B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-06-24):
J. Hrdlička, poslanec: Vážený pán predseda, podľa § 129 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov vám v prílohe predkladám interpeláciu na ministra obrany Slovenskej republiky Juraja Lišku. Vážený pán minister, váš predchodca napriek tomu, že mu to odborné stanoviská neodporúčali, predložil návrh na skrátenie vojenskej základnej služby na šesť mesiacov, ktorý bol parlamentom schválený. Náklady na výkon služby vojakmi základnej služby sa tým nezmyselne zvýšili a efektívnosť prípravy občana na obranu vlasti sa znížila na minimum, v niektorých prípadoch sa zmenila na absurdnosť. Šesťmesačná vojenská služba a súčasne prechod na profesionalizáciu ozbrojených síl vytvoril stav, keď vojaci základnej služby nie sú začleňovaní do dôležitejších funkcií a ich výcvik je po absolvovaní základného výcviku, takzvaného prijímača prakticky nulový. Vykonávajú väčšinou len zabezpečovacie a pomocné činnosti, čo určite neprispieva k vytváraniu vedomia zodpovednosti za obranu vlasti a ani ich prakticky na ňu nepripravujú. Prirodzene, tým sa u nich vytvárajú negatívne názory na význam vojenskej služby a zmysel ich povolania do ozbrojených síl. Preto sa mnohí mladí muži snažia vyhnúť nástupu na vojenskú základnú službu. Skupina vojakov základnej služby, absolventov právnickej fakulty ma upozornila na nedokonalosť právnych noriem v oblasti povolávania na vojenskú základnú službu. Podľa nich je jediným kritériom na povolanie na vojenskú základnú službu zdravotný stav povolancov, a nie potreba ozbrojených síl mať k dispozícii na vojenskej službe odbornosti, ktoré sú využiteľné pre potreby útvarov a zariadení ozbrojených síl s adekvátnym vzdelaním a predpokladmi. Tak dochádza k tomu, že sú povolávaní v prvom rade tí, ktorí sú zdraví a nevykonali žiadne kroky, aby sa nástupu na základnú vojenskú službu vyhli alebo ju oddialili až do roku 2005. Povolaní branci, aj keď so vzdelaním právnikov, psychológov, učiteľov, inžinierov alebo aj iných odborností vykonávajú len dozornú a strážnu službu v kuchyni, upratovanie kasárenských priestorov, sú zaraďovaní do hotovostí, ktorých význam im ani nie je dostatočne vysvetlený. V mnohých prípadoch i činnosti organizované mladými veliteľmi profesionálmi, ktorí majú ďaleko od úrovne vzdelania podriadených, znižujú zmysluplnosť poslania, na ktoré boli povolaní do ozbrojených síl. Podľa uvedenej skupiny vojakov ich rovesníci, ktorí majú rovnaký zdravotný stav, avšak vykonali určité kroky na územných vojenských správach, neboli povolaní na vojenskú službu na vykonávanie činností, ktoré zodpovedajú ich vzdelaniu. Mám tým na mysli učňovskému alebo stredoškolskému. Vážený pán minister, žiadam vás o informáciu, či boli prijaté nejaké opatrenia na to, aby sa spracovali konkrétne kritériá, podľa ktorých by boli branci povolávaní na vojenskú službu a nebolo by to závislé len od zdravotného stavu a od úradníkov územných vojenských správ. Tiež by ma zaujímalo, či nie je možné využiť v ozbrojených silách povolaných mladých mužov podľa ich vzdelania, to znamená na činnosti právne, psychologické, ekonomické, technické i iné tak, aby boli zároveň pripravovaní na prípad vojenského konfliktu alebo pre potreby mierových misií. Ak to nie je možné, prečo sú takéto odbornosti na vojenskú službu povolávané. Niežeby som sa danej kategórie mladých mužov chcel zastávať, alebo si myslel, že im vojenská služba môže ublížiť. Mala by však byť organizovaná tak, aby činnosti, ktoré vykonávajú, mali zmysel, aby zodpovedali úrovni tej-ktorej kategórii vojakov, aby sa aj oni stotožnili s potrebou vykonávania činnosti. V konečnom dôsledku aj títo vojaci sú skupinou, ktorá po absolvovaní vojenskej služby bude ovplyvňovať verejnú mienku v oblasti hodnotenia dôveryhodnosti ozbrojených síl. Vážený pán podpredseda, dovoľte mi taktiež využiť možnosť položiť interpeláciu na ministra zdravotníctva Slovenskej republiky Rudolfa Zajaca. Vážený pán minister, obrátili sa na mňa  niektorí živnostníci s požiadavkou postúpiť vám určité návrhy a pripomienky k pripravovanému návrhu zákona o pohrebníctve. Vzhľadom na to, že ide o živnostníkov pracujúcich práve v danej oblasti, pokladám za vhodné zvážiť ich skúsenosti a názory a podľa možnosti rešpektovať ich pri dopracúvaní návrhu zákona. Odporúčajú, aby boli pohrebné vozidlá presne špecifikované v technickom preukaze vozidla ako špeciálne pohrebné vozidlá. Na základe toho by sa vyriešil problém zmeny za účelové vozidlo, ktoré by neskôr pri predaji mohlo byť použité na potravinárske účely alebo na účely prevozu osôb. Zákon by mal tiež vymedziť, že pohrebné služby, takzvané pohrebníctva by nemali pôsobiť v areáloch nemocníc. Je to neetické a necitlivé, ak chorí pacienti v nemocniciach môžu vidieť odstavené pohrebné vozidlá. Nie som si istý, či tretí návrh je možné zahrnúť do pripravovaného zákona o pohrebníctve. Týka sa súčasných praktík polície voči pohrebným službám, keď sa výber pohrebnej služby nerobí na základe výberového konania, ale na základe akejsi monopolizácie jednej služby. Konkrétny príklad z Ružomberka uvádza, že Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline nariadilo, že Policajné riaditeľstvo v Ružomberku muselo podpísať zmluvu o poskytovaní pohrebných služieb výlučne s Technickými službami mesta Ružomberok a hradí faktúry len uvedenej firme. Súkromná pohrebná služba, ktorá bola privolaná políciou na prevoz pozostatkov, nemá do dnešného dňa preplatenú faktúru za poskytnuté služby. Čo by asi nastalo pri vzniku hromadnej dopravnej nehody alebo inej situácie s tragickými následkami, ak v danom prípade iné pohrebné služby nemôžu byť privolané, pretože im služby nemôžu byť uhradené. Možno by bolo vhodné zapracovať rovnoprávnosť všetkých týchto služieb do zákona aj voči rozpočtovým organizáciám. Vážený pán minister, prosím, dajte posúdiť uvedené názory a pripomienky, prípadne zvážte ich využitie pri dopracovaní návrhu zákona o pohrebníctve. Ďakujem pekne.