J. Brocka, poslanec: (2001-10-25):
I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne. Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Delinga, prosím. P. Delinga, poslanec: Vážený pán predsedajúci, páni ministri, pani poslankyne, páni poslanci, zdá sa, že už je príznačné pre túto snemovňu, že keď rokujeme o takej závažnej ľudskej výžive, kontrole nad ňou, o potravinách, o mlieku, o mäse, tak nás tu nemá kto počúvať. Keď rokujeme o raketách, o samopaloch a, ja neviem, o nejakých iných zbraniach a možno aj o jadrových, tak je plná snemovňa a diskutujeme niekoľko desiatok hodín. Mňa to mrzí, ale je to tak. Možno by bolo dobré, keby vedenie parlamentu zvážilo nad procesom programu, že by sa dôležité návrhy zákonov prerokúvali nie v nočnom čase, ale v čase pracovnom, bdelom, keď poslanci chcú byť v miestnosti. Tento zákon, ktorý sa dotýka bezpečnosti potravín, bezpečnosti ľudskej výživy, je zákon, ktorý sa dotkne každej domácnosti, každej výrobne, každého procesu, ktorý je napojený od prvovýrobcu, cez spracovateľov, distribúciu, až do obchodu, až po samého spotrebiteľa, ktorého taktiež v konečnom dôsledku má ochrániť od nebezpečia nákazy a má mu dať zdravotne vyhovujúce potraviny. Táto problematika sa prerokúvala v tejto snemovni zákonom č. 152/1995 Z. z., ktorý potom nadobudol od 1. 1. 1996 platnosť a v niektorých veciach od 1. 7. 1996. Pôvodný zákon v znení, ako je, priblížil v značnej časti celý proces a problematiku výroby, spracovania a obehu potravín až ku spotrebiteľovi v tom čase a v tomto dianí tomu, čo ľudstvo alebo naši obyvatelia potrebujú a teda stanovili sme normu, ktorá vyhovovala podmienkam procesu výroby, obehu, spracovania a spotreby. Dnes je však situácia iná, situácia je veľmi vážna a z potravín, aj keď z hľadiska ich bezpečnosti a dostatku nie je nejaká, povedal by som, takáto zbraň, ale z hľadiska zdravia, ľudskej výživy a živobytia sú potraviny aj naďalej veľmi vážna bezpečnostná zbraň. Návrh, ktorý vypracovala vláda a ktorý teraz prerokúvame, okrem sprísnených kritérií, ktoré zákon obsahuje a okrem nových definícií a pojmov, ktoré sú zahrnuté do zákona, ako je, povedzme, pitná voda, ako je definícia potravín v zmysle, že za potravinu sa považujú tiež prídavné látky a látky určené na aromatizáciu, ak sú ponúkané a predávané spotrebiteľom v spotrebiteľskom obale za účelom konzumácie, ďalej nové potraviny alebo potraviny nového typu a tak ďalej, a tak ďalej. Tento návrh zákona prináša aj nóvum v tom, že sa má vytvoriť nejaká integrovanejšia zložka, ako to predznačil aj pán minister, na kontrolu potravín v celom reťazci a v podstate sa má kontrola potravín až po samého spotrebiteľa rozdeliť medzi dve zložky, jednak zložku veterinárno-potravinovú, a potom zložku orgánov ochrany zdravia. To je asi v ďalšom prerokúvaní tohto návrhu zákona neuralgickým bodom, teda vyriešiť tento problém k spokojnosti jednak tých, ktorí vykonávajú tento potravinový a zdravotný dozor, ale na druhej strane predovšetkým v záujme spotrebiteľa a v záujme štátu. Sme zozna-movaní s rôznymi pohľadmi a stanoviskami na tento dej a na túto integráciu kontroly nad potravinovým reťazcom. A preto bude veľmi závažné a dôležité, aby sme, ak posunieme tento zákon do druhého čítania, odborne sa vo výboroch z tohto pohľadu zamysleli, čo je vyhovujúce, jednak v rámci výkonu vlastného rezortu alebo dvoch rezortov - ministerstva pôdohospodárstva a ministerstva zdravotníctva a považujem to aj trošku za problém súčasnej dikcie návrhu týchto dvoch vrcholných odborných útvarov alebo orgánov, tak ako sú v zákone dané, že nie je to riešené dostatočne. Veľmi dobre vieme, že posledné udalosti, ktoré sa udiali najmä s dovozom potravín, ktoré sa našli v našich obchodných systémoch, boli pozastavené do ďalšieho obehu a kompetentné orgány, ktoré tomu mali zabrániť, samozrejme, sa v tej priamej činnosti dosť vyhýbavo vyjadro-vali, kto je za túto otázku zodpovedný. Myslím si, že v tomto prípade je tiež potrebné posúdiť s konečnou platnosťou, aby nedochádzalo k ta-kýmto úhybkám a aby orgány, ktoré vstupujú  do kontroly, či už zdra-votného stavu, či už stavu vyhovujúceho, kvalitatívneho stavu, spotre-biteľského stavu, ohraničeného určitou lehotou, aby skutočne tu ne-nastala medzera v zákone. Nastala medzera v zákone v jednom probléme, a to je problém kozmetiky, ktorý na báze toho, že kozmetika doteraz bola pod kontrolou týchto orgánov, tento zákon alebo tento vládny návrh ju vypúšťa zo zreteľa, a zatiaľ nie je ani vlastne navrhovaná v novele zákona o zdraví obyvateľstva. Takže bude potrebné toto obdobie, túto etapu, keď sa môžu stať vážne veci vo využívaní prostriedkov kozmetiky, ale najmä tých základných komponentov, ktoré sa používajú na jeho výrobu, bude potrebné urýchlene aj u nás dopracovať legislatívu, aby sa nestala nejaká vec, ktorá by nás mohla veľmi mrzieť, a ktorá by ohrozila našich spotrebiteľov. Ďalej si myslím, že bude potrebné sa zamyslieť aj nad tým, a vysvetliť, čo sa považuje za stanovenie objektívnych nových pod-mienok uchovania potravín a kto zodpovedá za to, keď sa stane nejaký problém, teda či ten, kto potravinu rozbalil, či je to teda spotrebiteľ, alebo ten, kto potravinu doviezol, alebo je to ten, kto potravinu skladuje, alebo je to ten, čo potravinu predáva. Nie je to jasné v bode 22 a bode 23 tohto návrhu zákona. Chcem ešte povedať z pohľadu budúcnosti, že v žiadnom prípade nebude možné modifikovať budúci útvar kontroly nad potravinami tým spôsobom, aby z neho boli vyňaté orgány ochrany zdravia. A tá súčinnosť, ktorá bola doteraz na tomto poli, nie je vyhodnocovaná nejako pozitívne, najmä v súčinnosti či už s veterinárnou správou, alebo aj so Štátnou poľnohospodárskou a potravinárskou inšpekciou. Čiže je veľmi nutné, aby sme dopracovali príslušné znenie tohto zákona v rozdelení kompetencií a v takzvanom, keď to poviem trošku takým vulgárnym výrazom, nelezení si do kapusty, ale vymedzením zodpovednosti, ak sa v tom reťazci výroby spracovania a obehu potravín stane nejaký problém. Vážený pán minister, myslím si, že by bolo bývalo účinnejšie, keby sa v legislatívnom procese  boli tieto problémy v medzirezortnom konaní dopracovali, a že by bolo bývalo pre nás ľahšie rozhodnúť, do akého postavenia dať vrcholný centrálny kontrolný orgán. Dobre sa pamätám ešte na rok 1995, keď sa prijímal zákon o potravinách, a keď sa vlastne veľmi významne či už u nás u poslancov, ale aj vôbec vo verejnosti presadzovalo to, aby sa správa a výkon tejto kontrolnej činnosti v zásadnej miere dal do Štátnej veterinárnej správy. Myslím si, že treba veľmi komplexne zhodnotiť, ako sa to doteraz deje, aké sú skúsenosti a aké sú riziká s tým, čo sa navrhuje v zákone, keď sa má vytvoriť orgán veterinárneho a potravinového dozoru v rezorte ministerstva pôdohospodárstva. Bolo by veľmi na škodu, keby kvalifikovaní inšpektori v Štátnej poľnohospodárskej a potravinárskej inšpekcii boli len nejakými outsidermi v novom úrade, ktorý chcete presadiť, bolo by veľmi na škodu, keby sa vlastne aj naďalej nezdokonaľovali tie kvalifikované vedomosti a nevyužívali v riadení tohto útvaru, a tak, aby boli rovnocenné tieto zložky potravinového dozoru potom vo vlastnom výkone činnosti, teda v praxi. Takže to sú moje zásadné pohľady a predovšetkým, aby sa nestra-tila akreditácia toho, čo už má vybudované SPPI, pretože by bolo skutočne na škodu, aby nová zložka potom mala len akýsi podružný akcent alebo parafu na to, že môže vykonávať kontrolu a nebolo by to z hľadiska akreditácie medzinárodného pohľadu akceptované. Preto si myslím, že bude potrebné tieto veci veľmi kvalifikovane, dôrazne rozviesť, a nielen akosi okrajovo, s tým, že o najzásadnejších problé-moch pomlčíme, a tie, ktoré sú jednoduchšie, budeme rozpitvávať. Mys-lím si, že tento zákon je veľmi vážna vec na to, aby sme ho s ľahkou váhou alebo len tak prehodili cez plece. Ďakujem pekne. (Potlesk.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Jedna faktická poznámka - pani poslankyňa Tóthová. Prosím.