ja som neprepustil žiadnych ľudí, ja som len urobil to, že som odišiel z ministerstva zahraničných vecí a vrátil som sa do centrály SDKÚ, no tak som musel urobiť opatrenia, aby som centrálu SDKÚ zase zmenil na ústredný orgán štátnej správy – ministerstvo zahraničných vecí. A ľudia, ktorí nepochopili, že odišiel ich chlebodarca, a naďalej mali na sebe modrý dres, tak logicky, že ja potrebujem štátnych úradníkov, ktorí kopú za štát, za Slovenskú republiku. (Potlesk.) Čiže to nebolo celkom korektné. A pokiaľ ide o 1150. výročie Cyrila a Metoda, je viacero krajín, ktoré sa k tomu výročiu a k tomu odkazu hlásia, a každá z tých krajín si ju chce uchopiť svojím spôsobom. To znamená, nie je záujem koordinovať to ani z jednej strany. My máme zaradenú prezentáciu 1150. výročia do programu našich aktivít na celý tento rok a robíme to sami, lebo vravím, každý k tomu odkazu pristupuje trošku inak, v inej polohe. Pokiaľ ide o príchod Svätého otca, samozrejme, teraz je úplne nová situácia tým, že máme nového pápeža, pozvanie dostal, bolo zopakované, veríme, že tá príležitosť 1150 rokov naozaj je, že oslavy 5. júla sú veľkou príležitosťou. Uvedomujeme si aj to, že po nástupe do tohto vysokého úradu, pochopiteľne, je to zložitejšie, ale povedal by som veľmi úprimne a otvorene, že táto otázka je otvorená v tejto chvíli. K Národnému konventu o Európskej únii sa vraciame, otvoríme ho v máji na výročie, vlastne na Deň Európy chceme. Národný konvent sa nám osvedčil, kedysi sme ho vnímali ako platformu pre kultiváciou našej diskusie o budúcom členstve v EÚ, dnes si dávame tri hlavné témy. Po prvé – ako pozeráme na výzvy, ktorým čelí Európska únia, po druhé – čo nám prinieslo desať rokov členstva v Európskej únii, aké možnosti sme využili, aké sme nevyužili a po tretie – príprava na predsedníctvo, to znamená je to osvedčený formát, ale s aktualizovaným, updateovaným obsahom a veľmi rád budem tlmočiť vaše poďakovanie našim diplomatom, pretože súhlasím s vami, že si to zaslúžia. Pani poslankyňa Horváthová, ďakujem pekne za všetko, čo ste povedali na adresu našej rozvojovej pomoci, lebo toho nie je nikdy dosť a je treba šíriť osvetu rozvojovej pomoci, lebo jednoducho Slovensko je dnes v kategórii krajín, ktoré už pomoc nepotrebujú, ale od ktorej sa očakáva, že budú pomáhať tým, ktorí sú na tom horšie, a naozaj. Aj keď si to doma nechceme priznať a keď človek otvorí noviny, má pocit, že sme tá najposlednejšia krajina na svete. Ono to tak nie je a my žijeme v relatívnom blahobyte v porovnaní s dvoma tretinami alebo troma štvrtinami krajín na tejto planéte a podľa toho sa správame a snažíme sa pomáhať tým, ktorí tú pomoc potrebujú, a vravím, každá osveta v tomto duchu je veľmi dobrá. Snažíme sa vstúpiť do, ako ste povedali v tom, v tom, do, do výboru DAC v rámci OECD, základná podmienka je, že nespĺňame objem poskytovanej rozvojovej pomoci, lebo mal by byť minimálne 100 mil. dolárov a my sme niekde na úrovni 60 mil. eur. Ale zároveň vnímame to ako výzvu, ako strednodobý horizont, či sú to dva, tri, štyri roky, zhruba tu sa niekde pohybujeme, koordinujeme to aj s ďalšími členskými krajinami Vyšehradskej štvorky, myslíme si, že takýto koordinovaný postup by mal byť v záujme všetkých. Veľmi intenzívne komunikujeme s občianskou spoločnosťou, samozrejme, s platformou mimovládnych rozvojových organizácií už spolupracujeme 10 rokov, máme podpísanú dohodu, memorandum o spolupráci a mimovládne organizácie podieľajú na rozpracovaní vlastne programu, priorít, pri definícii, čiže tam je naozaj každodenná komunikácia. To, čo je istým spôsobom nové v našej rozvojovej pomoci s mojím opätovným príchodom na ministerstvo zahraničných vecí, je intenzívnejšia spolupráca alebo intenzívnejšie zapojenie našich podnikateľov do rozvojovej pomoci. Pretože vychádzame z toho, že rozvojová pomoc by mala pomáhať aj našim podnikateľom, aby sa presadili na nových trhoch, a prijali sme viacero programových dokumentov, prijali sme koncepciu zapájania slovenských podnikateľov do ODA, vytvorili sme nové modality, program Start Up napríklad. Pomáhame práve preto, aby prostredníctvom rozvojovej pomoci sme nielen demokratizovali, ale aj pozdvihovali ekonomické štandardy v krajinách, v ktorých sme aktívni, a aby sme to robili s našimi podnikateľmi, teda alebo našimi prostriedkami. Toto ja vnímam ako dôležité. Spolupracujeme s Vyšehradskou štvorkou jednak využívaním vyšehradského fondu, ale spolupracujeme aj s ďalšími donormi. Úprimne povedané, Vyšehradská štvorka sú krajiny, ktoré sú si veľmi blízke, ale aj v tom, že veľa peňazí na rozvojovú pomoc neposkytujú, lebo ich veľa nemajú, čím skôr sa snažíme orientovať na bohatšie krajiny, na Holandsko, na Nórsko, na krajiny, kde my dávame know-how – znalosť regiónov a oni majú zase dostatok prostriedkov, ale trebárs nemajú takú orientáciu v niektorých regiónoch a, samozrejme, sa, poskytujeme rozvojovú pomoc aj cez multilaterálne platformy. No a súhlasím s tým, že treba o rozvojovej pomoci viac hovoriť. Pán poslanec Viskupič, myslím, že o ODA sme si povedali to isté, a ďakujem aj vám, že ste jeden z ľudí, ktorí o tejto téme hovoria a hovoria pozitívne. My znižujeme počet krajín, aby sme teda združovali prostriedky a plus pri definícii, ktoré sú krajiny programové, projektové, vychádzame z toho, aký je dopyt. Ako som povedal, kde máme čo ponúknuť, kde je záujem našich mimovládiek, našich podnikateľov. O ekonomickej diplomacii sme si povedali, takže už sa nebudem opakovať, jednotné pôsobenie v zahraničí, to sme si takisto povedali. A ďakujem pekne a hovorte to často, všade, lebo to je presne to, čo by sme mali pochopiť, že o čo nám ide. Nie je možné, aby tento štát proste z toho malého mešca peňazí, ešte aby sme to rozhadzovali na desať strán. Nikdy si to nebudeme môcť dovoliť. Kultúrna diplomacia je nesmierne dôležitá. Tento rok je unikátny, lebo máme krásne výročia. Máme 20-ročný príbeh nezávislosti Slovenska a máme Košice – hlavné mesto európskej kultúry a máme 1150 rokov od príchodu svätých Cyrila a Metoda. Lebo v dnešnom svete musíte zaujať. Musíte zaujať príbehom. A toto je krásne. Veď ja som už vďaka tomu bol v celom rade dôležitých európskych hlavných miest, kde sme urobili krásne podujatia prezentačné s účasťou vysokých ústavných činiteľov, kde sa o Slovensku hovorilo a hovorilo sa veľmi pekne v Londýne, v Paríži, v Berlíne napríklad. To znamená, využime to, že máme tento rok ten príbeh, a predajme ho, lebo je ten príbeh, je dobrý, je pozitívny. A budeme uvažovať, samozrejme, aj do budúcna, lebo budúci rok bude o niečom inom, ale ten príbeh tu je vždy, ak máme záujem. Chceme spolupracovať, pochopiteľne, aj s Taiwanom za podmienok, ktoré sú akceptovateľné, a my ich máme veľmi presne zadefinované, čo je prijateľné aj pre Čínu, čo je v súlade s našou politikou jednej Číny. Zároveň veľmi dobre si uvedomujeme, že Taiwan je jeden z významných investorov na Slovensku. Investovali tu viac než 400 mil. eur. Vytvorili tu niekoľko tisíc pracovných miest. To všetko je naozaj dôležité, a preto logicky máme záujem vzťahy rozvíjať. Ako som povedal, za tých podmienok. Využívať Slovákov v zahraničí je prirodzené a logické a snažíme sa o to, lebo to sú naše mostíky do celého radu krajín a regiónov sveta. No a pán poslanec Fronc, čo priniesol. Ako som povedal, pokiaľ ide o ekonomickú diplomaciu, že ten minulý rok bol nastavovania systému, že sme si, naozaj sme mali niekoľko rokovaní so všetkými partnermi v ekonomickej diplomacii. Povedali sme si, aký bude systém. Prijali sme tú radu vlády, to bol niekoľkomesačný proces toho, čo vlastne od nej očakávame. Vravím, v decembri bol ten materiál schválený. Redefinovali sme sieť ekonomických diplomatov, rozbehli sme výbery ľudí na tieto konkrétne miesta, čiže ja tento rok očakávam, že model, tak ako sme ho vlani nastavili, že začne prinášať výsledky. A myslím si, že keď sa takto stretneme koncom roka alebo budúci rok pri prerokovaní tohto materiálu, tak už nebudem hovoriť o modeli, ale budem hovoriť o konkrétnych výsledkoch. Takže, vážené panie poslankyne, páni poslanci, ešte raz vám všetkým veľmi pekne poďakovať za túto debatu, za váš záujem o zahraničnú politiku. Budem sa tešiť na našu ďalšiu spoluprácu predovšetkým s našimi gestorskými výbormi, ale, pochopiteľne, dvere nášho ministerstva sú otvorené pre každého z vás a ďakujem za korektnú spoluprácu a teším sa aj do budúcna. Ďakujem pekne. (Potlesk.)