L. Žitňanská, poslankyňa: (2007-05-16):
Preto si dovolím povedať len pár všeobecných poznámok k návrhu zákona a vôbec k Občianskemu súdnemu poriadku a dovolím si predložiť pozmeňujúci návrh, ktorý som síce už predkladala v ústavnoprávnom výbore, nebol úspešný, ale domnievam sa, že je dobrý. Preto si ho dovolím predložiť aj tu v pléne s 15 podpismi. V prvom rade si dovolím formulovať svoj názor na ikstú novelu Občianskeho súdneho poriadku ako takú. Povedala som to niekoľkokrát a dovolím si to povedať aj tu v pléne, že podľa môjho názoru naozaj dozrel čas na to, aby sme pracovali na novom Občianskom súdnom poriadku. Ja osobne som veľmi skeptická, či môžeme akoukoľvek novelou akokoľvek kvalitnou prispieť k výraznému zrýchleniu súdneho konania a odstráneniu prieťahov, pretože tie novely, tak ako ich za sebou medzičasom čítame, sú mnohokrát navzájom protichodné. Aj v tejto novele sa môžeme už stretnúť s tým, že sa vraciame k stavu, ktorý tu už bol. Mnohé ustanovenia vlastne menia svoje znenie pravidelne a mnohokrát je to taký cyklický návrat k predchádzajúcim zneniam. Aj opakovane poviem príklady. Námietka zaujatosti nebola spoplatnená, potom bola spoplatnená. Teraz sa zase navrhuje, aby nebola spoplatnená, pričom zodpovedne musím povedať, naša vláda tiež bola kritizovaná za opakované novely Občianskeho súdneho poriadku. Ale musím povedať, že tak, ako čítam navrhovanú novelu Občianskeho súdneho poriadku, ja tam vidím názory sudcov, tak ako aj v predchádzajúcich novelách, aj ktoré naša vláda predkladala, boli názory sudcov. Je to jednoducho preto, pretože samotný sudcovský stav na jednotlivé ustanovenia dnešného Občianskeho súdneho poriadku nemá jednotný názor a v zásade dá sa možno povedať nadľahčene podľa toho, ktorí sudcovia s akým názorom sú momentálne na stáži na ministerstve spravodlivosti. Tak to sa prejavuje vo výsledku v texte Občianskeho súdneho poriadku. Taký je stav a podľa mňa z tohto sa dá dostať už len naozaj prípravou nového Občianskeho súdneho poriadku, aby tá práca s novými procesnými pravidlami nebola zaťažená tou skúšanosťou s predchádzajúcimi zneniami. A pritom neupieram dobrú vôľu vylepšiť ten text tak, aby umožňoval čo najmenej interpretácií, ale zase skúsenosť ukazuje, že každé toto vylepšenie nakoniec prinesie aj otázky a interpretácie, ktoré vôbec pôvodne neboli zamýšľané, aj keď bol ten text písaný v dobrej viere. Preto sa nebudem venovať podrobne jednotlivým ustanoveniam, lebo som presvedčená, že v tejto fáze to nemá zmysel. Preto sa zameriam len na štyri body, kde predkladám pozmeňujúci návrh, ktorý bol už rozdaný aj do lavíc. Prvý bod môjho pozmeňujúceho návrhu sa týka čl. I bod 11. Navrhujem v čl. I vypustiť bod 11 s odôvodnením, o čo ide možno najskôr, aby som vysvetlila. V čl. 1 v bode 11, ktorý navrhujem vypustiť, sa zavádza osobitná miestna príslušnosť pre spory o ochrane osobnosti. Zjavne spory o ochrane osobnosti sú v špeciálnej pozornosti tejto vlády. Poukazujem aj na pozmeňujúci návrh pani poslankyne Laššákovej. Tu tiež sa nám stav cyklicky mení. Pôvodne, pokiaľ ide o spory o ochranu osobnosti, nebola osobitná úprava pred rokmi. Takáto bola zvolená. Táto osobitná úprava spočívala v tom, že bola zmenená miestna príslušnosť na miesto sídla, resp. bydliska navrhovateľa a nie odporcu s tým, že právna úprava zároveň stanovovala jednoročnú lehotu na rozhodnutie týchto sporov. Ústavný súd vyslovil nesúlad tejto právnej úpravy s ústavou, ale len v tej časti, kde bola limitovaná dĺžka tohto konania. Som si toho vedomá. S nálezom Ústavného súdu sa predchádzajúca vláda pri jednej z noviel OSP vysporiadala takým spôsobom, že nestanovuje osobitnú miestnu príslušnosť pre spory na ochranu osobnosti. Teraz sa navrhuje, aby oproti všeobecnej miestnej príslušnosti, ktorou je všeobecný súd odporcu, sa navrhuje, aby pri sporoch o ochranu osobnosti to bol súd navrhovateľa. Ja osobne mám iný názor. Nesúhlasím s tým, pretože sa domnievam, že v týchto sporoch ide spravidla vždy o konflikt dvoch práv, spravidla dvoch ústavných práv. Na jednej strane právo na súkromie, na druhej strane veľmi často je to právo na, i keď nie vždy, ale veľmi často, je to právo na slobodu prejavu. Nemyslím si, že je potrebné túto preferovať. Jeden ústavou ochránený záujem – len právo na súkromie. Preto nevidím dôvod na osobitnú miestnu príslušnosť. Naopak, domnievam sa, že máme príliš veľa výnimiek zo všeobecného pravidla, že miestnym príslušným súdom je všeobecný súd odporcu. Toľko k prvému bodu môjho pozmeňujúceho návrhu, ktorý znie: „V čl. I sa vypúšťa bod 11.“ Ďalšie tri body môjho pozmeňujúceho návrhu súvisia. Najskôr ich prečítam a potom vysvetlím. Bod 2 pozmeňujúceho návrhu. „V čl. II sa vypúšťa bod 12.“ Bod 3. V  čl.  II sa  za  bod 20 vkladá nový bod 21, ktorý znie: „§ 11 sa dopĺňa ods. 8, ktorý znie: „Poplatok splatný podaním návrhu na začatie konania sa vráti, ak súd nenariadil pojednávanie tak, aby sa konalo do 9 mesiacov od podania návrhu na začatie konania.“.“ Bod 4. V čl. II  v bode 23 § 18a sa dopĺňa ods. 5, ktorý znie: „V konaniach začatých do 30. júna 2007, v ktorých nebolo nariadené pojednávanie, súd vráti súdny poplatok podľa § 11 ods. 8, ak do 6 mesiacov od účinnosti tohto zákona pojednávanie nenariadi.“ Mojím pozmeňujúcim návrhom reagujem na návrh, ktorý uviedol vo svojej reči aj pán minister. Dnes je spolu s podaním návrhu splatný aj súdny poplatok. Návrh novely Občianskeho súdneho poriadku, tam sa zároveň mení a dopĺňa aj zákon o súdnych poplatkoch, navrhuje, aby súd bol povinný vyrubiť súdny poplatok až dva mesiace pred prvým pojednávaním s argumentáciou, zjednoduším to, ale tá argumentácia znie asi tak, aby občania – účastníci konania neúverovali štát v týchto konaniach. Ja osobne sa domnievam, že tento návrh neposilní vymožiteľnosť práva a neprispeje k zrýchleniu súdnych konaní. Naopak, administratívne zaťaží súdy a nemá priamy dosah na zrýchlenie súdneho konania. Môj návrh spočíva v tom, aby pokiaľ nie je v určitej lehote, ja navrhujem 9-mesačnej, vytýčené prvé pojednávanie, aby bola povinnosť vrátiť súdny poplatok. Myslím si, že tým zabránime tomu, aby sa dávali zbytočne žaloby na súd, čo umožňuje podľa mňa vládny návrh, pretože pokiaľ nemusím s podaním návrhu hneď zaplatiť súdny poplatok, je tu veľká motivácia pre účastníkov konaní, aby podali návrh – žalobu len kvôli tomu, aby si zlepšili svoju pozíciu v rámci vyjednávania s druhou zmluvnou stranou. Čiže odstraňuje sa toto negatívum, pretože poplatok by bol splatný hneď. Ale pokiaľ nebude konanie prebiehať rýchlo, tak účastník konania vlastne dostane súdny poplatok späť. Je to istá forma odškodnenia a zároveň sa umožní veľmi jednoduchý spôsob kontroly, kde aj ministerstvo sa bude môcť pozrieť, ktoré súdy majú často takú situáciu, že musia vrátiť súdny poplatok, resp. ktorí sudcovia majú často takúto situáciu, že musia vrátiť súdny poplatok s tým, že potom sa podľa toho, aké sú dôvody, niekedy sú objektívne, niekedy sú subjektívne, táto situácia dá riešiť. Nevyjadrujem sa k návrhom, ktoré sú súčasťou spoločnej správy, pretože tam je jednoznačné odporúčanie gestorského výboru, ktorého sa budeme aj my pridržiavať a v súlade s odporúčaním gestorského výboru hlasovať. Toľko k vládnemu návrhu Občianskeho súdneho poriadku z mojej strany. Ďakujem pekne.