Mitrík, Karol, predseda Najvyššieho kontrolného úradu SR (2020-05-19):
Vážený pán podpredseda, vážené panie poslankyne, páni poslanci, každoročnou povinnosťou predsedu Najvyššieho kontrolného úradu je podávať Národnej rade Slovenskej republiky správu o kontrolnej činnosti úradu za predchádzajúci rok. Túto povinnosť si plním v čase, ktorý je poznačený viacerými osobitosťami oproti rokom minulým. Súčasný najvyšší zákonodarný zbor v novom zložení vykonáva svoje poslanie iba od marca tohto roku. Mesiac marec sa spája s nástupom pandémie koronavírusu v našej krajine a opatreniami, ktoré boli na jej elimináciu prijaté a budú mať závažné ekonomické, sociálne dopady. Dlho som sa zamýšľal nad tým, ako mám v tejto situácii uviesť správu o výsledkoch kontrolnej činnosti za rok 2019, aké hlavné posolstvo z kontrolnej činnosti vám odovzdať, keď je zrejmé, že ak nie všetko, ale určite sa veľmi veľa v našich životoch a v živote spoločnosti zmení. A veľa toho, čo sme dlhé roky považovali za takmer nemenné, asi už nikdy nebude také, ako bolo, čo v plnej miere platí o verejnej správe, o zdrojoch, s ktorými zabezpečuje svoje funkcie. Má teda zmysel, aby som vo svojom úvodnom slove hovoril o kontrolných zisteniach, ktoré poukazujú, ako sa u nás v minulom roku obchádzala rozpočtová disciplína, kde všade boli rozpočtové pravidlá porušované, rozprávať o tom, že v decembri 2018 schválený štátny rozpočet sa v podstate menil už od januára 2019 rozpočtovými opatreniami alebo zmenami zákonov a sen o vyrovnanom rozpočte sa rýchlo rozplynul? Má zmysel zaoberať sa kontrolnými zisteniami o nehospodárnosti, neefektívnosti či neúčinnosti použitých prostriedkov v mnohých rozpočtoch a rezortoch, či v mnohých projektoch, keď je zrejmé, že mimoriadna situácia si vyžaduje a možno aj dlhšie vyžiada výdavky, ktoré týmto dôležitým parametrom vynakladania verejných zdrojov nebudú z dôvodov neodkladnosti a naliehavosti vždy zodpovedať? Má zmysel hovoriť o neplnení stratégií, koncepcií a ich cieľov, za ktoré zodpovedali konkrétne rezorty a ich organizácie, keď pár týždňov pandémie aj bez kontroly ukázalo, ako sú zle nastavené a že často peniaze vynaložené na dosiahnutie zle nastavených cieľov sú akoby vyhodené von oknom? Máme toto poznanie z minulých období hodiť za hlavu a tváriť sa, že dnes už na tom nezáleží a zistenia sú neaktuálne, pretože dnes rozpočtové pravidlá a princípy rozpočtovej zodpovednosti sa pod vplyvom pandémie výrazne menia a nemožné sa mení na nutné? Napriek tomuto všetkému, čo som pred chvíľou povedal, že má zmysel aj v tejto situácii vás informovať o tých výsledkoch kontroly, ktoré poukazujú na zásadné problémy efektívnej verejnej správy i o tom, ako sme nedokázali využiť v jednotlivých verejných politikách priaznivé obdobie hospodárskeho rastu a štedrých europeňazí na riešenie problémov, ktoré sú pre našu krajinu podstatné. História učí, že ten, kto sa nebojí poznať chyby a nedostatky, ktorých sa dopustil, a poučí sa z nich, môže aj tie najväčšie problémy prekonať. Preto budem rád, ak predloženú správu o kontrolnej činnosti za rok ´19 budete považovať predovšetkým ako nástroj objektívneho poznania situácie v mnohých oblastiach využívania verejných zdrojov. Pevne verím, že vám ako najvyššej inštitúcii na kontrolu vládnych rozhodnutí, ktorej predovšetkým majú slúžiť výsledky našej kontroly, by toto poznanie mohlo pomôcť. Pomôcť pri snahe nastavení takých legislatívnych a systémových opatrení, ktoré pomôžu Slovensku v primeranej dobe nielen prekonať dôsledky pandémie, ale predovšetkým naštartovať podmienky jeho udržateľného rozvoja hospodárnejšie, efektívnejšie a účinnejšie. Iba tak sa zmysel našej kontroly naplní v plnej miere a výsledky našej kontroly budú slúžiť na zdokonaľovanie riadenia štátu a jeho inštitúcií, čo je hlavné poslanie Najvyššieho kontrolného úradu. A takto treba chápať našu inštitúciu. Po tomto krátkom úvode mi dovoľte prejsť k tomu, aby som zdôraznil, čo považujem za najdôležitejšie poznanie z minuloročnej kontrolnej činnosti úradu a ktoré hlavné posolstvá z kontroly vám chcem odovzdať. Najprv trochu štatistiky. V roku ´19 sme vykonávali 39 kontrol, z ktorých časť bolo ukončenie kontrol z roku 2018 a časť kontrol sa ukončí až v tomto roku. Obsahom správy sú výsledky 29 kontrol a troch analytických štúdií, ktoré boli v minulom roku ukončené. Záverečné správy zo všetkých ukončených kontrol v plnom znení sú obsahom CD nosiča, ktorý je priložený ku každému výtlačku správy. Štruktúra a obsah záverečných správ svedčí o snahe Najvyššieho kontrolného úradu riešiť podstatné a významné problémy verejných financií, čo znamená potrebu posudzovať tieto problémy najmä z hľadiska výkonnosti zdrojov a ich pridanej hodnoty. Preto kontroly výkonnosti, respektíve kombinácia prvkov výkonnosti s kontrolami súladu a finančnej kontroly majú v našej štruktúre viac ako 52-percentné zastúpenie. Preverili sme 426 subjektov, u ktorých sme identifikovali viac ako 1 700 zistení. Najvyšší kontrolný úrad kontrolovaným subjektom odporučil takmer 400 odporúčaní na prijatie potrebných opatrení. Niektoré zistenia mali znaky trestnej činnosti, a preto bolo podaných sedem trestných oznámení. Na prokuratúru bolo zaslaných aj 16 netrestných oznámení a na Úrad pre verejné obstarávanie sme postúpili sedem podaní. Ako som už uviedol, významnou úlohou, ktorú plní Najvyšší kontrolný úrad, je vyhodnotenie stanoviska k návrhu štátneho rozpočtu, ktoré predkladáme Národnej rade pri jeho schvaľovaní a je výsledkom kontrolnej a analytickej činnosti úradu. Aj keď dnes je viac ako jasné, že parametre schváleného rozpočtu na rok 2020 nebudú naplnené, dovoľte mi uviesť zásadné pripomienky Najvyššieho kontrolného úradu k rozpočtu a hospodáreniu verejnej správy v kontexte súčasného vývoja. A ide o nasledovné záležitosti: Dobrý makroekonomický vývoj v roku 2019 i prognóza na rok 2020 a ďalšie roky sa neprejavili v štruktúre rozpočtu a tým zaistení podmienok pre budúcu udržateľnosť verejných financií dostatočným spôsobom. Ide o dlhodobý problém rozpočtu, kedy priaznivý hospodársky rast uplynulých rokov nebol dostatočne využitý na reálne dosiahnutie vyrovnaného, až prebytkového rozpočtu a tým tvorby rezerv pre zostupné fázy ekonomického cyklu. Dnes je jasné, že Slovenská republika nedisponuje významnými ľahko mobilizovateľnými rezervami, ktorými by bolo možné zmierniť dopady pandémie a nastupujúcich hospodárskych problémov. Najvyšší kontrolný úrad bude naďalej pozorne sledovať rozpočtový proces a upozorňovať Národnú radu Slovenskej republiky i širokú verejnosť na jeho súvislosti s makroekonomickým vývojom, fázami ekonomického cyklu a cieľmi udržateľného rozvoja krajiny a formulovať potrebné opatrenia, ktoré z aktuálnych kontrol vyplynú. Najvyšší kontrolný úrad, podobne ako aj iné autority, hodnotil navrhovaný rozpočet ako vysoko rizikový, pretože riziko neplnenia jeho parametrov na strane príjmov a výdavkov sa na základe makro- i mikroanalýz javili ako príliš veľké. Rast najmä bežných výdavkov sa viaže predovšetkým na daňové príjmy, ktoré sú podmienené ekonomickou aktivitou a spotrebou, ktoré v období, predpokladáme, menej priaznivého makroekonomického vývoja klesajú, čo nebolo v jasnej miere akceptované. Najvyšší kontrolný úrad dlhodobo poukazuje, že rastúce bežné výdavky štátu, najmä obligatórne, a vysoká závislosť príjmov štátneho rozpočtu na ekonomickom vývoji bez podstatných reformných zmien ohrozujú budúcu udržateľnosť verejných financií. Reálne sa málo uplatňuje politika dosiahnutia vyššej efektívnosti a účinnosti a účelnosti využívaných zdrojov. Dosahovaniu cieľov hodnoty za peniaze bráni v mnohých prípadoch nízka úroveň zodpovednosti, nekvalitné riadenie a nedostatočná či formálna kontrola. Najvyšší kontrolný úrad dlhodobo upozorňuje na skutočnosť, že zostavovanie a plnenie štátneho rozpočtu nie je dostatočne viazané na výkonnostné ukazovatele a na konkrétne merateľné ciele politík, tak aby boli skutočne záväzné pre jednotlivých správcov kapitol. Z rozpočtu kapitol, ktoré majú zabezpečovať najvýznamnejšie ciele rozvoja krajiny, bolo zrejmé, že nie sú schopné plniť programové ciele vlády. Išlo o také kapitoly, ako je školstvo, zdravotníctvo, sociálna oblasť či dopravná infraštruktúra. Aj súčasná situácia ukazuje, akú dôležitú úlohu hrajú tieto oblasti spoločnosti a aké problémy spôsobuje dlhodobé neriešenie cieľov ich rozvoja, ale aj neuplatňovanie princípov racionalizácie, stratifikácie, hodnoty za peniaze, efektívnosti a podobne. Tieto závery podporujú kontrolné zistenia z kontroly služobných bytov, ochrany kultúrneho dedičstva, vedeckých parkov či mýtneho systému. Viaceré legislatívne opatrenia, ktoré boli prijaté súbežne so štátnym rozpočtom, nemali vyčíslený dopad na rozpočet verejnej správy – daň z pridanej hodnoty, daň z príjmov, trináste dôchodky. Toto všetko sa dialo v rozpore so zákonom o rozpočtových pravidlách verejnej správy. Prijatím takýchto opatrení najvyšší zákonodarný orgán porušuje ním prijaté pravidlá a zákony, čo by sa v budúcnosti nemalo opakovať. Programové rozpočty jednotlivých kapitol by mali byť najzrozumiteľnejšou formou toho, ako štát hospodári s prostriedkami rozpočtu a do akých oblastí smeruje. Teda možnosť kontroly efektívnosti, účelnosti využitia zdrojov. Tento nástroj sa dlhodobo nevyužíva v takej kvalite, aká je potrebná. Merateľné ukazovatele sú stanovené často iba formálne, ich kontrola je veľmi zriedkavá a povrchná. Najvyšší kontrolný úrad dlhodobo poukazuje na skutočnosť, že zostavovanie a plnenie štátneho rozpočtu nie je dostatočne viazané na výkonnostné ukazovatele a na konkrétne merateľné ciele politík, tak aby boli záväzné pre jednotlivých správcov kapitol. Toto hodnotenie v plnej miere platí aj pre programovanie rozpočtu pre rok 2020. Veľkou výzvou pre súčasné obdobie bude, aby sa verejná správa čo najrýchlejšie vyrovnala s týmto problémom a programové rozpočtovanie pri očakávanom nedostatku zdrojov sa stalo skutočným nástrojom politiky rozpočtového procesu a jeho požadovaných výsledkov. Stanovisko k štátnemu záverečnému účtu je ďalším dôležitým výstupom Najvyššieho kontrolného úradu, ktorým sa na základe kontrolnej činnosti vyjadruje k hospodáreniu verejnej správy za predošlý rok. Štátny záverečný účet je v zásade zrkadlom, ktoré zobrazuje, ako sa naplnili ciele štátneho rozpočtu i rozpočtu verejnej správy ako celku. V roku 2019 sme tak, sme sa tak vyjadrovali k plneniu rozpočtových cieľov roku 2018. Aj v tomto prípade sme konštatovali, že najväčšou slabinou je rozdiel medzi plánom a realitou, kedy cieľ vyrovnaného, resp. prebytkového rozpočtu sa nepodarilo dosiahnuť. Podobne sa nepodarilo naplniť ciele zníženia dlhu či štrukturálnych reforiem, pričom podmienky na ich dosiahnutie boli priaznivé. Vážnym problémom je aj nedostatočné vykazovanie vybraných výdavkov, keď jesenná notifikácia deficitu a dlhu bola vyššia ako jarná. Je dôležité poznamenať, že rozdiely medzi plánom a realitou vo väčšine prípadov neboli spôsobené nepredvídateľnými skutočnosťami, skôr išlo o politické rozhodnutia, ktoré navyšovali jednotlivé výdavkové položky. Podľa stanoviska Najvyššieho kontrolného úradu nedosiahnutie stanovených rozpočtových cieľov svedčí o nízkej rozpočtovej disciplíne krajiny najmä v dobrých ekonomických časoch, ktoré sa majú využiť najmä na znižovanie dlhu a potrebné štrukturálne reformy. Navyše u občanov tejto krajiny to vyvoláva dojem, že ani zákon roka, ktorým je zákon o štátnom rozpočte, alebo iné zákony týkajúce sa rozpočtovej politiky sú iba nezáväzným dokumentom. Takýto postoj k plneniu stanovených cieľov, záväzkov je značným morálnym hazardom a tiež znižuje kredibilitu Slovenska v očiach našich európskych partnerov. Teraz prejdem k niektorým zásadným zisteniam z vybraných kontrol. Z kontrolovaných akcií ukončených v minulom roku by som rád upriamil pozornosť na viaceré závažné problémy, ktoré sme zistili pri kontrole plnenia cieľov verejných politík, a tým aj využívanie verejných zdrojov na ich dosiahnutie. Prvou oblasťou, ktorú spomeniem, je elektronizácia verejnej správy, ktorá je dlhodobo spoločenskou výzvou, aby sa služby verejnej správy stali dostupné všetkým občanom i podnikateľským subjektom v prijateľnej užívateľskej forme, to jest šetrili čas i peniaze. Výdavky na elektronizáciu služieb verejnej správy predstavujú značnú kapitálovú a prevádzkovú záťaž pre rozpočty subjektov verejnej správy. Len v rokoch 2016 a ´19 sa ročné výdavky na IT podporu pohybovali na úrovni cirka 500 mil. euro a na roky ´20 až ´22 sa plánovali výdavky presahujúce 700 mil. eur. Rozhodnutie o elektronizácii vybraných služieb verejnej správy a tým aj rozhodnutie o rozpočtových zdrojoch na takýto projekt je veľmi dôležitým medzníkom v živote každej organizácie, pretože toto rozhodnutie ovplyvní spôsob plnenia jej úloh dlhodobo a dlhodobo ovplyvní aj jej výdavkovú politiku. Výdavky na služby spojené s vybudovaním IT podpory, ale najmä služby spojené s údržbou a rozvojom informačných systémov patria k najrýchlejšie rastúcim výdavkom. Preto je mimoriadne dôležité, aby projekty naplnili požadovaný účel udržateľným spôsobom a zdroje boli využité efektívne a hospodárne. Aj keď výsledky informatizácie sa postupne mierne zlepšujú, zďaleka nezodpovedajú očakávaniam i potrebe Slovenska v tejto oblasti; Slovensko v tejto oblasti výrazne zaostáva za priemerom Európskej únie. Nakoniec o reálnom stave elektronizácie v mnohých oblastiach sme mohli sa presvedčiť aj v súčasnom období na príklade školstva, zdravotníctva či mnohých zložiek štátnej správy či samosprávy. Ani jeden z týchto systémov nebol schopný zabezpečiť potrebné informačné a edukačné či iné služby pre všetkých, ktorých potrebovali a potrebujú. Problematike využívania verejných zdrojov na IT podporu na NKÚ; NKÚ sa venuje dlhodobo. Výsledky kontrol ukazujú značné rezervy v efektívnom a účinnom použití zdrojov. Jedným z vážnych problémov je väzba rôznych IT projektov na prijaté koncepcie a prijatie štátnych či samosprávnych subjektov, ktoré nie sú finančne kryté, v dôsledku čoho zámery a výsledky projektov sú diametrálne odlišné a neplnia pôvodný účel. Realizácia mnohých projektov prekračuje výrazne stanovené termíny, čo v prípade projektov z Európskej únie znamená riziko vrátenia peňazí, predražené poradenské služby a podobne. Napríklad projekt elektronické služby katastra ako jeden z desiatich top IT projektov hodnotil NKÚ ako príklad zlej praxe, kedy sa v priebehu jeho realizácie prejavili takmer všetky uvedené problémy IT projektov. Projekt v pôvodnej hodnote 33 mil. eur hradených z eurozdrojov sa začal v roku 2009 a mal byť ukončený v roku 2012. No ešte ani v roku ´19 neposkytoval všetkých 45 služieb v predpokladanom rozsahu. Z dôvodu nedodržania termínov je riziko vrátenia viac ako 15 mil. eur do rozpočtu EÚ a tento výpadok bude sanovať, samozrejme, štátny rozpočet. Projekt mal množstvo problémov a to aj napriek tomu, že externá firma poskytovala poradenské služby pre oblasť riadenia a kvality projektu za sumu 4,5 mil. eur. Je zrejmé, že prinajmenšom vynaloženie týchto prostriedkov nesplnilo účel a nemožno ich považovať ani za efektívnosť. Príkladom nedostatočne zvládnutej IT podpory vzdelávania je aj národný projekt elektronizácie vzdelávacieho systému regionálneho školstva v hodnote 46 mil. eur, ktorý mal napĺňať koncepciu informatizácie a digitalizácie rezortu školstva do roku 2020. Po rôznych problémoch s jeho financovaním, stanovením cieľov projektu a podobne sa projekt realizoval. Časť projektu, časť peňazí bolo vynaložené na samostatný model pre psychológov za 8,8 mil. eur, ktorý je momentálne nevyužiteľný, pretože neexistuje register zákonných zástupcov dieťaťa. Systémovým problémom projektu je, že napriek jeho implementácii regionálne školstvo nemá povinnosť tvorby školského vzdelávacieho programu prostredníctvom tohto systému a edukačný obsah nebol v rámci projektu vytvorený v celom rozsahu. Aj tento projekt ukazuje, že elektronizácia školstva nie je riešená ako systém, čo spochybňuje chápanie vzdelávania ako národnej priority. Pri projektoch elektronických služieb samospráv sa ako hlavný problém javí nedostatok finančných zdrojov najmä v podmienkach menších obcí. Narastajúce náklady vznikajú z nárokov na technické zabezpečenie, inštaláciu nových programov, napojením informačných systémov a podobne. Podľa vyjadrenia samospráv enormne rastie objem predpisov v danej oblasti, absentujú vykonávacie smernice pre vytváranie a podpisovanie elektronických rozhodnutí, legislatíva často nezodpovedá potrebám praxe a podobne. Menšie obce majú tiež značné problémy so zabezpečením ochrany osobných údajov, ktorá vyplýva zo zákona. Najvyšší kontrolný úrad kontrolou systému ochrany a bezpečnosti údajov vo verejnom sektore, ktorú sme vykonali u 62 subjektov verejnej správy, zistil mnohé vážne problémy s aplikáciou tohto zákona, a preto odporučil Národnej rade Slovenskej republiky, aby opätovne preskúmala obsah viacerých článkov nariadenia Európskej únie na odstránenie nesúladu našej legislatívy s právom Európskej únie. Z vyššie uvedeného vyplýva, že zabezpečiť elektronizáciu služieb verejnej správy ako systému je nielen významnou výzvou, ale aj oblasťou mimoriadne náročnou na zdroje a ich efektívne a účelné využitie. Pre ďalšie obdobie bude podľa nášho názoru potrebné častejšie uplatňovať nadrezortný prístup v mnohých oblastiach elektronizácie, preskúmať možnosti výraznejšieho zastúpenia IT pracovníkov v štruktúre štátnych zamestnancov s cieľom dosiahnuť nižšiu závislosť na externých službách v danej oblasti. Kontrolná činnosť Najvyššieho kontrolného úradu sa dlhodobo zameriava nielen na hospodárenie rozpočtových a príspevkových organizácií a ich výkonnosť, ale pozornosť venuje aj štátnym podnikom a štátnym akciovým spoločnostiam. Kontrola ôsmich štátnych podnikov rezortu poľnohospodárstva a dvoch podnikov životného prostredia bola zameraná na spôsob a výsledky hospodárenia, ako aj na to, akým spôsobom rezort tieto podniky riadi a kontroluje. Výsledkom kontrol, výsledky kontroly poukázali na viaceré systémové problémy, z ktorých najdôležitejšie považujeme: Zo štatútu všetkých kontrolovaných štátnych podnikov vyplýva, že svojou činnosťou majú napĺňať verejnoprospešné funkcie v rôznych oblastiach. Poskytujú najmä netrhovú produkciu tovarov a služieb, resp. majú charakter monopolu. Väčšina z nich je preto príjmovo výrazne napojená na štátny rozpočet prostredníctvom systému národných podpôr, dotácie, štátnej pomoci alebo formou zmlúv s rezortným zakladateľom. Takýto systém podpory je z pohľadu financovania bežných, ale najmä rozvojových potrieb štátnych podnikov značne rizikový. Konkrétna výška podpory závisí od mnohých premenných a nie je výnimočné, že podnik nezíska ani finančné prostriedky, na ktoré má zákonný nárok a ktoré sú úzko späté s realizáciou verejného záujmu, napríklad zachovanie genetického fondu, ochrana obyvateľstva pred povodňami a podobne. Podniky hospodária väčšinu rokov svojho pôsobenia so stratou; nedostatok finančných prostriedkov sa podpisuje pod zlý technický stav objektov, zanedbanú údržbu, nerealizované opravy a podobne. Existujúci zákon o štátnom podniku nevytvára pre všetky kontrolované štátne podniky vhodné legislatívne prostredie, obmedzuje prístup k eurofondom. Zo strany zakladateľov sa prejavuje nedostatočné koncepčné riadenie týchto podnikov a kontrola plnenia verejného záujmu. Na základe týchto zistení sme zakladateľom navrhli iniciovať určité legislatívne zmeny a tiež zvážiť, či viaceré štátne podniky, či pre viaceré štátne podniky nie je vhodnejšia iná forma existencie, napríklad rozpočtové alebo príspevkové organizácie, resp. uvažovať aj o odštátnení niektorých z nich, napríklad ako Agrokomplex alebo Agroinštitút. Na riziko problematickej realizácie verejného záujmu, konkrétne na cenovú dostupnosť kvalitnej a nezávadnej pitnej vody pre občanov Slovenskej republiky, poukázala aj kontrola Bratislavskej vodárenskej spoločnosti, ktorá vznikla – tak ako všetky vodárenské spoločnosti – v procese transformácie začiatkom tohto storočia. Transformácia bola založená na viacerých podmienkach, ktoré mala uvedený záujem zabezpečiť predovšetkým, že akcionármi vodárenských spoločností majú byť výlučne obce a akcie týchto spoločností sú verejne neobchodovateľné. Tým sa malo zabrániť privatizácii tejto významnej kritickej infraštruktúry a zabezpečiť jej rozvoj na základe potrieb obcí a miest ako akcionárov. Služby spojené s vodárenstvom v zmysle zákona má zabezpečovať iba oprávnená osoba, ktorá musí preukázať odborné spôsobilosti. Príklad Bratislavskej vodárenskej spoločnosti poukazuje na porušenie všetkých vyššie uvedených princípov ako dôsledok platnej legislatívy, ktorá nedostatočne chráni verejný záujem vodárenských, ale aj iných akciových spoločností plniacich verejný záujem. Akcionármi vodárenskej spoločnosti nie sú iba obce a mestá. Opravy a údržbu infraštruktúry ako ziskových činností zabezpečuje dcérska spoločnosť, založenie ktorej podporil samotný akcionár, mesto Bratislava, pričom dcérska spoločnosť doteraz nespĺňa zákonné podmienky na výkon takýchto odborných činností. Na druhej strane stav vodárenskej infraštruktúry v meste Bratislava je alarmujúci, vyžadujúci si stovky, tisíce eur investovať do infraštruktúry. Tiež kontrola a dohľad štátu nad vodárenstvom je roztrieštená a nedostatočná, prístup k informáciám vodárenskej spoločnosti často problematický. Vzhľadom na závažnosť rizík spojených s obdobným vývojom aj v ďalších vodárenských spoločnostiach považujeme za vhodné, aby sa Národná rada Slovenskej republiky problematikou vodárenskej spoločnosti zaoberala a boli prijaté také opatrenia, ktoré zabezpečia fungovanie vodárenskej spoločnosti na princípoch, na ktorých funguje rozhodujúca časť tejto infraštruktúry v Európe, t. j. ako skutočne municipálne vodárenské spoločnosti, ktorú sú pod efektívnou kontrolou štátu. V rámci svojej kompetencie Najvyšší kontrolný úrad sa pravidelne venuje tomu, ako samospráva využíva verejné zdroje pri zabezpečovaní svojich originálnych a prenesených kompetencií. V minulom roku sme sa zamerali na to, akým spôsobom zabezpečuje regionálna samospráva dôležité funkcie štátu v oblasti školstva a zdravotníctva. Sú to oblasti, ktoré sú pre rozvoj spoločnosti mimoriadne dôležité a v živote jednotlivca majú nezastupiteľné miesto a funkcie. Výsledky kontroly ukázali, že napriek či vďaka viacerým novelizáciám kompetenčného zákona je pre zabezpečenie presunu výkonu štátnej správy na samosprávu táto právna norma zastaralá a nedostatočná. V oblastiach školstva, zdravotníctva, humánnej farmácie boli prijaté osobitné zákony, ktoré nanovo definovali úlohy a povinnosti odlišné od toho, ako sú uvedené v kompetenčnom zákone. To vytvára právny chaos, pretože pre vyššie územné celky vyplývajú z rôznych zákonov odlišné práva a povinnosti k tej istej veci. Osobitným problémom je financovanie týchto kompetencií, kedy náklady takto preneseného výkonu štátnej správy má v zmysle ústavy a ďalších zákonov uhrádzať štát, čo nie v každom prípade sa aj deje. Rovnako dôležitým zistením je, že štát zastúpený rezortnými ministrami, ministerstvami venuje malú až minimálnu pozornosť tomu, akým spôsobom sa v regiónoch zabezpečujú ciele politík verejného zdravotníctva a školstva. To, že sa na samosprávu preniesli kompetencie, sa štát nezbavil zodpovednosti za napĺňanie práva na vzdelanie a zdravie, k čomu ho zaväzuje ústava. Školská politika a politika zdravia realizovaná samosprávou musí byť vykonávaná tak, aby tieto práva boli adekvátne zabezpečené vo všetkých krajoch a štát musí mať informácie o tom, či sa tak deje alebo nie. Je preto nevyhnutné, aby výkonu prenesených kompetencií štátu na samosprávu ich finančné a personálne zabezpečenie bolo príslušnými ministerstvami usmerňované, kontrolované a pravidelne hodnotené. Aj v tomto prípade Ústava Slovenskej republiky, čl. 71, jasne hovorí, že výkon štátnej správy prenesený na obec alebo vyšší územný celok riadi a kontroluje vláda Slovenskej republiky. Zistenia kontroly však jasne deklarujú, že tomu tak nie vždy aj v skutočnosti je. Považujem preto za mimoriadne dôležité, aby sa problematike preneseného výkonu štátnej správy na samosprávy venovala v Národnej rade osobitná pozornosť. Ďalšia kontrolná aktivita úradu na príklade samosprávy Bratislavy poukázala na veľmi rozdielne možnosti zabezpečovania služieb jednotlivých mestských častí či financovanie i efektívnosť konania. Systém administratívneho kompetenčného členenia Bratislavy a jej mesta, mestských častí je zložitý a pre občana je náročné sa v ňom orientovať a zistiť, aké kompetencie vôbec mesto má, aké má mestská časť a aké má samotná Bratislava ako vyšší územný celok. Obyvateľ Bratislavy je považovaný za obyvateľa mesta, ale aj mestskej časti, avšak v mnohých prípadoch nemôže priamo ovplyvniť dianie v inej mestskej časti, aj keď sa ho problém bytostne dotýka a chcel by ho riešiť. Mnohé rozvojové zámery mesta, ktoré sa týkajú viacerých mestských častí, sú podmienené zložitými schvaľovacími postupmi na úrovni samosprávy i okresnej štátnej správy a často na rozdielnych prístupoch týchto subjektov sa nedaria realizovať. Najmä analýzu ekonomických údajov vzťahujúcich sa k hospodáreniu hlavného mesta a jednotlivých mestských častí považujeme za príspevok nášho úradu k potrebnej diskusii o reforme samosprávy, ktorú považujeme za kľúčovú z pohľadu zlepšovania efektívnosti poskytovania služieb obyvateľom Bratislavy. Sme presvedčení, že situácia rozpočtovej verejnej správy v čase pandémie, ale najmä po nej, potrebu reformy samosprávy ešte posilnia. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, o ďalších kontrolných zisteniach nebudem hovoriť, sú podrobne uvedené v správe alebo im bola venovaná značná diskusia v médiách po zverejnení záverečných správ. Na jeden problém by som však ešte rád upozornil. Je to zákon o štátnej službe. Úsilie úradu byť autoritou pre výkon kontroly v zmysle zákona o Najvyššom kontrolnom úrade, ale aj v zmysle medzinárodných štandardov stojí a padá na kvalite zamestnancov úradu, ich vedomostiach, zručnostiach, ktoré ju, ktorú je potrebné neustále rozvíjať a zdokonaľovať, ale aj, samozrejme, preverovať. Zároveň je dôležité, aby organizácia mala k dispozícii nástroje motivácie a stimulácie, rozvoja, kariérneho rastu založeného na kvalite osobnosti a zručnosti pri výkone štátnej služby, ktorú je možné pravidelne overovať na základe našich skúseností. Súčasný zákon o štátnej službe v tejto oblasti nespĺňa takéto požiadavky, zamestnávateľovi kladie najmä povinnosti a takmer žiadne reálne možnosti zabezpečiť reálny rozvoj zamestnancov, ich odmeňovanie a kariérny rast na základe výsledkov práce založených na preukázateľných vedomostiach a zručnostiach a nielen na základe absolvovaných vzdelávacích aktivít. Kontrolujú v súčasnosti, ale v blízkej budúcnosti kontrolórovi nestačí splniť len podmienky získavania vysokoškolského vzdelávania a bezúhonnosti, prípadne prax. Potrebuje celý rad iných vedomostí a zručností, ktoré je potrebné overovať obdobným spôsobom ako mnohé iné certifikované povolania v tejto oblasti, ako je napríklad vnútorný audítor, vládny audítor alebo externý audítor. Pre tieto, ale aj iné dôvody považujeme zákon o štátnej službe v súčasnej podobe za nedostatočnú právnu normu upravujúcu najmä práva a povinnosti zamestnanca a menej už zamestnávateľa, tak ako je tomu v prípade NKÚ. Najvyšší kontrolný úrad preto v rámci svojich možností bude podporovať všetky iniciatívy, ktoré v zákone o štátnej službe posilnia požiadavky na taký spôsob osobnostného rozvoja a kariérneho rastu štátnych zamestnancov, ktoré nebudú založené na formálnych kritériách, ale na reálnom a pravidelnom preverovaní vedomostí a schopností vykonávať náročné úlohy správy vecí verejných. Na záver vám chcem všetkým poďakovať za pozornosť, ale predovšetkým vám chcem zaželať, aby Národná rada Slovenskej republiky so cťou zvládla náročné obdobie, ktoré priniesla pandémia koronavírusu, aby prijaté opatrenia v maximálnej možnej miere podporovali hospodárenie, efektívne a účelné využívanie verejných zdrojov. Ani mimoriadna situácia nemôže dlhodobo paralyzovať uplatňovanie základných princípov rozpočtovej politiky štátu, jej orgánov a organizácií. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)