Brocka, Július, poslanec NR SR (2014-10-30):
Teraz ste ma zaskočili, pán kolega, teda nie, pán predseda. Bol som milo prekvapený, pretože myslel som s kolegom, že tá zásadná diskusia k tomuto návrhu už tu prebehla nedávno a v podstate to, že dnes rokujeme o tom návrhu, tak bolo aj naším pričinením, alebo teda vďaka tomu, že pán predseda Národnej rady súhlasil s tým, že sme hlasovaním neuzavreli diskusiu z júnovej, z júlovej schôdze. My sme za ním prišli, aj kolega Přidal a sme ho poprosili, aby sme hlasovali o návrhu na septembrovej schôdzi. Ten dôvod bol prostý. My sme si všimli medzi poslancami SMER-u, že oni boli naklonení podporiť tento náš návrh v nejakej kompromisnej podobe a preto sme chceli vytvoriť priestor na rokovania do toho definitívneho hlasovania. Ten čas vypršal, my sme ho aj využili, ale medzitým na septembrovej schôdzi prišlo k tej nemilej veci, že boli mnohé alebo viacero návrhov opozičných poslancov vyradených, že žiadna kampaň pred komunálnymi voľbami sa tu robiť nebude a nás s kolegom Přidalom to tak rozhorčilo, že my sme na protest a zo solidarity s tými kolegami, ktorých návrhy boli vyradené, tak my sme svoj návrh stiahli. No ale chceli sme to dôstojne uzavrieť, navrhli sme to na októbrovú schôdzu, ale už sme mali pocit, že čo sme my chceli povedať, sme povedali a teda že nebude diskusia o tom veľmi dlho trvať. Ale keďže predsa len zazneli isté protiargumenty proti nášmu návrhu, tak by sa patrilo, aby nie tie bolo len počuť, ale aby sme aj my predkladatelia k nim povedali záverečné slovo. Takže dovoľte ešte pár slov, ak vás s tým zdržím. Nebudem hovoriť o platoch, poslancoch, tak nemusíte sa obávať, to nehrozí. V rozprave vystúpili viacerí poslanci, pán poslanec Poliačik vystúpil s argumentom, že prečo zvrchu určujeme, kedy ľudia majú byť spolu. No tak to ma ani vo sne nenapadlo, určite je to hlboký omyl, ja som bol inšpirovaný naozaj tou nelichotivou situáciou alebo postavením žien, teda, lebo to je problém najmä niektorých žien, že ony by rady boli so svojimi rodinami, ale nemajú tú odvahu a silu povedať toto zamestnávateľovi, ktorý by ich prípadne prepustil a ich rodina by prišla o, pre túto rodinu, značný príjem. To znamená, my sme sa rozhodli chrániť tých bezbranných. Preto ma v tejto chvíli netrápi, že niekomu siahame na podnikanie, alebo ohrozujeme prípadne zisky tým, ktorí vďaka nízkym mzdám v tomto sektore z tohto profitujú. Vôbec nie. A potom tak isto odbory, ktoré zastupujú a ja si myslím, že dosť kompetentne, odbory aj napríklad pôšt a telekomunikácií, obchodu a cestovného ruchu, sa obrátili s prosbou, aby sme k tejto regulácii pristúpili. No a keďže iná možnosť, ako tento problém vyriešiť rýchlo a účinne, ako reguláciou, neexistuje, alebo nevieme o nej, tak sme sa rozhodli o tento prístup. Ak kolegovi z liberálnej strany vadí tá regulácia, tak len pripomeniem, že zhodou okolností nedávno dostal francúzsky ekonóm Nobelovu cenu za ekonómiu práve za jeho celoživotné dielo, konkrétne reguláciu monopolov. Čiže nie je to až taká, by som povedal, nieže nepopulárna vec, ale taká nezvyčajná. Proste deje sa to aj teraz a ja si myslím, že bude to aj v budúcnosti, že bude spoločnosť musieť reagovať na niektoré veci, ktoré sa inak vyriešiť nedajú, len istým obmedzením. Na kolegu Mikloška som už reagoval vo faktickej. Potom pán kolega Mihál, ten mal také emotívne vystúpenie v tom zmysle, že prešiel do úplne inej krajnosti. My obmedzujeme maloobchodný predaj, to znamená, len istý druh práce. Naozaj len isté, by som povedal, percento alebo zlomok a pán kolega Mihál nás vyzval: „Zakážte akúkoľvek prácu v nedeľu, urobte to do dôsledku.“ No, to by bola hlúposť, to my nechceme. Veď to by ochromilo život spoločnosti. Veď normálny chod spoločnosti si vyžaduje mnoho druhov činností a prác, ktoré jednoducho je v záujme zdravého rozvoja chodu spoločnosti, aby boli. Čiže takúto vec, to sme si nikdy, ani nás nenapadlo, aby sme, aj keď, aj keď teda ten starozákonný alebo novozákonný zákaz nedeľnej práce, on funguje a platí, ale ešte aj v starom zákone platilo, že keď napríklad niekomu padla v sobotu, vtedy, do studne, ja neviem, osol, tak nečakali až do nasledujúceho pracovného dňa, proste museli pracovať a toho osla vybrať, aj keď vtedy bolo zakázané takéto práce robiť. Kto zakázal, pod hrozbou trestu kto zakázal nedeľnú prácu, bol cisár Konštantín Veľký v roku 321. Ale už aj vtedy mali výnimku, vtedy spoločnosť nebola taká rozvinutá, ale už aj vtedy mali výnimku zo zákazu nedeľnej práce roľníci napríklad. Roľníci mali dovolené v čase, a to je pochopiteľné, že predsa, keď je žatva a cez týždeň prší, tak nebudete čakať na dážď, ale pokosíte v nedeľu. Takže preto sme neboli takí dôslední, ako nás kolega Mihál vyzýval. Ďalší argument alebo protiargument alebo návrh, že lepšie je, že navrhnúť príplatok za nedeľnú prácu. Dokonca to bolo aj obsahom toho návrhu, ktorý sme na tejto schôdzi už mali, keď sme rokovali v zlúčenej rozprave o návrhu novely Zákonníka práce kolegov Mihála, Kiššovej a ministra Richtera. No už proti argumentoval aj kolega Přidal, že tým 25-percentným príplatkom za nedeľnú prácu by sme týmto osobám, ktoré majú v čistom príjem 350, 400 eur, tak by sme im pridali za ich nedeľnú, dvanásťhodinovú pracovnú zmenu 6 eur. No, ja si myslím, že oni si podstatne viac zaslúžia za svoju prácu, mimo práce v nedeľu. Takže, ale áno, dokonca ja sa zamýšľam, alebo súhlasím s týmto návrhom, ale v tejto postupnosti, že najprv pomôžme tým, ktorí v nedeľu pracovať nechcú a musia, napríklad v tom maloobchodnom predaji tie ženy, matky a keď toto prejde, tak potom by sme išli s návrhom zvýšiť príplatok za prácu v nedeľu pre tých, ktorí pracovať musia, chcú, proste vtedy to má svoju logiku. Ale keby sme to urobili opačne, tak práve preto, že ľudia, ktorí dnes musia pracovať, spoločnosť, chod spoločnosti to nevyžaduje, tak my by sme len, by som povedal, zvýšili tlak na nich, aby oni pre tých 6 eur, aby pre tých 6 eur predsa len do práce v nedeľu išli. Ale pritom samozrejme pre zdravý vývoj rodiny aj, myslím si aj vývoj spoločnosti, by bolo určite lepšie, keby tie ženy sa mohli samé slobodne, a vidíte, som pri slobode, keby sa slobodne mohli rozhodovať, že ony v nedeľu chcú byť pri svojich rodinách. A je to paradoxné, že to naráža na predstavu o slobode pani poslankyne Kiššovej zo Slobody a Solidarity. Veď tie ženy by rady slobodne chceli byť so svojimi rodinami, partnermi, deťmi. Pán poslanec Matovič hovoril o návrhu na dohodu, že by to neboli trebárs všetky nedele, alebo že by to boli sviatky štátom uznané. Súhlasím, že tu sme navrhli to, možno pre niekoho príliš tvrdo a veľa, že v tejto chvíli by bolo aj pre nás, predkladateľov prijateľný aj kompromis, ale ten môžeme až v druhom čítaní prijať. Pani poslankyňa Kiššová toho mala viac vo svojom vystúpení a ak dovolíte, aspoň pár viet. O zásahu do slobody jednotlivca už som hovoril, že je, proste v istých odôvodnených prípadoch je to prípustné a je to aj užitočné dokonca. O tom, že tento náš návrh ohrozuje zamestnanosť, oponoval už kolega Alojz Přidal a tiež s ním teda, nesúhlasím s tým, že tento návrh zákona by na Slovensku zvýšil nezamestnanosť. To považujem za nepravdivé tvrdenie alebo mýtus. Slovensko potrebuje viac práce, ale nepotrebuje viac nedeľnej práce. Že nám hrozí nákupná turistika. No ak je v susedných krajinách lacnejšie, tak nech tam ľudia nakupujú, a to je ich slobodné rozhodnutie. Zasa, prečo by sme mali brániť ľuďom slobodne nakupovať tam, kde je lacnejšie. Aj sa uchyľujem k liberálnym argumentom, že prečo obmedzenie len v maloobchode, a teda nie inde, na pumpách atď. ešte sa menovali aj ďalšie veci. No preto, lebo obmedzenie v maloobchode má najmenšie a minimálne negatívne dopady na život v spoločnosti. Veď pamätáme si, väčšina z nás, že sme nakupovali, že sme nemohli nakupovať ani v sobotu, ani v nedeľu, ani v pondelok, keď sviatok padol na pondelok, tak boli za bývalého režimu obchody zatvorené a nepamätám si, že by boli preto nejaké demonštrácie alebo štrajky. To znamená, toto minimálne obmedzenie, keď sú šesť dní v týždni 24 hodín obchody otvorené a je možnosť nakupovať, to dokonca nezníži ani obrat týchto obchodov, lebo to, čo ľudia potrebujú, tak si kúpia počas tých šesť dní v týždni. Čo je zaujímavé a ja som, poviem to teraz, ešte som to nehovoril, že Coop Jednota, to je slovenský obchodný reťazec, oni tiež predávajú a majú v nedeľu otvorené a oni súhlasia s obmedzením nedeľného predaja a z jednoduchého dôvodu. Oni majú veľa prevádzok na dedinách, Coop Jednota. To znamená, oni musia mať otvorené v nedeľu aj v mestách, pretože mnohí ľudia nakupujú v nedeľu. No a keď si ľudia nakúpia v nedeľu, tak potom menej nakupujú v pondelok, v utorok trebárs na tom vidieku. To znamená, keby Coop Jednota dnes, keby on chceli ísť tým príkladom, že on zatvorí v nedeľu obchody, no ten by bol postihnutý takýmto správaním. Ale férové je, že ak budú mať všetci rovnaké podmienky, tak Coop Jednota súhlasí s tým, aby sa obchody v nedeľu zatvorili. No a na koniec taká patetická otázka, ktorú pani Kiššová položila, že čo je úloha štátu? A ona to tak povedala v takom pohoršení, že prečo my navrhujeme toto obmedzenie nedeľného predaja. No ja si myslím, že úlohou štátu je na prvom mieste chrániť slabých, ktorí sa nedokážu sami brániť pred nespravodlivosťou. Jednou vetou. Dámy a páni, je to všetko, čo ma v tejto chvíli napadá ako reakcia na rozpravu, ktorá tu prebehla, bola zaujímavá a ďakujem vám, ak tento návrh podporíte do druhého čítania. Ďakujem pekne. (Potlesk.)