Ľ. Martinák, poslanec: (2006-10-24):
Vo svojej rozprave sa chcem zmieniť o dvoch okruhoch danej problematiky, ktoré ako lesník považujem za zvlášť závažné. Ide o biotické škodlivé činitele a oblasť lesníckej legislatívy so zameraním sa na Tatranský národný park. Prečo práve Tatranský národný park? Je to náš prvý národný park. Jeho rozloha je 73 800 ha a ochranné pásmo tvorí 30 700 ha. Význam Vysokých Tatier nie je potrebné nikomu zdôrazňovať. Lesný pôdny fond obhospodarujú Štátne lesy TANAP-u, Lesy Slovenskej republiky, štátny podnik Banská Bystrica, a neštátne subjekty. Odbornou organizáciou ochrany prírody a krajiny je Správa TANAP-u. Pred mesiacom sme mali možnosť na poslaneckom výjazde výboru pre pôdohospodárstvo, výboru pre životné prostredie a ochranu prírody navštíviť práve túto oblasť, Tichú a Kôprovú dolinu. Stretli sme sa priamo v teréne so zástupcami Štátnych lesov TANAP-u a Správou TANAP-u. Ich názory na likvidáciu a spracovanie kalamity z novembra 2004, ale aj na likvidáciu novovzniknutej kalamity sú diametrálne rozdielne. Kým zástupcovia Štátnych lesov TANAP-u uprednostňujú urýchlené likvidovanie jestvujúcej kalamity, aj novovzniknutej, zástupcovia Správy TANAP-u uprednostňujú samovývoj. O škodcoch ako takých v prírode hovoríme vtedy, ak rovnovážny stav je už v prírode narušený. Za takýto stav môžeme jednoznačne považovať v súčasnosti aj oblasť TANAP-u. Je nepopierateľné, že ponechávanie takého veľkého množstva drevnej hmoty je zdrojom ďalšieho premnoženia podkôrneho a drevokazného hmyzu. Ide predovšetkým o lykožrúta smrekového a lykožrúta lesklého. Lykožrút smrekový je najrozšírenejším podkôrnikom v Tatrách. Ako hostiteľské stromy využíva smrek v štádiu kmeňovín, borovicu sosnu a borovicu limbu. K 31. augustu 2006 odchytili iba pracovníci Štátnych lesov TANAP-u do feromónových lapačov 108 mil. týchto škodcov, v priemere na jeden lapač bolo to 22 500 kusov. Oproti roku 2005 je tento nárast vyše 400 %. A to už je alarmujúci stav. Oveľa väčšiu populačnú dynamiku zaznamenal lykožrút lesklý. V roku 2005 odchytili 3,5 mil. kusov a k 31. 6. 2006 už to bolo 103,5 mil. kusov, čo v priemere na jeden lapač predstavuje 92 500 kusov. Ide tu o nárast oproti roku 2005 o viac ako 2 800 %. Tento stav je už viac ako alarmujúci. Lykožrút lesklý pri premnožení napáda nielen kmeňoviny, ale aj mladé lesné porasty, to znamená mladiny a kultúry do 40 rokov. Jeho výskyt poškodzuje nielen dreviny, smrek, borovicu lesnú a smrekovec opadavý, ale aj porasty kosodreviny. Existuje tu reálna hrozba likvidácie porastov kosodreviny. Výskumy dokazujú, že jeden neasanovaný strom v štádiu kmeňovín vyprodukuje 80 000 až 150 000 jedincov, pričom na zničenie takéhoto stromu stačí 3 000 jedincov lykožrúta. Je pravda, že objem kalamity v Tichej a Kôprovej doline predstavuje 8 % z celkovej kalamity z novembra 2004, ale nákaza sa šíri ďalej. Iba v správe Štátnych lesov TANAP-u v roku 2006 sa uvádza, a to k 31. júnu, že škodcovia napadli zdravé stojaté stromy, a to v množstve 231 000 kubíkov, z čoho 77 000 kubíkov práve v 5. stupni ochrany. V roku 2007 možno očakávať ešte zvýšený nálet lykožrútov, a to predovšetkým v jarných mesiacoch počas rojenia. Súčasná legislatíva nenapomáha operatívne riešiť takéto situácie, ale naopak, komplikuje a spomaľuje rozhodovací proces správnych orgánov. Orgán štátnej správy životného prostredia nepovolil v roku 2006 spracovať kalamitu v 5. stupni ochrany v množstve 164 000 kubíkov. Okrem toho na kalamitných plochách ešte z novembra 2004 zostáva na základe rozhodnutí orgánov štátnej správy životného prostredia ponechaných 419 000 kubíkov drevnej hmoty. Ponechávanie takého veľkého množstva drevnej hmoty stále predstavuje nebezpečenstvo vzniku požiarov. Zatiaľ požiar najväčšieho rozsahu sa stal 30. júla 2005 nad Tatranskou Poliankou v smere na Tatranské Zruby a Starý Smokovec. Za obeť padli kalamitné plochy na výmere 220 ha, pričom došlo k úplnému zničeniu aspoň ako takého prirodzeného zmladenia. Ďalej, padol zdravý les v štádiu kmeňovín, a to na ploche 14 ha, a padol zdravý les v štádiu mladín na ploche 13 ha. Množstvo zničenej drevnej hmoty predstavovalo 18 000 kubíkov, čo znamenalo stratu 16 mil. korún. Environmentálne škody sú nevyčísliteľné a to bol iba jeden jediný požiar. Vyskytujú sa aj prípady, keď orgány štátnej správy životného prostredia vydali súhlas na spracovanie kalamity, ale nedali súhlas na sprístupnenie kalamitou postihnutých porastov. Týmto druhým rozhodnutím sa súhlas na spracovanie kalamity stal bezpredmetným. Stalo sa to tohto roku, to znamená v roku 2006, v odštepnom závode v Beňuši. Oceňujem, že v Programovom vyhlásení vlády Slovenskej republiky v oblasti lesníctva jednou z hlavných priorít je práve zosúladenie záväzných predpisov, a to zákona o lesoch so zákonom o ochrane prírody. Vážení prítomní, pár slov na záver. Negatívne zmeny ekologických podmienok, ako aj prírodné katastrofy sú dôsledkom dlhodobého vplyvu človeka. A len človek môže zmierniť následky. Je nevyhnutné, aby aj v 5. stupni ochrany človek viac pomohol prírode dostať sa z problémov, v ktorých sa ocitla. Príroda sa s nimi len ťažko dokáže sama vysporiadať. A ak áno, tak za koľko rokov? Za 300, 400, 500 rokov? A čo bude do toho času? Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)