T. Mikuš, poslanec: (2004-12-08):
Čo sa týka toho prvého bodu, prílišný optimizmus. Myslím si, že naozaj autori štátneho rozpočtu sú priveľmi optimistickí, keď si myslia, že sa podarí naplniť príjmovú časť tak, ako je naplánovaná. Druhá vec, znižovanie nezamestnanosti, inflácia, hospodársky rast. Svedčí to o optimizme, ktorý, žiaľ, nie je postavený na reálnych základoch. Reálnymi základmi optimizmu a reálnymi základmi pre určitý vývoj v budúcnosti by mala byť v prvom rade hospodárska politika a všetky jej integrálne súčasti. Tá, podotýkam, naozaj neexistuje, aj keď sú tu, samozrejme, izolované pokusy o to, aby sa určité časti hospodárskej politiky spracúvali. Ale naozaj, v skutočnosti to neexistuje. Tento štátny rozpočet teda nemôže byť systémovým materiálom, ktorý by vychádzal z toho, že premyslená činnosť, ktorá bude definovaná, ciele a nástroje, ktoré budú definované v hospodárskej politike, budú generovať cez vlastnú produkciu a zamestnanosť občanov viac prostriedkov a potom, samozrejme, týmto spôsobom skvalitňovať aj ich život a i funkčnosť štátu. To, žiaľ, nie je splnené. Rozdeliť prostriedky, ktoré existujú, samozrejme, nie je tiež jednoduché, a preto by som povedal, že tento materiál je materiálom, ktorý len rozdeľuje prostriedky, pričom sa jasne stráca, žiaľ, sociálny aspekt nášho štátu. Mohol by som rozvádzať, čo všetko chýba v hospodárskej politike, ale vychádzam z toho, že som to v tejto snemovni už povedal dvakrát. Žiaľ, zostáva to nesplnené. Dúfam, že pre budúcnosť sa dočkáme inej situácie a že hospodárska politika bude reálne existovať. Čo sa týka spoliehania sa na Európsku úniu, znovu, ja čerpám z toho, čo hovoria odborníci. Európska únia mala hospodársky rast minulý rok 0,5 %, tento rok alebo na budúci rok naši analytici odhadujú v násobkoch vyšší rast, podľa odborníkov, samozrejme, aj toto sú odborníci, ale prichádza tu k názorovej disproporcii a veľmi ťažko sa dá očakávať, že prostredie, v ktorom Slovensko existuje ekonomicky, sa bude rozvíjať zásadne dynamickejšie ako Slovensko. Ďalšou mojou pochybnosťou je aj spoliehanie sa na to, že ekonomika Spojených štátov amerických potiahne aj našu ekonomiku. Znovu, minulý rok to bolo 3,1 %, pokiaľ sa nemýlim, rast hrubého domáceho produktu, budúci rok sa odhaduje na 4,7, skutočnosť bude však pravdepodobne iná. Čo sa týka schopnosti čerpať z fondov Európskej únie, môžeme konštatovať, že sa nám to, žiaľ, nedarí tak, ako by bolo vhodné, a tento rok zatiaľ sme čistými platiteľmi do Európskej únie a pokiaľ sa nemýlim, deficit za tento rok je na úrovni 4 miliardy korún. Potýkame sa s tým, čo už sme veľakrát kritizovali, o čom sme hovorili, že, žiaľ, jednotlivé rezorty nemajú dostatok odborníkov a, jednoducho, mešká aj uverejňovanie výziev aj vyhodnocovanie projektov a, samozrejme, tým dochádza aj k tomu, že prostriedky nie sú v danom rozpočtovom roku čerpané tak, akoby čerpané mali byť. Mohol by som hovoriť o tom, koľko nám to prinesie straty v danom časovom období, nie celkové, pretože existuje možnosť vyčerpania, ale, samozrejme, na dynamiku rozvoja nevyčerpanie prostriedkov v danom časovom období má negatívny vplyv. Ale nebudem to rozvádzať, pretože si myslím, že je to všeobecne známe. Skúsim sa sústrediť na inú otázku. Vláda podporuje investičnými impulzmi najmä zahraničných investorov orientovaných na automobilový priemysel. Dovolím si upozorniť, že automobilový priemysel podlieha cyklickým výkyvom a nie je zárukou stabilného dlhodobého rozvoja ekonomiky. Dovolím si upozorniť aj na to, že automobilový priemysel je veľmi tesne zviazaný s energetickými politikami jednotlivých krajín, a teda s dostupnosťou primárnych energonosičov. Toto sa stáva problémom nielen Spojených štátov amerických a Európskej únie, ale bude to, samozrejme, problémom aj malých krajín alebo je to problémom aj malých krajín. Čiže naviazanosť alebo orientácia na jednostrannú priemyselnú činnosť nie je určite zárukou kvality. Som presvedčený, že treba oveľa viac podporovať malé a stredné podnikanie. V rozvinutých ekonomikách malé a stredné podnikanie vytvára až 70 % pracovných príležitostí. Malé a stredné podnikanie prináša pracovné príležitosti, ktoré sú značne diverzifikované a nepodliehajú jednostranným zmenám alebo vplyvom. Mám pocit, že tu sú rezervy a že tu by sme mohli naozaj niečo viac urobiť v prvom rade pre vlastných podnikateľov a nie ich stavať do situácie, keď sú vlastne znevýhodňovaní oproti zahraničným investorom. Podľa prepočtov odborníkov, samozrejme, môžeme sa prieť o to, akých odborníkov a kto je a kto nie je odborník, ale jednoznačne si myslím, je známe, že umiestnením investícií zhruba rovnakej veľkosti do malého a stredného podnikania dosiahneme v násobkoch vyššiu zamestnanosť, ak nie rádovo, a, samozrejme, diverzifikovanú zamestnanosť. A myslím si, že štátny rozpočet alebo hospodárska politika musí myslieť v prvom rade na to, ako produkovať, samozrejme, vlastnými ľuďmi, ale ako produkovať stabilne v dlhodobom časovom výhľade. To, žiaľ, nie je fundamentom, z ktorého by vychádzal návrh štátneho rozpočtu. Ďalšia vec, čo sa týka verejnej správy. Samozrejme, pravidlá, ktoré boli schválené, sú pravidlá systémové, ale existuje obrovské množstvo starých záťaží, ktoré verejná správa má a podľa vyjadrení ekonómov z verejnej správy chýbajú prostriedky pre jednotlivé subjekty a výška chýbajúcich prostriedkov sa blíži, pokiaľ sa nemýlim, v celoslovenskom meradle zhruba k 10 miliardám. Tu môžeme povedať, že je to síce systémový krok, ako zabezpečiť financovanie samospráv, tie pravidlá, ktoré boli prijaté, ale zároveň je to aj zbavenie sa zodpovednosti za financovanie samospráv. Snažil som sa dotknúť iba niekoľkých bodov, ktoré vyčítam. Za ten najdôležitejší ja osobne považujem to, že neexistujú dlhodobé stratégie hospodárskeho rozvoja Slovenska. To je problém, ktorý sa nedá, samozrejme, vyriešiť v priebehu niekoľkých mesiacov, ale mám pocit, že tie roky, ktoré už táto vláda spravuje Slovensko, boli dostatočným časovým priestorom na to, aby sa hospodárska stratégia a vízia rozvoja Slovenska ako celku aspoň v zásadných kontúrach načrtla. Keďže niečo také neexistuje, dovolím si povedať aspoň to, čo si myslím, že by bolo treba podporiť, čo by bolo na prospech Slovenska. V prvom rade som presvedčený, že treba masívnejšie podporiť malé a stredné podnikanie. Ja určite podporím tie pozmeňujúce návrhy, ktoré sú dané v oblasti kultúry, a pozmeňujúce návrhy, ktoré sú dané v oblasti školstva. Vychádzame z toho, že školstvu chýba zhruba 600 miliónov korún. Potvrdzujem aj slová, ktoré tu odzneli a ktoré hovoria o tom, že najlepšia investícia je investícia do vzdelania, lebo len vzdelaní občania budú môcť produkovať viac na prospech celku. Čo sa týka sociálnej oblasti, takisto návrhy, ktoré budú podané, nebudem ich rozoberať, ale určite podporím. Čo sa týka verejnej správy. Ako som povedal, celkovo, podľa mojich informácií, chýbajúce prostriedky, ktoré sú samozrejmé, dosahujú zhruba 10 miliárd. Sú to prostriedky, ktorých nedostatok sa prejavuje v školstve, v zdravotníctve, v doprave vo verejnom záujme a v sociálnej oblasti, ale určite ich všetky podporím. Takisto čo sa týka pôdohospodárstva. Určite podporím návrh na zvýšenie úrovne priamych platieb o 780 miliónov korún. Ešte pár slov k ministerstvu zahraničných vecí. Úloha diplomacie jednoznačne vzrastá. Samozrejme, aj úloha diplomacie, čo sa týka jej ekonomického rozmeru. Ak sa pozriete na to, ako sú projektované prostriedky pre rezort ministerstva zahraničných vecí, tak, žiaľ, podľa mojej mienky ten nominálny nárast nepokrýva ani nárast, ani infláciu a pritom úlohy, samozrejme, vzrastajú. Rád by som sa pár slovami dotkol ešte životného prostredia. Tam tiež je podaných niekoľko pozmeňujúcich návrhov, ktoré podporím, pretože jednoznačne majú svoju logiku. Pár slov k Trnavskému samosprávnemu kraju. Som poslanec, ktorý pôsobí v tomto kraji. V prvom rade treba myslieť a snažiť sa pomôcť odstrániť modernizačný dlh v oblasti stredného školstva, dlh, ktorý vznikol pred prechodom kompetencií, ktorý je na úrovni 304 miliónov korún. Ďalej je potrebné urýchliť majetkovoprávne vysporiadanie zhruba desiatich školských zariadení, pretože nevyriešené majetkovoprávne vysporiadanie je zásadným dôvodom pre nečerpanie prostriedkov z fondov. Ďalej chýbajú prostriedky na dopravu vo verejnom záujme zhruba na úrovni 20 miliárd. Zdravotníctvo, ktoré bolo prebrané so záväzkami skoro 650 miliónov korún, od prechodu má ďalšie záväzky, teda od prechodu zriaďovateľskej povinnosti, na úrovni takmer 320 miliónov korún. V sociálnej oblasti chýba tomuto kraju 7,5 milióna korún. Celkovo je to za Trnavský samosprávny kraj 1,3 miliardy korún. Sú to naozaj problémy, ktorými sa treba vážne zaoberať a treba ich vážne riešiť. Nehovoril som o vyrovnávaní medziregionálnych rozdielov. Ale ak budú jednotlivé samosprávy takto poddimenzované a ak nebude existovať cielená hospodárska politika a cielené nástroje hospodárskej politiky ako daňová politika, ktorá by umožňovala rozvoj odvetví, pre ktoré 19-percentná daň z pridanej hodnoty vlastne predstavuje brzdu, ťažko si môžeme predstaviť, že Slovensko sa bude rozvíjať rovnomerne. Ak dovolíte, prednesiem aspoň dva zlepšovacie návrhy, ktoré si, myslím, určitým spôsobom prispejú k zníženiu tých negatívnych dôsledkov, ktoré vyplývajú z neexistencie hospodárskej politiky. Po prvé, navrhujeme navýšiť a účelovo viazať v kapitole Ministerstva hospodárstva Slovenskej republiky finančné prostriedky vo výške 500 miliónov Sk na podporu malého a stredného podnikania. Zdôvodnenie som už povedal. Po druhé, navrhujeme navýšiť a účelovo viazať v kapitole Ministerstva výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky finančné prostriedky vo výške 500 miliónov korún na podporu malého a stredného podnikania. Obidva návrhy sú na podporu malého a stredného podnikania. Samozrejme, predpokladáme prerozdelenie prostriedkov v rámci existujúcich možností. Ďakujem pekne za pozornosť.