M. Číž, podpredseda NR SR: (2008-01-30):
Vážené kolegyne, kolegovia, vzhľadom na to, že vystúpili všetci rečníci, ktorí sa prihlásili do rozpravy, vyhlasujem rozpravu za skončenú. Štandardne sa pýtam: Chce k rozprave zaujať stanovisko navrhovateľ? Pán minister, máte slovo. J. Kubiš, minister zahraničných vecí SR: Ďakujem veľmi pekne. Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, vážený pán minister, budem relatívne stručný. V prvom rade chcem poďakovať za túto veľmi zaujímavú diskusiu a za celý rad vystúpení, ktoré z môjho hľadiska len dokresľovali, o ako závažný dokument ide, keď hovoríme o Lisabonskej zmluve, ako závažný dokument ide z hľadiska našich záujmov ako Slovenska, ako občanov Slovenska, takisto ako členov Európskej únie, a že tu naozaj, pokiaľ ide o Lisabonskú zmluvu, by sme sa nemali vyprávať o veciach iných než týchto. Diskusia ukázala, že sa, bohužiaľ, vyprávame naozaj o všetkom možnom. Ale aj to je vaše privilégium a napokon takto funguje Národná rada, takže to si nedovolím komentovať. Ja chcem poďakovať všetkým tým paniam poslankyniam a pánom poslancom, ktorí prispeli do vecnej diskusie o Lisabonskej zmluve. Nemôžem povedať, že by som počul nejaké nové fakty, argumenty, pripomienky a príp. i kritické pripomienky. Musím povedať, že vo výboroch, ale nielen počas prerokúvania Lisabonskej zmluvy vo výboroch, ale aj predtým vo výboroch, keď sme rokovali o mandáte medzivládnej konferencie, o plánoch vlády, a takisto aj na pléne Národnej rady tieto veci už odzneli. A dostali svoju adekvátnu odpoveď a vysvetlenia. Napokon mnohé tie veci boli odrazené nielen v podkladových materiáloch, ktoré sme distribuovali, ale takisto v mojom vystúpení, pretože to bolo už ladené ako odpoveď na pripomienky, ktoré zazneli potom neskôr v diskusii. Boli rôzne body, ktoré sa zdvíhali, ja môžem ešte raz len potvrdiť, že Lisabonská zmluva skutočne určuje podstatne jasnejšie pravidlá pre to, aby Únia mohla fungovať podstatne efektívnejšie a na prospech našich občanov, ako o tom mnohí hovorili. Žiaľ, bolo to dosť jednostranné, pretože o tom hovorili najmä poslanci vládnej koalície a v prvom rade Smeru – sociálnej demokracie. Ale ide naozaj aj o posilnenie úlohy národných parlamentov, i keď sa to niekedy neguje. My máme možnosť, resp. vy máte možnosť a v  spolupráci s exekutívou my máme možnosť ďaleko efektívnejšie obhajovať svoje záujmy, pokiaľ si ich dokážeme vyšpecifikovať. O to ide. My si musíme dokázať vyšpecifikovať záujmy. Ale nástroj máme v Lisabonskej zmluve. A celá diskusia, ktorá viedla ku kreovaniu Lisabonskej zmluvy, takisto bola v atmosfére, ktorá hovorila o tom, že členské štáty Európskej únie majú svoje prerogatívy, nikto im ich nechce zobrať a že si ich budú strážiť. Toto, si myslím, bol pozitívny výsledok, ktorý smeruje aj k zohľadneniu tých otázok, ktoré majú niektorí z vás a niektoré politické strany, ktoré chcú, aby Európska únia nebola superštátom, aby to bol predsa len orgán a organizmus, ktorý ich  bude zohľadňovať a bude pracovať tak, ako si to prajú členské štáty. A toto sa podarilo dosiahnuť aj v atmosfére, aj v tých záveroch Lisabonskej zmluvy. To len odpovedám na prípadné poznámky o tom, čo to dalo tým, ktorí chcú mať posilnenie úlohy aj členských štátov. Toto sa dostáva či už konkrétne alebo celou atmosférou rokovania. Ide o jasnejšie vymedzenie kompetencií. A opäť k tomuto došlo. A vieme veľmi dobre aj o mechanizmoch, ktorými by sa príp. niektoré kompetencie odovzdávali alebo brali nazad. To bolo tiež potvrdené veľmi jasne. Vždycky to existovalo, ale napriek tomu došlo k potvrdeniu. Išlo o ďaleko jasnejšie potvrdenie, že existujú brzdy, ktoré to umožňujú tým členským štátom v oblasti ich prioritných záujmov, ktoré sa nechcú príp. zúčastňovať na určitých rokovaniach, že keď sa nechcú zúčastňovať na určitej spolupráci, teda aby som bol presnejší, takže sa nemusia na nej zúčastňovať. Chcem len ako príklad uviesť napr. justičnú spoluprácu v trestnej oblasti. To je jedna z oblastí našich prioritných záujmov. Kvalifikovanou väčšinou v Rade v rámci riadneho postupu môžu byť ustanovené spoločné minimálne pravidlá pre vzájomné uznávanie súdnych rozhodnutí a policajná a justičná spolupráca v trestnoprávnej oblasti v prípadoch majúcich cezhraničný rozmer, spoločné pravidlá stanovujúce minimálne pravidlá definujúce trestné činy a sankcie v oblastiach oveľa závažnej trestnej činnosti majúcej cezhraničný rozmer. A napr. je tu jasne špecifikovaný aj postup, ktorý umožňuje členskému štátu vyhnúť sa rozhodnutiu kvalifikovanou väčšinou, mechanizmus tzv. záchrannej brzdy. Ja to citujem preto, že to je jedna z odpovedí na to, ako si dokážeme obhájiť svoje záujmy v prípade nutnosti. V prípade, že navrhovaná smernica niektorému členskému štátu zasahuje do základných aspektov jeho trestnoprávneho systému, môže pozastaviť proces prijímania návrhu jeho posunutím do Európskej rady. Európska rada potom môže postupovať dvoma spôsobmi. Európska rada v časovom horizonte štyroch mesiacov vráti návrh smernice Rade, čím odblokuje pozastavenie prijímajúcej procedúry návrhu, ale ak sa konsenzus v Európskej rade nedosiahne a ak si aspoň deväť členských štátov želá na základe dotknutého návrhu smernice nadviazať posilnenú spoluprácu, táto sa spúšťa automaticky, členské štáty, ktorým návrh nevyhovoval, ostanú mimo posilnenej spolupráce a návrh na ne nemá žiaden vplyv. Takýchto záchranných bŕzd je v dokumente dosť. To je odpoveď tým, ktorí vravia, že nám niečo diktuje Európska únia. Viete, keby to bolo tak, tak by to bolo veľmi smutné. A potom si neviem predstaviť, o čom by bola aj činnosť do značnej miery Národnej rady, pretože skutočne sem prichádzajú smernice aj z Bruselu, návrhy smerníc, ale je na Národnej rade, aby o nich rokovala, aby sa k nim vyjadrovala. Toto nie je aspoň v mojom chápaní tak ako vláda, nie je len orgán, ktorý niečo dostáva a potom to oštempľuje nejakým gumovým razítkom a posiela to späť do Bruselu odobrené . Takto sa nefunguje a takto sa fungovať nebude. (Potlesk.) Ďakujem. Je to otázka v každom prípade zodpovedného prístupu či už vlády alebo Národnej rady k tomu, čo dostávame na stôl aj z Bruselu ako návrhy. A my ich môžeme endorsovať, pozmeniť, odmietnuť. Máme na to možnosti. Nesnažme sa nahovoriť, a to najmä našej verejnosti, že tu sedíme či už vláda alebo legislatíva len na to, aby sme niečo akceptovali. My máme práva. Ide o to, aby sme ich využívali. A malo by nám ísť o to, aby sme si našli a vyladili mechanizmy, ktoré budeme používať pri tomto. Ide nám a musí nám ísť o veľmi aktívnu prácu. A ešte raz, ja nemôžem akceptovať, že len skutočnosť, že sem prichádza 70 – 80 % návrhov legislatívnych z Bruselu, znamená, že sme nejakým pasívnym prvkom. Politické hodnotenie tejto diskusie môže byť rôzne a musí byť rôzne. Ale je iné. Ono sa netýka týchto konkrétnych ustanovení. V prvom rade sa musím vyjadriť k pozíciám a postojom, ktoré boli prezentované váženými paniami poslankyňami a pánmi poslancami, členmi KDH. Ja musím povedať, že aspoň z môjho pohľadu tu ide o úplne inú diskusiu. Tu nejde o diskusiu o Lisabonskej zmluve. Tu ide o diskusiu o tom, či KDH vyhovuje Európska únia tak, ako sa vyvíja. Jednoducho je mi to ľúto. Ja hovorím, že to je môj dojem. Ja netvrdím, že so mnou musíte súhlasiť. Ale všetky tie pripomienky, ktoré išli, a niektoré z nich boli veľmi zaujímavé, a pokiaľ išlo o vecné komentáre, áno, stavajú otázky, ktoré si staviame aj my, v konečnom a politickom dôsledku vlastne hovorili o niečom inom. Však keď len si zvážim, čo je to za vyjadrenie, ktoré som tiež počul z radov poslancov, vážených pánov poslancov z KDH, otázku, však nebude žiadna tragédia, keď neschválime Lisabonskú zmluvu. No bude to tragédia, bude to tragédia či už pre občanov Slovenska alebo pre Slovensko, alebo pre Európsku úniu. Však nás to vykoľají. V prípade, že by k tomu došlo, dostane nás to do takých problémov v rámci tohto spoločenstva, do ktorého sme spoločne vstúpili, a chceli sme tam vstúpiť, pretože to chceli občania, a vyhrabávali by sme sa z tohto problému, a ešte neviem, ako by sme to robili, celé roky. Znefunkčnili by sme do značnej miery politicky a možno aj operatívne Európsku úniu ako takú. Toto chceme? To je tragédia, vážení. Toto sa nedá ohodnotiť len ako nejaké proste, mimochodom, rozhodnutie, na ktorom vlastne nič tak veľa nezáleží. Ja som, musím povedať, počul v diskusiách, a možnože opäť môžem sa mýliť v mojich hodnoteniach, ale jednoducho, navádza ma na to vlastne, že celá Únia je zlá, pretože sa vyvíja, my sme vstupovali do Únie a my chceme, aby tá Únia ostala taká ako bola. Toto je téza. My nechceme zmeny. No ale, dámy a páni z KDH, toto predsa nie je možné. Tá Únia jednoducho od samého začiatku sa vyvíja, dynamicky sa vyvíja a ide smerom k určitému posilňovaniu, tam, kde jednotlivé členské štáty spoločne dôjdu k rozhodnutiu, že treba Úniu posilniť. Únia nie je statický útvar. Vy ste do nej vstupovali s plným vedomím, že sa bude vyvíjať a že bude dochádzať k posilňovaniu Únie. A dnes vravíte, my chceme stáť na mieste a my chceme vidieť len tú Úniu, aká je. Dokonca musím povedať, že som počul, je to superštát, buduje sa superštát, pomaly ohrozuje našu suverenitu, pomaly ohrozuje našu demokraciu. No nehnevajte sa na mňa, to je pozícia absolútneho euroskepticizmu, to je strašenie Európskou úniou tak, ako, bohužiaľ, musím povedať, a včera som sledoval jednu z televíznych diskusií, ako strašíte eurom. A mne je to veľmi ľúto. Toto predsa nie je odpoveď Európanov. Toto nie je odpoveď členov Európskej únie. Ja viem, že sa snažíte prísť s pozíciami a svojím spôsobom možno zmeniť atmosféru tu, možno zmeniť rozhodnutie, ale vychádzam z toho, že občania Slovenskej republiky prehovorili, prehovorili či priamo podporou Európskej únie tak, ako sa rozvíja, tak, ako sa posilňuje. Prehovorili, a je mi to veľmi ľúto, neberte to ako polemicky, aj tým, koľko vášmu programu a vašim politickým názorom dali hlasov vo voľbách. A vy teraz na základe tohto hlasu sa snažíte presadiť určité pohľady, pokiaľ ide o vývoj slovenského postoja k Európskej únii. Ste vo výraznej menšine, ste vo výraznej menšine v slovenskej spoločnosti a ste vo výraznej menšine aj v Národnej rade Slovenskej republiky. Takto ste boli. Je to legitímne, že to obhajujete, ale ja politicky hodnotím, že jednoducho nemôžete takisto legitímne očakávať, že väčšina obyvateľov Slovenskej republiky a väčšina politických síl tu vás podporí. A ja chcem povedať, že i vaše vecné pripomienky nakoniec smerujú k zneisteniu celej Lisabonskej zmluvy, no logicky, pretože vy ju nechcete, preto, a to ste aj hovorili, vy ju odmietate. Ale toto, chvalabohu, nie je politika väčšiny politických síl tu v Národnej rade a takisto väčšiny občanov. Čiže z tohto pohľadu, ako vravím, sa tu určitým smerom vymyká hodnotenie KDH, aj tie niektoré tézy, pohľady, ktoré naozaj upozorňujú na slabiny, však, pochopiteľne, v takýchto dokumentoch nie všetko je perfektné. Sú tam slabiny, sú tam riziká. Ale my sa s nimi vysporiadame. My sa s nimi aktívnou prácou jednoducho musíme vysporiadať ako suverénny členský štát Európskej únie. Máme na to možnosti a budeme to robiť. Ďalší okruh otázok, ktorý tu padol, boli otázky konzultácií či už vecných alebo politických, pokiaľ ide o Lisabonskú zmluvu. A opäť ja môžem začať len s tým, že skutočne konzultácie prebiehali, ale ony sa nezačali len teraz, len v minulom roku, keď sa pripravoval mandát medzivládnej konferencie. Však všetci sme uznali, že v základných parametroch Lisabonská zmluva vlastne je zhodná s ústavnou zmluvou. Ale takto sme to chceli. Takto sme si to odsúhlasili síce v minulom parlamente, ale na základe širokej spoločenskej a politickej zhody. To je v poriadku. A my sa k tomuto hlásime. My s tým nemáme žiaden problém. Posilnili sa prvky, ktoré nám umožňujú ako suverénnemu štátu fungovať lepšie, efektívnejšie v rámci Únie. Ale nemáme problém povedať, že ústavná zmluva a Lisabonská zmluva v mnohých základných parametroch alebo v základných parametroch sú identické. V poriadku, takto sme to chceli. Za tým si stojíme. No a diskusia o týchto parametroch, tá vlastne prebiehala od samého začiatku, keď sa diskutovalo o ústavnej zmluve. Jednoducho tá diskusia, či už politická alebo iná, prebiehala. Tu je kontinuum. My nezačíname dnešným dňom alebo včerajším dňom alebo predložením tohto návrhu do Národnej rady. Je tu aj kontinuálna, politická a vecná diskusia, ktorá prebiehala a začala v minulom roku. Vláda predstavovala materiály do vlády. Tie materiály boli verejne dostupné, boli na webovej stránke, dostávali ste ich vy. Predkladala svoje postoje, svoje pozície na rokovania medzivládnej konferencie pred vás v Národnej rade. Diskutovali sme o nich vo výboroch Národnej rady. A 17. 10. sa tu uskutočnilo rokovanie pléna Národnej rady, ktoré odobrilo postup Slovenskej republiky a vlády Slovenskej republiky, pokiaľ ide o rokovania o tom výsledku, o Lisabonskej zmluve. Odobrilo tie základné parametre, ešte raz, ktoré vlastne sú parametre v zásade ústavnej zmluvy. Čiže nikto nemôže povedať, že tuná neprebiehal proces či už vecných alebo politických konzultácií a konzultácií na úrovni Národnej rady, čisto politické konzultácie. Táto vláda, však aj k tomu dochádzalo, predseda vlády Slovenskej republiky v lete zaslal list a dostal odpovede, mnohé vecné, niektoré nie. Aj toto musím povedať, boli politické strany, ktoré veľmi jasne a vecne a korektne reagovali svojimi pripomienkami, a bola politická strana, ja musím povedať, že to bola SDKÚ, ktorá proste toto šmahom odmietla. Tam nebola žiadna konkrétne otázka zdvihnutá. Ja som uskutočnil, a ja som veľmi vďačný, že kolegovia poslanci na toto upozornili, myslím, že to boli práve poslanci KDH, politické konzultácie sám s predstaviteľmi parlamentných politických strán. Toto sa odohralo na jeseň tohto roku. Viete to veľmi dobre. Hovorili sme o tom tuná v pléne Národnej rady. Ja to chcem ešte raz zdôrazniť, politické konzultácie prebiehali. Vlastný proces schvaľovania a rokovania vo výboroch Národnej rady takisto prebiehal. A prebiehal, musím povedať, tak, ako som očakával po tom, keď Národná rada 17. 10. minulého roku drvivou väčšinou hlasov schválila náš postup alebo ho odobrila, by som to povedal presnejšie možno. A takisto rokovania vo výboroch Národnej rady potvrdili, že je tuná súhlas s týmto smerovaním. A neboli žiadne signály. Aspoň do minulého týždňa ja som nezaregistroval žiadne signály, že by vznikal nejaký problém, pretože, ešte raz, my hovoríme o Lisabonskej zmluve, my nehovoríme o fungovaní parlamentu, my nehovoríme o opozično-koaličných vzťahoch, my nehovoríme o diskusiách v rámci demokracie o tom, či tu je alebo nie je demokracia. Ja si stojím za tým, že demokracia na Slovensku je, prejavuje sa a sme demokratický riadny normálny štát. A diskusie, ku ktorým dochádza v parlamente a kdekoľvek inde, sú normálne pre demokratický štát. A vždycky sa bude tak alebo inak argumentovať, používať rôzne argumenty. No ale to je normálne. Rokovania prebehli a z týchto rokovaní nikdy, pokiaľ nejde o postoj našich vážených pánov predstaviteľov z KDH, nezazneli nejaké disentné hlasy, ale teraz zrazu, áno, a ešte takýmto spôsobom. Tlačový zákon, ďalšia otázka. Budem sa venovať len tlačovému zákonu. Vlastne hovoríme o práve na odpoveď, o práve na opravu. To znamená niektoré parametre tohto zákona, do ktorého sa o. i. dostávajú také záležitosti, ktoré z môjho pohľadu sú veľmi dôležité, ako je napr. ochrana zdrojov informácií. Však to je na výsosť potrebná norma. A viete veľmi dobre, ako je to dôležité pre novinárov. A z tohto pohľadu je to pozitívum. Jednoducho musím povedať, že tento zákon má celý rad parametrov, ktoré nás posúvajú dopredu. Áno, môžu vznikať otázky, však to je normálne, keď vznikajú otázky. A myslím si, že mechanizmy v Národnej rade, ktoré tuná máte, slúžia na to, aby sa tieto otázky vyjasnili. A ja predpokladám a dúfam, že konečný produkt bude produktom dobrým. Jednoducho ja si neviem predstaviť, že by išlo o produkt zlý. OBSE. Veľmi často sa tu spomínalo OBSE. Dovoľte mi povedať, že mám určitú skúsenosť z fungovania OBSE. Môžem vám povedať, že my neignorujme, ako to tu tiež zaznelo, výzvy z OBSE. Nemienime ich ignorovať. Ja som minulý týždeň potvrdil veľmi jasne vo svojom liste, kto si ho chce prečítať, nájde ho na webovej stránke ministerstva zahraničných vecí, že vítame tento záujem a chceme diskutovať na úrovni expertov. Dokonca sme vyzvali našich kolegov z Viedne, aby sme začali tieto expertné konzultácie čo najskôr v tomto týždni. Dali jeden termín, my sme dali dva termíny, dohodneme sa. Môžem vám povedať ale, že táto diskusia prebiehala, než sme sa dohodli teda, že pôjdeme na tieto rokovania, veľmi zaujímavo. Trvalo hodinu a tri štvrte, kým naša delegácia pri OBSE presvedčila úrad pána Harasztiho o tom, že je dobré viesť expertné konzultácie. Zrejme zo začiatku tam politická vôľa asi ani nebola, neviem, pretože my sme museli presviedčať pánov kolegov, ktorých ja osobne dobre poznám, aby s nami išli na tieto expertné konzultácie. Je to paradox. Voči čomu ja som mal veľkú výhradu, a budem mať takéto výhrady voči postupu akéhokoľvek medzinárodného úradníka akokoľvek vysoko postaveného, je, že namiesto toho, aby prišli za nami a povedali, tak ako sa to bežne robilo v OBSE, pokiaľ ja som bol generálnym tajomníkom, že majú otázky, výhrady, chcú s nami diskutovať, a začali sme diskutovať a v prípade, že tá diskusia nevyjde, tak, prosím, potom nás môžu dať do tlače, môžu z toho urobiť proste kauzu, tak jednoducho oni pred tým, než vôbec začali takéto diskusie, nás zavesili na svoju webovú stránku a povedali, vážení, toto a toto a toto je problematické. Viete, ja sa musím zamyslieť, či je to ten postup, ktorý by mal viesť k výsledku, a prečo to urobili takýmto spôsobom. Napriek tomu potvrdili sme jasne, chceme rokovať. Teraz nás žiadajú, aby sme dali autorizovaný preklad textu návrhu do angličtiny. To urobíme. Samozrejme, to urobíme. Jednoducho je to nutné. Ale nevadilo pánom kolegom, aby aj bez tohto prekladu na základe niečoho, neviem, na základe čoho pracovali, už si vytvorili stanovisko. V poriadku, ani s týmto nemám problém. Čiže nie je to žiadne ignorovanie, naopak, budú prebiehať konzultácie. A predpokladám, že k nim dôjde tento týždeň. Ja dúfam, ten preklad vyrobíme čím skôr. A budeme to počúvať. A vy sa zoznámite s týmito pripomienkami, pochopiteľne, a budete mať čas na to, aby ste ich prípadne posúdili a inkorporovali do vašich textov, ktoré budete potom tuná schvaľovať. Lenže prepájanie otázky Lisabonskej zmluvy s právom na odpoveď, prepáčte, toto jednoducho je nesmierne kontraproduktívne a zhubné. Je mi to veľmi ľúto, nie je to len moje stanovisko. Keby to bolo len moje stanovisko, je možné povedať, že tuná robím akúsi politickú nadprácu. Vážení páni poslanci, panie poslankyne, nerobím politickú nadprácu, to by robili aj tí predstavitelia, ktorí sa už medzičasom z rôznych európskych štruktúr stihli pozastaviť nad tým, čo robíme. A je ich dosť. Za včerajší deň som dostal dosť informácií, ktoré mi toto moje stanovisko potvrdzujú. To bol citovaný pán Swoboda. Ja si dovolím odcitovať takisto z verejne dostupných zdrojov, kto chce, nájde to v spravodajstve tlačových agentúr, napr. predsedu ústavného výboru Európskeho parlamentu pána Leinena v súvislosti s problémami s ratifikáciou dokumentu v slovenskom parlamente. A ja citujem, čo povedal pán Leinen, predseda ústavného výboru Európskeho parlamentu. „Európa nesmie byť rukojemníkom pre vnútropolitické či vnútrostranícke problémy. Lisabonskú zmluvu treba ratifikovať v 27 krajinách. A keď sa celý proces začne s problémami, môže sa to skončiť len zle. Škody by utrpela celá Európa a, samozrejme, najviac Slovensko,“ upozorňuje nemecký europoslanec. Ak by sa zmluva v slovenskom parlamente neratifikovala, podľa Leinena by to odštartovalo negatívnu tendenciu a bol by to zlý príklad pre ostatné členské krajiny EÚ. A opäť uvediem citát: „Dostávame sa tým na zlú cestu. A nakoniec skončíme v slepej uličke, z ktorej sa nedá von. A preto varujem pred tým, aby sa s takým niečím začalo. Očakával som,“ hovorí pán Leinen podľa citátu, „že Slovensko bude príkladom a priekopníkom pri Lisabonskej zmluve a že nebude vyrábať dodatočné komplikácie. Je to prekvapenie pre celú Európu. No verím, že sa to predsa len v stredu skončí dobre.“ Podobný názor má aj tu už citovaný podpredseda socialistov v europarlamente pán Hannes Swoboda, podľa ktorého sú tieto správy zo Slovenska absolútnym prekvapením. Rakúsky člen europarlamentu pripomína, že kritika tlačového zákona je jedna vec a Lisabonská zmluva ako dôležitý európsky dokument, ktorý má zreformovať európske inštitúcie, je niečo úplne iné. Práve také malé krajiny ako Slovensko sú podľa Swobodu závislé od toho, aby bola Európa silná a mohli sa posilniť ich vlastné práva a možnosti. „Neohrozujme,“ a teraz zase citujem pána Swobodu konkrétne, „však reformnú zmluvu, pretože to, samozrejme, bude negatívnym príkladom pre ostatné krajiny. To by bola privysoká cena.“ To je toľko len z niekoľkých ohlasov, ale je ich viacej, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci. A mňa len prekvapilo, že sa tu vytvárala aj počas včerajšej diskusie akási atmosféra, že toto prejde, že tá konštrukcia, ktorú si tu opozícia vyrobila, jednoducho prejde, že bude proste tak nejako zobratá ako presne správna. Však prečo by sme náš vnútrostranícky, vnútroparlamentný, vnútroštátny problém nepovýšili na problém, ktorým môžeme storpédovať úsilie Európy, aby fungovala lepšie. Toto hlasovanie, v závere , ku ktorému, dúfam, dôjde, nie je hlasovaním o vláde, nie je ani hlasovaním o parlamente alebo o demokracii na Slovensku, je to hlasovanie o Lisabonskej zmluve, je to hlasovanie o občanoch Európskej únie, je o občanoch Slovenska, je to hlasovanie o Európskej únii, je to hlasovanie o dôveryhodnosti Slovenska ako členského štátu Európskej únie. Ja chcem vyzvať všetkých pánov poslancov a panie poslankyne, tých, ktorí sa toľkokrát vyjadrili, a je ich tu väčšina v tejto sále, že sú za Lisabonskú zmluvu, aby toto prejavili vo svojom hlasovaní. Už aj tak sme touto diskusiou dosť poškodili samým sebe, dôveryhodnosti Slovenska a zneistili Európu. Pokračovanie touto cestou je podľa môjho názoru absolútne zhubné. Vyzývam preto všetkých, a ešte raz zdôrazňujem, všetkých, to nie je len výzva k jednému alebo druhej časti, na hľadanie štátnických a európskych riešení v prospech Európskej únie a občanov Slovenskej republiky, pretože opačný postup by bol zlý pre nás všetkých a pre Úniu. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)