Verešová, Anna, poslankyňa NR SR (2016-10-25):
Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia. Navrhovatelia predloženého návrhu zákona, ktorým sa mení zákon o rokovacom poriadku, hovoria, že jeho cieľom je zabezpečiť ochranu efektívneho fungovania Národnej rady počas jej schôdzí, plynulému chodu schôdzí Národnej rady a zároveň ochrany nerušeného výkonu mandátu poslancov pri súčasnom rešpektovaní výkonu ich práva na slobodu prejavu. Počujete dobre, pri súčasnom rešpektovaní výkonu ich práva na slobodu prejavu. Právo na slobodu prejavu je právo na vyjadrenie a šírenie vlastných názorov naj-rôz-nej-ším spôsobom. Slovom, písmom, tlačou, obrazom a iným spôsobom. Hovorí o tom článok 19 Deklarácie ľudských práv. „Každý má právo na slobodu presvedčenia a prejavu, toto právo nepripúšťa, aby niekto trpel vinu za svoje presvedčenie, a zahŕňa právo vyhľadávať, prijímať a rozširovať informácie a myšlienky akýmikoľvek prostriedkami.“ Navrhovatelia však v § 32 v novom ods. 4 zakazujú do rokovacej sály vnášať transparenty, plagáty, letáky alebo iné obdobné vizuálne zobrazenia. Takýto zákaz je v 21. storočí úplne smiešny. Čoho sa tak veľmi bojíte? Zákaz nosenia transparentov a plagátov sa dokonca v novele ocitol pred slovom, pred zákazom zbraní a výbušnín, dobre počujete. To máte taký veľký strach pred obrazom? Transparenty, plagáty a letáky sú prvé a až po nich sa bojíte vnášania do parlamentu zbraní a výbušnín. No je to pravda, že raz vidieť je viac ako stokrát počuť. Obraz sa zapamätá, slová vyšumia. Toho sa bojíte? Tento strach z videného potvrdzujete aj doplneným ods. 3 v § 32, ktorý zakazuje v rokovacej sále používať mobilné telefóny nielen na telefonovanie, ale aj na vyhotovovanie fotografií. Bojíte sa, že si odfotím túto sálu? Že odfotím tieto prázdne sedadlá po mojej ľavej ruke počas rokovania? Ja som to už nie jeden raz urobila. Áno, odfotila som si túto sálu aj minulý týždeň v piatok, aj predtým v piatok. Totiž za posledné týždne ste si už dvakrát odhlasovali, že sa nebude hlasovať v piatok, aby ste mohli odísť skôr a predĺžili ste si víkend. No a čo počujem po piatku, v sobotu doma z rádia? Že títo poslanci, ktorí odišli už v piatok domov, chcú zastupovať tvrdo pracujúceho človeka. No neporazilo by vás? Obávam sa, že ani z diaľky si neviete predstaviť, ako vyzerá tvrdo pracujúci človek. Novelou rokovacieho poriadku nám zakazujete slobodu slova. Chcete nám zakázať fotografovať a slobodne hovoriť. Z celej tejto novely na mňa páchne nielen akýsi váš strach, ale akási až paranoja. Keď ako opoziční poslanci konáme svoju poslaneckú prácu a teda kontrolujeme ministrov, počúvam od niektorých poslancov hovoriť, že to je spiknutie, že im krivdíme, že ich urážame. Ale to je detinské a paranoidné a skoro až pubertálne správanie. Ste nejakí útlocitní, bez akéhokoľvek nadhľadu, ktorý politik musí mať. A pre toto chcete opozíciu umlčať? Meniť kvôli tomuto rokovací poriadok je vskutku neprimerané. Od koaličných poslancov počujem často, že opozícia si môže dovoliť iba kričať, protestovať, ale vy musíte pracovať v prospech občanov. Občania vám povedali, že potrebujú novelu rokovacieho poriadku? To si asi naozaj myslíte, keďže Slovenská národná strana tento zákon predkladá... (Reakcie z pléna.) Povedali vaši voliči? Viete, čo potrebujú občania? Na Slovensku sú naši ľudia rekordérmi v práci v noci a v nedeľu. Ako sovy. Každý piaty Slovák trávi nedeľu a tiež v noci v práci najviac času z celej Európskej únie, každý piaty nezamestnaný je mladý človek do 25 rokov. Ľudia utekajú do zahraničia za prácou, v tomto roku v porovnaní s predchádzajúcim sa zvýšil tento počet o 17,8 percenta. Toto si všímajte! V štatistikách úmrtí, ktorým sa dalo pri dnešných medicínskych poznatkoch predísť, patrí Slovensku štvrté najhoršie umiestnenie spomedzi 28 krajín Európskej únie. Toto si všímajte! Počúvajte malých a stredných podnikateľov a zamestnancov. Počúvajte mladé rodiny a ich strachovanie, či každý mesiac dokážu zaplatiť obrovskú hypotéku za byty, atď., atď. a tak ďalej. A neodpustím si nepripomenúť prípad, ktorý ma v posledných týždňoch najviac desí. Obraciam sa teraz nielen na navrhovateľov novely rokovacieho poriadku, ale na vás všetkých a zvlášť na poslancov Slovenskej národnej strany. Venujete toľko času novele rokovacieho poriadku. Chcem sa vás spýtať, koľko času ste venovali prípadu sexuálne zneužitej maloletej Natálie, ktorá bola zverená do starostlivosti štátu? Ako ste sa angažovali? Ako ste to vyhodnotili? Že bláznivé poslankyne si vytĺkajú politický kapitál? To vám stačilo? Áno, počula som niektorých poslancov, ktorí mi hovorili: vieš, keby si vedela celú pravdu, že matka tej maloletej, vieš, to je taká, no, taká ľahká žena, vieš, otec je alkoholik, no a vieš, tá Natália, ona sama ponúka sex. Ach, Bože! Však bola pre toto zverená do starostlivosti štátu. Ale nie preto, aby tam našla to isté prostredie, ako poznala predtým. Zúčastnila som sa poslaneckého prieskumu na Ústredí práce, sociálnych vecí a rodiny. Už teraz je evidentné, že vôbec nejde o individuálne zlyhanie, že je tu zlyhanie systému. Tak to bolo aj v prípade zabitej maloletej Lucky v roku 2009, ale objavenej až na konci roku 2012. Toto si všímajte! Tomu sa venujte! Toto očakávajú občania tohto štátu od vás. Páni koaliční poslanci, veľmi vás vyzývam, aby ste teraz, keď ste vo vláde a môžete prijímať akékoľvek zákony, ochránili všetky naše deti. Ale videla som aj práve doobeda pri hlasovaní, keď sme chceli, keď ste nepodporili pozmeňujúci návrh poslankyni Jurinovej, aby sa nepremlčali alebo aby bola dlhšia doba na premlčanie takého ohavného činu, ako je sexuálne zneužite maloletých detí. To ste neurobili. Stačí vám, a to si vnímam, že túto ochranu detí má v kompetencii niekto iný. Iný rezort, iní ľudia, iní poslanci, iní úradníci. Práve tento hrozný alibizmus počúvame aj z úst zodpovedných. To som odovzdala na ten rezort, tam nemáme kompetenciu, za to zodpovedajú iní. To je hrozné, ako by sme hovorili o diaľniciach, a nie o deťoch. Áno, aj za toto nesiete zodpovednosť, hoci to neradi počúvate. Či sa vám to páči alebo nie, ale už nesiete zodpovednosť všetci za zlyhávanie systému, nielen poslanci strany SMER, ktorí až v sobotu po desiatich rokoch vládnutia chcú vzhliadať na tvrdo pracujúceho človeka. A nesiete zodpovednosť aj za atmosféru v spoločnosti. Ja som to už povedala v tejto rokovacej sále viackrát. Na Slovensku sa vám podarilo rozšíriť taký mýtus, že spoločnosť nepolarizujú tí, ktorí zlo robia, ale nenávisť šíria vraj tí, ktorí na to poukazujú. Snažíte sa obrátiť pozornosť na Matoviča, ktorý už, zdá sa, môže aj za to, že sa točí Zem. To vám stačí takto jednoducho rozmýšľať? V našej krajine sú diskreditovaní a prenasledovaní tí, ktorí na to poukazujú. Štátne orgány sú zneužívané na diskreditáciu politických protivníkov. Ako si toto, páni poslanci a poslankyne, viete vysporiadať vo svojom svedomí? Hrdí začneme byť na Slovensku až vtedy, páni navrhovatelia novely rokovacieho poriadku, keď sa budeme vedieť vysporiadať s korupciou a s vykrádaním verejných zdrojov. Tá hustá atmosféra v spoločnosti iba kopíruje atmosféru v parlamente a, naopak, zmena je možná nie s novelou rokovacieho poriadku, ale vtedy, keď odvoláte ministra vnútra Kaliňáka, na ktorého padá nie tieň, ale priamo už je to zatmenie Slnka. Na ktorého padá podozrenie z krytia človeka, ktorý je podozrivý z obrovských daňových podvodov. Kvôli tomuto nemusíte meniť rokovací poriadok. Práve kvôli takejto atmosfére je veľmi ťažké vecne diskutovať, pracovať, rokovať. Verejnosť sa ma pýta, čo chceme v našom hnutí robiť pre rodiny, pre podnikateľov, pre zamestnancov, pre ozdravenie verejných služieb. Nuž, my v hnutí vieme, čo chceme robiť pre ľudí, aj máme víziu, aj vieme, kde zlyháva systém. Ale pokým sa v našej krajine nevysporiadame s vykrádaním verejných zdrojov, pokým nebude platiť spravodlivosť pre všetkých, nielen pre vyvolených, dovtedy budeme kričať. Darmo nás budete diskreditovať a nazývať cirkusantmi a diletantmi a šašmi, ani to neviem vyskloňovať, budeme poukazovať na zlo a zlodejiny. A túto slobodu nám nezoberiete, pretože sme na tie stoličky nie prilepení. A stále budeme kričať, keď tu budete chcieť takto obmedzovať slobodu. Žiadna tyrania by totiž nevznikla, keby ľudia včas kričali. Obranou pred tyraniou, neslobodou je vždy obrana ešte len javiacou sa tyraniou, povedal Chesterton. A to robíme, pretože ľudia nám hovoria, že sa boja na úradoch, v zamestnaniach čokoľvek povedať. Sú vystrašení, ustrašení. A tak musíme kričať za nich my. Chvalabohu, ľudia na Slovensku nie sú ovce a veľmi dobre vedia, čo sa deje. Darmo z nás robíte polobláznov a šašov. Ľudia vám prestávajú veriť. Páni navrhovatelia, prosím vás, stiahnite túto novelu rokovacieho poriadku. Áno, priznáte tým síce určitú chybu, ale to je veľkosť človeka a o to viac politika. Ďakujem pekne.