J. Počiatek, minister financií SR: (2008-11-27):
Tu je dôležité si uvedomiť, že táto exekúcia bola vlastne vedená ministerstvom financií. Čiže platba aj tak končila u štátu. Čiže, tak ako vtedy odpustili v rámci tejto exekúcie 700 miliónov, bolo možné aj túto cenu len započítať a nadobudnúť tieto akcie v podstate späť za nulovú hodnotu. Napriek tomu toto sa nestalo a vtedy už bolo jasné, že Športka vedie siahodlhý spor s Tiposom o používanie práv k tým číselným a lotériovým  hrám, kde tiež tá suma narastala, aj suma tých žalôb stále narastala. Čiže existoval tu nevysporiadaný spor, ktorého hodnota stále narastala a možnosť vyriešiť ho jednoducho tak, že by sa v rámci exekúcie v rámci štátu započítala táto hodnota 21 miliónov korún v exekúcii a štát by nadobudol tieto akcie Športky, ergo žiadny spor by neexistoval. No, ale nestalo sa tak a teda za týchto 21 miliónov nadobudol súkromník, súkromná spoločnosť tieto akcie a tým aj všetky práva k tomuto sporu, o ktorom sa tu dnes bavíme. Čo je úplne zvláštne, nehovoriac o tom, že v tejto exekúcii športové kluby, športové zväzy prišli o všetok majetok, ako boli Športhotel Bojnice, Hotel Fis, Areál snov na Štrbskom Plese a iné pozemky a nehnuteľnosti. V podstate ich takto zlikvidovali. Čo je ale veľmi zaujímavé, čiže súkromník vstupuje do spoločnosti Športka a ovládne ju za 21 miliónov korún a o nejaký rok neskôr práve štátny Tipos, s ktorým sa Športka súdi, kúpi od Športky malú dcérsku  spoločnosť Športka plus za 23 miliónov. Pričom majetok tejto kupovanej firmy bol iba 1,8 milióna a zvyšok bol takzvaný good will, teda nehmotné práva. Čiže, aby som to zrekapituloval, štát, keď mohol veľmi jednoduchým spôsobom v rámci ním režírovanej exekúcie nadobudnúť úplne ľahko, v podstate len zápočtom všetky tieto majoritné a ovládnuť Športku sám, tak to neurobil, ale pustil do toho súkromníka, aj keď vedel, že Športka vedie spor s Tiposom, ktorému proste narastala kontinuálne tá suma, pustil do toho súkromníka za 21 miliónov a potom o rok na to kúpi od neho, alebo o nejaký čas na to, kúpi od neho štátny Tipos, od tohto súkromníka, nejakú malú dcérsku firmu za 23 miliónov, z čoho 21 miliónov boli nehmotné práva. Čiže nemajetnú firmu, len akože hodnota nejakých práv. Následne ináč túto firmu sa Tipos snažil používať, ale dnes už ani neexistuje, pretože ten biznis, na ktorom to bolo postavené, úplne skrachoval. Takže tu je prapôvod celého problému, ktorý sa potom následne ťahal ďalej v štýle snahy zo strany Športky o pokusy o zmier, ktoré boli odmietané. Ale opäť je tu jeden zaujímavý moment, kedy 27. 1. na riadnom valnom zhromaždení na ministerstve financií zástupca akcionára pán Mikloš rozhodol o tom, aby Tipos uzavrel dohodu o mimosúdnom urovnaní so spoločnosťou Športka. Táto dohoda sa nezrealizovala, údajne vraj kvôli nejakým nezrovnalostiam v textoch, a teda by ma zaujímalo, čo presne boli nezrovnalosti v textoch, lebo možnosť vyriešiť spor v ten moment bolo za 30 mil. plus v podobe reklamy ďalších 10 mil., ale v priebehu šiestich rokov, čiže v tom prvom roku by to bolo iba 40 mil. a následne ešte po 10 mil. pár rokov, čiže toto bol úplne ďalší moment v roku 2003, kedy bolo možné bez akýchkoľvek problémov vyriešiť celý tento problém, ktorý sa tu ťahal roky. To sa tiež teda nestalo. A ďalej prichádza ten moment, čo je 6. 7. 2004, kedy bol vydaný prvý čiastočný rozsudok, ktorý hovoril o tom, že Tipos je povinný zaplatiť Športke, vtedy to bola suma 109 mil. plus, 109 mil. spolu s úrokmi z omeškania. Čiže existoval rozsudok, ktorý potvrdzoval, že nejaký problém tu naozaj zásadný je a bola dohoda alebo možnosť ukončiť to teraz za 135 mil. a plus kúpa tých akcií Športky plus, o ktorej som hovoril predtým. A teraz, čo je zaujímavé. Čiže nedošlo k tomu urovnaniu za tých 135 mil., ale ku kúpe akcií Športky plus, to je za tých 23 mil. došlo, čomu úplne nerozumiem prečo. Prečo sa to teda už nevyriešilo opäť celé? Čiže tu je niekoľko momentov, kedy to bolo úplne bez problémov možné vyriešiť, avšak, samozrejme, nekonaním to pokračovalo ďalej, ale ten spád už potom, samozrejme, bol oveľa rýchlejší, a to najmä z toho dôvodu, že potom rozhodol krajský súd. Tento čiastočný rozsudok bol síce zrušený Najvyšším súdom, ale len z toho dôvodu, že tam boli určité procesné pochybenia, že nerozhodoval o veci ako o celku. Ale to nebolo dôležité. Následne na to rozhodol krajský súd 1. 3. 2007, proti čomu sa Tipos snažil odvolávať, aj sa odvolával, avšak 7. augusta 2008 bol tento rozsudok potvrdený Najvyšším súdom. Tým sa stal tento rozsudok právoplatným a vykonateľným. Teda, aby som bol úplne presný, vyznačením právoplatnosti sa stal právoplatným a vykonateľným bez možnosti odvolania. Vtedy bola už len otázka, tá právoplatnosť bola vyznačená 28. 10. Prvý kontakt sa odohral s veriteľom 6. 11., ale už do 7. 11. ukladal tento právoplatný a vykonateľný rozsudok Najvyššieho súdu Tiposu zastaviť hry. Čiže právoplatnosť bola vyznačená 28. 10. , 7. už bolo treba zastaviť hry, 6. bol prvý kontakt s veriteľom. To znamená, že bol len jeden deň na to, uskutočniť a vyriešiť a rozhodnúť sa, čo s touto spoločnosťou bude ďalej. Pretože pripadali do úvahy len dve možnosti, buď vykonať právoplatný a vykonateľný rozsudok Najvyššieho súdu, alebo nechať a pustiť firmu Tipos do úpadku, pretože 7. by sa to stalo, 7. by Tipos musel prestať podľa rozsudku hrať. Čo by to znamenalo v číselnom vyjadrení? Plnenie rozsudku, ako iste viete, je presne vypočítané tak, ako je to stanovené, je v hodnote 1,9 mld., čo by znamenalo pustiť firmu do úpadku. Tak to je, samozrejme, vec, o ktorej sa tu môžeme baviť úplne v jemných detailoch, ale v hrubých črtách firma Tipos odvádza do štátneho rozpočtu plus, mínus miliardu ročne, čiže akékoľvek pozastavenie činnosti na dobu, povedzme, jedného roku by znamenalo len na odvodoch štátu a na príjmoch štátu výpadok 1 miliardy, nehovoriac o tom, že k začiatku novembra disponoval Tipos aktívami, likvidným majetkom spadajúcim do konkurznej podstaty zhruba v hodnote 1,5 mld., z čoho len stav účtov bol 1,1 mld. Čiže, keby išiel Tipos do konkurzu, veriteľ by ovládol v konkurze, samozrejme, ako majoritný veriteľ všetok tento majetok, čiže aj tak by sa uspokojil, teda štát by prišiel o túto 1,5 mld. Keby sme aj chceli obnoviť činnosť hier inou alternatívnou firmou, jej vybudovanie by trvalo určite nejaký čas, podľa nášho odhadu minimálne rok, a to hovorím minimálne, pretože zrekonštruovať celý ten systém, sieť distributérov a vôbec celý systém ako-taký, proste vybudovanie firmy, takejto veľkej firmy, sa nedá urobiť zo dňa na deň, čiže to by bol výpadok príjmov minimálne v hodnote 1 mld. v priebehu jedného roka, čo som teda ešte optimista, že by to trvalo iba rok, a samotné založenie Tiposu, to znamená, nadobudnutie opäť všetkých práv, hmotného majetku, nehmotného majetku a infraštruktúry by stálo podľa nášho odhadu tiež zhruba miliardu. Čiže, stálo rozhodnutie medzi – samozrejme, že my tiež nie sme spokojní s tým, že ten súd dopadol tak, ako dopadol, ale tak to je a keď máme rešpektovať rozhodnutie súdu, stáli sme pred rozhodnutím, či zaplatiť 1,9 mld. alebo prísť o 3,5 mld. No a zvyšok už poznáte. Ďakujem, skončil som.