B. Bugár, podpredseda NR SR.: (2005-10-26):
V. Tkáč, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážená pani ministerka, vážený pán spravodajca, vážení páni, pri „veľkom“ záujme poslancov Národnej rady otvárame rozpravu o veľmi zásadnom zákone, ktorý upravuje jedno zo základných ľudských práv, právo na bezpečnú, neškodnú prácu. Budeme hovoriť o chvíľu aj o zákone o inšpekcii práce a preto mi dovoľte v rámci prvého čítania povedať, samozrejme, len všeobecné úvahy o podstatne tohto zákona. Začnem trochu teóriou tvorby práva, legislatívou, ak dovolíte. Existuje metóda tvorby práva prostredníctvom takzvanej inkorporácie, myslím tým pri úprave veľkého balíka podobných vzťahov. Metóda inkorporácie spočíva v istej syntéze existujúceho roztriešteného právneho materiálu, potom je to metóda kodifikácie alebo rekodifikácie a toto je metóda, ktorú neviem osobne inak nazvať ako metóda prepisovania toho, čo už platí. Chcel by som v tejto súvislosti povedať niektoré poznámky ešte zo starého cárskeho Ruska. V starom cárskom Rusku boli rôzne revolučné skupiny alebo pseudorevolučné skupiny, ktoré uvažovali a mali vízie, čo bude s Ruskom v situácii, keď zvrhnú cára. Každá s tých skupín mala svoju vlastnú víziu vývoja krajiny a bola tam medzi nimi jedna skupina, ktorá mala také názory, že keď cár padne, oni ho zvrhnú, zvrhnú cárizmus, tak vytrhajú koľajnice aj podvaly, pretože v tom vlaku sa vozil cár. Mne to pripadá, že v sociálnej architektúre nemôže zostať kameň na kameni. A toto je jeden z príkladov búrania toho, čo veľmi dobre a úspešne funguje. Dovoľte niektoré príklady. Zákon o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci ešte z 90. rokov - mal som možnosť a česť ho moderovať tri roky -, vytvoril veľmi presný a jasný rámec pre túto otázku. Bola tam filozofická úvaha o tom, či ten samostatný zákon o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci zaradiť, alebo nezaradiť do Zákonníka práce. Nakoniec sa redukovali isté ustanovenia zo Zákonníka práce a v zákone o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci z roku 1996 bola komplexne upravená táto matéria s tým, že v Zákonníku práce sa to zakódovalo ako základná pracovná podmienka, právo na bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci plus z toho vyplývajúce v korelácii povinnosti a existuje teda tento dualizmus, ktorý je rozumný podľa mojej mienky, a Zákonník práce zrejme tam ďalej bude smerovať, že bude zakotvovať spoločensky žiaduce minimá pracovných podmienok, a buď sa to presunie prostredníctvom deregulácie na kolektívne vyjednávanie, alebo budú určité segmenty upravené samostatným právom. Ak si porovnáte - a dá sa to veľmi jednoducho cez ASPI -, to, čo sa ruší, a to, čo dnes je, tak tam je obrovské množstvo jedna k jednej. To je do slova a do písmena metóda, ktorá je neobvyklá v slovenskom práve, a to je prepísanie jedného zákona a postavenie ho do polohy druhej. Toto je prvá zásadná pripomienka. Chcem ešte uviesť, že dá sa - a sú v teórii tvorby práve aj v teórii práva vôbec - metódy na meranie efektívnosti práva a efektívnosť právnej úpravy BOZP je dosť vysoká, dá sa povedať po 95. roku. Myslím tým najmä z hľadiska kvantitatívnych ukazovateľov, ako je počet stúpajúcich či klesajúcich pracovných úrazov, počet klesajúcich chorôb z povolania i počet smrteľných pracovných úrazov, prípadne tam patrí aj technológia alebo mechanizmus, inštitúty hromadných alebo nejakých masových technologických porúch a podobne, havárií, nehôd a tak. V tejto súvislosti treba povedať, že tento zákon akurát kazí to, čo funguje. A to poviem z viacerých dôvodov a mám vážne výhrady a to je aj avízo pre ústavnoprávne výbory, pre výbor pre sociálne veci a rodiny, že takto postavená kombinácia v tomto zákone, vzťahov, inštitúcií je krokom späť a je v rozpore s medzinárodným pracovným právom. O chvíľu použijem argumenty, len snáď aby som sa aj ja odvolal na autority, tak chcem povedať, že ten zákon z 90. rokov bol pripravovaný už na federálnej úrovni, to po prvé, po druhé, má mimoriadne silný audit vo vzťahu k Európskej únii, pretože je na to dokumentácia, že tento zákon je kompatibilný s právom Európskej únie, ak sa dnes odvoláva predkladateľ na to, že tam sú niektoré rozhodnutia Európskeho súdneho dvora, nie je problém to riešiť v prípadnej novele platného právneho stavu. A čo ja považujem za mimoriadne krok späť, je rozpor tohto zákona s Medzinárodnou organizáciou práce. Dovoľte argumenty. Predovšetkým chcem uviesť, že návrh zákona je v rozpore s Ústavou Medzinárodnej organizácie práce, je to svetová organizácia, ktorá dnes dokumentuje svetovú, sociálnu i právnu kultúru, dokumentuje fakt, že Slovenská republika je viazaná 63 dohovormi tejto svetovej organizácie. Len pre zaujímavosť, Veľká Británia ratifikovala 102 dohovorov, Spojené štáty americké 12, z tej základnej, zo zlatého jadra, zo základnej skupiny len dve konvencie, dva dohovory, ale poďme späť k veci. Ústava Medzinárodnej organizácie práce v čl. 19 upozorňuje v odseku 8 a stanovuje princíp, že ratifikáciou dokumentov v príslušnej krajine nemôže v nijakom prípade dochádzať ku znižovaniu už dosiahnutej úrovne v požiadavkách na bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci so zreteľom na národné tradície a národné zvyklosti. Ďalej chcem uviesť, že v tejto súvislosti platí ratifikovaný dohovor Medzinárodnej organizácie práce č. 155 o bezpečnosti a zdraví pracovníkov a o pracovnom prostredí a existujú, samozrejme, aj tradície. Tie tradície sú už z roku 1921, keď v príslušnom zákone sa zaviedla odborová kontrola nad bezpečnosťou a ochranou zdravia pri práci. Nehovoriac o tom, že tieto záležitosti sú tiež vykryté, samozrejme, v Ústave Slovenskej republiky o sociálnych, hospodárskych a kultúrnych právach. V príslušnom dohovore MOP, o ktorom som už hovoril, kde sa cituje, budem citovať, že pracovníci alebo ich zástupcovia a prípadne ich reprezentatívne organizácie budú oprávnené podľa vnútroštátnych právnych predpisov a zvyklostí prešetrovať všetky stránky bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci súvisiace s ich prácou. V tejto súvislosti treba jasne uviesť, že sa spĺňa to, čo povedal občan, bývalý minister práce, keď si v nedeľu zvolal tých svojich všetkých šesť členov svojej strany na nejaký snem a povedal, že sa podarilo tejto smiešnej strane zlikvidovať odbory na Slovensku, to povedal v médiách a toto je jeden z produktov, akým spôsobom vyradiť v podstate sociálnych partnerov z podnikov v oblasti bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci. V bývalom režime platil paragraf Zákonníka práce o spoločenskej kontrole ROH v oblasti BOZP, to sa potom transformovalo a ani pri najväčšej zúrivosti pravice v 90. roku, ODS a podobne, tie tieto pokusy boli evidované, ja mám svoj archív, vtedy som robil v legislatívu, federálnu, nedošlo k vylúčeniu odborov z oblasti spoločenskej kontroly, dnes kontroly nad stavom BOZP. Dovoľte jednu úvahu, filozofickú, a to je fakt, že v súvislosti s tradíciami, ale aj s tým, čo funguje, existuje čosi, ako je dnes podniková kultúra, ako je dnes podniková sociálna zodpovednosť, sú to nové inštitúty, ktoré presadzuje aj Európska únia, aj Medzinárodná organizácia práce, ako je spravodlivé či dobré riadenie a spravovanie, „governanc“ a podobne. Všetci, alebo tieto inštitúcie smerujú v podstate k tomu, že existuje čosi, ako je deľba moci a brzdy moci na vysokej ústavnej úrovni, že toto by malo kdesi pôsobiť aj v systémoch sociálnych vzťahov v pracovnom práve a podobne, teda ešte raz poviem, že múdry podnik a múdra vláda nechá v systéme ochrany ľudí, ich života a zdravia, ich pracovných podmienok pôsobiť tie subjekty, ktoré to robia dobrovoľne, robia to vyslovene aj so svojou podporou, povedal by som, za mizernej podpory štátu, je to, dnes neviem koľko miliónov korún, ktoré sa dávajú na kontrolu orgánov bezpečnosti práce a tieto inštitúcie pôsobia ako relatívne nezávislý, povedal by som ako brzda moci, brzda proti svojvôli a tých 14 miliónov alebo koľko to dnes je, je v podstate investícia do toho, že ak títo zväzoví inšpektori bezpečnosti práce, ktorí sú technicky, profesijne vybavení, nám v systéme urobia dobré práce, zachránia jeden ľudský život, pre pána Jána, toto ideme rušiť? Toto znovu niekomu prekáža a keď tu padla poznámka, ja som starý učiteľ, aby som vedel, kto čo z vás, poviem aj pod fúzy, že od Márie Terézie niečo vykladám, tak chcem povedať, že takýto zúrivý pravicový pokus tu už bol, zlikvidovať odbory, v 90. roku. A keď sa obmedzili kompetencie odborov, tak to neprešlo ani vtedy a teraz to chcete pustiť? Má to nejaký zmysel? Znovu opakujem, ak takýmto škrtom vlastne zlikvidujete jeden relatívne samostatný, dobre vybudovaný fungujúci odborový prvok brzdy moci a zachránite jeden život, tak si to potom môžete zobrať na svoje svedomie. Ja si to na svedomie nezoberiem. Ja to považujem za vyslovene likvidačnú záležitosť a toto považujem za jednu zo základných úloh, ktoré zrejme tento zákon má plniť. Znovu opakujem, budem sa podieľať na príprave, ak to prejde, podania na Medzinárodnú organizáciu práce, aby prešetrila tieto skutočnosti, pretože je to v rozpore s platným medzinárodným pracovným právom a som presvedčený, že múdry štátnik, múdry odborník takéto veci by nemal podporovať. Samozrejme, v súvislosti s tým, že je to opísaný zákon, existuje celý rad pripomienok, ktoré súvisia s už zredukovanými kompetenciami, ako je právo upozorniť na nedostatky v oblasti bezpečnej práce, ako je právo zastaviť prácu, prepojenie tých kontrolných mechanizmov s inšpekciou práce a podobne. V tejto súvislosti sa domnievam, že formulovanie alebo teda rozšírenie postavenia zástupcov zamestnancov aj pokiaľ ide o odbory v podnikovej sociálnej politike, kde je aj starostlivosť o BOZP. Samozrejme, patrí, ako je aj otázka skvalitňovania pracovného prostredia a otázky týkajúce sa samoregulácie bez toho, aby za to zodpovedal štát, zdravotné poisťovne, či v konečnom dôsledku všetci my. V takomto prípade si myslím, že je treba jasne zdôrazniť, že pri zmenách právnych predpisov bude treba týmto otázkam venovať pozornosť v druhom čítaní. Chcel by som ešte uviesť, že sa mení definícia registrácie úrazov v tomto návrhu zákonov. Sú tu odňaté právomoci zástupcov zamestnancov v oblasti oznamovacej povinnosti, v oblasti väzby na úrazové poistenie a osobitne tu chýbajú systémové väzby na inšpekciu práce. Likviduje sa ďalej účasť odborových orgánov pri vyšetrovaní príčin pracovných úrazov a chorôb z povolania a sú z oznamovacej povinnosti celkom vyňaté odbory. Doteraz to bolo realizované prostredníctvom vykonávacích predpisov a podľa, aj v novom zákone, teda z 90. rokov, v staro-novom zákone sú tieto záležitosti dotiahnuté v návrhu zákona tak, že poškodený zamestnanec pri narušenom systéme tripartity v podstate zostáva bez zastúpenia. Myslím si, že pôsobenie viacerých subjektov v tom istom systéme pri ochrane života a zdravia ľudí je otázka tých hodnôt, ktoré vyznáva dnes Európska únia. Nakoniec aj smernica Rady č. 89, rámcová, ale i ďalšie dokumenty jasne tlačia v oblasti bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci k tomu, aby sa elementárne ľudské práva neporušovali. Vážení, dodržiavanie sociálno-ekonomických práv v tejto oblasti ja považujem za stupeň a pôsobenie na stav demokracie v krajine. Likvidácia týchto opatrení je nedemokratická, či môžete, alebo nemôžete milovať zástupcov zamestnancov, to predovšetkým odborové orgány, alebo nie. Nie je to závislé a nemohlo by to byť závislé na vzťahu a konkrétnom politickom hodnotení. Chcel by som tiež uviesť, že v súvislosti aj s týmto zákonom, ale aj so zákonom o inšpekcii práce bolo ignorované sociálne partnerstvo. Neboli zohľadnené pripomienky sociálnych partnerov a sú tu napríklad alebo evidujem pripomienky a pozmeňujúce návrhy, ktoré sú dokonca vážne aj zo strany zamestnávateľov. V súvislosti s postavením zamestnávateľov treba jednoznačne uviesť, že tam boli vyradené niektoré odvetvia, ako je napríklad textilný priemysel v prílohe č. 1. Sú tam chyby, ktoré vo vzťahu k pracovnej zdravotnej službe majú tiež určitý priestor v postavení zamestnávateľa. Jednoducho si myslím, že tento zákon je z radu zákonov, ktoré majú zabezpečiť stav, že v sociálnej oblasti nezostane kameň na kameni. Ja ho považujem za krok späť, za zákon, ktorý je v rozpore s Medzinárodnou organizáciou práce a vyhradzujeme si právo použiť aj vstup do kontrolných mechanizmov medzinárodných inštitúcií, ak by zákon v tomto znení mal byť prijatý. Ďakujem vám za pozornosť.