D. Lipšic, podpredseda vlády a minister spravodlivosti SR: (2004-12-09):
Čo sa týka pozmeňujúcich návrhov pána poslanca Madeja, tie, ktoré sú pod písmenom A. Pán poslanec Madej vo veľkej frekvencii mení pozmeňujúce návrhy, ale zdá sa mi, že tie pod písmenom A sú akceptovateľné. Potom by ste mali to C stiahnuť. Viete, keď ja s áčkom súhlasím. (Reakcia poslanca.) Dobre. Vidím, že sa vám to nepáči. Pod písmenom B ste teraz bod 1 stiahli? (Reakcia poslanca.) Bod 2 zatiaľ mám nie, ale musím si to pozrieť večer na ministerstve, takisto ako aj body 3, 4 a 5. No a samozrejme k tomu pozmeňujúcemu návrhu C, tak s tým nesúhlasím, ide o liberalizáciu rozvodov. My sme sa dohodli, že do tých citlivých otázok rozvodového práva nebudeme vstupovať, lebo sú citlivé, ani sprava, ani zľava. A ja som to akceptoval. Akceptoval som to a vo vláde bola schválená alternatíva, ktorá tzv. tvrdostnú klauzulu neobsahovala. Teraz – rozvod dohodou. Nedávno som videl v Slovenskej televízii v jednej reportáži fiktívne svadby. Fiktívne svadby za odmeny a potom následne hneď rozvod atď. Asi by sme nemali mať ambíciu takéto typy fiktívnych manželstiev podporovať. Nedávno išiel aj Koľja v televízii, aj tam bol podobný príbeh. A nemali by sme to asi právnym predpisom zdôrazňovať a vyzdvihovať ako jedno z možných riešení. Takže s tým si dovolím vyjadriť nesúhlas. Súhlasím s pozmeňujúcim návrhom pána poslanca Brocku. Čo sa týka pani poslankyne Angyalovej, ona sa venovala tým základným zásadám a najmä tým prvým trom článkom. No, ja si myslím, že hlavný účel manželstva je výchova detí, preto manželstvu poskytuje štát určité preferenčné zaobchádzanie. Štát neposkytuje preferenčné zaobchádzanie manželstvu preto, že sa dvaja ľudia majú radi, ale práve preto, že tento zväzok vytvára najlepší potenciál na reprodukciu spoločnosti, na výchovu detí. A teraz či detí vlastných alebo aj získaných osvojením. Čiže myslím si, že je to v poriadku. Čo sa týka bodu č. 2, kde predložila pozmeňujúci návrh pani poslankyňa Černá, myslím si, že ten je dobre naformulovaný. To znamená, na jednej strane v deklaratívnom ustanovení štát vyjadruje morálnu preferenciu pre manželskú rodinu, ale, samozrejme, rovnako chráni všetky typy rodín. A tá morálna preferencia podľa mojej mienky má svoj význam a má svoj význam preto, že v zásade, v princípe manželstvo vytvára najlepšie podmienky na výchovu detí. To nevylučuje situáciu, že niekedy môže byť aj zlé manželstvo... (Reakcia z pléna.) Áno. Zlé manželstvo, kde môže dochádzať k veľmi nezdravej výchove detí, ale v princípe to je najlepšia alternatíva. A na to trochu poukazovala aj pani poslankyňa Navrátilová, k tomu článku II. No, my sme sa snažili, ale teraz to nechcem predkladať, práve chrániť v tom manželstve tú slabšiu stránku, aj pri rozvodoch, to bola tá tvrdostná klauzula. To mala byť ochrana práve tej slabšej strany v manželstve, ktorá nijako rozvrat nezavinila. No ale práve to narazilo na odpor liberálnejšie zmýšľajúcich kolegov. Čiže tá snaha bola, ale nechcem sa k nej vracať, lebo, samozrejme, držím dohodu, že nepôjdeme v tejto oblasti ani jedným smerom a zostane zachované status quo. K tomu článku III. Prekvapuje ma, že vôbec sú nejaké výhrady, lebo ten čl. III znie, že „rodičovstvo je mimoriadne uznávaným poslaním muža a ženy“. A nie je? Ja si myslím, že to je celkom jasný, minimálne morálny výhľad našej spoločnosti. Tak by to malo byť. Je to správna deklarácia, mala by byť v zákone o rodine. Čo sa týka pozmeňujúceho návrhu pána poslanca Ondrejku k účinnosti, možno sa k tomu vyjadrí pán spravodajca, ale mne sa zdá, že je identický s bodom 54. Ja som ho porovnával a znie identicky, čiže potom si myslím, že stačí schváliť bod 54 spoločnej správy. K pozmeňujúcim návrhom pani poslankyne Černej už som sa vyjadril, k tomu prvému, k čl. II. K tomu druhému, samozrejme, s tým tiež súhlasím, ide o to, že povinnosti manželstva, ako sú definované v § 18 a 19, to znamená prejavovanie vzájomnej úcty, rovnosť v právach, ale aj povinnosť žiť spolu a byť si verní, má svoj význam práve pri posudzovaní možného rozvratu, teda rozvodu. Mňa pobavili rôzne novinové články, že čo bude hroziť, ak budú manželia neverní. Bolo to zábavné, miestami až hlúpe, musím povedať, tieto polemiky, pretože, samozrejme, to sú vzájomné povinnosti manželov, nie dozor štátu a vplyv to má práve ten, že manžel, ktorý tie povinnosti neporuší, môže v takom prípade navrhnúť rozvod voči tomu z manželov, ktorý povinnosti poruší. Takže teraz to je vyjadrené v tom bode 2 a samozrejme, že s ním súhlasím. K otázke toho druhého pozmeňujúceho návrhu, neviem, či ho pani poslankyňa Černá predložila, asi áno, skrátenia predadopčnej starostlivosti z roka na 9 mesiacov, k tomu nemám pripomienky. Čo sa týka ešte pani poslankyne Tóthovej, no musím povedať, že čl. VII zo spoločnej správy je navrhnutý vypustiť, aj čl. VIII. Ale, pani poslankyňa, teraz celkom úprimne, nie kvôli legislatívnej aktivite ministerstva, ale kvôli tomu, že snemovňa schválila zdravotnú reformu a tie zákony už nebudú účinné. Čo, samozrejme, keď predkladala vláda do parlamentu tento zákon, tak neboli zdravotné zákony schválené, čiže to nie je chyba rezortu spravodlivosti. Takže zrejme potom asi by ste mali zvážiť, čo s tým pozmeňovákom. Predsa len sa ešte vyjadrím k pripomienkam pani poslankyne Tóthovej ohľadne utajovaných pôrodov a ohľadne toho, čo navrhovala, práva otcov. Ono to je problém. Ten utajený pôrod nie je preferované riešenie v spoločnosti, to je krízové riešenie. A v zásade by malo byť to krízové riešenie v tej situácii, aby sme sa vyhli horšiemu riešeniu, ktorým je interrupcia. A teraz, potrebuje žena, aj dokonca, ktorá je v manželskom zväzku, súhlas svojho manžela alebo otca dieťaťa na interrupciu? Nepotrebuje. Teraz keď my sprísnime kritériá utajeného pôrodu, tak sa môže stať, že to bude znamenať, že si radšej vyberie interrupciu, kde ani súhlas nepotrebuje, ani vedomosť otca nemusí byť o vykonanej interrupcii. (Reakcia poslankyne.) Viem, no ale tým pádom tam musí byť nejaká vedomosť toho otca, čiže my tam prezumujeme, že sa to nejakým spôsobom dozvie. K zákonnej domnienke materstva, o tom sme hovorili v prvom čítaní, je to veľmi vážna téma. Zatiaľ žiaden štát ju nemá uspokojivo vyriešenú. Ja by som bol veľmi ďaleko od toho, aby sme sa ju snažili vyriešiť iným spôsobom ako tým, že matkou dieťaťa je žena, ktorá dieťa porodila. Lebo opačný variant vytvára predpoklady na množstvo súdnych sporov, ktoré sme zatiaľ videli vo filmoch, ale asi aj v realite, o dieťa. A v tých prvých rokoch vývoja dieťaťa, keď ešte nie je známy otec, tak, no je to veľmi smutné, ale keď ešte by dieťa malo byť traumatizované tým, že prebieha spor o to, kto je jeho matkou, tak si myslím, že neposlúžime záujmom dieťaťa. Skôr sa mi zdá opak pravdou. A preto si myslím, že navrhnuté znenie je správne. Som o tom presvedčený. Na záver mi dovoľte sa vyjadriť ešte raz k tým deklaratívnym ustanoveniam v základných zásadách. Ja som presvedčený o tom, že tak ako na jednej strane právne normy stelesňujú alebo mali by mať ambíciu stelesňovať aj morálne normy, to znamená, že morálka ovplyvňuje platné právo, tak je to aj naopak, právo ovplyvňuje morálku. Právo tak ako aj umenie, náboženstvo, literatúra je súčasť každej spoločnosti a prispieva k dnešnému aj budúcemu charakteru spoločnosti. Právo vyjadruje, že určité hodnoty zaujímajú privilegované miesto v spoločnosti. A to je dôležité. Čo píšeme v práve, tým niečo aj vkladáme do ľudských myslí a do ľudských sŕdc. Vytvárame vízie, ktoré sú morálnou ambíciou. A tie vízie, ktoré uplatňujeme v práve, prispievajú k tomu, čím sme ako spoločnosť. Preto to, ako v práve veci nazývame v dlhodobom horizonte, ako si ich predstavujeme, je rozhodujúcim pre to, ako vo vzťahu k nim cítime a konáme a pre to, akými ľuďmi nakoniec sme. Takže toľko vyjadrenie, pán predsedajúci, k rozprave. Ešte raz by som chcel požiadať poslancov, všetkých poslancov Národnej rady, aby návrh nového zákona o rodine podporili. Ďakujem.