F. Šebej, poslanec: (2001-09-05):
Ako viete, Národná rada už predložený zákon v máji odsunula na september a následne do parlamentu prišiel vládny návrh zákona, iný návrh, iný text, ktorý na moju žiadosť bol presunutý tiež na septembrový termín, aby sme mohli o oboch návrhoch rokovať v jednom termíne. Lebo sa mi zdalo nefér, aby prešiel návrh zákona, ktorý prišiel do parlamentu neskoršie s tou istou tematikou a aby návrh, ktorý sme predložili my, bol z iných ako odborných a právnych dôvodov presunutý a vlastne zlikvidovaný. Čo robí návrh zákona o elektronickom podpise. Predovšetkým povedzme si, čo je to podpis. Nechcem hovoriť banality, ale dobre je si to pripomenúť, lebo o to všetko sa môže snažiť i elektronický podpis spôsobom, ktorý je absolútne nový a ktorý zodpovedá tomu, čo nám prináša vlastne nová doba, nové tisícročie. Po prvé, obyčajný podpis, ten, ktorý napíšeme rukou, poskytuje dôkaz o tom, že sa podpísaná osoba cíti byť viazaná obsahom dokumentu. Alebo potvrdzuje autorstvo textu dokumentu, alebo potvrdzuje úmysel tej osoby, ktorá sa podpisuje stotožniť sa s obsahom dokumentu, ktorý zostavil niekto iný. Povedzme, niekto napíše vyhlásenie a vy poviete áno, súhlasím a potvrdíte to podpisom alebo môže to byť podpis pod petíciu. Alebo dokazuje skutočnosť, že podpísaná osoba bola prítomná na stanovenom mieste v určitom čase. To je naša prezenčná listina tam vonku. To všetko je funkcia podpisu. Pri elektronických dokumentoch je to ťažšie, pretože elektronický dokument je čosi, čo vzniká, povedzme, v textovom meritore alebo teda činnosťou na textovom meritore, alebo naskenovaním, alebo je to nejaký obrázok a jeho podpísanie nenesie individuálnu pečať. Darmo vy napíšete pod elektronický dokument, že toto podpísal Jožko Púčik, keď z tej naprosto štandardizovanej podoby textového editora nie je jasné, či to naozaj podpísala osoba menom Jožko Púčik alebo je to len proste slovo ako každé iné. Podobne je to aj napríklad s naskenovaným podpisom. Naskenovaný podpis, autentický ručný podpis je možné naskenovať znovu, je možné preniesť, je možné skopírovať, je možné pripojiť k čomukoľvek, skrátka ten elektronický priestor pri všetkej svojej flexibilite zároveň poskytuje omnoho, omnoho lepšie a ľahšie možnosti k falšovaniu, k zahmlievaniu identity. Skrátka dobre, elektronický podpis predstavuje problém. Z toho dôvodu, ak chceme zrovnoprávniť autentickosť dokumentu v elektronickej podobe, povedzme, s notársky overeným podpísaným dokumentom, musíme prijať zákon, ktorý toto celé, celé umožní. Elektronický podpis je v zásade implementácia určitej matematickej funkcie prostredníctvom špecializovaného programu, ktorá keď sa pripojí k určitému dokumentu, prichádza teda k jeho autentizácii, teda k overeniu jeho pravosti. Ako to prebieha. Teraz prepáčte malý exkurz, laický exkurz do techniky. Tak predovšetkým, ak máte elektronický dokument, či už je to text vytvorený v textovom editore, môže to byť zmluva, daňové priznanie, báseň, reč, novinový článok, musíte, alebo aj obrázok, napríklad, musíte, kus programu, musíte pomocou, musíte si ho dať do digitalizovanej podoby, čiže musíte ho digitalizovať a potom pomocou jednocestnej funkcie, teda takej, ktorá sa dá urobiť len jedným smerom, volá sa hash funkcia, sa vytvorí čosi, čo sa volá odtlačok toho dokumentu. A potom je potrebné, aby ste mali k dispozícii kľúč, šifrovací kľúč, ktorým zašifrujete tento odtlačok a toto celé pripojíte k vlastnému dokumentu, ktorý sa tým pádom stáva podpísaným dokumentom. Celá technika tých elektronických podpisov je v tejto dobe postavená na takzvaných asymetrických kľúčoch, to znamená, že to šifrovanie je jednak to, keď zašifrúvate a iným kľúčom sa dokument odšifrúva. Ten odšifrúvací kľúč sa volá verejný kľúč, ktorý je teda verejne k dispozícii. To overovanie prebieha tak, že ten, kto dostane tú správu alebo kto dostane ten váš dokument podpísaný, si opäť pomocou hash funkcie, teda tej istej matematickej funkcie, premení ten dokument na číslo a potom dešifruje pomocou verejného kľúča ten podpis elektronický a porovná ten hashovaný dokument s tým, čo on dešifroval, a ak sa zhodujú, je to potvrdenie, že teda ten dokument je autentický. Zaujímavé na tom celom je, že je to potvrdenie nielen autentickosti dokumentu, teda podpisu, ale aj faktu, že nebolo na tom dokumente nič zmenené. To sa nedá dosiahnuť ručným podpisom. Týmto spôsobom sa zároveň overuje, že od okamihu podpísania nikto nezmenil na tom dokumente ani čiarku. Ak sa totiž tie dva odtlačky nezhodujú, tak to vypovedá o tom buď teda, že tá osoba nie je identická s tou, ktorá tvrdí, že to podpísala, alebo že je identická, možno je, ale po ceste sa dokument zmenil. A to ma, to ma privádza teda k tomu, aby som vám ešte povedal, by som povedal, ďalšiu samozrejmosť, že načo teda máme elektronický podpis, túto strašne zložitú procedúru. No jednoducho preto, že v modernom svete už väčšina dokumentov má elektronickú podobu a pre všetky možné kódy komunikácie je potrebné vytvoriť spôsob, a to spôsob inštitucionalizovaný, zabezpečený legislatívou, ktorý umožní proste zaobchádzať s takýmito dokumentmi rovnocenne ako s tými, ktoré majú papierovú podobu. Zrovnocenniť elektronické a papierové dokumenty, a to nielen pre potreby, ja neviem, obchodných zmlúv alebo elektronického obchodu, alebo často sa spomína daňové priznanie, ale aj napríklad na ochranu kusov programu proti vírusom, na autorizáciu napríklad čohosi, čo môže mať charakter umeleckého diela. Proste pre všetky prípady, keď je potrebné zachovať integritu dokumentu a zároveň určiť toho, ktorý je jeho autorom. Elektronický podpis má niekoľko výhod, ktoré stojí za to pomenovať. Na rozdiel od klasického sa prakticky nedá sfalšovať. Teda nedá sa, všetko sa dá, ale na súčasnej úrovni poznania v oblasti výpočtovej techniky je to tak, že na proste prerazenie tej šifry toho kódu by bolo potrebné, ja neviem, či hovorím realisticky, ale celkom určite proste výpočtové zariadenie, ktoré možno vlastne CIA alebo riadiace stredisko bezsmerných letov v Houstone, ale celkom určite nie žiadna firma ani privátna osoba a potrebovali by nato značný čas. Čiže prelomenie toho kódu na danej úrovni technickej, bežne dostupných prostriedkov nie je možné. Po druhé, overenie pravosti je veľmi jednoduché. Každý, kto má počítač a prístup na sieť v krajine, kde to funguje, kde sú prístupné aj teda verejné kľúče, povedzme, pri certifikačných autoritách, to môže urobiť znovu a znovu kedykoľvek. Navyše ešte je možné aj pomocou časovej pečiatky, ktorá je definovaná aj v predloženom návrhu zákona, určiť čas, kedy bol ten dokument podpísaný. To znamená, že je dokonca možné naprosto spoľahlivo, i keď niekto potom chce povedať, že proste on ten akt podpísal až neskoršie alebo v inom čase, je možné zistiť, kedy pripojil ten elektronický podpis pod ten dokument, čo zabráni napríklad istým typom podvodov v elektronickom obchode. Je zaručená na rozdiel od obyčajného podpisu neporušenosť správy. Je zaručené napríklad nepopierateľné spojenie medzi podpisom a textom správy, lebo pomocou elektronického podpisu nie je možné vyrobiť bianko dokument. Elektronickým podpisom je možné podpísať len neprázdnu množinu teda údajov, musí existovať dokument, lebo až ten sa dá potom pomocou toho súkromného kľúča zašifrovať do formy elektronického podpisu. To znamená, že v oblasti elektronického podpisu neexistuje bianko dokument. Toľko teda k tomu, o čom vlastne ideme rokovať. Ja len chcem povedať, že teda ten poslanecký návrh zákona je produktom práce, ako som vám povedal, dovolím si povedať toho najlepšieho, čo slovenská odborná verejnosť môže poskytnúť, pracovali na tom, nakoniec ste dostali pravdepodobne do pošty tento vysvetľujúci materiál. Ľudia odborníci, ktorí sú tu vymenovaní, sú hlavnými autormi toho dokumentu. Iste tušíte, že nikto z nás nie je schopný sám na základe akéhosi vnuknutia večer vypracovať takýto návrh zákona. Je to produktom činnosti, by som povedal, odbornej skupiny a čo pre mňa je mimoriadne cenné na poslaneckom návrhu zákona, je to, že ten návrh vznikol vo verejnej diskusii. To znamená, že ten zákon bol pripomienkovaný na webovej stránke Slovenskej informačnej spoločnosti celou verejnosťou a že je to výsledok, by som povedal, sporov a diskusií. Ja potom, ak bude potrebné, poviem aj rozdiely oproti vládnemu návrhu zákona. Ja len chcem dodať, že ten zákon, ktorý máte predložený, vzhľadom na celkom oprávnené pripomienky legislatívnej rady vlády už navrhuje aj štruktúra a obsah všeobecne záväzných predpisov, teda vykonávacích predpisov k tomu zákonu, ktoré bude potrebné prijať na to, aby sa vôbec mohol vykonávať. Možno, že to neviete, ale napríklad v Českej republike ten zákon, ktorý prijali pred rokom a pol, čiže rok a pol majú platný zákon, tak prijali ho v podobe, ktorá nebola dobrá a nepodarilo sa im vypracovať k tomu zákonu vykonávacie predpisy, to znamená, že už rok a pol majú zákon, ale neuplatňujú ho, proste nefunguje to. Veľmi by som bol rád, keby sme sa tejto situácii u nás vyhli. Ešte vás chcem upozorniť na to, že keďže zrovnoprávňujeme elektronický podpis s právnym aktom, proste ktorým je podpis na papierovom dokumente notársky overený, tak musíme, samozrejme, vstúpiť tým zákonom do mnohých ďalších zákonných noriem, ktoré s overením pravosti alebo s overením identity osoby počítajú, čiže ten zákon zároveň na svojom konci v tých ustanoveniach novelizuje Občiansky zákonník, Obchodný zákonník, zákon o správnom konaní, zákon o správe daní, proste a niekoľko ďalších noriem, a teda prosil by som vás o podporu poslaneckého návrhu zákona, o to, aby ste schválili jeho postup do druhého čítania. A mám ešte teda jeden dôvetok k tomu celému. Vzhľadom na to, že implementácia toho zákona, zriadenie Úradu pre elektronický podpis, ktorý by mal byť súčasťou Národného bezpečnostného úradu, vyžaduje nemalé úsilie a nemalé investície. To zriadenie samo osebe je vyčíslené na asi 120 mil. korún a každoročná prevádzka medzi 60 až 70 mil. korún, navrhujem, aby sa parlament ako naďalej potom zaoberal len tým lepším z tých dvoch návrhov zákonov. Podľa môjho presvedčenia vzhľadom na to, čo viem zo strany odbornej verejnosti, tým lepším, komplexnejším zákonom je zákon poslanecký, teda návrh zákona poslanecký. Ešte niečo potrebné je dodať z hľadiska kompatibility s európskym právom. Európska únia vydala v decembri 1999 direktívu č. 93 Európskej komisie, ktorá vytvára rámec na používanie elektronického podpisu. Táto norma, ktorú si vám dovoľujem predložiť, je plne kompatibilná so smernicou Európskej únie a zabezpečí teda súlad nášho práva s právom Európskej únie. Ďakujem za pozornosť.