R. Kaliňák, podpredseda vlády a minister vnútra SR: (2008-06-19):
Vážená pani predsedajúca, vážené panie poslankyne, páni poslanci, dovoľte mi, aby som odpovedal na otázku pánov poslancov. Dostal som viacero otázok, týkajúcich sa Trianonskej mierovej zmluvy, ktorej 88. výročie podpisu bolo dňa 4. júna 2008. Táto zmluva má pre Slovensko zásadný právny i historický význam a možno teda pár faktov a súvislostí. Možno niektorým poslancom sa to zdá blbosť, ale v tom prípade popierajú samotné existovanie samostatného Slovenska. Myslím si, že v mnohých okolnostiach je potrebné, aby sme sa k takým závažným faktom a takým závažným pilierom, na ktorých stojí Slovenská republika, vracali aj dnes. Podpis zmluvy v Trianone 4. júna 1920 znamenal vznik nového a medzinárodne uznaného Maďarského národného štátu, o ktorý sa Maďari dlhodobo usilovali. Trianonská mierová zmluva okrem iného prvý raz stanovila hranicu Slovenska s Maďarskom, vymedzila aj hranice s dnešným Srbskom a Rumunskom. Keď Uhorsko ako súčasť Habsburskej monarchie vstupovalo v roku 1914 do 1. svetovej vojny, panoval v krajine polofeudálny, nedemokratický režim, absentovali občianske práva a pre národnostný útlak bola politika uhorskej vlády medzinárodne kritizovaná. Prehra vo vojne a následný rozpad Rakúsko-Uhorska v roku 1918 umožnil konštituovanie nových národných štátov, ktoré odmietli spolužitie s bývalými utlačovateľmi a dobrovoľne opustili monarchiu. Na konci októbra 1918 aj Slováci využili právo na sebaurčenie ako jedinečnú historickú príležitosť a Martinskou deklaráciou z 30. októbra 1918 sa slovenská politická reprezentácia v mene novoutvorenej Slovenskej národnej rady definitívne rozišla s uhorskou štátnosťou a Slováci sa stali súčasťou nového samostatného Československého štátu. Podobne ako s porazeným Nemeckom a Rakúskom víťazné dohodové veľmoci pripravovali uzavretie mierovej zmluvy aj s povojnovým Maďarskom ako jedným z dedičov Rakúsko-Uhorska. Tieto štáty rozpútali vojnový požiar a zatiahli do neho množstvo krajín. Táto vojna dostala ako prvá v histórii ľudstva prívlastok svetová. Spôsobila dovtedy nevídané utrpenie miliónov ľudí a veľké materiálne škody. Jedným z dôvodov uzavretia následnej mierovej zmluvy, na čo sa často zabúda, bola aj snaha predchádzať v budúcnosti opakovaniu vojnových hrôz. (Vidím, že tá téma je taká závažná, že niektorí poslanci už likvidujú nábytok.) Uzavretie mierovej zmluvy s Maďarskom sa pre obštrukcie z maďarskej strany značne oneskorilo, ale už na začiatku rokovania tejto konferencie mocnosti rozhodli, že príslušnosť Slovenska k Československému štátu netvorí sporný problém a 12. júna 1919 určila definitívnu južnú hranicu medzi Slovenskom a Maďarskom. Okrem iného konferencia medzinárodnoprávne potvrdila vyčlenenie Slovenska už z existujúceho Uhorska. Rovnako prvý raz vymedzila pojem Slovensko ako určitý historický, geografický a správny celok v medzinárodnom právnom dokumente prvoradého významu, v čom spočíva jej obrovský historický význam pre Slovensko. Podpisom mierovej dohody sa na medzinárodnej úrovni ukončil štátoprávny proces utvárania Slovenska a realizácia jeho práva na sebaurčenie ako nezávislej krajiny, vtedy ako súčasť Československa. Z našej československej a slovenskej strany sme pristupovali k Trianonskej dohode vždy s úctou a dôsledne sme dodržiavali jej ustanovenia, aj tie, ktoré sa týkali zabezpečenia národnostných práv maďarskej menšiny žijúcej v Československu, neskôr v Slovenskej republike. Dôležitou medzinárodnoprávnou reflexiou na Trianon bolo osamostatnenie rímskokatolíckej cirkevnej provincie na konci 70. rokov, ktoré potvrdilo historicky vymedzené územie Slovenska a nepriamo malo vplyv na jeho štátoprávne postavenie. Pravdepodobne by sme mali venovať viac pozornosti spomenutej aktivite Svätej stolice, výrazne podporujúcej stabilitu v stredoeurópskom regióne. Maďarsko síce oficiálne podpísalo Trianonskú zmluvu, no v princípe ju odmietalo. Ako by domnelé krivdy spáchané na porazenom malo prekryť skutky jedného z pôvodcov vojny. Revízia Trianonu sa stala vedúcou zjednocovacou ideou celej maďarskej spoločnosti a všetkých maďarských vlád v medzivojnovom období, čo napokon viedlo až k Viedenskej arbitráži 2. novembra 1938. No mierová konferencia po druhej svetovej vojne v Paríži vo februári 1947 znovu potvrdila hranice vytýčené Trianonskou mierovou zmluvou. Preto za tragédie a neprávosti počas maďarskej okupácie južného Slovenska a následne povojnové opatrenia prijaté na obnovenie pôvodného zmyslu mierovej zmluvy z Trianonu, ktoré niekedy nespravodlivo postihli aj nevinných obyvateľov Slovenska maďarskej národnosti, nesie jednoznačnú zodpovednosť maďarská politika, ktorá nerešpektovala Trianon a porušila dohody. Maďarsko sa v Paríži tiež zaviazalo, že v budúcnosti nebude na svojom teritóriu trpieť organizácie, ktoré vyvíjajú nepriateľskú činnosť voči spojencom, vrátane revizionistickej propagandy, čo maďarská strana od roku 1989 evidentne nerešpektuje. Dôkazom toho je aj tolerovanie činnosti rôznych extrémistických a iredentistických skupín typu Maďarská garda, Mládežnícke hnutie 64 žúp, či Jóbbik a podobne. Trianonská zmluva je jedným z nosných pilierov existencie Slovenska, či už v rámci Československa, alebo podobne dnešnej Slovenskej republiky. Jej dodržiavanie, rešpektovanie a nespochybňovanie zabezpečuje dobré vzťahy v Karpatskej  kotline, a preto akákoľvek revízia Trianonskej dohody je pre nás neprijateľná. Vyvolávanie duchov minulosti a volanie po opätovnom prekresľovaní  hraníc strednej Európy je neprijateľné v podmienkach integrujúcej sa Európy 21. storočia. Je poľutovaniahodné, že tentoraz sa na spomienkových akciách pri príležitosti 88. výročia podpisu Trianonskej zmluvy zúčastnili aj zástupcovia maďarskej parlamentnej opozície s provokatívnymi vyhláseniami namierenými voči susedným štátom. Snahou tejto vlády je a bude dodržiavanie základných princípov, ktoré obsahovala mierová zmluva z Trianonu. Sú to princípy, na ktorých sa zakladá existencia našej republiky, ale i Maďarska. Sú to princípy formulujúce zásady dobrých vzťahov v tomto priestore. Sú to princípy medzinárodného práva, upravujúce demokratické a rovnoprávne súžitie štátov a národov. Ďakujem pekne, pani predsedajúca, skončil som.