Sulanová, Magdaléna, poslankyňa NR SR (2021-09-22):
Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, páni poslanci, ja by som chcela vo svojej rozprave nadviazať na to, čo tu bolo povedané mojimi kolegami, ale zároveň by som sa chcela zamerať len na aspekty ľudských práv, aspekty eliminácie diskriminácie, ktorá je vlastne podstatou tohto zákona, pretože navrhujeme trestnú zodpovednosť za diskrimináciu občanov. A zároveň by som sa ešte chcela venovať aj slobode rozhodovania. Vláda Slovenskej republiky predkladaním zákonov o tzv. ochrane zdravia, Národná rada Slovenskej republiky schvaľovaním týchto zákonov a Úrad verejného zdravotníctva vydávaním vyhlášok na tzv. ochranu zdravia v súvislosti s pandémiou COVID-19 už jeden aj pol roka porušuje ľudské práva a slobody občanov, a to napríklad slobodu rozhodovania, slobodu voľného pohybu, slobodu cestovania a tak ďalej, a to tým, že ich nútia tieto tri inštitúcie rôznymi opatreniami sa nechať tzv. očkovať proti COVID-u a z tých občanov, ktorí v záujme ochrany svojho života a zdravia nemôžu, nechcú alebo nemusia, lebo prekonali COVID a majú imunitu oveľa lepšiu, ako by získali očkovaním, týchto vládna garnitúra, má snahu vytvoriť z týchto ľudí podradných, menejcenných, zbavených ľudských práv a slobôd, teda vytvoriť apartheid. Je potrebné opätovne zdôrazniť, že takéto praktiky, ktoré boli realizované aj napríklad počas druhej svetovej vojny, aj viackrát v dejinách ľudstva, ale hlavne teda v poslednej dobe v druhej svetovej vojne, boli svetovým spoločenstvom odsúdené ako zločiny proti ľudskosti a vinníci boli odsúdení na smrť. A čo je vlastne podstatou diskriminácie nezaočkovaných občanov, ktorá nemá za posledných sto rokov v histórii slovenského národa obdobu, a to si hovoríme, že v súčasnosti žijeme v demokratickom a právnom štáte. Ale zrejme len údajne. Každý z nás má len jeden život a život všetkých nás je to najcennejšie, čo máme. Myslím, že na tom sa môžeme všetci zhodnúť. Začiatkom minulého roka vznikla pandémia, zdravotný problém obyvateľstva, a vládna garnitúra po nezákonnom experimentálnom testovaní, na ktoré minula neopodstatnene a bez efektu obrovské sumy z verejných financií, teda z peňazí všetkých občanov, sa rozhodla riešiť tento problém očkovaním obyvateľstva experimentálnymi, liekovej agentúry EÚ len podmienečne a dočasne schválenými vakcínami. Vládna garnitúra formálne deklarovala, že očkovanie bude dobrovoľné. Takže jedna časť obyvateľstva sa slobodne rozhodla dať sa dobrovoľne zaočkovať, či už z presvedčenia, že si tým chráni svoje zdravie a život, časť z pohodlia, že nebudú obmedzovaní, podceňujúc pritom rizikové aspekty očkovania, a mali na to, bolo to legitímne, mali na to právo, mohli si uplatňovať slobodne svoje právo rozhodovania. Bolo im umožnené sa slobodne rozhodnúť v súlade s Ústavou Slovenskej republiky a po zaočkovaní nie sú obmedzovaní. Máme tu druhú časť obyvateľov Slovenskej republiky, približne je to jedna k jednej, približne päťdesiat percent, ktorá je presvedčená, že očkovanie je veľkým rizikom a ohrozuje ich zdravie a život, a preto v záujme ochrany svojho života a zdravia sa rozhodli v zmysle deklarovanej dobrovoľnosti očkovania a využitím práva daného Ústavou Slovenskej republiky svojim občanom slobodne sa rozhodnúť, či chcú, alebo nechcú podstúpiť akýkoľvek lekársky zákrok. Teda toto je dané ústavou a malo by sa to dodržiavať, včítane aj očkovania, títo sa preto rozhodli, na rozdiel od prvej skupiny obyvateľstva, nedať sa zaočkovať, čo je takisto podľa ústavy ich legitímne právo. Je to uplatnenie si práva slobodne sa rozhodnúť a dupľom, keď ide o ich zdravie a o ich život. A tu je už problém. Nezaočkovaným je také isté právo, aké si uplatnili zaočkovaní, upierané, sú porušované ich ľudské práva a slobody, sú diskriminovaní, šikanovaní a vydieraní v zamestnaní, pri kultúrnych a športových aktivitách, pri cestovaní do zahraničia a tak ďalej a tak ďalej, všetko to tu už bolo spomínané. Vládna garnitúra doposiaľ formálne zdôvodňovala svoju snahu zaočkovať všetkých občanov Slovenskej republiky za každú cenu falošnou potrebou zamedzenia šírenia nákazy. To však už neobstojí. Je nepochybne dokázané, že aj plne zaočkovaní môžu byť hostiteľmi a prenášateľmi infekcie a vírusu. Preto napríklad každý, kto príde do Veľkej Británie bez ohľadu na to, či je, alebo nie je zaočkovaný, musí sa dať otestovať. Obdobne je to aj v Paríži. Písala mi jedna známa, v Paríži, plne zaočkovaná, vlastnila európsky preukaz, chcela ísť do Ikey a tí jej povedali, preukaz nezaujíma, ani či je zaočkovaný, nezaočkovaný, ich zaujíma, či je zdravá, alebo chorá, či je nakazená, alebo nie je nakazená, či môže šíriť nákazu, alebo nemôže. Preto sa musela dať, tak ako aj nezaočkovaní, otestovať. Zhrnula by som to do takých, toto moje vystúpenie, do takých troch bodov: Po prvé žiadame, ako predkladatelia žiadame absolútne striktne dodržiavať deklarovanú dobrovoľnosť očkovania bez vydierania, šikanovania a diskriminácie nezaočkovaných občanov. Po druhé, problém pandémie riešiť z medicínskeho hľadiska na základe kritéria chorý pacient – zdravý pacient, tak ako je to aj pri ostatných chorobách, a nie zaočkovaný pacient a nezaočkovaný pacient, respektíve zaočkovaný občan a nezaočkovaný občan. Pretože tento prístup k riešeniu problému ochorenia na COVID polarizuje spoločnosť a stavia proti sebe občanov. Po tretie, diskrimináciu nezaočkovaných občanov, porušenie ich základných práv a slobôd v záujme ich ochrany je nevyhnutné riešiť v trestnoprávnej rovine v zmysle tohoto navrhovaného zákona, ktorým sa mení a dopĺňa Trestný zákon. Na záver konštatujem, diskriminovať občanov za to, že si chcú chrániť svoje zdravie a život, najcennejšiu hodnotu, ktorú majú, je v demokratickej spoločnosti neprípustné a trestné. Ďakujem za pozornosť.