M. Vášáryová, poslankyňa: (2007-10-16):
Minister Maďarič predkladá návrh zákona o úhrade za služby verejnosti poskytované Slovenskou televíziou a Slovenským rozhlasom. Je to dlhý názov. Možno je aj preto taký dlhý, aby otupil výhrady. Preto sa nehovorí o platbách, ale o úhrade. Presne tak sa voľakedy hovorilo o upravovaní cien, aby sa nehovorilo o zdražovaní, aby si ľudia nevšimli, o čo ide. Tu ide o zrušenie koncesionárskych poplatkov a o zavedenie novej platby. Nie je to teda zmena princípu platby iným spôsobom, ale zavedenie novej dane, povedzme si to tak, ako to je, tej ktorej my na tejto strane parlamentu hovoríme celkom oprávnene zásuvková. Ide teda o klasickú daň od hlavy, pretože každý bez ohľadu na príjmy musí platiť túto daň. Nechápem preto zdôvodnenie, že tento druh dane je solidárny. S kým je solidárny? Rodina na hranici hmotnej núdze platí rovnako ako boháč sediaci na svojom ranči s piatimi plazmovými obrazovkami. Tento zákon je teda zavádzaním nového spôsobu definovania záujmu verejnosti platiť si svoje zdroje informácií a zábavy cez odber elektrického prúdu. Týmto táto nová daň postihne všetky domácnosti plus všetky podniky, ktoré majú viac ako troch zamestnancov. Povedzme to teda takto na rovinu a nezavádzajme verejnosť. V konečnom dôsledku sa teda zavádza nová daň, ktorou sa bude financovať vysielanie Slovenskej televízie a Slovenského rozhlasu. Návrh, o ktorom začíname rokovať v prvom čítaní, vznikol podľa pána ministra preto, lebo treba zabezpečiť viacej finančných prostriedkov pre Slovenskú televíziu a pre Slovenský rozhlas. Ako chceme donútiť k vyšším platbám aj podniky, kde sa zrejme pozerá celý deň televízia bez toho, aby sme zvyšovali poplatky za túto službu? Ale ako súvisí počet zamestnancov s platbou firiem za služby verejnosti poskytované verejnoprávnymi vysielateľmi? Nijako, pretože každý zamestnanec, ktorý pracuje v tom podniku, už raz za túto službu zaplatil doma, cez zásuvkovú daň. Teda nejde len o zavedenie novej dane, ale aj prinútenie pracujúcich, aby svojím spôsobom, cez svojich zamestnávateľov, ktorí si to zahrnú do nákladov, pretože aj istým spôsobom to ich finančne postihuje, platili dvakrát za tú istú službu. Objavuje sa aj v nových reakciách pána ministra na verejnosti, že SDKÚ – DS nemá právo vôbec o niečom hovoriť, pretože počas vlády Mikuláša Dzurindu nepripravila nový zákona o koncesionárskych poplatkoch. Život plynie bez ohľadu na striedanie vlád. A každá nová vláda prichádza s novými riešeniami rovnako tak, ako to robí aj opozícia. Nemôže jedna vláda vyriešiť všetky problémy, aby druhá vláda nemusela robiť vôbec nič, len míňať zdroje, ktoré dostala na podnose od Dzurindovej vlády. Ak by jedna vláda mohla všetko vyriešiť, druhá by predsa bola zbytočná. Ale krajina predsa nestojí na mieste a potrebuje ďalšie riešenia a ďalšie dobré perspektívy. V návrhu tohto zákona a v jeho zdôvodnení pán minister Maďarič patrí medzi veľkých optimistov. Očakáva, že výber tejto zásuvkovej dane bude ideálny a že občania sa poskladajú na ďalších 3,1 mld. Sk. Ako zodpovední zákonodarcovia ale by sme mali predpokladať nie najvyšší možný, ale najnižší možný výber dane, pretože tak to robia všetci zodpovední hospodári. Výber bude totiž s najväčšou pravdepodobnosťou oveľa nižší, ako predpokladá pán minister, nielen preto, že treba počítať s tým, že ľudia, ktorí dnes neplatia za elektrinu, a je veľmi ťažké to od nich vymámiť, nebudú platiť tým pádom ani za službu verejnoprávnych médií, ale aj preto, lebo táto nová daň a výnimky, ktoré tento nový zákon bude poskytovať, povzbudia tých, ktorí sú vždy pripravení kombinovať a hľadať cesty, ako platenie tejto novej dane obísť, napr. tým, že napíšu odber elektriny na svojich starších rodinných príslušníkov. S tým by mal tiež dobrý zákonodarca počítať. Kým občania by mali zaplatiť 2,6 mld., od zamestnávateľov počíta vláda len s 500 mil. korún. A čo keby sme začali uvažovať o tom, že niektorí zamestnávatelia, ktorí sú tesne na hranici zamestnávania, znížia jednoducho počet svojich zamestnancov tým, že ich donútia, aby pracovali na zmluvu, aby sa dostali do nižšej kategórie? Aj o tom musíme hovoriť v prvom čítaní tohto zákona, aby sme nestáli odtrhnutí od života a nepozerali sa na všetko len optimisticky. A teraz by som si chcela položiť otázku, či tento zákon vyrieši financovanie verejnoprávnych médií. Nevyrieši ho. Podľa ministra Maďariča ho nevyrieši. Verejnoprávne médiá na to, aby v tejto štruktúre naplnili všetky viac-menej hmlisté očakávania, ktoré kladieme na verejnoprávne médiá, potrebujú oveľa viacej peňazí. Minister to chce riešiť ďalším dofinancovaním z daní občanov, teda zo štátneho rozpočtu, cez zmluvy napr. so Slovenskou televíziou tak, ako je to uvedené vo vládnom programe. To znamená, že zásuvková daň nebude znamenať odpolitizovanie verejnoprávnych médií, lebo cez zmluvy, ktorých obsah má vychádzať z programu tejto vlády a ktoré bude mať pod priamou kontrolou minister Maďarič, bude veľmi ľahko a veľmi elegantne určovať, čo má verejnoprávna televízia robiť, pripravovať, vyrábať a vysielať. Ako problematické sa mi javí aj zriadenie obchodnej spoločnosti s ručením obmedzeným na výber poplatkov. Spomenúc fakt, že skonzumuje na svoju činnosť 106 mil. (to je ten najnižší odhad, 130 mil., to je náš odhad, pričom 130 mil. by sa dalo použiť minimálne na výrobu dvoch filmov alebo pán generálny riaditeľ Slovenskej televízie Hreha by za to mohol vyrobiť dva predražené detské seriály, alebo by sme mohli mať na dva roky zaplatené poplatky na prenos hokejových zápasov pánu Širokému), dostane táto eseročka do ruky obrovskú moc. A na toto by som chcela slovenský parlament, slovenskú Národnú radu upozorniť. Táto spol. s r. o., spoločnosť bude viesť evidenciu poplatníkov novej dane, dostane právo zhromažďovať o občanoch a zamestnávateľoch obrovské množstvo informácií od nášho mena, adresy, trvalého pobytu, odberného miesta, adresy na doručovanie po zdravotný stav, lebo ten bude treba vedieť, ak niekto má dostať úľavu alebo je oslobodený od platenia, IČO firiem, počet zamestnancov a tak ďalej a tak ďalej a tak ďalej. Dostane právo žiadať od dodávateľov elektriny databázu ich zákazníkov, od katastrálneho úradu databázu vlastníkov bytov, výpisy z matriky, počty zamestnancov od Sociálnej poisťovne, od Ústredia práce databázu poberateľov dávky v hmotnej núdzi. Takže táto eseročka, tento veľký brat bude vedieť všetko v koncentrovanej podobe, akou nedisponuje doteraz žiaden štátny úrad. Toto všetko bude v rukách eseročky. A ideme to urobiť v čase, keď sám pán premiér terajšej vlády vystupuje proti niektorým verejnoprávnym inštitúciám, ktoré sú podozrivé z úniku osobných údajov. Predkladateľ, teda pán minister, priznáva, že dôvodom navrhovanej zmeny je hlavne problém s ochotou ľudí platiť koncesionárske poplatky, teda to, čomu sa doteraz hovorilo koncesionárske poplatky. Ale čo keď ľudí napr. nezaujíma spravodajstvo verejnoprávnej televízie? Veď po rozšírení pokrytia signálom TV Joj spravodajská relácia verejnoprávnej televízie, teda to, čo by malo byť výkladnou skriňou a je výkladnou skriňou skoro všetkých verejnoprávnych televízií, ktoré poznáme, spravodajstvo kleslo v pozeranosti na tretie miesto ešte za TV Joj. Verejnoprávna televízia, chcem pripomenúť, v spravodajských posledných dňoch odignorovala dokonca aj tak vážny fakt ako spustenie petičnej akcie na ochranu dôchodkovej reformy. Nepovažovala za potrebné vôbec sa o tom ani zmieniť. Chcela by som ešte upozorniť, že pod novým vedením sa rozpadla spravodajská redakcia. Pán šéfredaktor sa priznal, že po telefonáte hovorcu ministra kultúry odvolal redaktora a tak ďalej a tak ďalej. Dnes máme nový obsadený post šéfa regionálneho spravodajstva. Je to človek, ktorý tam pracoval na kampani Smeru. Toto má byť politicky nezávislé spravodajstvo? Ak prijmeme tento zákon, nevyriešime situáciu dostatočného financovania verejnoprávnych médií, iba odložíme riešenie na čas, keď bude znova na stole otázka prípadného zvyšovania poplatkov. Navyše, týmto zákonom ani nepredídeme situácii, v ktorej sme boli svedkami pri šikanovaní koncesionárov súkromnou firmou. Ale to asi nebolo zámerom pána ministra Maďariča. On sa síce tváril a trápil nad osudom ľudí, ale nakoniec ľudia, ktorí spôsobili výpalníctvo koncesionárskych poplatkov, sú jeden šéfom, generálnym riaditeľom TASR a jedna generálnou riaditeľkou na jeho ministerstve. Ja si myslím, že tieto argumenty, to znamená argumenty nedostatočného orientovania zákona do budúcnosti, nevyriešenia základného problému financovania verejnoprávnych inštitúcií a v podstate ani nedefinovania, čo si vlastne my predstavujeme, že by verejnoprávne inštitúcie mali poskytovať, ma oprávňujú požiadať, aby tento zákon bol odmietnutý Národnou radou. Ďakujem pekne.