Madej, Róbert, poslanec NR SR (2014-09-09):
Ďakujem veľmi pekne. Vážený pán predseda Národnej rady, dámy a páni, panie poslankyne, páni poslanci, uvedený bod programu, to znamená návrh na odvolanie jedného člena Súdnej rady voleného v Národnej rade, má dve roviny. Prvú rovinu morálno-politickú a tú druhú, právnu rovinu. Tej právnej rovine sa budem venovať trošku neskôr. Na úvod si dovolím uviesť, že pokiaľ veľmi si vážim všetky vystúpenia, ktoré tu boli, samozrejme vystúpenia, kde nie sú používané vulgárne slová, a za dnešný deň ich bolo, žiaľ, tak chcem veľmi pekne poprosiť niektorých kolegov, akokoľvek, lebo som tu už počul niečo aj mimo mikrofón, nie je to hodné, lebo forma potom kazí celý ten obsah. Pokiaľ ide o vaše doterajšie vystúpenia, panie poslankyne, páni poslanci, chcem poukázať na to, že mi trošku pripadá úsmevné, keď apelujete na morálku, práve keď pani poslankyňa Žitňanská ešte v čase, keď bola ministerkou, pripravila a presadzovala zákon, na základe ktorého menila pomery v Súdnej rade tak, ako chcela, aby dopadli voľby medzi sudcami. Menila pred voľbami do Súdnej rady spôsob voľby členov Súdnej rady spomedzi sudcov. Pamätáte sa, pani poslankyňa Žitňanská, keď ste tesne pred voľbami do Súdnej rady presadzovali zákon, ktorý, chvalabohu, zastavil Ústavný súd, kde ste vytvárali jednomandátové volebné obvody po celom Slovensku. Superveľký obvod v Bratislave, 380 sudcov volilo jedného člena, a supermalý volebný obvod v Trenčíne, 107 sudov malo voliť jedného člena Súdnej rady. To boli vaše zákony a spôsob, akým ste naozaj sa miešali do politiky a do súdnictva, pani poslankyňa, vy. (Potlesk.) Pripadá mi teraz veľmi úsmevné, keď po presadzovaní takýchto zákonov, za ktoré ste zodpovední aj vy všetci, ktorí tu sedíte, väčšina z vás tu bola v predchádzajúcom parlamente, teraz hovorí... (Reakcia z pléna.) Nech sa páči, ale sedíte s vašimi kolegami, dajte si to vysvetliť, pán poslanec Hraško. Je mi veľmi úsmevné, keď poukazujete na to, čo sa teraz samozrejme navrhuje. Úsmevné mi je to, pani poslankyňa Žitňanská, ešte aj z druhého dôvodu. Ako ste od radosti skákali, keď ste pozerali prvú tlačovku pána prezidenta Kisku. S úžasom a s radosťou ste pozerali, ako prišiel pán prezident Kiska na tlačovku a hovoril, že odvoláva troch členov Súdnej rady. Kto to bol? Pán doktor Barányi, pani profesorka Bujňáková a ďalšie kapacity v oblasti práva. A vy ste sa tak tešili, že pán prezident pred koncom, samozrejme, ich riadneho obdobia, do ktorého boli ustanovení, vymieňa troch sudcov, troch členov Súdnej rady. Pán poslanec Bugár, aký pojem ste to použili? Čistka? Zmena jedného člena Súdnej rady? Čo potom urobil, prepáčte, pán prezident? Trojnásobnú čistku? (Potlesk.) Ja nechcem povedať nič, že, v tom zmysle, že by som nejakým spôsobom, hoci to riešenie naozaj nebolo vítané a do dnešného dňa si myslím, že pán prezident určite nemá dobrých poradcov, ale „o tom potom“. Ale nemajte dvojitý meter, pán poslanec Bugár. Ja viem, to je váš výrok. Nemajte dvojitý meter. Nemajte. Prezident Slovenskej republiky vymenil a následne vymenoval troch nových členov Súdnej rady. A vy tu hovoríte, že toto riešenie je nie správne?! Tak, samozrejme, člen Súdnej rady by mal mať dôveru toho orgánu, ktorý ho menuje. To budeme hovoriť, samozrejme, v tej rovine právnej. Ale dávajte si pozor na silné politické vyjadrenia, pretože, pretože ten príklad tu zaviedol niekto iný. Môžeme si, dámy a páni, povedať, že prečo po dvoch rokoch. Môžem si tú otázku klásť aj ja. Dokonca v čase, keď bol volený pán Čimo do Súdnej rady, a dokonca aj v čase, keď nastúpil nový parlament, osobne si myslím, že aj vtedy sme mohli kľudne pristúpiť k tomuto bodu programu. Pravda je však taká, pán poslanec Bugár, kolegyne, kolegovia, že pravdepodobne sme čakali na to, že niekto iný potvrdí, že tento spôsob zmeny je v súlade s ústavou a možno zavedie takúto ústavnú prax. A neboli sme to my, ale váš pán prezident, ktorému ste sa tešili z jeho prvej tlačovky. Pokiaľ ide o možno nejaké dôvody, a to rovinu právnu, tak, dámy a páni, ja by som si vám chcel dovoliť pripomenúť spôsob, aký bol, akým bol pán Čimo ustanovený do funkcie. Naozaj ja si ho vážim, lebo určite vykonáva dobrú sudcovskú prax, ale spomeňte si na obdobie, bol to január 2012, tu sme sedeli, mnohí z vás, aj my, mnohí naši kolegovia, bol január 2012, dámy a páni, a sa hovorilo o tom, že sa idú zvoliť členovia Súdnej rady. Január 2012, koniec volebného obdobia bol marec 2012. Funkčné obdobie členov Súdnej rady končilo 22. mája 2012. Ja sa pýtam, ako je to možné, v januári 2012 sa tu kolegovia, pravicová vláda idete baviť o ustanovovaní nových členov Súdnej rady, keď naše volebné obdobie končí v marci?! No a? Pán poslanec Bugár, pamätáte si nedávny krik pred dvoma mesiacmi, ako ste naozaj vy a všetci kolegovia z opozície kričali, aby bývalý prezident Gašparovič nevymenovával sudcov Ústavného súdu, že to je kompetencia nového prezidenta Kisku, pretože je to jeho volebné obdobie, v ktorom je. Pamätáte si to? Analogicky sa pán poslanec Bugár a ďalší kolegovia, prosím vás, zamyslite, keď ste pred mesiacom – nepamätáte si to? –, alebo dvoma hovorili: toto je kompetencia prezidenta Kisku, lebo je to jeho volebné obdobie, v jeho volebnom období končí funkčné obdobie členom, pardon, sudcom Ústavného súdu. A samozrejme bývalý prezident Gašparovič kompetenciu, hoci nemusel a mohol vymenovať sudcov Ústavného súdu, ale kompetenciu prezidentovi Kiskovi nechal. Chcete povedať, že dneska, keď takto kričíte, vtedy to bolo správne? Podľa môjho názoru určite nie. Prvého februára 2012, aby som ovlažil vašu pamäť, 1. februára 2012 sa uskutočnila schôdza Ústavnoprávneho výboru Národnej rady Slovenskej republiky. Vy ste o tom začali hovoriť tak v januári a hneď 1. februára sa uskutočnila schôdza výboru, Ústavnoprávneho výboru Národnej rady už k samotnej voľbe členov Súdnej rady. My sme v tom čase namietali a nesúhlasili, že tak trošku presahuje funkčné obdobie a spôsob voľby volebné obdobie Národnej rady. Nebolo nás vypočuté. Za dva dni 3. februára, pán poslanec Bugár, možno si to pamätáte, 2012, 3. februára sa uskutočnila voľba v pléne Národnej rady kandidátov za členov Súdnej rady. Po dvoch dňoch. Za tie dva dni sme všeličo hovorili o spôsobe ustanovovaní členov Súdnej rady do funkcie takýmto neštandardným spôsobom. Boli dvaja kandidáti, pani sudkyňa Mesiarkinová, pokiaľ si pamätám, a pán sudca Čimo. Pani kandidátka sa po takejto verejnej kritike vzdala, respektíve vzala svoj súhlas s kandidatúrou späť. Zostal jediný kandidát, ktorý napriek týmto veľkým pochybnostiam bol zvolený za člena Súdnej rady. Dámy a páni, ja len hovorím, že pokiaľ sa bavíme o dôvodoch, pokiaľ sa bavíme o tom, ako človek funkciu vykonáva, bavme sa aj o tom, akým spôsobom bol ustanovovaný do funkcie. A v takomto prípade celkom zjavne k tým štandardom, o ktorých, páni poslanci, panie poslankyne, teraz kvetnato hovoríte, legitimita, akým spôsobom mám byť v danom volebnom období ustanovovaný do funkcie, tak pred rokom a pol alebo dvoma vám to vôbec nevadilo, vám to vôbec nevadilo. Môžu sa nájsť, samozrejme, ľudia, ktorí budú brať do úvahy aj toto znásilňovanie demokracie, ako ste to robili v roku 2012. Dovoľte mi ešte uviesť rovinu právnu. Ustálená prax, ktorú zaviedla jedna vláda vo vzťahu k odvolaniu troch členov Súdnej rady, o tom budem hovoriť neskôr, v roku 2012, potom prezident Slovenskej republiky vo vzťahu k výmene ďalších troch členov Súdnej rady a následne aj vláda Slovenskej republiky ohľadne jedného člena Súdnej rady v tomto roku, celkom zjavne hovorí o tom, že nejde o nič neštandardné, pokiaľ takýto, takýto návrh je a je schválený legitímnym spôsobom väčšinou alebo formou, akou sa v danom orgáne, ktorý kreuje týchto zástupcov, vykonáva. Nielen to, dámy a páni, ale ja si vám dám do pozornosti, dovoľujem dať do pozornosti rozhodnutie štvrtého senátu Ústavného súdu z roku, z roku 2012 pod spisovou značkou konaní 4UE46/2011, ktorý odmietol sťažnosť jedného člena Súdnej rady, doktora Hudáka, ako zjavne neopodstatnenú. Odmietol z dôvodu, že napriek tomu, že tento člen Súdnej rady bol odvolaný vládou, neznamená to, že by z hľadiska výkonu jeho funkcie to znamenalo, že môže bez ohľadu na dôveru daného orgánu, ktorý ho menuje, dané obdobie dokončiť. Ja si vám dovolím, dámy a páni, citovať trošku aj z rozhodnutia Ústavného súdu, ktorého predsedom senátu, ktorý rozhodoval, je pán sudca Orosz. Citujem: „V nadväznosti na uvedené Ústavný súd považuje za potrebné poukázať na skutočnosť, že ústava rozlišuje medzi ústavnými funkciami, z ktorých po a) nemožno ústavného činiteľa z jeho funkcie pred uplynutím volebného obdobia odvolať, po b) možno ústavného činiteľa pred uplynutím funkčného obdobia odvolať len na základe ústavou alebo zákonom daných dôvodov, po c) možno ústavného činiteľa odvolať z jeho ústavnej funkcie pred uplynutím funkčného obdobia bez toho, aby ústava alebo zákon ustanovovali dôvody, na základe ktorých k takémuto odvolaniu môže dôjsť.“ Vzťah, ktorý popisuje v rozhodnutí Ústavný súd, prirovnáva k vzťahu predsedu a podpredsedu Národnej rady vo vzťahu k Národnej rade spôsob menovania a odvolávania taký, kde možno menovať a odvolať, voliť a odvolávať bez akéhokoľvek právneho alebo iného dôvodu. Citujem: „Vzťah funkcionárov Národnej rady k Národnej rade, ktorá ich do ústavných funkcií volí a ktorá z nich môže aj predčasne odvolať, je založený na politickej dôvere a na vzťahoch ústavnopolitickej zodpovednosti. Z toho vyplýva, že Národná rada môže funkcionárov Národnej rady z ich ústavných funkcií odvolať aj bez toho, aby svojím konaním porušili určitú právom ustanovenú povinnosť, t. j. k odvolaniu z ústavnej funkcie postačuje aj strata dôvery.“ Podľa názoru Ústavného súdu, citujem ďalej, „neexistujú racionálne argumenty na spochybňovanie tvrdenia, že vzťah vlády“ (dôležité), „ale aj prezidenta, Národnej rady a v zásade aj sudcov k tým členom Súdnej rady, ktorí patria do jej kreačnej dispozície, je založený na porovnateľných vzťahoch ako vzťah funkcionárov Národnej rady k Národnej rade, ktorá disponuje právomocou voliť a odvolávať ich z ich ústavnej funkcie, respektíve na vzťahoch predsedu a ďalších členov vlády k Národnej rade, t. j. aj v tomto prípade ide o vzťah, ktorý je založený na existencii dôvery. Naopak, v prospech tohto tvrdenia možno formulovať racionálne argumenty, ktoré možno vyvodiť zo samotnej ústavnej konštrukcie Súdnej rady, ako aj zo súvisiaceho ústavného textu“. Dovolím si už len krátky citát ďalej z odôvodnenia rozhodnutia Ústavného súdu. „Ústavou ustanovená vnútorná konštrukcia, teda zloženie Súdnej rady, podľa názoru Ústavného súdu by stratila svoje racionálne opodstatnenie, ak by členovia Súdnej rady po svojom ustanovení (zvolení alebo vymenovaní) nemali žiadnu väzbu na tých, ktorí ich do tejto funkcie ustanovili, zvolili alebo menovali, tým by sa ak už nie znemožnila, tak aspoň podstatným spôsobom sťažila možnosť tých, ktorým ústavodarca nie náhodou zvolil právomoc kreovať členov Súdnej rady, t. j. sudcom, Národnej rade, prezidentovi, vláde a tak ďalej.“ Dámy a páni, môžeme si hovoriť o tom, či sa vám tento návrh pani podpredsedníčky Národnej rady páči alebo nepáči. V prvom rade si dovolím hodnotiť, že kritika, ktorá prišla od tých, ktorých prišla, nie je úprimná, pretože to boli práve tí na čele aj s pani poslankyňou Žitňanskou ako ministerkou, ktorí sa snažili miešať pomery v Súdnej rade tesne pred voľbami medzi sudcami, aby boli inak zvolení a, samozrejme, na základe neproporcionálnych volebných obvodov. Chvalabohu, tento zákon zastavil Ústavný súd. Kritika prišla od tých, ktorí volili členov Súdnej rady, aj toho člena, o ktorom sa bavíme, v čase, keď Národná rada už končila a jeho začiatok volebného obdobia bol o viac ako dva mesiace neskôr, keď bola ustanovená neskoršia Národná rada. Ako ste sa tešili, dámy a páni, keď prezident odvolal troch členov Súdnej rady, a zrazu aká kritika. Ja len chcem poprosiť, nemajte, dámy a páni, dvojitý meter a nechajte Národnú radu v tajnom hlasovaní, či vysloví alebo nevysloví touto formou dôveru členovi Súdnej rady. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk v sále.)