Brocka, Július, poslanec NR SR (2015-11-11):
Ďakujem pekne. Vážený pán podpredseda, vážený pán minister, dámy a páni, myslel som, že aj minister Richter, minister sociálnych vecí, zostane ešte pri rokovaní o tomto bode, lebo to je ministerský návrh zákona. A keďže on má takú obyčaj, že pri návrhoch zákonov vystupuje v záverečnom slove, niekedy emotívne, už sa nedá naňho reagovať. Potom sme v komplikovanej situácii, keď človek chce zareagovať pre objektívnosť a predsedajúci ho napomenie, že nehovorí k veci. Ale vidím tu aspoň pána Podmanického, tak hovorím k veci. Pán Podmanický pred chvíľkou povedal, že ja ak by som vás zo strany SMER neopľul, tak by sa mi to ani nepočítalo, a že mám taký nepokoj v srdci. Pán poslanec, ja mám pokoj v srdci. A najmä keď vás vidím, je možné, že mám trošku zvýšený tlak. Ani by som to nebol vedel. Ale raz sme tu mali na zdravotníckom výbore možnosť takej preventívnej prehliadky. A ja som utekal na tú prehliadku odtiaľto, od pultu a vyšetrujúci lekár mi tam povedal, že: „Máte nejaký zvýšený tlak, pán poslanec.“ Tak odhadujem, že to je tým, že naozaj keď prídete sem, tak ten tlak je iný, ako keď sedíte a nemáte starosť o to, čo sa tu deje. A naozaj ja by som vám rád niečo povedal aj v súvislosti s týmto návrhom zákona. Pozrite, keď je poslanec podpísaný pod návrhom zákona, to vôbec nemusí znamenať, že on ten návrh napísal. To vôbec nie je pravidlo. Ale v mojom prípade si dovolím povedať, že ja sa snažím podpisovať najmä pod tie návrhy, ktoré som buď sám napísal, alebo spolu napísal s kolegami, s Alojzom Přidalom alebo s kolegom Mihálom alebo keď je to spoločný návrh. Ale už dávno som sa nepodpisoval pod návrh s tým, že ho napísalo ministerstvo, a že by som si ho ja osvojil, lebo v tom je istá finta. Ministerstvo zneužíva tú formu, že poslanec má právo predložiť návrh zákona. A to je spojené s istou výhodou, že my napríklad nie sme povinní dávať naše návrhy do medzirezortného pripomienkového konania, ako to musí robiť štátny orgán ako minister. No a takouto fintou, že si dámy zo strany SMER v sociálnom výbore tento návrh ministerstva osvojili, je tu ten návrh a medzirezortné pripomienkové konanie. A tak rokujeme o ňom teraz. A preto tu pán minister Richter nemusí sedieť. Ale v tejto chvíli nie je najpodstatnejšia tá forma, aj keď ona je tiež signifikantná, podstatný je obsah tohto návrhu a to, čo je jeho účelom. Povinnosti zo zákona dnes platného, ktoré bolo treba splniť do konca roka, sa presúvajú o rok neskôr. To znamená aj pre ministerstvo isté povinnosti a úlohy, sú tam aj povinnosti pre obce, pre VÚC-ky, len na neskôr, keď sa nestihnú splniť do konca tohto roka. Tak sa navrhuje posunúť ten termín na koniec budúceho roka. Čaro nechceného, to je ale výrazom toho, ako pracuje SMER. A teraz pokojne a vôbec nie preto, že by som vás chcel opľúvať, pán poslanec Podmanický. V našom gestorskom výbore prešiel pozmeňujúci návrh vládnych poslancov, že nie o rok, ale o dva roky to bude. Čiže o tých povinnostiach, ktoré nestihli sa splniť do konca tohto roka, budeme hlasovať pri spoločnej správe tak, že sa to splnenie presúva nie do konca decembra 2016, ale do konca decembra 2017, čiže o dva roky. Čiže no na jednej strane by sa mohol človek aj tešiť, že nejaká povinnosť nebude povinnosťou, ale bude to neskôr. Ale tak lakonicky v dôvodovej správe píšu, že návrh nebude mať dopad na verejné financie, naopak, že bude znižovať výdavky verejných financií. Čiže to je také zlaté, ale to že sa budú zvyšovať výdavky v budúcom roku a v tom nasledujúcom, už nepíšu. A ja ako opozičný poslanec zase si považujem za povinnosť to povedať, že tento balvan povinností, ktoré ste si nesplnili, tlačíte pred sebou. A možno to bude povinnosť ministra Mihála alebo ministra Přidala (Reakcia z pléna.), alebo ministra Brocku. (S úsmevom povedané.) Čiže ale to nie je len tu, to je vo všetkom, teda nechcem hovoriť o tom všetkom, ale spomeniem ako príklad, a bude o tom dlhšia diskusia na budúci týždeň, štátny rozpočet, konsolidáciu verejných financií, to, ako sa znižuje dlh, deficit štátneho rozpočtu. Tak tá konsolidácia na budúci rok mala byť na úrovni 1,2 % HDP, tak bude v roku 2017 vo výške 2,6 % a v roku 2018 dokonca vo výške 2,9 % HDP, takmer 3 %, čo je kritérium, medzná hranica, tak vy navrhujete v rozpočte 2,9 % HDP (potreba konsolidovať verejné financie.) To v ľudskej reči znamená, že to predstavuje 2,32 mld. eur. Si predstavte, oni pri tak veľkom ekonomickom raste, aký je, pri tých podmienkach, aké teraz sú, aj úrokové podmienky, proste pre ten rok 2017 navrhujú, že tá vláda preto, aby sa splnili ďalšie záväzky až po vyrovnaný rozpočet, musí v roku 2017 ušetriť, ušetriť alebo zvýšiť príjmy. (To znamená, asi predpokladajú oni, že budú o to vyššie dane.), v sume 2,32 mld. eur, to je 2 320 mil. eur. Veď bežný človek si to nedokáže predstaviť, vie si predstaviť tú čítačku na peniaze, ako to vyzerá, keď tá čítačka 15 minút ide, a podobné veci ako podobné zlodejiny. Ale toto je nepredstaviteľné. Ale to je príklad toho, ako tlačia pred sebou nepopulárne veci. A teraz sa vrátim k tomuto zákonu. Je to zákon o sociálnych službách. Pri sociálnych službách už som spomínal istú formu sociálnych služieb, ako to pán minister najprv vytvoril a potom zabudol, že treba pokračovať v tom, a 1. 11. s tým skončili (3 600 ľudí). A jeho môžem tým veľmi vytočiť. Ale my sme napríklad aj otázku financovania sociálnych služieb v ústavných zariadeniach sa pokúsili riešiť. Čo ste tu urobili vy zo strany SMER? Vy ste zrušili spoluúčasť príbuzných alebo opatrovaného v ústavnom zariadení, pričom ste neurobili nič iné. To znamená to, že dnes ľudia sú odkázaní na sociálne služby, že ich potrebujú a že si ich nemôžu dovoliť, tento problém ste nijako neposunuli a tlačíme ho pred sebou, tlačíme ho pred sebou ako veľký balvan. To znamená, vzhľadom na to, že máte takú silu, že ste mohli robiť reformy nevyhnutné, potrebné na zlepšenie situácie občanov, ktorí to potrebujú, ste tieto reformy neurobili. Aj toto je chytanie vola za ocas, a nie za rohy. A preto keď ste si to navarili, tak si to aj zjedzte. Ďakujem za vašu pozornosť.