J. Mikuš, poslanec: (2007-02-08):
Jedným z dôvodov, prečo tak je, bolo vytvorenie veľmi priaznivého podnikateľského prostredia za obdobie minulých vlád. Keďže sa ekonomika tak dobre vyvíja a nejaké veľké nepokoje z oblasti zamestnancov ani zo strany odborov neprichádzajú, otázka znie, prečo sa zaoberáme návrhom zákona o tripartite. Samozrejme, volebný sľub strany SMER s odborárskymi predákmi, väčšia ochrana zamestnancov, čo je relevantná a úplne normálna agenda socialistických strán a vlád, je úplne relevantné, nič sa proti tomu nedá namietať a dokonca ani proti, nejako veľmi namietať, ani proti vládnej novele okrem doplnku tej nepriamej novely. Avšak body spoločnej správy, ale hlavne argumentácia niektorých členov vlády a ochrana, resp. niektoré výroky členov vlády, vzbudzujú, už dnes môžeme povedať, aj veľké obavy. Včera pani štátna tajomníčka ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny v televíznej relácii a koniec koncov aj dnes tu, v tomto pléne niektorí poslanci strany SMER vyjadrili výrok, že niektoré podniky majú vysoké zisky a existuje tam sociálny dumping. Ak si to doplníme výrokom predsedu vlády o nenažratých gágoroch, o vyjadrení ministra hospodárstva o tom, že musíme zadefinovať zisk firmám, ktoré distribuujú a dodávajú energie na náš trh, tak z toho vychádza, že vláda bojuje proti zisku. A o čo horšie, ten zisk sa tu predkladá, ako by to bolo niečo zlé, ako by to bolo dokonca niečo proti zamestnancom. Pritom Obchodný zákonník hovorí, že všetky firmy, ktoré sú podnikateľské a spoločnosti, sú vytvorené na základe vytvárania zisku. Len takú tichú otázku: Budeme novelizovať aj Obchodný zákonník v tomto smere? Mne sa zdá, že celá táto argumentácia je len pokračovanie útoku takmer na všetko, čo je neštátne. Začalo to cirkevnými a súkromnými školami a školskými zariadeniami, pokračovalo útokom na súkromné zdravotné poisťovne, verbálny útok na druhý pilier a dôchodcovské správcovské spoločnosti, teraz prichádzajú na rad podnikatelia. Po ziskoch, druhý argument, ktorý som dnes v rozprave vycítil, bolo, že v regiónoch s vysokou nezamestnanosťou je málo firiem, konkurencia je tam malá, a preto treba z moci štátu zdvihnúť platy, pretože firmy tam majú veľké zisky a existuje tam sociálny dumping. Tu musím povedať, že táto argumentácia pokrivkáva minimálne na jednu nohu a dosť rapídne. Všetci vieme, že v regiónoch s nízkou nezamestnanosťou, ja som z jedného z nich, kde minimálne južná časť stredného Slovenska sa veľmi borí s nezamestnanosťou a už dlhé roky, prispôsobujú sa ceny kúpyschopnosti obyvateľstva. Ak z vyššej moci príde tlak na podnikateľov na zvýšenie platov, môžu nastať len dve možnosti. Buď sa zvýšia ceny, alebo sa budú prepúšťať ľudia. V tom teoreticky lepšom prípade sa naši ľudia môžu nahradiť ľuďmi cudzími alebo imigrantmi, ktorí budú schopní pracovať možno aj inak ako naši. V každom prípade to ide proti občanom Slovenskej republiky a z dlhodobého hľadiska najviac na to doplatia tí, ktorí sú dnes na úrovni nízkopríjmových alebo nekvalifikovaných pracovných síl. Som presvedčený o tom, že naša snaha, snaha poslancov, snaha vlády, ak chceme riešiť regionálne rozdiely, by mala byť v tom, aby sme stále zlepšovali podnikateľské prostredie, aby podnikatelia našli svoje miesto aj v týchto regiónoch, aby tu vznikla konkurencia a prirodzeným tlakom, štandardným spôsobom rástli aj platy a mzdy obyvateľov. Ale na margo regionálnych rozdielov chcem pripomenúť alebo povedať hlavne poslancom vládnej koalície, že 29. novembra v minulom roku schválila vláda zmeny doterajších pravidiel na poskytovanie investičných stimulov. Tá zmena, veľmi krátko sa ju snažím popísať dvomi vetami, z pomoci boli vylúčené projekty zamerané na vzdelávanie, vedu a výskum, zrušil sa limit na finančnú pomoc na tvorbu nových pracovných miest, ale hlavne zmenil sa mechanizmus schvaľovacieho procesu. Do roku 2006, teda do novembra 2006 ministerstvo hospodárstva pripravovalo konkrétnu investičnú zmluvu, ktorú potom konkrétne vláda schválila. Od novembra sa to zmenilo tak, že vláda schváli len rozhodnutie o poskytnutí regionálnej pomoci a potom ministerstvo pripraví vo svojej réžii zmluvu na jednotlivé finančné pomoci, s výnimkou poskytnutia pomoci daňovej úľavy. Toto by nebolo až také dôležité, ale dôležitejšie je niečo iné. 6., 13. a 20. decembra 2006 bola schválená vládou pomoc pre 45 podnikov, a to v pomere: Východoslovenský kraj, ak zoberieme aj stimuly pre KIA niečo vyše 10 %, stredné Slovensko niečo pod 30 % a západné Slovensko niečo nad 60 %. Ak to zoberieme bez KIA, tak západné Slovensko takmer 70 %, stredné Slovensko takmer 20 a východné Slovensko niečo nad 10. Týmto chcem naznačiť a dokumentovať, že vláda nemá záujem na stieranie regionálnych rozdielov, a teda argumenty typu, že táto novela zákona rieši regionálne rozdiely alebo snaha je riešiť regionálne rozdiely, stojí na vode, pretože investičné stimuly je absolútne nástroj v rukách vlády na to, aby sa mohli regionálne rozdiely stierať. K meritu veci. Ak tripartitná komisia alebo niekto zo strany štátu bude mať kompetenciu určiť firme výšku alebo zvýšenie platov, to znamená niečo, čo nevyjednal on a on s tým nesúhlasí, ale jemu to vplýva na priame náklady, potom znie ozaj úplne relevantne otázka, ktorú položil jeden z mojich predrečníkov, či tripartitná komisia, odbory a vláda budú sa podieľať aj na odškodnení tých zamestnancov, ktorí po prijatí alebo z titulu prijatia tohto zákona prídu o svoju prácu, pretože budú prepustení, alebo preto, že firma skrachovala. Myslím si, že prijatie tohto zákona, hlavne teda bodov spoločnej správy, veľmi popiera princíp trhovej ekonomiky a vo veľmi negatívnom zmysle zmení podnikateľské prostredie na Slovensku, čím vlastne aj negatívne bude pôsobiť na príjmy obyvateľstva a na ich životnú úroveň. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)