Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2014-12-02):
Ďakujem veľmi pekne za slovo. Dovoľte mi zareagovať na Ivana Švejnu. Ale dovolím si aj na pána poslanca Kadúca, ktorý ocenil odborný prístup pána Švejnu, ale hneď zareagoval veľmi politicky. Žeby zodpovedajúc svojmu vzdelaniu právnickému? Veľmi politicky. Takže z tohto pohľadu mimo misu vás, pán poslanec, ubezpečujem, že moje ego netreba hladkať, ja ho mám na rozdiel od mnohých vašich spolusediacich tak primerané, ako ho mám mať, hej. A z tohto pohľadu sa vy mojím egom ako, prosím, nezaoberajte, ani ma tak nepoznáte dobre, takže kľudne si zostaňte z hľadiska odbornej tam, kde, kde máte byť, a tomu, čo sa chcete venovať, sa aj venujte. A ak mám hovoriť o tom, z čoho sa ľudia najedia, tak vám len dovolím pripomenúť, že takto pred rokom ste sa – zväčša vašich kolegov opozičných – smiali našim vyhláseniam o tom, že rok ’14 bude zásadne iný ako rok ’13 z pohľadu situácie na trhu práce. A tie desiatky tisíc nových pracovných miest, tá nová, tá zmena paradigmy z pohľadu toho, že ľudia sa v tomto roku už nemuseli obávať o stratu svojej práce, ale skôr si ju mohli nachádzať, je základnou odpoveďou na to, čo ľudia z rozpočtu, lebo rozpočet je iba nástroj na dosahovanie cieľov, čo z neho môžu mať. Ale to je, tu pripúšťam, ja som, myslím si, že, že aj v úvodnom slovo pripustil úplne legitímne rozdielne pohľady na to, čo má byť prioritou a ako k nim, ako tieto priority proste napĺňať a ako sa dostať k cieľu, ktorý z pohľadu verejných financií a z pohľadu dohody, ktorý, na klube členských krajín eurozóny k tej dohode došlo, a to je proste vyrovnané hospodárenie štátu. Ja nepovažujem, opakujem to a som to niekoľkokrát verejne povedal, nepovažujem za ľavicové kacírstvo, napriek tomu máme aj kritikov zľava, nepovažujem za ľavicové kacírstvo vyrovnané hospodárenie štátu, základné, základné hospodárenie štátu, samozrejme, s výnimkami ako náklady na reformy, pretože reformy niečo stoja, štrukturálne zmeny niečo stoja a ich efekt sa dostavuje s nejakým odstupom aj z hľadiska štátnej kasy s výnimkou investovania do budúcnosti a s výnimkou ekonomických cyklov, to znamená z pohľadu fungovania tomu, čomu sa odborne hovorí automatických stabilizátorov. Ale k pánovi Švejnovi. Zareagujem na jednu zásadnú vec a to je výčitka ohľadom spôsobu prijímania štátneho rozpočtu. Pán poslanec, trošku z hľadiska vnútorného rozponu na jednej strane chváli zákon o rozpočtovej zodpovednosti, ktorý sme spolu navrhli a spolu prijali, na druhej strane sa čuduje nad postupom, ktorý tento rok bol prijatý. Tento postup je ale jedinečný, pretože ani zákon o rozpočtovej zodpovednosti nerátal s tým, že dve notifikácie potvrdenia výsledkov hospodárenia za rok 2013 budú tak zásadne odlišné. Nikto z nás nerátal so zmenami metodiky, ktoré tak zásadným spôsobom zmenia pohľad aj na tvorbu rozpočtu. A pán poslanec správne poznamenal, že zmena metodiky zásadným spôsobom poznamenala prípravu tohto rozpočtu. A tu si len dovolím pripomenúť, že tak ako sa, ako zvyknete hovoriť, že dlh sa papierovo znížil z hľadiska navýšenia hrubého domáceho produktu, tak ja vám pripomínam, že sa papierovo zvýšil pri aprílovej notifikácii, keď nám už v duchu nových pravidiel nová agentúra pre správu, správu našich ropných rezerv bola, táto agentúra nám bola začlenená do verejného sektora a jej komerčné zadlženie nám zvýšilo, navýšilo dlh o 0,6%. Takže z môjho pohľadu bol dlh v apríli papierovo navýšený z hľadiska ducha novej prichádzajúcej metodiky, a teraz bol na jeseň papierovo znížený z titulu uplatnenia metodiky na výpočet hrubého domáceho produktu. Toto, samozrejme, nie sú manévre, ktoré sú prijateľné, a nie sú ani príjemné, pretože po zvýšení dlhu nad 55% sme museli prísť s viazaním výdavkov v objeme 3% výdavkovej, takej obmedzenej výdavkovej obálky presne v zmysle zákona o rozpočtovej zodpovednosti, to bolo vyše 300 mil. eur a to teda nie je sranda, ak to mám povedať tak ľudovo. A z tohto pohľadu tieto metodické manévre nerobia dobre. Nerobia dobre ani verejným financiám, ani vypočítateľnosti nejakých konkrétnych krokov. A ja musím proste obhajovať ten, ten postup. On je ojedinelý z pohľadu toho, čo sa dialo počas roka, a vláda nemala z hľadiska, z hľadiska platného zákona o rozpočtovej zodpovednosti inú možnosť, ako poslať do Národnej rady rozpočet s návrhom deficitu 1,98%. To bol proste ten horný limit, ktorý vychádzal z viazania, zmrazenia výdavkovej obálky roku ’14 a ’15 v konsolidovanej podobe. To, že sa následne asi týždeň alebo desať dní po zákonom stanovenej lehote, po predložení štátneho rozpočtu zmenila tá situácia, to nebolo v našich rukách, ale my sme napriek tomu avizovali, že keďže sme už mali informáciu o tom, že dôjde k zníženiu verejného dlhu, avizovali sme, že budeme pokračovať v duchu schváleného programu stability. Tento program stability je dokument, ktorý bol prejednávaný aj v Národnej rade. A tento dokument hovoril o fiškálnom cieli na úrovni 2,49 %. Tu vás dokonca chcem ešte upozorniť, že cieľ 2,49 nie je krajný z pohľadu pravidiel Európskej únie a z pravidiel Paktu stability, alebo medzitým sme zase znížili odhad rastu ekonomiky na budúci rok. To znamená, sa nám zväčšilo ochladzovanie ekonomiky v budúcom roku, lebo sme sa viac odlíšili ešte od tzv. možného potenciálneho rastu, a tomu sa hovorí v podstate output gap, to znamená, to nám umožňuje mať dokonca ešte nominálne vyšší deficit. Ja by vás chcel upozorniť na hodnotenie rozpočtových plánov, kde je jasne, čierne na bielom napísané, že naše minimum z hľadiska štrukturálneho úsilia je 0,1%. To minimum je vypočítané z hľadiska našej produkčnej medzery, z hľadiska momentálnej prognózy ekonomického rastu na budúci rok. A z tohto pohľadu ten cieľ 2,49 je fixovaný na program stability a tu vás ešte chcem upozorniť, že hovoríte, že sme navýšili alebo že sa navyšujú pozmeňovacími návrhmi výdavky o 490 mil. eur. Do toho zarátavate, samozrejme, aj rezervu na makroekonomický vývoj, ktorá je vo výške 156 mil. eur tuším. Čiže to reálne navýšenie je 490 mínus 156, lebo zvyšok je rezerva. A v tom reálnom navýšení sú kľúčové dve položky, na ktorých sa, dúfam, vieme aj väčšinovo zhodnúť. Tá najväčšia je odpočítateľná položka na zdravotné odvody, ktorú sme prijali len v posledných dňoch a bola v tejto Národnej rade schválená ústavnou väčšinou hlasov, 91 hlasov. Nesúhlasia s ňou všetci, ale myslím si, že počet hlasov potvrdzuje to, že má ústavnú podporu. To je objem vyše 150 mil. eur. A ďalšie výdavky vyplývajú zo záverov kolektívneho vyjednávania a to je zvýšenie platov učiteľov, tak ako som to povedal v úvodnom slove, 50 mil. eur a ďalších skoro 50 mil. eur na zvýšenie alebo na valorizáciu platov zamestnancov štátnej a verejnej správy na úroveň 2,5% v členení 1,5 a 1%. Prvý polrok 1,5 a druhý polrok ďalšie 1%. Čiže to je dohromady 100 a 150 mil., 250 mil. To sú dve kľúčové položky, ktoré smerujú k opatreniu na trhu práce a aj k zvýšeniu domáceho dopytu a k zvýšeniu platov učiteľov. To je len, by som povedal, rozlíšenie toho rébusu, ktorý ste tu nastolili. To znamená, pomenovanie navýšenia tých výdavkov, ktoré sa naozaj zvýšili pozmeňovacími návrhmi, ale smerujú do oblastí, ktoré sme označili za priority, a vnímam v nich aj veľkú dávku konsenzuality a to je aj k tej zásadnej výčitke o tom, akým spôsobom. Spôsobom, ktorý nám umožňovala legislatíva, jediným možným a spôsobom, ktorý stále je nad ciele, ktoré sú, nám stanovujú fiškálne pravidlá. Ďakujem.