Simon, Zsolt, poslanec NR SR (2013-03-22):
Ďakujem pekne. Vážený pán predseda, vážený pán minister, kolegyne a kolegovia. Ako opozičný politik nemám snahu predkladať pozmeňujúce návrhy k tomuto vládnemu návrhu zákona, pretože v prvom rade zodpovednosť za prijatie tejto legislatívnej novely je na pleciach vládnej strany SMER-u, ktorá tento materiál predkladá do parlamentu. Ale vzhľadom k tomu, že úloha opozičného politika je v tom, aby poukázal na chyby a nedostatky v zákone, tak som to urobil aj v prvom čítaní. Rovnako som vystupoval a kritizoval zákon vo výbore a dovoľte, aby som na niektoré problematické body upozornil aj teraz. V prvom rade je treba si uvedomiť pri prijímaní tohto návrhu zákona, že kde vlastne má štát väčšinu štátnych pozemkov v pozemkových spoločenstvách. Je to územie juhu Slovenska, východu Slovenska a severu Slovenska, Kežmarok a Dobšiná. Je to územie, kde žili Maďari a Nemci. Tam, kde sa po roku 1945 uplatnilo nariadenie 104/1945 a Benešove dekréty. Na základe týchto rozhodnutí štát nadobudol vlastníctvo. Toto vlastníctvo dnes ideme predávať. Keď sa pozriem na to, aký je spôsob predaja tohto majetku v prípade, keď sa rozhodne predať majetok Slovenský pozemkový fond, viem s ním z veľkej časti aj súhlasiť. Pretože vtedy Slovenský pozemkový fond oznámi výboru, že ide predávať tento pozemok, prostredníctvom výboru sa členovia v pozemkovom spoločenstve majú možnosť dozvedieť, že takýto krok sa chystá a môžu sa na tom podieľať. Ale s čím mám vážny problém, to je odsek toho istého, tretí odsek toho istého paragrafu, ktorý hovorí o tom, keď vlastník takéhoto spoločenstva požiada Slovenský pozemkový fond o odkúpenie podielu v pozemkovom spoločenstve, v tom prípade už Slovenský pozemkový fond nemá povinnosť oznámiť túto skutočnosť výboru ako takému. To znamená, že členovia pozemkového spoločenstva nemajú alimentárne najmenšiu šancu sa dozvedieť, že predaj podielov štátu v ich spoločenstve sa ide udiať. A na základe tohto momentu je možné, že jeden z vlastníkov nadobudne viac ako 51-percentný, 50-percentný podiel v urbárskom, urbárskej spoločnosti. Potom, keď súhlasím s tým, aby sme zmenili formu, právnu formu pozemkového spoločenstva na právnickú a rozhoduje nadpolovičnou väčšinou, tak takáto jedna osoba zvýhodnená štátnou inštitúciou – Slovenským pozemkovým fondom – pri dodržaní celej litery zákona získa väčšinu a ostatní vlastníci sa budú pozerať ako teľa na nové vráta, ale nebudú môcť zasahovať do tohto procesu, pretože to bude absolútne v súlade s právom, ktorý Národná rada sa chystá na návrh vlády schváliť. Za druhý meritórny problém považujem stanovenie hlasovania na dielčích valných zhromaždeniach. Zákon nejako nikde nedefinuje, že v akom prípade je možné dielčie valné zhromaždenie vykonať. Keď je 20 členov, ktorí sa zmestia do jednej malej miestnosti, robiť dielčie členské schôdze asi sa neoplatí. Nemá zmysel. Možnože v prípade, keď je tam 1 000, 1 200 vlastníkov, že máme, majú problém, že by to mala byť športová hala, kde sa majú zmestiť a nevedia to vykonať, v tom prípade eventuálne by som to chápal. Ale potom by som očakával, že v zákone je obmedzenie, že v ktorom prípade nie. Pretože môže byť, že dvadsiatich členov zvoláme na štyri dielčie valné zhromaždenia, nemáme určený časový rozdiel, za ktorý dielčie valné zhromaždenia majú byť vykonané. To dáva obrovský priestor na špekulácie a ovplyvňovanie tých ľudí, ktorí sa majú zúčastniť na tej ďalšej dielčej, dielčom valnom zhromaždení, čo môže byť tiež nesmierne veľkým problémom. A zo skúsenosti zo Slovenska, kde môže byť problém, ten problém aj vznikne. Dovoľte, aby som poukázal aj na ďalší moment z tohto návrhu zákona, a tým je spôsob predaja a stanovenia ceny Slovenským pozemkovým fondom, pokiaľ sa o to vlastník alebo niektorý zo spoluvlastníkov bude uchádzať. Cenu podielov spoločnej, citujem ods. 4 § 11, nasledovne: „Cenu podielov spoločnej nehnuteľnosti možno splatiť v splátkach v lehote najneskôr 10 rokov odo dňa uzatvorenia zmluvy o prevode podielov spoločnej nehnuteľnosti.“ Takéto znenie ustanovenia umožňuje, že prvých deväť rokov vlastník, ktorý má byť nadobúdateľom, ktorému vlastníctvo zapíšu do katastra síce s ťarchou, ale môže zaplatiť 1 euro. Nie je to tu nijak zadefinované, že nie. Z úst pána ministra prostredníctvom médií široká verejnosť bola ubezpečená, že takáto situácia nemôže nastať. Nechcem ironizovať ani porovnávať, ale musím pripomenúť roky deväťdesiate, keď z úst pána Mečiara vtedy pri privatizácii zaznievali obdobné stanoviská, že nemôže nastať, že niekto za privatizovaný majetok nezaplatí, a ako máme možnosť a skúsenosť, tak za privatizáciu mnohí privatizéri zďaleka nezaplatili ani desatinu kúpnej ceny. Preto pri svojom prvom vystúpení v prvom čítaní som upozornil na to, že tento problém tu existuje, a aj na výbore. Upozornil som na to aj mediálne a očakával som, že vláda bude na to nejakým spôsobom reagovať. Hold, som sklamaný, že takýto návrh z dielne vládnych poslancov alebo samotnej vlády sa nenašiel, aby sa v tomto prípade stanovilo, že ročná kúpna cena musí byť vo výške minimálne jednej desatiny kúpnej ceny, aby sa to v pravidelných splátkach platilo, nie tak, že jedno euro deväť rokov a posledný rok všetko. Pretože toto znenie, ktoré tu je, umožňuje. Práve preto musím povedať, že podávam procedurálny návrh v zmysle § 73 ods. 3, aby sme vrátili návrh zákona na prepracovanie jeho predkladateľovi, aby odstránil tieto nedostatky, pretože takýmto spôsobom ublížime viac. Opakujem, nemám snahu predkladať žiadny pozmeňujúci návrh, pretože je to plná miera zodpovednosti na pleciach vládnych poslancov a vlády Slovenskej republiky, ktorá predkladá návrh. Úloha opozičného politika je, a dúfam, že aj moji kolegovia sa tak k tomu budú stavať, že budú upozorňovať na chyby a nedostatky, možné riziká v návrhoch, ktoré predkladá vláda a poslanci vládnej strany SMER-u. Práve preto žiadam, aby tento návrh procedurálne bol vrátený naspäť predkladateľovi na prepracovanie. Ďakujem pekne.