R. Fico, predseda vlády SR: (2009-10-22):
Ale chcem vám pripomenúť, vážené dámy a páni, kým sa dostanem k problematike sociálneho štátu, aké útoky ste museli absolvovať vy, čo všetko bolo povedané na adresu pána predsedu Národnej rady Slovenskej republiky v súvislosti s rekonštrukciou Bratislavského hradu. Urobili perfektnú internetovú stránku – ukradli.sk. Bratislavský hrad sa tam vyníma na poprednom mieste ako hrad, ktorý sme vraj ukradli. Správne povedal minister financií v televíznej relácii, že minule išiel okolo a Hrad tam stále bol, čiže zatiaľ ho ešte stále nikto neukradol. Ale čo iné? Pán Frešo, pán poslanec Frešo patrí medzi tých poslancov našej opozície, ktorý kričal pomerne veľa a veľmi často. A kritizoval, že sme ukradli Hrad, že sú to vyhodené peniaze, že to je koniec sveta rekonštruovať Bratislavský hrad. Odporúčam všetkým, aj tam hore, čo sedíte, choďte po Bratislave a Bratislavskom kraji a pozrite sa, čo má pán poslanec Frešo na svojich billboardoch na podporu svojej kandidatúry. Zrekonštruovaný, vybielený Bratislavský hrad. (Potlesk.) Medzinárodná, medzinárodná jednotka farizejstva. Myslím si, že ak takúto žiadosť podajú, bude to uznané. Chcem využiť túto príležitosť a povedať, že veľmi pekne ďakujem pánovi predsedovi Národnej rady Slovenskej republiky za to, ako sa k Bratislavskému hradu postavil. Tu nejde o žiadny bratislavocentrizmus, vieme, že je veľký fanúšik východného Slovenska a pomáha, ako môže, ale je to hlavná historická pamiatka a všetci stojíme za tým, čo predseda Národnej rady urobil. Bolo to správne historické rozhodnutie pre Slovenskú republiku. (Potlesk.) Dovoľte mi teraz, aby som prešiel k samotnej podstate vašej otázky, a to je téma, ako to je s tým sociálnym štátom na Slovensku. Je celkom zrozumiteľné, že pokiaľ sa delíme na ľavicu, centristické strany a na pravicu, tak ľavicové strany obhajujú väčšiu angažovanosť štátu v spoločenskom a ekonomickom živote, pretože nezdieľajú presvedčenie, že všetko vyrieši trh. Podľa ľavice občania potrebujú pomoc od sociálneho štátu. Naopak, a to je politologická poučka, pravicové neoliberálne a neokonzervatívne strany, a tie teda tu sedia a teraz tu nie sú, obhajujú čo najviac trhu a čo najmenej zásahov štátu v spoločenskom a ekonomickom živote. Hovoria o individualizme, hovoria o absolútnej zodpovednosti človeka za seba samého, hovoria o podnikavosti a absolútnych právach úspešných na svoje majetky a vlastníctvo. Tak to jednoducho je, to je jasné rozdelenie ľavice a pravice. Takto sú karty rozdané. Ľavica hovorí o solidarite, pravica hovorí o individualizme. Ľavica hovorí o štáte, pravica hovorí o trhu. Ľavica hovorí o sociálnom štáte, pravica hovorí o minimálnom štáte. Ľavica chápe pod solidaritou pomoc chudobným, pravica označuje sociálny štát za, citujem, „trestanie úspešných.“ Ľavica hovorí o vyrovnávaní rozdielov medzi ľuďmi, pravica o nerovnosti ako o významnej hodnote. Stačí sa pozrieť na programy strán vládnej koalície a na program niektorej z opozičných strán a dokonca ani nemusíme čítať tieto programy. Stačí sa len rozpamätať na všetky kroky, ktoré pre sociálny štát urobila táto vláda. Jej programové vyhlásenie totiž konštatuje hneď v samotnom úvode, citujem: „Podmienky, v ktorých ľudia žijú a pracujú, nie sú len ich osobnou vecou alebo zodpovednosťou, ako tvrdí pravica, ale aj vecou ich blízkych a rodín, ale aj vecou verejnou, vecou štátu“. Najskôr sme upriamili pozornosť na najohrozenejšie skupiny obyvateľov: na mladé rodiny, dôchodcov a zdravotne postihnutých ľudí. Zvýšili sme rodinné prídavky na deti. Mesačná dávka pre asi 1,25 milióna detí dnes predstavuje 21 eur. Štát pri narodení prvého, druhého, tretieho dieťaťa poskytuje rodičom príspevok vo výške približne 829 eur. Na zdravotne postihnutých občanov sme vyčlenili medziročne viac o 40 miliónov eur. Od začiatku tohto roka sme zvýšili bonifikáciu hypotekárnych úverov pre mladých ľudí do 35 rokov. Upravili sme mzdy v štátom kontrolovaných zdravotníckych zariadeniach. Zvýšili sa platy pedagógov. Vzrástla dostupnosť kúpeľnej liečby. Od roku 2006 dôchodcom vyplácame a budeme vyplácať vianočné príspevky. Znížili sme DPH na lieky, je opäť oznámené ďalšie znižovanie cien liekov od januára 2010. Znížili sme DPH na zdravotnícke pomôcky, na knihy a na učebnice. Prijali sme niekoľko konkrétnych opatrení, vrátane lepšej dostupnosti absolventskej praxe, ktorými sme uľahčili mladým ľuďom vstup na trh práce. Som presvedčený, že sa nám takto podarí bojovať s mierou nezamestnanosti, ktorá, bohužiaľ, je taká, aká je, pretože svetová hospodárska kríza si nevyberá a každý členský štát Európskej únie má dnes rovnaký problém, nárast nezamestnanosti. Nevytvárajme zo Slovenska krajinu, ktorá jediná má s týmto vážny problém. Úpravami v II. dôchodkovom pilieri sme obmedzili možnosť DSS-kám neprimerane sa obohacovať na úkor sporiteľov. Možno budete prekvapení, ale jednou z inštitúcií, ktorá nám takýto krok odporúčala, bola práve Svetová banka. Dokonca sa priklonila k názoru, že by bolo vhodné znížiť odvody v II. pilieri a presunúť ich do I. To znamená, že v čase globálnej hospodárskej krízy považuje aj Svetová banka štát za najlepšieho garanta úspor ľudí. Obnovil sa sociálny dialóg. Zmenami v Zákonníku práce sme zlepšili postavenie zamestnancov. Na Slovensko sa vrátila solidárnosť. Za všetkými týmito opatreniami sme videli konkrétneho človeka, zabezpečenie jeho sociálnych práv garantovaných Ústavou Slovenskej republiky. Myslím si, že teraz v čase hospodárskej krízy je to dvojnásobne potrebné. My totiž nerobíme bombastické tlačové konferencie, ktorých jediným cieľom je upútať voliča a robiť ich 6-krát do týždňa, ale konkrétnymi činmi sa snažíme zabezpečiť dôstojný život pre každého občana. Už naši hrdinovia v meruôsmych rokoch hovorili – najlepšie skutky sú tie, ktoré sa reálne udejú, a nie iba nejaké slová. Na druhej strane nemôžem si nespomenúť na to, akú sociálnu politiku, v úvodzovkách, predvádzala predchádzajúca, bývalá vláda. Pýtam sa a pýtam sa veľmi jasne a otvorene: Kto hneď po voľbách v roku 2002 zrušil 22 sociálnych zákonov prijatých tesne predtým? Typická  politika opozície. (Potlesk.) Najprv prijať, všetci si to dobre pamätáme. Blížili sa voľby v roku 2002. Pár mesiacov pred voľbami prijali 22 fantastických sociálnych zákonov. Potom, ako získali v roku 2002 moc, všetkých 22 zákonov, ktoré predtým schválili, okamžite zrušili, lebo chceli oklamať voliča, aj to jednoducho voličovi urobili. Pýtam sa ďalej: Kto 25-tisícom invalidných občanov protiústavne odobral alebo znížil dôchodky? My, alebo oni? Hľadali peniaze, ale nešli cestou zníženia rozpočtu na ministerstve obrany. My sme zobrali ministrovi obrany 7 mld. slovenských korún na rozpočte, ministrovi vnútra sme zobrali skoro 4 mld. korún. Nie, oni zobrali chudákom invalidom palice, zobrali im invalidné dôchodky, lebo vedeli, že nemajú sa jednoducho ako brániť. Toto je tá sociálna politika predchádzajúcej vlády. (Potlesk.) Spýtam sa: Kto zrušil valorizáciu prídavkov na deti? Kto znížil výšku prídavkov na deti pre mnohé mladé rodiny? Kto sprísnil  podmienky na vyplácanie kompenzačných príspevkov pre zdravotne postihnutých občanov? Viete, koľko ušetrili na zdravotne postihnutých občanoch? 1,5 mld. korún! 1,5 mld. korún a hovorím o období konjunktúry. My sme v kríze. Sme v hlbokej svetovej hospodárskej kríze, ale sociálny štandard naďalej udržiavame, aj ho udržíme. Pýtam sa ďalej: Kto znížil dávky sociálnej pomoci pre najchudobnejších? My, alebo oni? Oni znížili dávky pre sociálne najslabších a dnes budú čosi rozprávať o sociálnom štáte! Pamätáte si, vy, ktorí sedíte teraz v opozičných laviciach a niektorí tu sedíte, vážené dámy a páni, ako ste skrátili dobu nároku na dávku v nezamestnanosti na 6 mesiacov? A nemáte teraz hanbu sem prísť a nás poúčať, ako to vlastne má byť s dávkami v nezamestnanosti? Veď vy ste znížili to obdobie na 6 mesiacov. Boli ste to vy, priatelia v opozícii, čo zásadnou zmenou Zákonníka práce ste oslabili postavenie, právne istoty a sociálnu ochranu zamestnancov a to až tak, že nám hrozila žaloba zo strany Európskej komisie! Vy ste zablokovali súhlas s podpisom Európskeho zákonníka sociálneho zabezpečenia, za čo vás kritizovala aj Medzinárodná organizácia práce. Keď Konferencia biskupov Slovenska vo svojom vyhlásení k sociálno-ekonomickej situácii pomenovala realitu v roku 2005, kedy bola konjunktúra, opakujem, konjunktúra, našou spoločnosťou mrazivo zatriaslo vyslovenie pravdy, o ktorej sa vedelo, citujem: „rýchlo rastúce štvrte luxusných víl okolo väčšiny našich miest a zároveň vzrastajúci počet chudobných sú ilustráciou našej situácie. Bohatí sa stávajú čoraz bohatšími, chudobní stále chudobnejšími. Je to jav spojený s ekonomickou globalizáciou, ak sa súčasne nešíri aj globalizácia solidarity, spoločnosť sa ocitá vo vážnej kríze.“ Toto je vyznamenanie pre opozíciu, ktorá vládla v čase fantastickej konjunktúry celého svetového hospodárskeho systému! Čo títo páni, preboha, od nás chcú? Celý svet je v hlbokej kríze. Všetci bojujeme, robíme, čo môžeme a zrazu sa zobudia farizeji a budú  nám rozprávať niečo o sociálnom štáte? (Potlesk.) Opakujem, je celkom legitímne, ak pravicové strany hovoria o voľnom trhu a o vytláčaní štátu. To je ich politika, túto politiku im nikto nemôže zobrať. V poriadku, však nie je, a teraz sa dostávam k jadru vašej otázky, vážený pán poslanec, ak odrazu pravica s použitím úskočných farizejských praktík začne hovoriť o ľavicových riešeniach a tvári sa, že vraj oni sú sociálni, solidárni a spravodliví, súcitiaci a neviem ešte akí. Dámy a páni, nikdy takí nebudú. Nemajú na to absolútne žiadne predpoklady, je to opäť pretvárka. Však si ich vyskúšajte. Zvoľte si túto pravicu na budúce voľby a nech táto pravica riadi tento štát v čase hospodárskej krízy, a potom sa pozrite o tri mesiace do svojich peňaženiek, čo s vami dorobia. Nebudú brať ani armáde, ani policajtom, ale budú brať obyčajným ľuďom a začnú u invalidov, ako to urobili pred niekoľkými rokmi. Potom pôjdu na ťažko zdravotne postihnutých, potom pôjdu na nezamestnaných a potom pôjdu na rodinné prídavky. Toto je politika pravice. Takže odmietam farizejské metódy z ich strany. (Potlesk.) Úprimne vám poviem, priatelia v opozícii, ja si naozaj neviem predstaviť, že by, povedzme, Friedrich von Hayek, ako jeden z najznámejších neoliberálnych teoretikov, odrazu začal tvrdiť, že spoločnosť potrebuje sociálny štát, aby sociálny štát pomáhal ľuďom. Hayek mal svoje legitímne postoje a je to veľmi zaujímavé čítanie a veľmi kritizoval zásahy štátu do ekonomiky. My, ľavičiari s ním jednoducho nemôžeme súhlasiť a jeho obhajobu voľného trhu nepovažujeme za správnu, ale je to legitímny názor pána Hayeka, no ja si neviem predstaviť, naozaj si neviem predstaviť, že by dnes Hayek po tom, čo celý život útočil na štát a velebil trh, odrazu začal rečniť o výhodách sociálneho štátu. Veď by sa naňho celý svet pozeral, že spadol z jahody. A naši priatelia v opozícii spadli z jahody. Rozprávajú o individualizme, rozprávajú o tom, že štát má byť čo najslabší, štát nemá intervenovať, trh všetko vyrieši a zrazu sa vyspia a prídu a idú nás poučovať o tom, ako treba budovať sociálny štát na území Slovenskej republiky. Veď to je také nedôveryhodné ako voda v prútenom koši. A toto treba slovenskej verejnosti neustále vysvetľovať. (Potlesk.) Vážené dámy a páni, tomuto na Slovensku nemôže nikto veriť. Tak ako z Usáma Bin Ládina nikdy nebude podporovateľ mieru, tak ako z Thatcherovej nikdy nebude Olaf Palme, tak ani z Dzurindu, Mikloša a Radičovej nikdy nebudú sociálni politici. Nikdy! Jednoducho sa nedokážu zmeniť, lebo 8 rokov robili konkrétne kroky na Slovensku, 8 rokov drancovali najchudobnejších ľudí v tomto štáte, my za nich bojujeme. Nie je to ľahké, ale nikto nás nemôže obviňovať z toho, že by sme išli proti ľuďom. No pýtam sa, či by vyplatili vianočné dôchodky v takomto čase. Pýtam sa, či by tak zabojovali za ceny energií – ukazuje sa, že v roku 2010 aj elektrina, aj plyn by mohli ísť dole –, či by tak zabojovali za príspevky pri narodení prvého, druhého alebo tretieho dieťaťa. Je to pokrytectvo, aké urobili v roku 2002, keď pred voľbami narýchlo prijali veľkorysé sociálne zákony, a potom ich okamžite po voľbách jeden po druhom v skrátenom konaní všetky porušili, len aby sa toho zbavili, čo urobili pred rokom 2002. Vážené dámy a páni, my nechceme žiadny liberálny model. My nechceme, aby celý život spoločnosti riadila nejaká slepá ruka trhu. My veríme v solidaritu, veríme v aktívny, úspešný sociálny štát, ktorý rozumne a primerane intervenuje tam, kde treba. Štát, ako ho dnes vnímajú aj vyspelé krajiny západnej Európy, ktoré pochopili, že bez štátu sa v hlbokej kríze jednoducho nedá existovať. A my sme túto politiku začali už v roku 2006 a bolo to jedno z najsprávnejších rozhodnutí, ktoré sme urobili a chcem sa za to poďakovať všetkým, aj vám, že ste nás v tomto podporovali. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)