T. Cabaj, poslanec: (2001-09-21):
J. Migaš, predseda NR SR: Pani poslankyňa Kolláriková a po nej pán poslanec Köteles. M. Kolláriková, poslankyňa: Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, vážení páni ministri a vážený pán predseda Národnej rady, ak mi dovolíte, tak môj vstup by som začala citáciou z včerajšieho večerného premiérovho vystúpenia v televízii, kde na margo prijatia kompetenčného zákona povedal. Prijatie kompetenčného zákona nás stavia do čela štátov, ktoré reformujú. Vážení, ale reforma verejnej správy, to nie sú cyklistické preteky s horskými prémiami, kde vyhráva prvý. Reforma verejnej správy je o odbornosti. Reforma verejnej správy je o spokojnosti občanov. Reforma verejnej správy je o kvalite. Reformu treba uskutočňovať odborne, postupne uvážlivým analyzovaním uskutočňovaných krokov, ako to robia vo vyspelých štátoch. Neuvážená, unáhlená, dôkladne nepremyslená, verejne neprediskutovaná reforma verejnej správy, a dokonca poznačená ultimatívnymi požiadavkami SMK, takáto reforma verejnej správy Slovensku nepomôže, len ešte prehĺbi problémy na Slovensku. Možno by bolo najjednoduchšie kopírovať verejné správy niektorých krajín Európskej únie, ale ani v týchto krajinách neexistuje jednotný systém verejnej správy. Celkove je 15 rôznych systémov verejnej správy. Priebeh modernizácie verejnej správy predovšetkým závisí od vnútorných ekonomických, sociálnych a politických podmienok. V krajinách Európskej únie sa reforma verejnej správy realizovala v rôznych časových reláciách. Napríklad Španielsko realizovalo reformu od roku 1933, Belgicko od roku 1964 až 1988, to znamená 24 rokov, Francúzsko od roku 1963 a dodnes tento proces prebieha, Dánsko 14 rokov, Írsko - tam sa radikálna reforma miestnej správy začala v roku 1924 s medzietapami v roku 1956 a 1963. A v roku 1990 otvorilo dvere i na vytváranie regiónov. Britská vláda v roku 1998 určila stratégiu pre reformu miestnej samosprávy, ale bez určenia termínu začatia, pričom predpokladaná doba trvania je asi desať rokov. Reforma verejnej správy bola jednou z priorít programového vyhlásenia vlády. Dokonca Národná rada Slovenskej republiky pri schvaľovaní programového vyhlásenia vlády zaviazala vládu, aby do 30. 6. 1999 predložila do Národnej rady Slovenskej republiky návrhy reformy verejnej správy. Vláda však nerešpektovala toto rozhodnutie, ale stačí jedno ultimátum zo strany SMK voči vládnej koalícii a zrazu v priebehu doslova pár dní sú návrhy zákonov k reforme verejnej správy na svete. Ak všeobecnou podmienkou úspechu reformy verejnej správy je správne zvolená koncepcia, jej rozpracovanie do jednotlivých projektov, kvalita jej legislatívneho zabezpečenia a realizačná kvalita riadenia reformy, predovšetkým prijatie dostatočne komplexného harmonogramu a jeho dôsledné plnenie, tak politickou podmienkou jej úspechu je to, že sa stane vecou verejnou. Získa verejnú podporu tak na úrovni občanov, funkcionárov politických strán, ako aj úradníkov vo verejnej správe. Ak jej výsledky majú pôsobiť trvalo, je zásadnou podmienkou to, že pri prijímaní sa dosiahne politický konsenzus medzi politickými súpermi. Žiaľ, pri príprave reformy u nás sa to neudialo. Návrhy zákonov týkajúce sa reformy verejnej správy, ktoré vláda Slovenskej republiky presunula na prerokovanie do Národnej rady Slovenskej republiky, nie sú spracované na patričnej úrovni, vzájomne nekorešpondujú a hlavne stanovujú mnohé ťažko vykonateľné kroky. Ide o dramatický zásah do jestvujúcej štruktúry verejnej moci a verejnej správy, pričom do parlamentu nie je predložená štruktúra, či budú, alebo nebudú fungovať okresné úrady. Či budú, alebo či sa bude vykonávať štátna správa, aké budú jej rozmiestnenia na území. Vôbec nevieme, ako bude vyzerať ich financovanie. V predloženej podobe nemožno posúdiť, aké budú vzťahy štátnej správy a samosprávy. Vo veľkej časti pôjde možno o vzájomné prekrývanie kompetencií. Ich vlastný výkon sa výrazne skomplikuje, pretože na samosprávu prechádzajú ucelené súbory kompetencií. Tieto nekoncepčne pripravené návrhy zákonov sú jasným dôkazom toho, že v časovom strese, čím myslím prerokovanie návrhov v legislatívne skrátenom konaní, uzákoníme vlastne chaos. Vážené kolegyne, kolegovia, návrh zákona o obecnom zriadení je takou vnútornou ústavou samosprávy. Upravuje právne postavenie obcí, ako aj samosprávnych územných celkov Slovenskej republiky, kompetencie orgánov obcí, finančné hospodárenie a nakladanie s majetkom obcí a právo priamej účasti občanov na výkone samosprávy. Združenie miest a obcí Slovenska veľakrát deklarovalo, že pre nich je prioritou práve novelizácia zákona o obecnom zriadení, a to hlavne zmeny v § 7, § 8 a § 9, ktoré sa týkajú financovania obcí, majetku obcí a rozpočtov obcí. Teraz prerokúvame návrh zákona o obecnom zriadení, ale prerokúvame ho v časovom strese, pričom tento návrh zákona si zaslúži väčšiu pozornosť, aby pri jeho novelizácii nedošlo k zmene postavenia a nezávislosti samosprávy, aby sme sa nedopustili chýb a v krátkom čase, aby sme ho nemuseli opäť novelizovať. Keď hovoríme o samospráve, tak vždy deklarujeme, že chceme silné obce a silné samosprávne kraje a životaschopné obce, ktoré majú plniť významné úlohy a vo väčšom rozsahu rozhodovať o podstatne zložitejších okruhoch problémov. S rastom dôležitosti samosprávnych orgánov je potrebný aj väčší objem finančných prostriedkov rozpočtov obcí a krajských samospráv a tiež i väčší rozsah majetku, aby mohli plniť všetky úlohy vyplývajúce zo zákona k spokojnosti našich občanov. Ale tam, kde sú veľké finančné toky, je potrebné vytvoriť i účinné a efektívne kontrolné mechanizmy, čo musím podotknúť, že tento návrh zákona obsahuje. Chcem ešte zdôrazniť, že osobitnú pozornosť si vyžaduje aj zriaďovanie spoločných obecných úradov, ktoré podľa novely zákona o obecnom zriadení by malo prebiehať na základe dobrovoľnosti formou dohôd a zmlúv. A k tomu musí byť vytvorený dostatočný legislatívny rámec a, samozrejme, dostatočný časový priestor. Niektoré právomoci, ktoré podľa môjho názoru mala vykonávať miestna samospráva sama alebo v rámci medziobecnej spolupráce, teda prostredníctvom spoločných obecných úradov z obavy, že by to nedokázali zabezpečiť napríklad v oblasti sociálnych vecí, sa preniesli na krajské úrady. Tým sa vlastne od občanov vzdialil výkon právomocí v tejto oblasti, čo považujem za škodu, pretože, keď sa budú vykonávať na krajských samosprávach, samozrejme, že tá vzdialenosť je podstatne väčšia. Keď sa zhrnú všetky klady a zápory týchto vládou predložených návrhov zákonov, tak bez akceptovania pozmeňujúcich návrhov zákonov by prijatím týchto zákonov sa znefunkčnil štátny systém a zároveň by vznikol nefunkčný samosprávny systém. Tieto nekoncepčne pripravené návrhy zákonov sú jasným dôkazom toho, že v časovom strese, čím opäť myslím prerokovanie návrhov zákonov v legislatívne skrátenom konaní, uzákoníme vlastne chaos. Ďakujem. J. Migaš, predseda NR SR: Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, prerušujem rokovanie o tomto bode programu. Podľa § 28 článku rokovacieho zákona dávam slovo predsedovi vlády k aktuálnej informácii. Nech sa páči, pán predseda.