Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2015-01-29):
Vážený pán predseda, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, ja keby som bol predstaviteľ DDS-ky, tak by som tak taktne poprosil pána Kaníka, či by prípadne už neprestal hájiť záujmy DDS-iek (Reakcia z pléna.), tak DSS-iek, dôchodkových správcovských spoločností, lebo naozaj je kontraproduktívny. To je ako červené súkno. A ja verím, že tá pohnútka nie je v tom, ale že vy si ho dokonca vychutnávate s tým, že ako mu to nakladáte. A verím, že to je rácio. Naozaj niekedy menej je viac. Ale však to už kolega asi vie. Prosím vás, všetko sme tu počuli. Ja si pamätám na tú debatu, keď ste to menili na tie percentá, často keby to možno niekto porovnal s tým softvérom nejakým, že koľko sa to opakuje, strašne sa to bude brutálne opakovať. A to nie je celkom dobré, lebo podľa mňa nejaký progres je, aj človek by sa mal tak akože snažiť povedať o niečo viac ako minulého roku, aj kvôli nemu, ale aj kvôli tým, ktorí prípadne počúvajú ho, tie klišé, stále dokola (a Bismarck a neviem čo). Ja si dovolím len tri veci možno zopakovať, ktoré som ja povedal pred rokom a pol alebo vtedy, keď ste tu boli, hej. Vy ste urobili z babky z Humenného egoistu. Z babky z Humenného ste urobili investora, chúďa. Ona poznala jedinú burzu v Košiciach na blšáku. A zrazu sa od nej očakávalo, že bude ja neviem sledovať nejaké fondy a bude proste na akciových trhoch sa pohybovať. Moc rýchlo to niekto chcel urobiť. A, samozrejme, to vždycky dopadlo tak, ako tie veci dopadnú na Slovensku, hej, že aj keď bola myšlienka dobrá, dopadlo to presne tak, ako sme chceli. Tá nepoctivosť nás naozaj dobehla. Som sa až dneska dozvedel aspoň niečo nové, to, že pán Kaník volal tomu milióntemu klientovi, hej, to naozaj, ako to tu niekto povedal, že to je tá eufória. Ja si pamätám na Horizont, B. M. G. INVEST. Veď v zásade bol to raj, to, čo kresťania očakávajú tisíce rokov. Komunisti povedali, že to vedia zabezpečiť hneď. No v tom obraze sa to tak zjavovalo, hej. Niekto minimálne sa k tomu postavil a to nás dobehlo, tá nepoctivosť nás dobehla. A máme to tu. A treba sa vysporiadať s tým, teda takým spôsobom, že naozaj treba slušne ľuďom povedať, že proste niektoré veci sú nie určené pre nich v dobrom. Proste ten systém má svoje rácio, hej, určité opodstatnenie, má aj možno filozofický význam, pričom o miere a rýchlosti a veľkosti by som veľmi rád polemizoval, keby bolo s kým o tom polemizovať, lebo ja napríklad nezastávam ten pohľad na mojich kolegov v tejto veci, že to treba rýchlo a veľa toho preto a preto. A solidarita je kde potom? My budeme všetci mať súkromné dôchodky a kto tým biedakom, čo teraz dožívajú, doplatí? To by ma tiež zaujímalo. Niekto tie peniaze musí vyrobiť. Už nemáte čo predať. A to, čo ešte zostalo, musíme si uchovať na súdne spory, ktoré začínajú byť zase ďalšou módou, ako vydrieť peniaze z tohto štátu. Takže nezastávam pohľad ten, ale opatrný a pod obrovskou kontrolou. Viete, to je presne to, ako vy ste zverili peniaze budúcich dôchodcov do správy dôchodkových spoločností. Pokiaľ jednu z nich by spravovali chlapci z J&T, tak mi dovoľte povedať, že ja by som kľudne nespával, teda pokiaľ by spravovali moje peniaze alebo môj dôchodok. Už sa im to podarilo alebo ako je to, pán minister, chceli sami seba kupovať? Viete, chceli svoje akcie kupovať. Ale to urobia preto, sa im netreba čudovať, lebo to tá zákonná situácia umožnila, hej, vy musíte vypýtať tie peniaze, celé to zadminuje vám sociálka, vy len čistý výnos, čisté peniaze dostanete a svoje geniálne nápady idete kupovať. Veď to je sen, by jeden nepovedal, že také podnikateľské nebo sa dá urobiť. Existuje krajina v strede Európy, ktorá umožnila proste takéto nebo, čiže ja by som kľudný nebol. A nechcem sa dotknúť iných. Viete, pokiaľ je tam napísané, že keď sa niečo stane, veci sa stávajú, tak v konečnom dôsledku to zaplatí ten štát. Je to tak, pán minister? Možno otázka stojí, neviem, ako to cizeluje, či je to aj s tými potenciálnymi výnosmi alebo len istina. Ešte by bolo akože super, hej, že ešte aj tie výnosy potenciálne, s ktorými sa niekto stratil, hej, aj štát je povinný garantovať. Viete, ono dakedy stačí veľká vec a veci sa stratia. Aj taká vojna v Ukrajine a pohyby na trhoch môžu byť veľmi dobrou zámienkou, pád eura, neviem čo všetko tiež môže byť veľmi dobrou zámienkou na to, že sa investícia znehodnotí tak, však všetko sa nejakým spôsobom stratí a potom sa len jemne cez masmédiá posunie, na ktoré dvere treba klepať. No sú to dvere štátu. Podľa toho zákona tak či onak v konečnom dôsledku to platí štát. Nuž keď je štát taký frajer, tak, nech sa páči, podľa mňa to nie je správne, že stratí takýmto spôsobom kontrolu nad tým. Ja som toho nie fanúšikom. Nezachytil som žiadnu legislatívnu iniciatívu v tom smere. Ak si spomínate, ja som raz avizoval, že to urobím. Nevylučujem, že to urobím. Ale už niekedy človek ani to nestíha. Ak by sme chceli byť poctiví aspoň v tom existujúcom legislatívnom rámci, tak, povedzme, hovorme o tom, aby sme ochránili aspoň tak, ako sa to dá, pán minister. Dnes sa veci dejú, čo keď sa niečo stane? Čo keď sa veci stanú? A ja som vtedy navrhoval, myslím, že bankári to majú, bankári sú povinní chodiť na zdravotné, majú nejaký vnútorný audit kontroly tých ľudí, aby im proste nespreneverili tie peniaze. Nie vždy sa to podarí. Však ten Singapurčan im koľko odniesol? Ale už si upravujú tie vnútorné mechanizmy, ako sa ochrániť. Vedia o tom. Pán minister, ako ochraňujete to? Čo keď vám sa nejakí tí predstavitelia DSS-iek rozchľascú? Čo keď niektorý z nich chodí do Thajska a páčia sa mu malé deti? To je presne to, že tieto veci sa eliminujú cez previerky. A ja som to vtedy navrhoval (NBÚ previerka), ak má niekto mať tú moc pod sebou ešte s niekým, myslím, že dvaja tam rozhodujú, že rozhoduje o miliardách peňazí, čo sú dôchodky, tak musí strpieť určitý diskomfort, v tomto prípade by sa to tak javilo. Ak chcete mať moc rozhodovať o dôchodcoch, panej z Michaloviec, z ktorej ste spravili investora, tak štát od vás chce, aby ste mali previerku NBÚ opakovanú, kontrolovanú, aby ste chodili na zdravotné prehliadky, či tam nie sú nejaké závislosti. Možno by sa tak niekto vystrašil. Ja si pamätám na to, keď som to tu vtedy hovoril, kto mi vtedy volal s tým, že čo to za hlúposti rozprávam. To nie sú hlúposti, banky to majú, pán minister. Ja neviem, ako sa to presne volá, majú tie systémy nejakého vnútorného auditu personálneho, tak si kontrolujú, aby im niekto neušiel. Treba sa tým zaoberať. Tak to je. Keď to skrachuje, keď to padne, tak proste bude sa klepať. Ja už takto naozaj čestné slovo neviem, z čoho to zaplatíme. Samozrejme, a to už sa nemá celkom zmysel vracať, tá naša genialita mňa vždycky prekvapuje, že my sme tí najgeniálnejší a všetci vôkol sú, s prepáčením, prepytujem, sprostí, hej, v Európe, len tu my na čele s kolegom, ktorý tu už nie je, tomu rozumieme a všetky trendy sme zachytili, a pripravili sme úplne najchutnejšiu tortu, aká sa dala uvariť. Naozaj to tak nie je. My sme sa tu mali inšpirovať tým, ako veci idú alebo nejdú. Nechcem vám radiť. Ale ma to zarazilo, keď vy ste hovorili, že pre tých, pre ktorých to nemá zmysel, tak údajne nebudete robiť kampaň, ale neviem, ako ten formulár bude vyzerať, zas keď bude moc zložitý ten formulár, podľa mňa by mal byť čo najjednoduchší ten formulár, ináč by stálo za to zamyslieť nad jednou vecou. Tam hovoríte, že všetky tie veci vlastne, čo sa javia ako istina, by sa mali previesť, ale aj to údajné a prípadne potenciálne zhodnotenie by sa malo previesť. Dávam návrh na zváženie, neviem či to ide, že to zhodnotenie by ste mohli tým ľuďom vyplatiť. Na jednej strane by tak zistili, aké je malé, a na druhej strane by to sekundárne pôsobilo dosť silne motivačne, lebo vlastne by tí ľudia dostali vyplatených možno nejakých 20 – 30 eur. To zhodnotenie by možno vyšlo z tých 1 000 eur, ja neviem, ako to tam vlastne vychádza. Možno by ich to pomklo k tomu. Ale radím vám preto nie, že chcem deštruovať II. pilier. Je nepoctivý. A naozaj je nepoctivý. A treba z toho urobiť poctivý. Hej, čiže ja neviem, to či to umožňuje, ale toto dávam len na zváženie. A záver bude, čo s tým, lebo však sme tak niečo urobili. Áno, tí, čo tam nemajú čo robiť, nech tam nie sú. Ja stále dávam na zváženie dopracovanie toho systému personálneho auditu alebo personálnej kontroly tých čelných predstaviteľov DSS-iek, nič v zlom, pozrite sa, keď sú tam chlapci od J&T, tak o to viac je to namieste, i keď vy ste s nimi mimoriadne v komfortných vzťahoch, takže to neviem, ako by to fungovalo, ale treba to pre poctivosť urobiť. A ešte jednu vec by som dal na zváženie. Ak ste urobili investora aj babku z Michaloviec, chúďa, ktorá ani o tom nevedela, a stala sa z nej egoistka, lebo to sú jej peniaze, tak potom by bolo poctivé povedať niečo aj tým ľuďom, viete, tuto všetci hovoríte, ako zhodnotenie je automatické. Ale život takto nefunguje. Ja som videl veľa príbehov, strát a nálezov, hej, viete. A všetci hovoríte, že keby teda nebol niekto zabrzdil týchto investičných Warrenov Buffettov, tak normálne sa tu topíme vo všetkých peniazoch, hej, proste tu všetci sú investiční mágovia, len im niekto zatiahol ručnú brzdu. Život je aj o tom, že sa aj stratia peniaze a poväčšine však chlapci vedia, kde investovali do gréckych dlhopisov, ako to stade vytrieskať, tak ale keď ste už urobili z tých ľudí investorov, tak im treba tiež podľa mňa zodpovedne a férovo povedať, čo bude v prípade, keď sa tu niečo stane. A veci sa stávajú. Tak proste to nemusí byť to, čo ste tam dali. Keď toho na jednej strane môže byť viac, ako ste tam dali, tak toho môže byť aj menej, čo ste tam dali. To je zase fér voči tým ľuďom, ktorí sú v tom I. pilieri ako ja napríklad. To je tiež vec, hej. Čiže keď sa im to zrúti, keď sa to zrúti, keď to bude zase štát sanovať, lebo tak je to celé popodpisované, že štát bude sanovať, tak podľa mňa suma z toho by mala reflektovať na to, že to sú spojené procesy, z jednej strany spojené aj s rizikom. Pokiaľ by sme neurobili to, a tým teda by som chcel ďalšiu myšlienku naviesť, mne by sa javilo niečo také, že keď už teda sú to tie fondy, je to aj v tej polohe, že si to generujú tí ľudia, zhodnocujú to, ale nech to má pod väčšou kontrolou štát, nechcem povedať priamo, že by to mali byť štátne fondy, ale veď možno aj by som to vedel, kedy by to mohli byť štátne fondy, tu stačí okolnosti pripustiť, ono je to v zásade jedno, lebo keď štát skrachuje, potom tak či tak to platí, takto keď skrachuje fond Poštovej banky, tak to platí štát. Viete, tak ono je to v zásade jedno, len takto by sme to mali aspoň doma, hej, zostalo by to doma uvarené. A na čo by to bolo použiteľné? Ináč, to bolo tiež čarovné, hej. Pán Kažimír hovorí, že už pomaly vám platia za to, že si požičiavate, hej, už pomaly záporné úroky sú, a na druhej strane sa hneď za ním postaví kolega Počiatek, ktorý tu hovorí o 15 %. Tak to, myslím, vychádza v tom PPP projekte bratislavského obchvatu. No tak, viete, prečo by štátna DDS-ka alebo DSS-ka, alebo aj tieto, prečo by si občania v tých svojich budúcich fondoch nemohli zainvestovať. To je veľmi konzervatívna investícia, avšak štát môže byť veľkorysý. Povie, že im to dá za 3 %, za 4 %, to je slušné. A ľudia by stavali, ten obchvat nikto nikdy neodnesie, hej, ten obchvat tu zostane, to je relatívne čistá konzervatívna, skoro 100-percentná investícia. Prečo to takto nie je? Kde si ide Počiatek požičať alebo kto si ide kde požičať, keď máte 5 mld. neviem kde v gréckych dlhopisoch? Bohviekde sú tie peniaze, však? By tiež možno stálo za to, to zistiť, kde vlastne tie naše dôchodky budúce sú. Takže to narodené dieťa teraz pošleme do sveta a aby sme sa za to nemuseli hanbiť, hej, tak toto by som videl ako veci, o ktorých by sme sa mohli rozprávať. Ďakujem pekne.