I. Šimko,  minister vnútra SR: (2001-10-25):
Vážený pán poslanec, pokiaľ ide o prvú interpeláciu, tak ja som sa o tejto veci dozvedel predvčerom, keď ma navštívili predstavitelia Odbo-rového zväzu polície a prisľúbil som im, že vec nechám prešetriť. Samozrejme, v tomto zmysle budem podľa výsledku prešetrenia informovať aj vás. Pokiaľ ide o tie ďalšie veci, na ktoré upozorňujete, ďakujem za pripomienky a budem v zákonnej lehote reagovať, samozrejme, potom ako to nechám prešetriť. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem pánu ministrovi za jeho vystúpenie. Keďže vystúpili všetci poslanci, ktorí sa písomne prihlásili predniesť svoju interpeláciu, pýtam sa, kto z poslancov sa ústne hlási, aby mohol predniesť svoju interpeláciu. Vidím tam prihlásených 6 poslancov. To je v poriadku, tam prišlo k technickým... Pán kolega, buďte taký dobrý, zaprezentujte sa, prípadne nezaprezentujte sa, prihláste sa. Ďakujem. Môžem skončiť? Končím možnosť ďalšieho prihlásenia sa s interpelá-ciou. Keďže na technickom zariadení prišlo k určitej chybe, ako prvý v rozprave vystúpi pán poslanec Cuper. Pán poslanec, nech sa páči, máte slovo. (Nebolo počuť, čo hovorila poslankyňa Aibeková.) Ďakujem za túto pripomienku, vážená pani kolegyňa, určite neušlo vašej pozornosti, že pred týmto bodom rokovania som požiadal ministrov, aby ostali v rokovacej miestnosti. Bohužiaľ, je to prejavom ich vzťahu k Národnej rade Slovenskej republiky, samozrejme, okrem pána ministra obrany. J. Cuper, poslanec: Ďakujem pán predsedajúci. Milé dámy, vážení páni, moja interpelácia bude smerovať k ministrovi kultúry Slovenskej republiky Milanovi Kňažkovi. Pôvodne som nemal úmysel interpelovať pána ministra slovenskej kultúry, i keď to ministerstvo už dávnejšie dostalo prívlastok nie ministerstvo kultúry, ale ministerstvo nekultúry. Teda chcem sa pána ministra opýtať, či zotrváva na svojom stanovisku a či si myslí, že nie je povinnosťou ministrov vlády Slovenskej republiky reprezentovať dôstojne Slovenskú republiku na zahraničných služobných cestách. Ak by to ani nebola služobná cesta, tak ešte aj tak by bola moja otázka nasmerovaná k pánu ministrovi kultúry Slovenskej republiky tak, či na túto súkromnú cestu, ktorá je opísaná v istej knihe istou českou herečkou, použil služobné auto Ministerstva kultúry Slovenskej republiky. Mňa prekvapila útlocitnosť pána ministra kultúry Slovenskej repub-liky pána Kňažka, s akou vehemenciou sa pustil nie do mňa, ale do predsedajúceho tomuto parlamentu pána Hrušovského. Naozaj je až neuveriteľné, že pán minister si dovolí poúčať predsedajúceho a podpredsedu slovenského parlamentu, člena vládnej koalície pána Pavla Hrušovského. Ja neviem, kde zobral pán minister istotu, že on bude určovať, nie my, aké otázky budeme klásť členom vlády Slovenskej republiky. Ja si veľmi dobre pamätám na pôsobenie pána ministra, vtedy poslanca Kňažka, ako sa staral útlocitne o morálny profil vtedajšieho predsedu vlády Slovenskej republiky a premiéra pána Vladimíra Mečiara. Aký typ otázok mu kládol. Ja si myslím, že tie otázky boli oveľa neslušnejšie. Kto tu sedel, si veľmi dobre pamätá, akým spôsobom sa pán Kňažko správal voči pánu Ivanovi Lexovi, keď prednášal správu o Slovenskej informačnej službe. Takže tá útlocitnosť by bola možno namieste u niektorého iného ministra, ale nie u pána ministra Kňažka. Pán minister počas svojho celého pôsobenia vo funkcii ministra kultúry Slovenskej republiky nereprezentuje slovenskú kultúru, nestará sa o slovenskú kultúru, práve naopak, je likvidátorom slovenskej kultúry, a preto už dávnejšie mal zvážiť svoje zotrvanie na poste ministra kultúry, ale po tomto škandále, ktorý bol predmetom záujmu nielen slovenských, ale aj českých médií, by pán minister mal zvážiť, či ešte má ostať na svojom poste. Takže, pán minister, moja otázka smeruje k vám. Použili ste na túto, ako to vyznieva z opísaného príbehu, súkromnú cestu služobné auto Ministerstva kultúry Slovenskej republiky? Lebo kravata iste, ktorou ste mali oči zaviazané, zrejme bola súkromná a zrejme možno aj slovenská, pretože zvyknete v poslednom čase opakovať, že propagujte a kupujte slovenské výrobky, takže predpokladám, že kravata bola určite, pán minister, slovenská. Ďakujem za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ako ďalšia s interpeláciou vystúpi pani poslankyňa Aibeková. Nech sa páči. M. Aibeková, poslankyňa: Vážený pán predsedajúci, vážení páni ministri, vážené dámy, vážení páni, mňa naozaj veľmi mrzí, že vláda Slovenskej republiky nemá záujem si vypočuť interpelácie poslancov, pretože poslanci tu zastupujú niekoľko miliónov slovenských voličov a myslím si, že problémy, ktoré nanášame, sú nie politické problémy, ale naozaj sa snažíme vystupovať tak, aby sme tu prednášali problémy, ktoré ťažia občanov Slovenskej republiky. Moja interpelácia bude netradične na podpredsedu vlády pána Csákyho, ale bude sa týkať zdravotníctva. Práve dnes som dostala list so žiadosťou o pomoc a týka sa privatizácie NsP Šamorín, časť Obvodné zdravotné stredisko Zlaté Klasy. Budem priamo čítať z tohto listu, takže možno to nebude celkom v niektorých miestach súvislé, lebo nechcem celý tento materiál čítať, ale, samozrejme, to, čo je podstatné. Tento problém bol už niekoľkokrát aj medializovaný a lekári a lekárnička z tohto zdravotného strediska sú znepokojení situáciou, ktorá okolo privatizácie tohto obvodného zdravotného strediska vznikla. Čítam priamo z ich žiadosti: „Privatizácia OZS Zlaté Klasy - na privatizácii sa zúčastňujeme od roku 1997. Počas predchádzajúcej, aj terajšej vlády bol určený ministerstvom pre správu a privatizáciu národného majetku spôsob privatizácie OZS Zlaté Klasy priamy predaj majetku vopred určenému záujemcovi. Vláda Slovenskej republiky mala v pláne skončenie privatizácie tohto strediska do konca roku 2000. Vláda na svojej 159. schôdzi, pardon, dvakrát výberová privatizačná komisia na ministerstve privatizácie vybrala Sokrates spol. s r. o. ako nadobúdateľa  privatizovaného majetku. V Sokrates sú združení všetci lekári aj jedna lekárnička, ktorí pracujú v tomto obvodnom zdravotnom stredisku. Dvakrát bol návrh výberovej komisie predložený slovenskej vláde na vydanie rozhodnutia, poslednýkrát tak bolo urobené na porade ekonomických ministrov dňa 14. 5. tohto roku. Vláda na svojej 159. schôdzi dňa 23. 5. na požiadavku podpredsedu vlády pána Csákyho odložila z rokovania návrh na privatizáciu na ďalšiu schôdzu. Tak sa stalo aj na ďalších troch rokovaniach vlády na požiadavku podpredsedu vlády Slovenskej republiky pre ľudské a menšinové práva a regionálny rozvoj. Prečo? A na základe čoho? Nakoľko od roku 1998 starostlivosť o budovu obvodného zdravotného strediska zo strany správcu NSP Šamorín napriek našim upozorneniam je  nulová, boli sme donútení do budovy ako prenajímatelia priestorov ambulancií investovať nemalé finančné prostriedky zo svojich peňazí. Boli predložené v dodatku na ministerstvo privatizácie národného majetku dňa 22. 3. 2001. V poslednom čase razantne za chodu sa mení obsah a podstata majetku a služieb zdravotného strediska Zlaté Klasy, navyše od roku 1998 vznikli ďalšie záväzky. Získali sme informácie overené z viacerých strán a tieto boli aj medializované, že výberová komisia na ministerstve pre správu národného majetku z 12 kandidátov vybrala Sokrates spol. s r. o. ako nadobúdateľa privatizovaného majetku OZS Zlaté Klasy. Návrh výberovej komisie bol predložený slovenskej vláde na vydanie rozhodnutí. Čiže ako píšu, opakovane vyhrali z 12 uchádzačov ešte bývalý minister Šagát - pretože ten celý proces privatizácie začal ešte počas jeho pôsobenia -, tiež dal návrh, pretože najlepšie spĺňala podmienky táto spoločnosť“. Takže veľmi ich znepokojuje, prečo pán podpredseda vlády Csáky, do ktorého oblasti ani nespadá táto problematika, dal do vlády trikrát návrh na odloženie rozhodnutia, pritom citujú, že na otázku redaktora SITA dňa 19. 7. tohto roku, prečo dal odložiť opakovane rozhodnutie o privatizácii OZS Zlaté Klasy, odpo-vedal: „Existuje reálna obava, že po čase by stredisko mohlo prestať slúžiť svojmu účelu“. Pričom by mal vedieť ako podpredseda vlády o vecnom bremene pri privatizácii stredísk napríklad aj z vládnych mate-riálov privatizačných projektov a tak ďalej. Samozrejme, že sa týmito výrokmi  pán podpredseda Csáky dotkol cti všetkých zdravotníckych pracovníkov menovaného zdravotného stre-diska. Je tu prítomný aj pán minister Kováč a tak veľmi dobre vie, že pri privatizácii je vždy dané vecné bremeno a minimálne na 20 alebo až na 30 rokov musí zdravotné stredisko zostať zdravotným strediskom, navyše, ak tam títo ľudia roky pracujú a do tohto strediska investovali, tak, samozrejme, že ich prioritným záujmom bude, aby naďalej v tomto stredisku pracovali, prípadne pokračovali v ich činnosti ich rodinní príslušníci. Preto chcem v  ich mene, aby sme dostali adekvátnu odpo-veď od pána podpredsedu vlády Csákyho, čo ho viedlo, aké dôvody, že na rokovaní vlády už trikrát žiadal odloženie tohto rozhodnutia. Oni majú aj isté obavy, že sa čaká na presun kompetencií, keď potom, ak nebude sprivatizované toto zdravotné stredisko, prejde pod obec a uvažujú, že v tejto obci majú potom prevahu istí predstavitelia SMK a chceli by zvrátiť toto rozhodnutie, aby prešlo na obec. Nebudem čítať mená, ktoré uvádzajú, že majú isté podozrenia,  pretože o tom som sa naozaj nemohla presvedčiť, či je to pravda, alebo nie, takže nebudem tu takéto podozrenia čítať a čítať mená tých predstaviteľov, ktorí by sa mohli cítiť dotknutí, ale myslím si, že takýto postup zo strany člena vlády nie je primeraný, navyše, ak by predložil nejaké písomné dokumenty podložené naozaj nejakými dôkazmi o tom, že by tu išlo o nejaké neprimerané šafárenie s majetkom alebo že by privatizáciu chcela na svoju stranu iba malá úzka skupina ľudí, a potom by vlastne mohla zvyšok týchto pracovníkov istým spôsobom vydierať tým, že im zvýši nájom, ale tu z 11 zamestnancov 10 vytvorili túto spoločnosť, a tak si myslím, že je záruka, že naozaj budú naďalej poskytovať zdravotnú starostlivosť, tak ako im to určuje zákon. Druhá moja interpelácia bude stručná a bude na pána ministra zdravotníctva Kováča. Som rada, že prvýkrát ho tu počas interpelácií vidím. Pán minister, ja som vás interpelovala na ostatnej schôdzi Národnej rady, kde som sa vás pýtala na zdroje na oddlženie rezortu zdravotníctva v roku 2001, ale moja otázka znela, koľko konkrétnych zdrojov príde tento rok. Vy ste mi znovu odpísali len túto tabuľku a vôbec to nie sú konkrétne zdroje. Ja som chcela, pardon, nie konkrétne, ale reálne zdroje. Vy ste mi znovu odpísali len túto tabuľku, pričom viete, že privatizácia SPP nebude do konca roka zrealizovaná a teda zdroje v hodnote 1 mld. 858  mil. neprídu, že privatizácia Dudince mešká a tiež nebude zrealizovaná do konca roka a že bol pozastavený tender na privatizáciu Piešťan, čiže ani 2,5 mld. nepríde. A splátky dlhu železníc takisto v tejto výške pravdepodobne neprídu. Takže ja som chcel reálne zdroje. Takže, pán minister, znovu vás interpelujem. Na budúci mesiac začneme prerokúvať rozpočet na rok 2002 a ja chcem vedieť z tých dlhov, ktoré ste mali tento rok riešiť „vo výške 6 mld. 760 mil.“, citujem z vášho uznesenia, koľko reálne príde. A vaši ministerskí úradníci drzo, prepáčte mi, drzo opíšu túto tabuľku a toto mi vy podpíšete ako odpoveď. Je hádam veľký rozdiel medzi plánovanými zdrojmi, ktoré tu mám pred sebou, a vidíte, že ten materiál mám pri sebe v parlamente, a medzi reálnymi. Takže, pán minister, nie túto tabuľku, ale tabuľku, ktorá bude obsahovať reálne zdroje, ktoré na tento rok prišli a prídu. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.) M. Andel, podpredseda NR SR: Ďalej v interpeláciách vystúpi pán poslanec Drobný.