I. Šulaj, poslanec: (2005-10-27):
Pán minister a pán podpredseda vlády hovoril aj o finančných dosahoch. Na akruálnej báze malo by to byť 4 až 5 mld. korún. Hovoril o tom, že podobný systém sa, myslím, používa už v Maďarsku a v niektorých ďalších okolitých štátoch. Možno, že by stálo za to hovoriť aj o problémoch, ktoré mali podobné štáty pri zavedení týchto podmienok v dani z pridanej hodnoty, pretože hranica 4 až 5 mld. korún, ktoré budú výpadkom na akruálnej báze, môže pri nedostatočne metodickom stanovení dobre podmienok tohto zákona spraviť aj väčšie problémy. Predpokladám, že v budúcom období budeme aj vyhodnocovať daňové vplyvy, ktoré budú vyplývať z tohto zákona, lebo predpokladám, že tento zákon bude prijatý. V opačnom prípade by sme v podstate mali narušený aj rozpočet verejnej správy. O tom, že tento zákon by mal byť metodicky správny a čistý, by mala zase svedčiť aj metodika. Možno, že mňa z toho metodického hľadiska trošku prekvapila problematika, kam sa majú platiť colné dlhy, kde sa má platiť daň z pridanej hodnoty, či je to na daňové úrody alebo či je to na colnicu. Koniec koncov rieši to potom spoločná správa v niektorých svojich vlastných častiach. V každom prípade sa môžeme na základe možnože aj takýchto komplikovaných metodických prístupov domnievať o tom, či tá metodika bola spracovaná správne a aký dosah bude mať výber tejto dane na príjmy štátneho rozpočtu v roku 2006. Predpokladám, že by tam nemali byť veľké metodické problémy. I napriek tomu tu vznikajú určité obavy, lebo je rozdielny prístup medzi vládnym návrhom zákona a spoločnou správou. Dovoľte mi, aby som však ešte vystúpil s troma pozmeňujúcimi návrhmi. Prvý pozmeňujúci a doplňujúci návrh: V § 19 ods. 3 sa v prvej vete vypúšťajú slová „najneskôr posledným dňom obdobia, na ktoré sa platba za opakovanie alebo čiastkovo dodávaný tovar alebo službu vzťahuje“ a nahrádzajú slovami „najneskôr posledným dňom zdaňovacieho obdobia, v ktorom má byť za opakovane alebo čiastkovo dodávaný tovar alebo službu zaplatené“. Ide v podstate o čiastkové opakované plnenia, ktoré sa v legislatíve zákonom o dani z pridanej hodnoty menili už niekoľkokrát. Novela zákona účinná od 1. 1. 2005 priniesla úpravu uvedeného ustanovenia, ktorá však opäť vedie k rôznej interpretácii. Podľa nej totiž, ak sa dodanie tovaru alebo služby uskutočňuje čiastkovo alebo opakovane počas trvania zmluvy, považuje sa tovar alebo služba za dodaný najneskôr posledným dňom obdobia, na ktoré sa platba za opakovanie alebo čiastkovo dodávaný tovar alebo službu vzťahuje. Vznikajú rôzne názory ohľadom stanovenia správneho obdobia, na ktoré sa platba za takéto plnenie vzťahuje. Je to obdobie, v ktorom má byť platba realizovaná, alebo obdobie, za ktoré má byť platba realizovaná – to je rozdiel. Odborné výklady v tejto časti zákona sú rozdielne. To je prvý pozmeňujúci a doplňujúci návrh. Druhý pozmeňujúci a doplňujúci návrh: V § 19 sa doplňuje nový odsek 10, ktorý znie: „(10) Pri dodaní tovaru s inštaláciou alebo montážou vzniká daňová povinnosť dňom ukončenia inštalácie alebo montáže. Ak je tovar s inštaláciou alebo montážou dodaný zahraničnou osobou z iného členského štátu alebo z tretieho štátu a osobou povinnou platiť daň v tuzemsku, je príjemca tovaru podľa § 69 ods. 2, daňová povinnosť vzniká dňom vyhotovenia faktúry.“ Zdôvodnenie: V § 19 nie je riešený vznik daňovej povinnosti pri dodaní tovaru dodaného s inštaláciou a montážou, čo v prípade vykonania samododanenia je v mnohých prípadoch ťažko riešiteľné. Ani z odborných výkladov nie je jasné, ktorým ustanovením § 19 je potrebné riadiť sa v takomto prípade, keďže tu ide vlastne o spojenie dodania tovaru a dodania služby. Jedni to považujú za dodanie tovaru a tvrdia, že je potrebné postupovať podľa toho aj pri určení dátumu vzniku daňovej povinnosti, iní zase tvrdia, že to je služba. Z tohto dôvodu je potrebné presne definovať, kedy vznikne daňová povinnosť. Tretí pozmeňujúci návrh sa týka dopravy. V zmysle tohto pozmeňujúceho návrhu vypustiť text v § 16 ods. 2 písm. a) a nahradiť ho novým textom § 16 ods. 2 písm. a), ktorý by znel takto: „a) prepravnou službou tovaru medzi členskými štátmi preprava tovaru, ktorej miesto začatia a miesto skončenia sa nachádzajú na územiach dvoch rôznych členských štátov. Prepravnou službou tovaru medzi členskými štátmi je aj preprava tovaru, 1. ktorej miesto začatia a miesto skončenia sa nachádzajú na území toho istého štátu, ak táto preprava je priamo spojená s prepravou tovaru, pri ktorej miesto začatia a miesto skončenia sa nachádzajú na územiach dvoch rôznych členských štátov; 2. ktorej miesto začatia sa nachádza na území tretej krajiny, ak táto preprava je priamo spojená s prepravou tovaru, pri ktorej miesto začatia a miesto skončenia sa nachádzajú na územiach dvoch rôznych členských štátov; 3. ktorej miesto skončenia sa nachádza na území tretej krajiny, ak táto preprava je priamo spojená s prepravou tovaru, pri ktorej miesto začatia a miesto skončenia sa nachádzajú na územiach dvoch rôznych členských štátov; 4. ktorej miesto začatia a miesto skončenia sa nachádzajú na území tretej krajiny, ak táto preprava je priamo spojená s prepravou tovaru, pri ktorej miesto začatia a miesto skončenia sa nachádzajú na územiach dvoch rôznych členských štátov.“ V praxi je zložité posúdiť, či vzniká povinnosť samododanenia z poskytnutej prepravnej služby medzi dvoma členskými štátmi Európskej únie, ak je tovar reálne prepravený medzi dvoma členskými štátmi, avšak prepravu vykonávajú na čiastkových úsekoch rôzni prepravcovia a preprava ide tranzitom cez tretiu krajinu mimo Európskej únie. Uvedeným doplnením zákona dôjde k jednoznačnému zadefinovaniu, kedy vzniká povinnosť priznať daň k prijatej prepravnej službe v súlade s § 69. Uvedený pozmeňujúci návrh nemá podstatný vplyv na rozpočet. Ďakujem za pozornosť.