Pálffy, Ján, podpredseda Správnej rady Ústavu pamäti národa (2018-06-22):
Ďakujem pekne za otázky. Čo sa týka takého domnelého rozporu medzi tvrdeniami, ktoré sú uvedené v Správnej rade, a tvrdeniami, ktoré mali stáť za motiváciu pre novelu zákona o ÚPN, by som rád uviedol, že aj za predošlých predsedov Správnej rady Ústavu pamäti národa, čiže za pána Jána Langoša, pána Ivana Petranského, boli rešpektované kompetencie jednotlivých orgánov Ústavu pamäti národa. Bohužiaľ, za pána predsedu Krajňáka dochádzalo z jeho strany práve k nerešpektovaniu a obchádzaniu vnútorných noriem a postupov, a to napriek upozorneniam Správnej rady, Dozornej rady, ktoré sa dostali až na gesčný výbor Národnej rady. Tento názor orgány Ústavu pamäti národa prezentovali konzistentne od roku 2013. Toto malo za následok napríklad alebo sa prejavilo v spôsobe kreovania vedúcich zamestnancov ústavu. V rokoch pred pôsobením pána Krajňáka vo funkcii predsedu Správnej rady boli vedúci zamestnanci úradu alebo ústavu navrhovaní predsedom Správnej rady, ale boli potom schvaľovaní v rámci Správnej rady. Po tom, ako vo viacerých prípadoch nedošlo k schváleniu nominantov pána Krajňáka do vedúcich pozícií, pán Krajňák prestal v danej veci komunikovať so Správnou radou a naďalej iba menoval riadiacich pracovníkov do týchto funkcií. Bohužiaľ, práve tento nelegitímny spôsob menovania riadiacich pracovníkov, ktorí sa neskôr prejavil aj na častých zmenách na týchto postoch, mal aj za následky časté zmeny v pracovných úlohách a prioritách, ktoré boli stanovené pre jednotlivé útvary Ústavu pamäti národa. To malo v niektorých prípadoch za následok aj nereálne stanovené termíny plnenia jednotlivých úloh. Takisto sa to prejavilo v značne konfrontačnom spôsobe riadenia ústavu alebo jeho jednotlivých zložiek, čo malo následne za následok vnútorné pnutie a ventilovanie problémov cez médiá. V praxi takým najvážnejším problémom bolo alebo bola nevymožiteľnosť uznesení Správnej rady. Čiže takto by som asi zdôvodnil ten možno vnímateľný rozpor medzi tvrdeniami, ktoré sú uvedené v rámci výročnej správy, a motiváciou pre túto novelu. Tiež by som chcel povedať, že tak ako som zdôraznil aj v závere svojho príhovoru, tie dobré výsledky, ktoré sa, ktorými sa Ústav pamäti národa za rok 2017 môže prezentovať, môžeme predovšetkým za ne vďačiť nasadeniu a zápalu zamestnancov, ktorí pracujú na Ústave pamäti národa. Čo sa týka funkčnosti Správnej rady v súčasnosti po novele, tak, áno, došlo k výraznej zmene. Správna rada pracuje ako kolektívny štatutárny orgán. V roku 2017 mala 9 členov, v súčasnosti je 8 členov, keďže sa uvoľnil jeden post. Dá sa povedať, že sa veľmi výrazným spôsobom zintenzívnili rokovania Správnej rady v porovnaní so stavom, ktorý bol predtým, pretože na všetky závažné rozhodnutia je potrebný konsenzus v rámci tohto orgánu. To znamená, že predseda alebo predsedníčka Správnej rady v roku 2017 mohla konať iba na základe rozhodnutí Správnej rady, prijatých rozhodnutí Správnej rady alebo splnomocnení, ktoré ju k tomu určovali a ktoré taktiež prijímala Správna rada. Čiže som presvedčený o tom, že v porovnaní so stavom, ktorý bol pred touto novelou, došlo k posilneniu demokratických princípov v riadení Ústavu pamäti národa. Samozrejme, na druhej strane to kladie vyššie nároky na logistiku, pretože, ako som už spomenul, tie rokovania Správnej rady sú intenzívnejšie, sú dlhšie a naozaj idú do hĺbky jednotlivých predkladaných materiálov. Ďakujem pekne.