Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-02-13):
Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, kolegovia, ctený predkladateľ, pardon, ctená spravodajkyňa. Bolo by mi ľúto nevystúpiť, tak vystúpim. Pozrite sa takto, ono naozaj situácia je zlá, ale ako by povedal klasik, nikoli zoufalá. Naozaj rozloženie síl je biedne. Ono to tak aj nejak začalo, že čo, na čo vlastne to chcete. Ono je pravdou, na čo vlastne, ono človek musí hľadať ratio v svojom konaní. A tuná to vyzerá dosť bledo. To povedzme si pravdu, hej, máte tu 83 ľudí, ktorí, niektorí tomu veria, niekomu, tomu musia veriť. Niektorí ani nevedia, o čo ide, ale výplata chodí načas. Čiže tých pohnútok je veľa, rôzne, prečo to bude v poriadku, keď budeme hlasovať. Stupňana som videl z Pravdy, ten už odišiel po obede. JOJ-ka naháňa mačiatka. Čiže všetko je tak, jak má byť v zásade. To bude úplne v poriadku. A ja zase, ja to tak zvyknem hovoriť, že aby som si, sám seba si trošku ctil, že dnes som za blba, tak hovorím, že údajne to niekto pozerá, by ste neverili. Kým teda to nevybaví Paška, že to vypnú na tej STV 2, tak zatiaľ to niekto pozerá. Čiže ja budem sa teraz obracať pre tých ľudí, aby ste teda vy mňa analyzovali, že prečo tu ten Hlina vlastne vystúpil. Ja vôbec nie kvôli vám. Ja vôbec nie kvôli pánovi Vážnemu, že by som vás náhodou presvedčil, alebo tuná pána Gašparoviča, nie toho prezidenta, toho druhého. Vôbec, tú ambíciu som už dávno stratil. Čiže ja som si vedomý svojich povinností voči ľuďom, ktorí platia za chod tejto krajiny, a pre nich adresujem nejakú výzvu, prípadne, že čo s tým. Lebo ja pokúsim sa povedať niečo, čo nezaznelo, lebo naozaj tu už aj recyklovane zaznelo, že čo ste vlastne vyparatili. No vyparatilo sa veľa. Ja som tú kauzu sledoval ešte ako aktivista, teda v rámci možností. A nabrúsila teda aj mňa. No však koho by nenabrúsila? Keď si ju pozriete, keď si odhalíte, že o čo ide. Viete, ono niekde na začiatku, na prapočiatku stáli ľudia, ktorým záležalo nie ani na našej krajine, ale záleží im na zemeguli, a to je nejaký Kjótsky prokotol a neviem čo, vymysleli systém emisných povoleniek, a teda, aby sa to šetrilo, a ten, kto nevyrába, tak vlastne to môže predať, a keď to predá, tak to môže použiť a bolo by to aj prirodzené, keby to priložil na enviro. Ako úmysel bol dobrý, ten začiatok bol fakt dobrý. Lenže oni, tí ľudia v tom Kjóte a neviem kde, nerátali s tým, že niekde v strede Európy je jedna mizerná krajina lúpežníkov, plná lúpežníkov. A toto presne takto to dopadlo, že táto krajina plná lúpežníkov proste sa potešila, že jak v tom Kjóte to vedeli vymyslieť, že pre nás takúto výbornú vec. Že to si povedali tí všelijakí hochštapléri, ktorí vedia iba zarobiť, že sa nasosnú na štát, si povedia, tí hochštapléri: počúvaj, však to je super, to Kjóto, to je, nastal náš čas! A presne, nastal ich čas. A oni spustili procesy, ktorých sú schopní. To nie sú gatesovia, to nie sú zuckenbergovia, to sú hochštapléri, ktorých jedinou schopnosťou sa je nasosnúť a vycucať. Dostali systém emisný. A teraz povolali všetky mozgové trusty, jak sa s tým dá vykúriť, tak prišlo to cez zákon, cez neviem čo, a nakoniec olúpili, olúpili, občania, vám to hovorím, ľudí tejto krajiny, no nech je to, ja neviem, 47, no, stále je to veľa. Je to niekde na úrovni 1,5 mld. korún, ktoré primárne boli aj v tom zámysle pôvodnom, kjótskom, že aby, teda si zarobia tí, čo nevyrábajú, neznečisťujú a mohli, už ja tu nebudem sa aj opakovať, aj kto, čo všetko, teda jak povedal, že to vypočítal, že kde všade. No niekde mohli ísť. A viete, kde skončí teraz tých 47 miliónov? V ónyxovej kúpeľni, ja neviem v čom, v Bentley alebo v nejakej na zákazku robenej Harley. Proste by ste neverili, koľko pôžitkov na svete existuje, kde sa tieto peniaze dajú minúť. To zase treba uznať spravodlivo, že nejde minúť 47 mil. eur. To zase není, že zase, že sa to nedá. To zase tým chlapcom treba uznať, že zase ono to až tak veľa nie je. Keď si zoberiete, keď idete na takú výstavu luxusu do Moskvy a zistíte tam, čo všetko sa ponúka, tak si poviete, že ešte je toho málo. Takže v konečnom dôsledku by sme sa ešte mali tešiť, že ešte teda aspoň niečo prišlo. Keby, oni keby to mohli povedať, keby nedostali stopku na ústa a zips, tak ešte povedia: ale však buďte radi, že ste dostali, čo ste dostali. Takže naozaj. A to je ľúto. Teda ľudia, vážení, tie peniaze mohli prísť medzi vás. Niekde ste mohli zatepľovať, neviem čo, niečo ste proste s nimi mohli robiť. Namiesto toho skončia niekde úplne a úplne inde. Viete, to Octavianus, myslím, to povedal, že peniaze nesmrdia, aj keď začal vyberať peniaze vo verejných záchodoch. Ale ja poviem taký novší. To je, tu bola taká diskusia ideová, to som sa až čudoval, že kam sme sa dostali. Lebo, mimochodom, na ideológiu ste tu mali Číža, ale Číž stačil na „SNS-áckych“ vojakov, ale tých, čo dovliekol Slota sem, tých, tých pešiakov. Na tých Číž stačil. Keď pustil tú kanonádu, tí kukali sem-tam a povedali: ahá. (Smiech v sále.) A teraz zistili, že tu je už trošku sem-tam iná liga. Čiže už Číž nestačí, Číž sa už stiahol. Vidíte, tu už sa prihlásil, odhlásil, zistil, že už, už je opotrebovaný. Nastúpil Blaha. Blaha, tiež treba férovo uznať, je už trošku iná liga, hej, keď si to poviete, tiež ako on to navalí, hej, v tej, v tej, tejto. Mňa by to naozaj v tejto chvíli zaujímalo, ako sa dá ideovo, ideovo vlastne odkomunikovať, že je to v poriadku. Lebo liberáli, by ste neverili, oni majú teraz, sa volá Thomas Friedman a ten Thomas Friedman povedal niečo také, v zmysle, že dá sa robiť aj bez toho biznis aby ste boli, a teraz prepytujem, svine, ošípané, hej? Čiže ešte raz, že biznis sa dá robiť aj tak, že nemusíte byť ošípané. To povedal liberál. Ľudí v tom kruhu Gatesa, proste, fakt takí tí, čo, niekto im hovorí, že liberálni komunisti, proste. Ale to povedal on, že dá sa aj tak robiť. A teraz mi povedzte, že čo by povedal Blaha, že čo je tento váš, váš biznis, čo vy tu stvárate? Kde je vaša schopnosť, viete, že čo ste vy vytvorili, kde sú, kde je to, čo ste vytvorili? Povedzte mi tú hodnotu, ktorú ste vy vytvorili! Dlho by sme asi hľadali. Naozaj tie schopnosti vašich ľudí a tých, ktorých kryjete, sú v tom, jedinou ich schopnosťou, zdá sa, je: vydreť, vydreť, vydreť, vydreť. Majú tu pekné krytie, ktoré im to umožňuje. Len riziko aj pre ľudí tejto krajiny je, že, vážení, emisné to Ónyx, Bentley, neviem čo, ale, viete, oni sa teraz, oni tí ľudia sa rozbehnú a zistia teraz, emisné už sa nedá a už ani, koniec koncov aj tých peňazí je málo, už to ide do bielkovín a potom to je. A na to chcem upozorniť ľudí tejto krajiny. Preto sa bojte, vážení, preto to povedajte, počúvajte, Pravdu nekupujte, ale snažte sa rozmýšľať! Lebo im zostáva jediná možnosť, vážení, oni sa potrebujú dostať do vašej peňaženky. A oni tam už sú. Oni sa potrebujú dostať do vašej peňaženky, do peňaženky každého biedaka v tejto krajine sa potrebujú dostať a pozrieť mu, koľko tam má a ako mu to povedať tak, aby z toho niečo dal. To máte úžerníkov, to máte energie, to máte soláre, to je, všetko s tým súvisí. Principiálne je to o tom: nastaviť to tak zákonne, ako sa dostať do vašej peňaženky. To je celý princíp. Takto to teda do budúcna, vážení, bude s vami fungovať. Upozorňujem na to, že by ste sa mali trošku toho báť, ľudia, mali by ste byť trošku kritickí. Ľudia, mali by ste, keď stretnete niekoho z týchto slovutných poslancov, jak sa vám tam prechádza po námestí a vyškiera sa, že či náhodou nie je kus pravdy na tom, čo sa hovorí. Lebo nie že je kus pravdy, na tom je obrovská pravda. Idem, dobre, ja som sľúbil, že nebudem dlho. Ja ešte teda pokúsim sa skončiť, ale ešte nedá mi, aby som ja neubehol, ale v lajne svietiacich Košičanov, chudákov. Lebo ja ich chcem povzbudiť, že, lebo aj toto je vec, ktorá, v zásade je vymaľované. Viete, naozaj nebude výsledkom ani dnešnej schôdze to, že príde sem nejaký, ja neviem kto, niekoho poveria a položí tu na stôl 47 mil. a povie: prepáčte. Hej, no to, to naozaj nie, hej. (Smiech v sále.) To, to si nefandíme. (Smiech v sále.) Kde už, ónyxová kúpeľňa! By ste neverili, aká je pekná ónyxová kúpeľňa. Ja som videl jednu ónyxovú kúpeľňu, by ste neverili, aké je to pekné. Ale to už, keď to raz postavíte, už to nepredáte, čiže už tie peniaze tu neprídu. (Smiech v sále.) Čiže poďme skúsiť tam, kde ešte je šanca niečo ustáť, uhrať. Lebo, vážení, tu sa jedná o ďalšie veci. Tu sa jedná o to, že tí Košičania fakt budú svietiť. Paška sa stiahne z parku, ja neviem, kde býva, pán Žiga, on to tiež zbalí. To je naozaj vec, ktorá, vážení, teraz je ešte čas to zastaviť. To poviem ešte raz pre istotu a pomaly pre tých ľudí. Ministerstvo hospodárstva podpísalo memorandum, hovorím pre tých, aby to teda nemuseli celé čítať, ja im to preložím. Je to povedané, tam je jednoducho to, ak ten, kto chce ťažiť, vypracuje projekt, z ktorého mu vyjde, že to má význam a dopady budú minimálne, nieže nebudú, že dopady budú minimálne, keď tento človek, ktorý je v jasnom konflikte záujmov, keď on tento projekt vypracuje, tak v tom memorande sa ministerstvo hospodárstva zaviazalo, že, zjednodušene, všetko vybaví tak, aby nič nestalo v ceste. Preložené, tam to je, že zapracuje do energetickej politiky, ale vytvorí aj súčinnosť zákonov, čiže ak bude vadiť v zákone. Nejakí ľudia z Košíc, prosím vás?! Toto podpísalo vaše ministerstvo hospodárstva. A to už nehovorím o tej absurdite a tej komunikačnej, jak to povedať, viete, ale tu si to môžte trúfnuť, lebo tu to naozaj tí ľudia zjedia aj s navijákom, to, čo pán Žiga povedal, že vlastne on dovolil niekomu ťažiť tam, teda robiť prieskumné vrty tam, kde sa nebude ťažiť. A povolil mu to preto, lebo sa mu vyhrážal, že ho bude arbitrovať, že už teraz, doteraz niečo minul. A on mu to teda povolil, že môže ešte dlhšie robiť prieskumné vrty, ergo ešte minie o niečo viac, ale nemôže tam ťažiť. Ja priznám sa, neviem, kde je logika. Je dosť možné, že pán Žiga vie. On vie aj, kde je logika toho, že ako minister životného prostredia sem príde so zákonom, ktorý poškodzuje životné prostredie, nikto si to nevšimne a ešte aj premiér ho prikryje, že je to v poriadku a ráz krajiny sa podľa nebude výrazne meniť. Bude sa výrazne meniť. Ale, ale hovorím, špeciálne toto asi menej niekoho bolí. Košičania, verte alebo neverte, ukrajinský dub nikto nechcel. Aj my sme sa báli robiť z ukrajinského duba, lebo Nemci to nechceli, cena šla prudko dole, že údajne to svieti. Že ušetríte na svietení. (Smiech v sále.) Tak, prosím vás, aby ste nedopadli aj vy tak, hej, že síce vás nepustia do Nemecka, nepustia, ani Bratislavčania nebudú nadšení, ale ušetríte. A to je dosť možné, že Maďarič to, pustíš, ale však ušetríte doma na svietení, lebo nebudete musieť toľko svietiť, však budete svietiť vy. Ja sa ospravedlňujem prípadne, ale čo už máte robiť? Vy musíte to pustiť. Aj takto to prehyperbolizovať, že ale v tej prapodstate je to všetko pravda. V tých Košiciach chcú a budú ťažiť, pokiaľ si to nevybavíte. Jak máte pocit, že vám s tým vieme nejako pomôcť, som pripravený. Teda nie vám, ale ľuďom, ktorí sú proti. Vážení, kde by mal byť koniec aj, aj tohto, hej? Že jak sme si zadefinovali, že už toho dokopy nič, aby sme... Ja som si splnil svoju povinnosť, že naozaj emisný kšeft sú peniaze zo zvončeka a proste oni sa nerozpakovali, oni ich zobrali, minuli a nevrátia. To je úplne jasné. Teraz sa budú krútiť, že kto a budú sa jeden na druhého vyhovárať, a také a šetrenie a dokopy nič. Jeden a pol miliardy je čavajs, nula, hotovo, vymaľované. Niekde sú. Mali byť niekde úplne inde, tí ľudia, ktorí na začiatku stáli, to mysleli slušne. Chcem tým povedať naozaj a teraz budem apelovať, ak sa dá, aj na pána Trnku napríklad, ja poviem – nie na toho zo Záhoria, ale napríklad aj na pána Trnku z Eset-u – že, prosím vás, a ja ho, ja som už jedného iného podnikateľa vyzval, že je konečne jeho povinnosťou sa k tomu postaviť čelom, lebo však to ide šejdrem. My potrebujeme predstaviť príbehy iných podnikateľov. Podnikateľov, ktorí niečo vymysleli, ktorí niečo doniesli, podnikateľov, ktorí niečo vytvorili. To sú príbehy, tým inšpirujte. Prosím vás, neinšpirujte to Bilasom, Kavalcom, Gavalcom, ja už ani neviem, jak sa tí ľudia vlastne volajú. Tam nech sedia, v tých ónyxových kúpeľniach, nech sa tam čvachtajú v tej pene! Ale, prosím vás, ľuďom treba predstaviť iné príbehy. Už musia sem prísť iní ľudia. Tí ľudia, ktorí povedia, že sa to dá aj ináč. Koniec koncov už nemáte z čoho. Včera som to tu hovoril, máte 1,6 mil. poberateľov dôchodkových dávok. Milión starobných, ostatných. Prosím vás, z čoho to chcete uživiť? Kto ich uživí? Martvoň vytvorí hodnotu, Blaha vytvorí tú hodnotu? (Smiech v sále.) Kto to uživí, kto na tie dôchodky vyrobí, prosím vás?! Kto? Bilas na to vyrobí? Kto? Móric, ktorý vyváža kapitál, ktorý ide na váš snem? Vy tam čumíte jak teľce a on sa tam rozvášňuje, že jak on vyváža kapitál, zamestnáva ľudí vonku, a vy mu tlieskate. Úplne normálne to je. To je, Bertolt Brecht, či jak sa on volal, Havel, to je šuviks oproti vášho absurdnému divadlu, čo vy ste stvorili, a nikto vám na to nepríde, úplne v poriadku, lebo Stupňan už poobede šiel preč. V Pravde nič nebude. (Smiech v sále.) Ja viem, že to takto sa dá ešte ustáť. Prosím vás, naozaj, a tým sa pokúsim skončiť, príbehy týchto podnikateľov, týchto ľudí, ktorých kryjú, nie sú príbehmi, ktorí udržia túto krajinu, ktorí dokážu zaplatiť 1,6 (pozn. red.: správne má byť – „1,6 mil.“) poberateľom dôchodkových dávok dôchodky. Určite nie. Vážení, iné príbehy tu treba predstavovať, iných ľudí. A tých budete musieť začať počúvať. Ich príbehu budete musieť začať počúvať, ich názory budete musieť začať počúvať. Nie týchto hochštaplerov, všelijakých šuflikantov, prosím vás. Už ich je tu dosť. Ďakujem. (Potlesk.)