Petranský, Ivan, predseda Správnej rady Ústavu pamäti národa (2011-07-06):
Ďakujem pekne. V prvom rade by som sa chcel vyjadriť k návrhu uznesenia, ktorým chce Národná rada požiadať, aby ÚPN v budúcom roku hodnotil svoju činnosť z hľadiska účelu zriadenia Ústavu pamäti národa. Chcem povedať, že táto formulácia môže v praxi vyvolať určité aplikačné problémy predovšetkým z toho dôvodu, že účel zriadenia Ústavu pamäti národa nie je legislatívne zakotvený. Zákon o pamäti národa záväzne nestanovuje účel zriadenia Ústavu pamäti národa. Čiže v tejto chvíli je možné naozaj vychádzať len z predpokladu, že za účel zriadenia Ústavu pamäti národa sa dá považovať plnenie úloh, ktoré Ústavu pamäti národa ukladá zákon č. 553/2002 Z. z. o pamäti národa a ostatné právne predpisy. Naozaj, aj z týchto úloh, ktoré zákon ÚPN ukladá, pán Zajac niečo citoval, ale vybral si iba veľmi malú časť, a väčšinu tých úloh neodcitoval. Keby odcitoval všetky, tak zistí, že je tam toho naozaj podstatne, podstatne viac. A práve táto výročná správa je striktne založená na tom, aby presne popisovala, akým spôsobom Ústav pamäti národa plnil všetky úlohy, ktoré mu ukladá zákon o pamäti národa. A myslím, že môžem zodpovedne povedať, že všetky úlohy uložené zákonom Ústav pamäti národa plní a tým aj napĺňa účel svojho zriadenia. Pokiaľ ide o stanovisko, chcem povedať, je to odborné stanovisko k historickej osobnosti Ferdinanda Ďurčanského. Neviem, akým spôsobom to súvisí s prerokovávaným bodom programu schôdze Národnej rady, keďže toto stanovisko bolo vytvorené v tomto roku, a myslím, že dnes sa tu zaoberáme prerokovávaním výročnej správy ÚPN za rok 2010. Práve preto som sa samozrejme nemohol úplne presne pripraviť na tento bod, keďže považujem za veľmi zvláštne, že sa tu tým dnes zapodievame. V každom prípade však chcem povedať, že pán Zajac úplne jednoznačne zavádza v tejto veci, ak hovorí, že toto stanovisko sa venuje pôsobeniu Ferdinanda Ďurčanského počas Slovenského štátu jednou vetou. Toto jednoducho nie je pravda. Takisto nie je pravda, že sa v tomto stanovisku nehovorí o úlohe Ferdinanda Ďurčanského pri vzniku Slovenského štátu alebo predtým. Jednoznačne sa tam píše o spolupráci Ferdinanda Ďurčanského s nacistickým Nemeckom, o jeho jasnom napojení na totalitné režimy, či už nacistický alebo fašistický, na jeho sympatie s týmito režimami. Hovorí sa tam aj o tom, akým spôsobom sa podieľal na snahách nacistického Nemecka o rozbitie Československej republiky. Hovorí sa tam aj o jeho úlohe pri vzniku protižidovského zákonodarstva. Hovorí sa tam aj o tom, že na priamy nátlak Hitlera bol Ďurčanský ako človek neprijateľný pre Nemecko, neprijateľný pre nacistov, odstránený z verejného života v roku 1940. Dokonca Hitler v jeho súvislosti mal aj určité rasistické slová na adresu Ďurčanského, keď ho označil za cigána, ktorý tu nemá čo ďalej hľadať. Čiže toto sú veci, ktoré treba brať, samozrejme, do úvahy. Toto stanovisko sa malo venovať celému životu Ferdinanda Ďurčanského. Bolo napísané známym, renomovaným a jedným z najcitovanejších odborníkov na toto obdobie doktorom Martinom Lackom. A ja v tejto súvislosti už iba chcem vyjadriť naozaj poľutovanie nad tým, ak chcú politici, ak chcú parlament, ak chce vláda určovať, akým spôsobom majú historici pristupovať k skúmaniu histórie. Ak ju chcú, ak im chcú ukladať, ako majú históriu interpretovať a vykladať, myslím, že toto je cesta späť, ktorú v dnešnej dobe a v slobodnej spoločnosti nie je možné akceptovať. Ďakujem.