V. Faič, poslanec: (2007-05-16):
Je len málo zákonov, kde sa stretávajú záujmy takmer celej spoločnosti. Preto by som poprosil, aby aj nám príslušníkom vládnej koalície, ktorí tu obhajujeme novelu Zákonníka práce, bolo dovolené podať tu argumenty za obhajobu tejto novely z dostupných prameňov argumentačných a nazdávam sa v úplne normálnej atmosfére. Myslím si, že takúto prosbu si môžem dovoliť postaviť. V tomto kontexte, keď teda je Zákonník práce podľa môjho názoru jeden z najdôležitejších právnych predpisov, logika predvstupového obdobia u nás aj v oblasti pracovnoprávnych vzťahov ponúkala smerovanie k základným hodnotám a cieľom Európskeho spoločenstva a Európskej únie. Podľa môjho názoru opak však bol pravdou. Zatiaľ čo podľa čl. 136 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva spoločenstvá a členské štáty rešpektujú základné sociálne práva v zlepšovaní životných a pracovných podmienok, primeranú sociálnu ochranu, sociálny dialóg a boj proti vylučovaniu z trhu práce tak, ako sú vymedzené v Európskej sociálnej charte a Charte základných sociálnych práv spoločenstva. Vtedajšia výkonná moc podporovaná parlamentnou väčšinou sa proste rozhodla pre iné smerovanie, spočívajúce v podpore hospodárskych záujmov užšej skupiny ekonomických subjektov. Dôkladne akceptovala záujmy zamestnávateľov, ktorí si želajú získať pracovníka čo najkvalitnejšieho, najlacnejšieho a najlepšie bez adekvátnej pracovnoprávnej ochrany. Podľa môjho názoru minulá vládna garnitúra odstránila zo Zákonníka práce mnohé ustanovenia, ktoré zaručovali zamestnancom dôstojné pracovné podmienky a primeranú ochranu. Zamestnancom bola novelou zákonníka z roku 2003 v podstatnej miere odstránená podstata a zmysel dohovorov Medzinárodnej organizácie práce, Európskej sociálnej charty a predovšetkým ochrany práce typickej pre Európske spoločenstvo a Európsku úniu. Takzvaná Kaníkova novela Zákonníka práce posunula slovenskú úpravu pracovného práva z kontinentálneho právneho systému viac do angloamerického. Objektívne však zoslabila ochranu pracovníkov, zamestnancov ako jednej zo strán pracovnoprávneho vzťahu. Vzhľadom na uvedené vtedajšie zmeny v pracovnoprávnom zákonodarstve patrili k najväčším paradoxom nášho predvstupového obdobia. Spoločnosť zareagovala na zmenenú právnu reguláciu spoločenských vzťahov, dôsledkom ktorej bola výrazná nerovnováha v možnosti uplatnenia hospodárskych záujmov jednotlivých skupín spoločnosti a prehlbovanie nerovnosti. Ako sa pozitíva tzv. reformných krokov prejavili v praxi, výstižne opisuje a dovolím si zacitovať z vyhlásenia Konferencie biskupov Slovenska sociálno-ekonomickej situácie z roku 2005. Citujem: „Viaceré hodnotiace správy hovoria o pozitívnom vývoji ekonomiky v našej krajine, z čoho sa tešíme. Celkovú sociálno-ekonomickú situáciu, žiaľ, vnímane ako znepokojujúcu, čo nás vedie k zverejneniu nasledujúceho vyhlásenia. Je to dostupný prameň, a preto s vaším dovolením si túto citáciu dovolím. Pokračujem v citácii: „Rýchlo rastúce štvrte luxusných víl okolo väčšiny našich miest a zároveň vzrastajúci počet chudobných sú ilustráciou našej situácie, bohatí sa stávajú čoraz bohatšími, chudobní stále chudobnejšími. Je to jav spojený s ekonomickou globalizáciou. Ak sa súčasne nešíri aj globalizácia solidarity, spoločnosť sa ocitá vo vážnej kríze. Sme si vedomí, že riešenie sociálnej a ekonomickej situácie najmä v rukách verejných autorít, ktoré čelia širokej škále problémov, politikov rozhodujúcich o legislatíve vyzývame, aby si za základné kritériá brali dobro väčšiny obyvateľov, a nie elitných skupín.“ Koniec citátu z tohto vyhlásenia. Ako sa vlastne pozeráme na takýto morálny apel my volení zástupcovia občanov. Je pre nás prijateľný alebo nie, alebo ho bagatelizujeme, alebo neberieme ho do úvahy? Alebo sme schopní aspoň počúvať sa bez invektív? Viete, dnes je tu atmosféra taká pokojnejšia, ale včera ma dojali niektoré vyjadrenia, ktoré tu zazneli pri vlastne zosmiešňovaní istých termínov, ktoré najmä moji kolegovia poslanci zo SMER-u – sociálnej demokracie použili. Dovolím si jeden citát. S vaším dovolením a s prepáčením znovu je to jeden dokument, ktorý je zo sociálnych encyklík rímskokatolíckej cirkvi. Je to z encykliky Laborem exercens, zacitujem: „Na uskutočnenie sociálnej spravodlivosti v rôznych častiach sveta v rozličných  krajinách a v ich vzájomných vzťahoch sú potrebné vždy nové hnutia solidárnosti medzi pracujúcimi a solidárnosti s pracujúcimi. Takáto solidárnosť sa má prejavovať všade tam, kde si to vyžaduje spoločenská degradácia subjektu práce, vykorisťovanie pracujúcich a rastúce zóny biedy.“ Páni, ak tu spomenuli moji kolegovia termín vykorisťovanie, označili ste ich všelijakými invektívami. Odporúčam vám pozrieť si v niektorých iných prameňoch, ktoré určite nesúvisia s dielami Marxa alebo iných a tiež hovoria o takýchto kategóriách alebo takto presne pomenovávajú hodnotenie sociálnej situácie. V tej istej encyklike som našiel aj vyjadrenie, pán Mikloš, kde má pôvod, vlastne, kde majú pôvod odborové organizácie. Znovu zacitujem: „Odborové organizácie majú svoj pôvod v istom zmysle už v stredovekých remeselníckych cechoch, lebo tieto organizácie spájali ľudí patriacich k tomu istému remeslu, teda na základe vykonávanej práce. Zároveň však jestvuje rozdiel medzi odborovými organizáciami a cechmi v tom zásadnom bode, že moderné odborové organizácie vyrástli v zápase pracujúcich sveta práce a predovšetkým priemyselných robotníkov bojujúcich za svoje spravodlivé práva s podnikateľmi a vlastníkmi výrobných prostriedkov. Ich úloha spočíva v obrane existenčných záujmov pracujúcich vo všetkých oblastiach, v ktorých prichádzajú k slovu ich práva. Historická skúsenosť učí, že organizácie tohto typu sú nevyhnutnou súčasťou spoločenského života zvlášť v moderných priemyselných spoločnostiach.“ Ak nás teda niekto obviňuje, že berieme úplne vážne spoluprácu s odborovými organizáciami, ktoré majú mať miesto v moderných priemyselných spoločnostiach, nazdávam sa, že to nie ani o ľavicovosti, ani o ideovom prístupe alebo reálnom živote pracujúceho človeka. Keď sa súčasná vláda vo svojom programovom vyhlásení vyslovene postavila za zlepšenie podmienok života práce zamestnancov s hlavným cieľom zvýšiť ich ochranu práve novelizáciou pracovnoprávneho kódexu, naša spoločenská scéna sa začala vyznačovať cieleným organizovaním šumu, kriku a napätia. Vieme, čo bolo pri otvorení diskusie k Zákonníku práce a čo bolo predtým, ako bol predložený do vlády. Bohužiaľ, i napriek garantovanej slobode slova a mysle boli to verbálne prejavy vzácne uniformované, akoby išli z jedného miesta a boli rozdávané ako isté ťaháky, akým spôsobom sa k jednotlivým veciam vyjadrovať. Ale vraj taký je demokratický a slobodný kolobeh života, hovorili niektorí moji kolegovia. Vieme o tom strašení, ktoré bolo v súvislosti s predkladanou novelou do vlády, a vieme aj vyjadrenia zástupcov niektorých zamestnávateľských organizácií, čo sa týka celej kampane. Vážené kolegyne, kolegovia, diskutujeme tu o Zákonníku práce, ktorý právne upravuje vzťah medzi zamestnancom ako fyzickou osobou a zamestnávateľom. Zaregistroval som a musím povedať, že aj od kolegov z opozície, že neriešime teda obchodné vzťahy, ale riešime pracovnoprávne vzťahy. Pred nami teda stojí jasná úloha, aspoň my to tak vnímame, vrátiť Zákonník práce opäť medzi vyspelé krajiny európskeho priestoru 21. storočia. Určite nie je v silách ani parlamentu, ani vlády zvýšiť mzdy našich pracujúcich napríklad na niekoľkonásobok presnejšie tých, ktorí pracujú v neštátnom sektore a seriózny politik to nemôže ani sľúbiť. V silách vlády a parlamentu ale je, aby sa zlepšilo sociálne prostredie pracovného procesu, pracovného života a právnej ochrany zamestnancov. To je podľa môjho názoru aj hlavná nosná myšlienka navrhovanej novely. Chcem ešte podotknúť, že súčasný vládny návrh novely a jej proces, ktorý ho sprevádza, sa od tej predchádzajúcej líši v obsahovej aj procesnej stránke. Z obsahového hľadiska ide o narovnanie deformovaných pracovnoprávnych vzťahov a čo sa týka procesu, všetci si dobre pamätáme spôsob postupu predchádzajúceho ministra práce, minimálna diskusia o vecnej stránke spojená so štátnym financovaním tvorby pozitívneho obrazu v médiách. Pred posunutím terajšej novely do vlády sa podstatne viac diskutovalo so sociálnymi partnermi, či už o tom hovoríte tak alebo onak, od ministerských úradníkov cez ministerku práce až predsedu vlády. Len pre ilustráciu odcitujem slová Slavomíra Hatinu, viceprezidenta Republikovej únie zamestnávateľov prednesené na tlačovej konferencii po jednom z takýchto rokovaní. Citujem: „Chcem potvrdiť to, čo hovoril pán premiér, že zhodnotenie dnešného skoro štvorhodinového rokovania bolo veľmi korektné.“ A ďalej: „Samozrejme my vnímame, aký má pohľad či už vláda, alebo odbory, ale myslím si, že môžem konštatovať, že dnešné rokovanie sa viedlo v konštruktívnom duchu. Ešte chcem potvrdiť, že išlo prakticky o rámcovú dohodu a že išlo skutočne o najzávažnejšie body alebo paragrafy, pri ktorých sme mali najväčšie rozdiely.“ Toľko z citátu podpredsedu Republikovej únie zamestnávateľov po rokovaniach s premiérom. Dámy a páni, určite súhlasíte so mnou, že Slovenská republika patrí do Európy geograficky, politicky, kultúrne a mala by patriť aj sociálne. Táto novela podľa môjho názoru prispeje minimálne v sociálnej sfére k tomuto naplneniu. Priamo prispeje k naplneniu sociálnych ustanovení primárnych zdrojov komunitárneho práva. Veď podľa čl. 137 zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, spoločenstvo podporuje a dopĺňa činnosť členských štátov v týchto oblastiach: zlepšenie pracovného prostredia najmä s ohľadom na ochranu zdravia a bezpečnosť pracovníkov, pracovné podmienky, sociálne zabezpečenie a sociálna ochrana pracovníkov, ochrana pracovníkov pri skončení pracovnej zmluvy, zastupovanie a kolektívna ochrana záujmov pracujúcich a zamestnávateľov vrátane spolurozhodovania, integrácia osôb vylúčených z trhu práce, rovnosť medzi mužmi a ženami, pokiaľ ide o rovnaké príležitosti na trhu práce a, samozrejme, proti vylučovaniu osôb z trhu práce a zo spoločnosti. Možno si, kolegyne a kolegovia, pamätáte na vyjadrenie premiéra Roberta Fica, keď sa otvorilo pripomienkovanie novely Zákonníka práce, ktorý na margo vzťahu zamestnávateľov a zamestnancov povedal, že podľa jeho názoru konečné riešenie tejto novely by nemalo priniesť ani víťaza, ani porazeného. Nazdávam sa, že predloha novely Zákonníka práce, tak ako dnes o nej rokujeme, spĺňa tieto požiadavky, a preto túto novelu Zákonníka práce podporím. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)