Goga, Ľudovít, poslanec NR SR (2018-11-28):
Vážený pán predsedajúci, milé kolegyne, milí kolegovia, je koniec novembra a my tu rokujeme alebo rozprávame o Globálnom rámci o migrácii. Tento dokument bol schválený, myslím si, 22. alebo niekedy v druhej polovici júla. Dneska sú dva týždne, kedy sa ide tento pakt podpisovať v Marrákeši, a my sa dneska k nemu vraciame. Dali sme si otázku prečo. 5. novembra hnutie Boris Kollár, SME RODINA – Boris Kollár, malo konferenciu o migrácii, na ktorej sme okrem iného poukázali aj na negatívne dôsledky paktu o migrácii, kedy nám, kedy v podstate, tak jak tu aj dneska niekoľkokrát odznelo, máme obsahové výhrady, ktoré sú ako zavádzanie nových politických mechanizmov, nástrojov, vstupuje do integrity suverenity štátov, má množstvo nejasných definícií, záväzkov. To, čo už odznelo, má viac ako stokrát spomenuté slovo, že je nezáväzné. Keď je ten dokument nezáväzný, prečo toľko diskusie o tom, či ho ideme, alebo nejdeme podpisovať? To, že od toho, od toho júla prešlo päť mesiacov a my sa dneska vraciame, ide to aj vlastne, to sú v podstate tri-štyri týždne, kedy začala rezonovať téma, to, že Rakúsko odstúpilo, Česká republika odstúpila, Maďari takisto okrem toho, okrem Spojených štátov, ktoré už pred rokom odstúpili. Spojené štáty sú dneska krajina, ktorá má v rámci migrácie najviac obyvateľov. Má okolo 50 mil., keď sa bavíme o, celkovo o migrácii. Oni už prví poukázali na to, že tento rámec neschvália. Tak sa téma začala rezonovať a pán minister Lajčák zrejme dúfal, že dokument, na ktorom ako predseda Valného zhromaždenia sa spolupodieľal, že vlastne on tak príde do úzadia, niekto pôjde do Marrákešu a podpíše sa. Lenže za posledné tri týždne sa stalo to, čo vlastne zažívame dneska. Vyzerá to tak, že naozaj Slovensko sa správne rozhodne a nepodporí tento, tento rámec. Pýtate sa, prečo sú naše obavy. To, o migrácii sme sa dneska už bavili viacej, ale keby som trošku mohol povedať, aká je obava. Pozrite, čo sa stalo v septembri 2015. Angela Merkelová svojím neuváženým rozhodnutím, kedy pozvala migrantov svojou známou vetou „My to zvládneme,“ zahájila migračnú vlnu. Ona de facto týmto rozhodnutím aj porušila pravidlá Európskej únie, kedy vlastne, porušila, myslím, Dublin, Dublin trojku, hej, že vlastne už bol vlastne nejaký rámec, ktorý je podpísaný štátmi Európskej únie, ktoré sa majú dodržovať, a ona prišla a povedala (reakcia z pléna), že to neplatí. Presne tak. To znamená, a zrazu čo tu máme, my tu máme 2,2 mil. nelegálnych migrantov v celej Európskej únii. A nikto nevie, čo s nimi bude. Najprv bola tá situácia nezvládnutá rok, potom dva roky, potom tri roky, ona je stále de facto nezvládnutá a my sa ideme teraz tváriť, že všetko je v poriadku, čo sa týka migrácie. No nie je. A čo je veľmi zaujímavé, čo si musíme ešte tiež, neviem, či dneska to odznelo, tak, tak, iba tak okrajovo, prečo, prečo naše obavy sú. Na základe Newyorskej deklarácie z roku 2016, ktorá bola prijatá, to, tá, tá rokovala o dvoch paktoch. Jeden pakt bol pakt o migrácii a druhý bol pakt o utečencoch. Ten pakt bol... A obidva tieto rámce budú podpísané v decembri. My dneska sa bavíme v kľude, že je, 11., 12. či niekoho vyšleme, nevyšleme, o piatej bude zrejme hlasovanie, tak uvidíme, jak dopadne. Ale aby som vám povedal, ten pakt o utečencoch, ten bude v druhej polovici, v druhej polovici decembra podpísaný v New Yorku, myslím, na Valnom zhromaždení. Ale iba v krátkosti by som vám chcel povedať, že tento rámec má štyri hlavné ciele, a to je: zmenšiť tlak na krajiny, ktoré prežívajú najsilnejší influx, druhý, tretí chceli zjednodušiť samostatné fungovanie utečencov, nájsť viac riešení, ako pomôcť utečencom a s prístupom do tretích krajín. Tu by som si dovolil iba, iba jednu vetičku. Tento pakt dáva medzi riadkami možnosť utečencom pred vojnou a prenasledovaním vybrať si cieľovú krajinu, ktorá vôbec nemusí byť v zátvorke a určite ani nebude prvou bezpečnou krajinou. Táto cieľová krajina má následne povinnosť toho, tohto utečenca prijať. A tam ešte stojí v tej, v tom, v tom rámci, že budú sa snažiť, aby životná úroveň utečenca sa prispôsobila obyvateľom tej-ktorej krajiny. Je to normálne? A posledné – zlepšiť podmienky v krajinách pôvodu a uľahčiť tak bezpečný a dôstojný návrat – a aj to len, ak je dobrovoľný zo strany utečenca. Takže toto sú, toto sú veci, ktoré, ktoré nás naozaj napĺňajú obavou, že čo sa bude diať pri schválení tohto, tohto rámca. Takže ja by som, pokiaľ sa týka tej nezáväznosti obidvoch týchto kompaktov, ktoré by mali byť, ktoré už sú postavené v konvenciách, v niektorých konvenciách, napríklad aj to, čo som aj spomínal doobeda, v konvencii z roku 1951 a na iných medzinárodných dohodách o ľudských právach, už sú vlastne v tých dokumentoch etablované. Tak sa pýtam, prečo, prečo nám nestačia už existujúce platné medzinárodné dohody a konvencie a na čo nám slúžia nezáväzné dohody, navyše s kontrolným grémiom? Ten, ten pakt o migrácii bude mať kontrolný orgán, ktoré bude grémiom, ktoré bude vyhodnocovať, akým spôsobom tie štáty ten svoj kvázi nezáväzok alebo záväzok plnia. Vieme, čo sa bude diať, akým spôsobom si to bude OSN nárokovať? No dneska to nevieme povedať. Takže namiesto vnucovania globalistických politík by mala medzinárodná spoločnosť, naopak, hľadať riešenia, ako zastaviť migráciu, zlepšiť život migrantov doma, a v neposlednom rade nepodnecovať revolúcie a nesnažiť sa šíriť demokratické hodnoty humanitárnymi bombardovaniami. A na záver by som chcel povedať jednu vec, už iba jednu vetu, že môžeme konštatovať, že v politike nie sú dobré alebo zlé rozhodnutia. Sú iba rozhodnutia a konzekvencie. Preto sa rozhodnime tak, aby konzekvencie z tohto rozhodnutia mali čo najmenší negatívny dopad na našu a na budúce generácie. Ďakujem za slovo.