Benčík, Ján, poslanec NR SR (2020-07-07):
Vážený pán predseda, vážený pán predsedajúci, dámy a páni, kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som prečítal otvorený list doktorandov vedeckých, pedagogických a ďalších zamestnancov Filozofickej fakulty Univerzity Komenského adresovaný všetkým poslancom Národnej rady Slovenskej republiky. „Krádež a podvod sú spoločensky netolerovateľné a musia po nich nasledovať náležité sankcie, okrem iného ide hlavne o prvky, voči ktorým sa súčasná vláda zaviazala bojovať vo svojom programovom vyhlásení. Plagiátorstvo ako forma krádeže a podvodu je chápané ako neoprávnené prevzatie myšlienky, teórie, záverov, hypotéz, metafor a podobne, a to nielen úplne, ale i čiastočné. Autorský zákon podobný fenomén zachytáva napríklad v hlave štyri, kde hovorí o ochrane autorského práva. V porovnaní s krádežou majetku sa môže zdať, že ukradnúť myšlienky je menej závažný delikt, no plagizovať znamená nielen odobrať zásluhy tým, ktorým právom patria, ale najmä obohacovať sa na ich úkor. Ide hlavne o etické zlyhanie, no zároveň o zlyhanie s právnymi konzekvenciami. Podľa toho, či niekto je, alebo nie je citovaný, sa rozhoduje, či je odborník, odborníčka, či si zasluhuje titul a či je vôbec členom, resp. členkou akademickej obce. Preto akákoľvek rešpektovaná akademická inštitúcia plagiátorstvo odsudzuje a dbá o to, aby jej študenti a študentky robili to isté. Napríklad Univerzita Komenského v Bratislave vo svojom etickom kódexe v treťom oddiele jasne stanovuje, že netoleruje podvody falšovania a plagiátorstva vo vedeckovýskumnej a umeleckej činnosti a vo zverejnení jej výsledkov. V prípade porušenia etického kódexu môže Univerzita Komenského uplatniť príslušné právne kroky v akademickej, pracovnoprávnej, trestnoprávnej alebo disciplinárnej rovine. Plagiátorstvo škodí na rôznych úrovniach študentom, vedecko-vzdelávaciemu systému a napokon hlavne v praxi spoločenského života, na ktorú ich mal vzdelávací systém pripraviť. Ak hlavní predstavitelia a predstaviteľky štátu s enormným dosahom na formovanie vzorov správania sami vytvárajú podvodmi, výhovorkami a krúžkovaním v zákonoch nemorálne precedensy, aký dopad môže mať toto konanie na chod inštitúcií, ktoré sa systematicky sta... (pozn. red.: nejasne vyslovené) pravý opak? A ako je vôbec možné, že v 21. storočí na najvyšších miestach takej dôležitej spoločnosti, ako je politický priestor, sme neustále svedkami elementárnych etických zlyhaní, v tomto prípade do očí bijúceho plagiátorstva? Ako je možné, že po odhalení takýchto káuz sme svedkami toho, že dotyční predstavitelia nie sú ochotní prevziať aspoň elementárnu zodpovednosť za takéto konanie? Ide o výsmech štandardom zdravej spoločnosti, dehonestáciu verejného priestoru, na ktorom sa ľudia podieľajú nielen raz za štyri roky pri volebných urnách, ale najmä svojím konkrétnym životom. Opäť sme na posmech celému svetu. Už by sme konečne chceli žiť v krajine, v ktorej sa za našich najvyšších predstaviteľov nemusíme hanbiť. Požadujeme preto okamžité vyvodenie dôsledkov u všetkých politikov, u ktorých sa akt plagiátorstva potvrdil. Na úrovni právnej, teda v zmysle prijatia právnej normy umožňujúcej odobrať akademický titul a následného odobratia titulov a nielen počas pôsobenia v parlamente, no predovšetkým na úrovni eticko-politickej. Na tej dotyčným zostáva vykonať jediný zmysluplný krok, ktorý je úplnou samozrejmosťou vo väčšine civilizovaných krajín – okamžité odstúpenie z verejných funkcií. Treba si zároveň uvedomiť, že tento škandál je možno organickým dôsledkom dlhodobého nedostatku verejnej reflexie a absentujúcou implementáciou základného etického hodnotového systému naprieč celou spoločnosťou. V tomto zmysle ide azda o prirodzený jav. Napokon, už Platón hovoril, že pokiaľ nebudeme participovať na veciach verejných, nakoniec nám budú vládnuť tí najhorší z nás. Z tohoto pohľadu môžeme dané verejné pochybenia vnímať aj ako dôležitú celospoločenskú lekciu, ako kritiku nás samých, pretože sme svojou nečinnosťou takýto neblahý verejný stav v prvom rade dopustili. Koľko prešľapov a káuz sa bežne deje v akademickej obci, vo verejnej správe a v úradoch či podnikaní a pracovnoprávnej oblasti? Naučme sme sa teda, že v niektorých otázkach, v otázkach hodnotových či v otázkach verejného blaha, kompromisy robiť nemôžeme. V každej profesii a na každom mieste vnímame svoje konania a dianie okolo nás ako súčasť niečoho väčšieho. Snažme sa vybudovať vyspelejšiu, morálnejšiu krajinu. Vytvárajme zdravé spoločenské prostredie a snáď z neho raz vzídu ľudia, za ktorých sa vo verejnom priestore nebudeme hanbiť, no, naopak, budeme za nich vďační, že pozitívnym príkladom a spravodlivou legislatívnou aktivitou umožňujúcou spoločenskú očistu od klamstiev a podvodov. S úctou dolu podpísaná neformálna skupina študentov vedeckých a pedagogických zamestnancov Filozofickej fakulty Univerzity Komenského.“ A teraz pás slov za seba. Vážený pán predseda, s úctou a pokorou, ale aj všednou naliehavosťou a nieže vyzývam, ale prosím, zachovajte sa noblesne, neľpite na funkcii, vzdajte sa jej, ste vo veku, keď máte život, či už osobný, alebo politický, v podstate pred sebou a verte tomu, že spoločnosť si vás zachová v pamäti podstatne lepšie ako v prípade, že na svojej funkcii budete ľpieť napriek tomu, že ste boli usvedčený z plagiátu. Ďakujem. (Potlesk.)