Hraško, Igor, poslanec NR SR (2012-07-03):
Ďakujem pekne. Moja prvá otázka by na vás všetkých bola, že ktorý z vás ste niekedy v živote učili nejaké deti? To je jedno v akej oblasti. Je tuná zopár učiteľov, áno. Samozrejme, takže viete, ako je to s výchovou, keď máte veľa detí, keď máte menej detí. Čo ich dokážete naučiť, keď ich tam je v triede veľa, keď ich tam je menej, ako sa im môžete venovať. Myslím si, že výsledok experimentu, ktorý tu bol popísaný a ktorý teda bol dlho, dlho skúšaný, až napokon skončil tak, že nedostal povolenie na ďalšie experimentovanie, pretože zákon, žiaľ, medzičasom nebol upravovaný a nikto sa ani nesnažil tento zákon upraviť, aj keď iniciatívy zdola určite boli, žiaľ, politická vôľa zrejme nebola na to, aby sa niečo takéto udialo, a výsledky hovoria samy za seba. Sám Štátny pedagogický ústav konštatoval, že tie výsledky tohto experimentu boli dobré. Ja ešte predtým, než som sa vôbec dozvedel výsledky Štátneho pedagogického ústavu, som si povedal sám pre seba, že deti, ktoré vychádzajú zo základnej školy v nižšom veku na to osemročné gymnázium, ešte nie sú až tak prispôsobené tým podmienkam toho gymnaziálneho štúdia. Ale už tie staršie deti, tí siedmaci, šiestaci, siedmaci, prípadne už teraz ôsmaci, keďže to bolo až do deviatej triedy, už sú intelektuálne trošku niekde inde a myslím si, že skôr majú šancu dostať sa do toho nového kolobehu gymnaziálneho štúdia, vlastne toho učiva, ktoré by mali zdolávať. Takže môj osobný názor už predtým, než teda boli výsledky vonku, bolo to, že šesťročné gymnázium má svoje opodstatnenie. Skôr mi tam potom do toho nahrávalo proti to päťročné štúdium bilingválneho gymnázia, ktoré tak niekde medzi, medzi, to je také na rozhraní, sú štvor-, osem-, zrazu, puf, päť-. Tak aj toto by sa mohlo nejakým spôsobom ustáliť, pretože je to taká cifra, ktorá nie je deliteľná dvomi, že? Dva, čiže štyri, šesť, osem sú, ale to päť mi tam nejak nehrá úlohu, takže možno aj toto prehodnotiť. Ale v každom prípade som za to, aby sa dala možnosť študovať na šesťročných gymnáziách. No a teraz sa dostanem ešte ku tej problematike, ktorú spomínala pani Vášáryová, poslankyňa, a pán Bagačka, že deti nám, a ťahúni, ťahúni nám odchádzajú. No to vystihol teda zase pán kolega, ktorý hovoril o tých športových kluboch, tí nech si idú. A ja osobne mám skúsenosti, že pokiaľ sa zmenší počet detí v triede, lepšie sa s nimi narába. Viac sa im dá venovať, a hlavne individuálne, a dokážu sa dosahovať lepšie výsledky. Koniec koncov aj posledný monitor to, myslím, potvrdil, ktorási základná škola, kdesi z východného Slovenska, tam zo severu, porazila v monitore veľké základné školy z veľkých miest, renomovaných. Čím to asi bolo? No pretože v tej triede ich bolo málo, učiteľ ich učil rád a rád sa im venoval a venoval sa im viacej. To znamená, že v triede, pokiaľ sa nájdu šikovní žiaci, ktorí na tej základnej škole zistia, že by chceli ísť študovať to gymnaziálne štúdium, či už osem-, alebo šesťročné, tak nech idú. Tým pádom sa zmenší počet žiakov v triede a tým sa môžu učitelia omnoho kvalitnejšie, omnoho kvalitnejšie a lepšie venovať príprave. V konečnom dôsledku to môže mať pozitívny efekt v tom, že ak sa im budú lepšie venovať, tie deti môžu dosiahnuť lepšie výsledky a môžu sa dotiahnuť až na tých, ktorí o tie dva roky odišli skôr z tej základnej školy. Možno sa potom stretnú v jednom ročníku na gymnáziu a zistia, že sú na rovnakej úrovni. Ale pokiaľ by tam tí ťahúni ostali, tak možno by sa tie výsledky nedosiahli, nedostavili. Ja sám môžem povedať, že mňa napríklad na štúdium na gymnáziu ovplyvnila moja učiteľka matematiky v ôsmej triede. Ja som ju mal teda v každom ročníku od piateho ročníka inú a by som povedal, že až táto v ôsmej triede ma ovplyvnila natoľko, aby som teda išiel študovať na gympel. Pretože ona mi povedala, že, ja som chcel ísť na priemyslovku, vtedy strojnícku, ktorú máme teda v Martine, aby som mal teda nejaký chlieb v rukách, mal som to z domu, od otca aj od mamy povedané. No a ona zrazu prišla a povedala mi, že, Igor, veď ty choď na gympel, veď ty máš na to. Takže ona ma ovplyvnila, ja som išiel na gympel, vyštudoval som gympel, prišla vysoká škola a tak ďalej a skutočne to bolo ovplyvnenie až na poslednú chvíľu, dá sa povedať. Ale sú žiaci, ktorí majú napríklad možnosť ísť skôr. No tak keď chcú a rodičia to chcú a poprípade aj učitelia zistia, že majú na to talent, tak nech idú. A tým pádom sa v triede uvoľní miesto a môžu sa im naozaj, skutočne lepšie venovať. No a nesúvisí to len teda s prospechom, ale aj so správaním žiakov. Pretože vieme, že máme tam zopár, stačí vám v triede zopár typov, ktoré sú takého razantného charakteru, žiaľ, bol som taký aj ja, ktorý som si tiež dovolil občas vyskočiť nadmieru, ako bolo prípustné, ale zase do určitej hranice, veľa som si toho nedovoľoval, aby to nebolo v rozpore, ale vyrušoval som. A stačí, aby ste mali takýchto typov viacej v triedy a tí si vyžadujú pozornosť. No a keď sa, samozrejme, spolužiaci na tom rehocú, tak je to náramná zábava. Ale ak takýchto vyselektujete, resp. oni sa nebudú mať pred kým ukazovať, tak tá miera toho správania neslušného, nevhodného, by som povedal, že trochu klesla a klesá. Takže myslím si, že je to niekedy aj na dobro veci, že časť tej triedy teda odíde a zostanú tam skutočne len tí ďalší. A čo sa týka toho ťahúnska, z osobnej skúsenosti viem, nás išlo z triedy, že zo základnej školy asi trištvrtina spolužiakov na gympel a všetci sme teda uspeli, ale nepociťoval som žiadne ťahúnstvo od niekoho iného, že by teda mňa niekto ťahal alebo že by som ja niekoho ťahal. Takže ťažko povedať, že či toto je relevantný, relevantné to, že teraz ťahúni nám odídu. V čom sú ťahúni? Zlepšujú výsledok triedy? Hm, možno, ale to nemá vplyv na tých, ktorí sa učia horšie. Skôr to môže mať vplyv tým, že sa im potom učiteľ môže viacej venovať, pokiaľ ich tam bude menej. No a súhlasím aj s tým obmedzením päťpercentným na prijímanie na osemročné gymnáziá, pretože ako som už spomínal, osemročné gymnázium, myslím si, že tam tie deti ešte nie sú tak intelektuálne zdatné, ale môžu byť pritom teda šikovné, tak nech skutočne na to idú len tí, ktorí na to intelektuálne majú. A tam obmedzenie je úplne v poriadku. No a výchovu som už spomenul. Takže to by bolo asi tak všetko. Na záver poviem už len jedno, že týmto zákonom dávame možnosť deťom, rodičom vybrať si možnosť štúdia. Experiment bol úspešný, treba to len uzákoniť. Ešte raz hovorím, dávame možnosť, nediskutujem. Je tu možnosť, tak dajme možnosť výberu žiakom aj rodičom. Ďakujem pekne.