Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2015-06-19):
Dobrý deň, ďakujem pekne. Vážená pani podpredsedníčka Národnej rady, kolegyne, kolegovia, vážení hostia, vážení občania, je známe také jedno zvolanie v istých chvíľach, keď sa povie: Nalejme si čistého vína. Dovolím si urobiť takú voľnú analógiu a poviem teda tu v sieni zákonnosti, že pustime si sem trocha čistého vzduchu. Nie je to náhodou, tá analógia celkom pasuje, pretože opäť tu máme na programe zákon, ktorý bude pojednávať práve o čistote vzduchu, ktorý dýchame, alebo keď to pozrieme z toho opačného, negativistického pohľadu, tak o nečistote vzduchu, ktorý niektorí občania na Slovensku musia dýchať. A naozaj je niekoľko oblastí, ktorých sa náš zákon, ktorý predkladáme spolu už po tretíkrát s pánom poslancom Mikulášom Hubom, dotýka, niektorých veľmi citlivo zasiahnutých oblastí. A to je zákon o čistote ovzdušia, ktorý si dovoľujeme rozšíriť – nie v súlade s tým, že sme si hľadali tému, ale v súlade s akútnou potrebou niektorých oblastí – o otázku zápachov. Je to otázka, ktorú doteraz náš zákon – ani tento spomínaný o ovzduší, ani žiadny iný – neriešil a je to na prekvapenie, pretože oblasti, ktoré sú napríklad v okolí Hencoviec, Bukóza Vranov, okolité dediny sú už dlhodobo zaťažované niečím, čo sa nedá nazvať vôňou, ale zápachom, alebo v tom takom šťavnatejšom vyjadrení smradom. Ale nie je to len okolie Bukózy, už sme tu viackrát spomínali jeden z veľmi ťaživých problémov stredného Slovenska: Ružomberok, čistička odpadových vôd, jedna z najväčších v strednej Európe, dlhodobo zaťažuje obyvateľov najmä miestnej časti Hrboltová neznesiteľným zápachom, alebo znesiteľným, ale za podmienok, ktoré by nikto z nás s týmito ľuďmi nemenil. Vzduch v našej krajine, a teraz to myslím v tom ozaj fyzikálnom zmysle, naozaj nie je v poriadku. Pravdepodobne ste viacerí zaregistrovali nie tak dávnu štatistiku, ktorá pojednávala o čistote ovzdušia, nie síce z hľadiska zápachov, ale z hľadiska množstva prachových častíc, a to najmä tých mikročastíc, ktoré voľným okom nevidíme, ani ich veľmi necítime, ale ktoré majú tú vlastnosť, že dokážu preniknúť všetkými obrannými valmi našich organizmov a dostávajú sa ťaživým spôsobom do ľudských tiel. V tomto štatistickom prehľade sme obsadili veľmi nelichotivé jedno z posledných miest a je to otázka, ktorú teraz neriešim, pretože sa ja vrátim k tým zápachom. Ono existuje tu dvojitý pohľad, že teda zápach ako obťažujúci prvok a on teda môže byť nebezpečný práve takým dvojcestným prístupom do našich organizmov. Jednak ten zápach nie je sám osebe nejakým len zápachom, on je prejavom čohosi, čo môže byť látka toxická pre organizmus. Ale povedzme, že aj existujú zápachy, ktoré nemusia byť vnesené takýmto toxickým nosičom, ale vôbec ešte lekárska veda nedala odpoveď na to, či samotný zápach ako taký, hoc by bola teda jeho intenzita spôsobovaná niečím, čo neni samo osebe pre ľudský organizmus toxické, nie je tým, čo ohrozuje ľudské zdravie. Takže otázka zápachu nemôže byť posudzovaná len z pohľadu toho, že zaťažuje životné prostredie mnohých občanov, a je to možno spôsobené aj niečím, čo by sme mohli nazvať, že samotný zápach je prvkom, ktorý ohrozuje našich občanov. Musíme si uvedomiť, že nie všetci na Slovensku môžu v prípade, že sa dostanú do prostredia, kde takýto zápach sa vyskytuje, urobiť to také tradičné, že podržať nos a rýchlo pridať do kroku, čím skôr sa zbaviť toho nepríjemného pocitu, pretože oni tam jednoducho bývajú, musia tam žiť, pracovať, musia vetrať svoje miestnosti a to sú všetko veci, ktoré im určite nikto nezávidí a málokto alebo nik by sa s nimi nemenil. Ak by sme im dali cynické odporúčania, nuž nech sa stadiaľ odsťahujú, určite by to bol cynizmus nevídaný, tí ľudia žijú vo svojich domovoch a majú záujem v nich žiť tak ako všetci občania, ktorí nie sú vystavení takémuto smradľavému tlaku, a preto si myslím, že náš zákon je veľmi potrebné nielen prerokovať, ale konečne už aj prijať, tobôž že on nezakladá žiadne nároky na štátny rozpočet, on len hovorí, že treba sa voči občanom chovať na úrovni doby. A teraz vám stručne popíšem charakteristiku toho zákona a pôjdem si sadnúť na miesto pre predkladateľa, aby mohla byť zvyšná časť, tá možno šťavnatejšia, predložená v rozprave. Takže akým spôsobom chceme riešiť túto netradičnú otázku zápachov, pretože ozaj meranie zápachov je problémom. Náš zákon, a to je možno jeho jadro, podstata stanovuje prípustnú mieru zápachu v prostredí, v krajine, keďže ozaj stanoviť takúto mieru je ťažké, tak sa hovorí, a je to teda vec, ktorá bola prelúskaná právnikmi a boli sme aj ochotní zobrať si poučenie z iných krajín. Hovorí sa tam, že je to, tá miera ešte môže byť prípustná, ktorá je spôsobená producentom, veľkým alebo stredným, ktorý využil všetky technické možnosti, ktoré daná doba ponúka a umožňuje použiť, a ak ich použije a tá miera zápachu, ktorá vyjde po takomto technologickom inovatívnom modernom použití, tu existuje, tú možno považovať za prípustnú. Stále tu ešte ostáva otázka subjektivity, že keď aj teda daný producent takéhoto zápachu použil modernú technológiu, čo urobiť s tým, čo pociťujú občania naďalej vo vzduchu. Nuž v takomto prípade náš zákon uvažuje s tým, že najmenej 20 ľudí z postihnutej oblasti musí namietať, že tento stupeň zápachu považuje za neprimeraný. Za druhé, súbežne musí byť splnená podmienka, že zákon o ovzduší nejakým spôsobom producent porušuje. A za tretie, je tam ešte aj podmienka, že obecné zastupiteľstvo z regiónu, ktoré je takýmto zápachom zaťažené, musí sa stotožniť s tým subjektívnym pocitom najmenej dvadsiatich občanov. Ak tento prípad nastane a kumulatívne všetky tieto tri podmienky sú splnené, v tom prípade má povinnosť orgán životného prostredia prejednať otázku pokutovania takéhoto producenta, a to pokutovanie je pri stredných znečisťovateľoch možné v rozpätí do 6 700 eur a pri veľkých až do 33-tisíc eur. Môžete sa spýtať oprávnene, no tak dobre, zaplatia pokutu a budú naďalej produkovať zápach, občania tým nič nezískajú. No nie je to celkom tak, pretože v takomto prípade, a to už neni súčasťou nášho návrhu, to už je súčasťou doteraz prijatého zákona o čistote ovzdušia, umožňuje po roku opäť si pozrieť na otázku znečisťovania ovzdušia, v tomto prípade produkovania zápachov, a ak sa neurobila náprava, ktorú umožňuje technológia dobe primeraná, tak je možné pokutu buď zdvojnásobiť, to znamená už 13 400 alebo u veľkých až 66-tisíc eur, alebo dokonca prevádzku obmedziť alebo zakázať. Tu chcem povedať, a tým úvodnú reč skončím, že vôbec neni naším cieľom likvidovať prevádzky. Vieme, že títo producenti zápachov nespôsobujú zápach pre nejaké potešenie alebo nedajbože ako svoju hlavnú činnosť, ale že je to mnohokrát vynútená sprievodná stránka ich výrobných procesov. Takže my ich nechceme postaviť do role ľudí, ktorí majú byť vyháňaní z regiónov, pretože sú to mnohokrát alebo vždy zamestnávatelia a mnohokrát nie zanedbateľní, ale veľmi radi by sme ich teda posunuli do role využívačov moderných technológií, to znamená, aby tá miera zápachu bola len v rozsahu, ktorý je prípustný, tak ako to náš zákon špecifikuje. Toľko, vážená pani podpredsedníčka, v mojej úvodnej reči, teraz chcem sa len prihlásiť do rozpravy, v ktorej by som chcel vystúpiť ako druhý. Ďakujem pekne.