B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-01-20):
Nech sa páči, pán poslanec Kozlík. S. Kozlík, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, ctené kolegyne, kolegovia. Základným argumentom vládnej koalície, ale aj, samozrejme, predstaviteľov vlády k vyššej valorizácii dôchodkov, základným argumentom je, že vláda by dala, aj vládna koalícia by dala, keby bolo dosť prostriedkov, ona by rada dala. Tak ja by som sa dotkol zdrojov, ktoré je možné použiť a ktoré tu reálne fungujú, a pritom vláda sa chváli, že robí programové financovanie v rámci štátneho rozpočtu a verejných financií. Kde je prvý základný zdroj, ktorý by mal umožňovať korektnejšie riešenie valorizácie dôchodkov najzraniteľnejšej skupiny občanov Slovenskej republiky. V prvom rade práve od skupiny dôchodcov, a spomínal to už aj môj kolega Blajsko, štátny rozpočet získava najvyššie príjmy od tejto skupiny občanov práve v dôsledku zjednotenia sadzieb dane z pridanej hodnoty na 19  percent. Predsa táto skupiny vo svojom spotrebnom koši má najväčší podiel produktov či energií, či bytových služieb, či potravín, liekov, na ktoré sa vzťahuje zvýšená sadzba zo 14  na 19  percent, a predsa tento rozdiel vstupuje do štátneho rozpočtu ako prírastok, s ktorým počíta štátny rozpočet v roku 2004. Hneď prvý zdroj na riešenie, keby vláda používala programové financovanie a dôsledne sledovala, odkiaľ má toky, odkiaľ prichádzajú príjmy, aspoň čiastočne ich vracala späť, kde vznikajú. Druhý zdroj na korektné zvýšenie dôchodkov je rast cien. Opäť rast cien či už v dôsledku daní, ktoré som popísal, ale, samozrejme, aj v dôsledku krytia vyšších nákladov, ale aj v dôsledku toho, čo hovorí Regulačný úrad, a ide ma z toho trafiť šľak, že 12 percent naše sieťové odvetvia potrebujú mať zisk, aby to bolo porovnateľné s vyspelými západnými krajinami, pričom sa neanalyzuje, či tento zisk je potrebný trebárs z hľadiska budúcich investícií a že tento zisk sa neinvestuje, ale je v značnej miere a bude vyvážaný mimo hraníc tohto štátu a veľké nadnárodné spoločnosti budú investovať v úplne iných lokalitách, ako je Slovensko, a je to normálne a legitímne, tak toto dramatické zvýšenie cien trebárs v sieťových odvetviach, najmä v oblasti cien plynu, energií, vodného, stočného, sa predsa odrazí či vo vyšších výnosoch dividend opäť cez Fond národného majetku do štátneho rozpočtu, alebo cez dane z príjmov právnických osôb do štátneho rozpočtu. Kto zaplatí tieto zvýšené ceny? No predsa aj dôchodcovia. Tak je tu ďalší zdroj, ktorý reálne vzniká, platia ho aj dôchodcovia, ale vráti sa im len v čiastočnej miere. Tretí zdroj je viazaný nato, že je plánovaná inflácia 8 percent, to znamená, že je to pomerne vysoká inflácia, odráža rast daňového zaťaženia v oblasti spotreby, odráža rast cien predovšetkým energií, potravín, bytových služieb a tak ďalej, a táto inflácia bude vytvárať tlak aj na rast nominálnych miezd, to znamená, že v kolektívnych zmluvách toto už bolo premietnuté, mnohé podniky počítajú s tým, že priemerné nominálne mzdy budú rásť minimálne v tej miere 8 percent, a podobne to bolo vyjadrené aj v štátnom rozpočte na rok 2004, kde zvýšenie nominálnych miezd pre pracovníkov verejnej správy bolo zdvihnuté z 5 na 7  percent, takže u týchto skupín zamestnancov sa prihliadlo na vyššiu infláciu, ktorí si ešte vedia nejakým spôsobom možno pomôcť, ale u dôchodcov sa na takéto niečo neprihliada, pričom na nich plne inflácia bude dopadať v roku 2004, ale keď dokončím túto myšlienku, tak rast nominálnych miezd bude, samozrejme, vytvárať aj prírastky zdrojov Sociálnej poisťovne. Ďalej bude vytvárať aj rast príjmov z daní fyzických osôb, to znamená, máte tu ďalšie dva zdroje pre Sociálnu poisťovňu a pre štátny rozpočet, ktorý sa bude odvíjať z rastu cien, z rastu priemerných nominálnych miezd a z odvodu či zisku z daní z príjmov fyzických osôb, alebo cez odvody odvodené z nominálnych miezd do Sociálnej poisťovne. Takže v tomto smere nemožno prijať argument vlády, žeby ona rada dala, keby mala, jednoducho vláda neurobila zodpovednú kalkuláciu, na koho to vie, na koho dopadnú či cenové, či daňové úpravy, ale nespravila zodpovednú kalkuláciu z hľadiska projektového financovania a navrátenia aspoň časti zdrojov, ktoré vznikajú platbami občanov, ktorí sú v dôchodku, dôchodcov smerom k štátnemu rozpočtu alebo k iným verejným inštitúciám. Ja chcem pánovi Ondriašovi pripomenúť jednu vec. Pán kolega, pokiaľ sa používajú priemerné čísla, ony platia, ale chcem pripomenúť, že v rokoch 1995 až 1998 reálne dôchodky vzrástli zhruba o 20  percent, takže tam došlo k istému dorovnaniu aj reálnych príjmov, aj dôchodkov, ale ony potom po roku 1998 zase prudko spadli, a vy hovoríte len počiatočné a koncové stavy. Ja by som bol rád, keby ste v budúcnosti, keď prezentujete čísla, trošku aj postihli vývoj v priebehu rokov 1989 až 2003 alebo 2004, aký priebeh tých  kriviek bol. Takže dovoľte mi uzavrieť toto vystúpenie. Ja si nemyslím, že na túto tému treba dlho hovoriť, možno skôr vecne hovoriť, že ak základnou účtovnou rovnicou je má dať - dal, tak vo vzťahu k dôchodcom vláda uplatňuje vzťah má dať - nechce dať. Ak som popísal reálne zdroje na riešenie valorizácie dôchodkov najzraniteľnejšej skupiny občanov, pričom vieme, že rast cien alebo inflácia pre spotrebu tejto skupiny občanov nebude tých priemerných 8 percent, ale až 12 percent vzhľadom na štruktúru spotrebného koša, tak minimálna úprava o 8 percent pre dôchodcov je úplne opodstatnená a takúto úpravu, samozrejme, za Klub HZDS podporíme. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)