I. Šimko, poslanec: (2006-02-01):
Po prvé, parlamentné zhromaždenie sa odvoláva na svoju rezolúciu z roku 1996 č. 1096 o opatreniach na odstránenie dedičstva bývalých komunistických totalitných systémov. Po druhé, totalitné komunistické režimy, ktoré v minulom storočí vládny v strednej a východnej Európe a ktoré majú ešte stále moc v niekoľkých krajinách sveta, sa bez výnimky vyznačovali masívnym porušovaním ľudských práva. Porušovanie sa odlišovalo v závislosti od kultúry, krajiny a historického obdobia a zahŕňalo individuálne a kolektívne vraždy a popravy, úmrtia v koncentračných táboroch, hlad, deportácie, mučenie, otrockú prácu a iné formy masového fyzického teroru, prenasledovanie na etnickom alebo náboženskom základe, porušovanie slobody svedomia, myslenia a prejavu, slobody tlače a tiež neprípustnosť politickej plurality. Po tretie, tieto zločiny sa ospravedlňovali v mene učenia o triednom boji a zásady diktatúry proletariátu. Výklad oboch zásad legitimizoval odstraňovanie ľudí, ktorí sa pokladali sa škodlivých pri budovaní novej spoločnosti a ako takí za nepriateľov totalitných komunistických režimov. Nesmierne počty obetí v každej krajine boli ich vlastní občania. Osobitne to platilo pre národy bývalého Sovietskeho zväzu, ktoré počtom obetí ďaleko prevyšovali iné národy. Zhromaždenie si je vedomé, že i napriek zločinom spáchaným totalitnými komunistickými režimami k dosiahnutiu demokracie prispeli i niektoré európske komunistické strany. Po páde totalitných režimov v strednej a východnej Európe nenasledovalo ani v jednom prípade medzinárodné vyšetrovanie zločinov schápaných týmito režimami. Medzinárodné spoločenstvo pôvodcov týchto zločinov nedokázalo postaviť pred súd tak, ako to bolo v prípade hrozných zločinov spáchaných národným socializmom. Preto je všeobecné poznanie zločinov spáchaných totalitnými komunistickými režimami veľmi slabé. Komunistické strany sú vo viacerých krajinách povolené a aktívne pôsobia a v niektorých prípadoch aj napriek tomu, že sa nedištancovali od zločinov spáchaných totalitnými komunistickými režimami v minulosti. Zhromaždenie je presvedčené, že poznanie histórie je jedným z predpokladov toho, aby sa podobným zločinom v budúcnosti zabránilo. Okrem toho morálne zhodnotenie a odsúdenie spáchaných zločinov hrá dôležitú rolu vo vzdelávaní mladej generácie. Jasný postoj medzinárodného spoločenstva voči minulosti môže byť svedectvom pre ich budúce konanie. Navyše, zhromaždenie je presvedčené, že obete zločinov spáchaných totalitnými režimami, ktoré ešte žijú, alebo ich rodiny sú hodné toho, aby sme im vyjadrili účasť, pochopenie a uznanie ich utrpenia. V niektorých krajinách sveta sú totalitné komunistické režimy stále aktívne a naďalej páchajú zločiny. Národné záujmy iných krajín by nemali byť prekážkou primeranej kritiky súčasných totalitných komunistických režimov. Zhromaždenie dôrazne odsudzuje všetko toto porušovanie ľudských práv. Diskusia, odsúdenie, ktoré až dosiaľ prebiehalo na národnej úrovni v niektorých členských štátoch Rady Európy, nemôžu byť dôvodom na to, aby sa medzinárodné spoločenstvo zrieklo zaujatia jasného stanoviska voči zločinom spáchaným totalitnými komunistickými režimami. Medzinárodné spoločenstvo má morálnu povinnosť bez ďalšieho otáľania takého stanovisko prijať. Rada Európy je vhodným miestom pre takúto rozpravu na medzinárodnej úrovni. Všetky bývalé európske komunistické krajiny v výnimkou Bieloruska sú teraz jej členmi a ochrana ľudských práv a právny štát sú základnými hodnotami, ktoré Rada Európy zastáva. Preto parlamentné zhromaždenie dôrazne odsudzuje masívne porušovanie ľudských práv totalitnými komunistickými režimami a vyjadruje svoju účasť, pochopenie a uznanie obetiam týchto zločinov. Parlamentné zhromaždenie ďalej vyzýva všetky komunistické a postkomunistické strany vo svojich členských štátoch, ak to už neurobili, aby prehodnotili históriu komunizmu a svoju vlastnú minulosť, aby sa jasne dištancovali od zločinov spáchaných totalitnými komunistickými režimami a aby tieto režimy odsúdili bez akejkoľvek dvojznačnosti. Zhromaždenie je presvedčené, že takéto jasné stanovisko medzinárodného spoločenstva vydláždi cestu k ďalšiemu zmiereniu. Navyše dúfa, že toto stanovisko povzbudí historikov po celom svete, aby pokračovali vo svojom skúmaní zameranom na zisťovanie a objektívne overovanie toho, čo sa stalo. Návrh zákona nie je odsúdením týchto zločinov. Návrh zákona vyjadruje úctu tým, ktorí sa proti týmto zločinom postavili, návrh zákona si uvedomuje, alebo predkladatelia, predkladateľ si uvedomuje, že zákon nemôže postihnúť všetky formy odporu voči režimu. Preto vytvára pomerne širokú možnosť, aby to bolo možné, a pokiaľ ide o tie najzávažnejšie formy, tam, kde s odporom bola spojená aj represia, tam, kde boli zavretí, internovaní, odvlečení, tak v takýchto prípadoch navrhuje, aby títo účastníci protikomunistického odboja boli aj veteránmi studenej vojny. To znamená nie všetci, nie takí, ktorí nešli manifestovať na 1. mája, ale takí, ktorí naozaj trpeli a ktorí si zaslúžia našu úctu. Dámy a páni, prosím vás o podporu tohto návrhu zákona. Prosím vás, aby ste zaň hlasovali a posunuli ho do druhého čítania. Ďakujem za pozornosť.