B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-02-13):
Pán poslanec Krajči, nech sa páči. G. Krajči, poslanec: Ďakujem pekne za slovo, pán predsedajúci. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, vážený pán podpredseda vlády, dovoľte aj mne vystúpiť v tejto rozprave. Vzhľadom na to, že považujem takýto proces za veľmi závažný a predovšetkým dôležitý pre občanov tejto krajiny a myslím si, že to, čo sa tu deje, je veľkým signálom krachu tejto vlády, ale predovšetkým tým, že predseda vlády Mikuláš Dzurinda podmienil odvolanie pána Mikloša pádom tejto vlády, to svedčí o tom, že naozaj je to vláda Ivana Mikloša, ktorej predsedom vlády je Mikuláš Dzurinda. Pán Mikloš je v tejto situácii naozaj silný muž, od ktorého závisí, či na Slovensku bude vláda, alebo nebude vláda, takže z tohto pohľadu ho treba obdivovať. Chcem však povedať, že každý člen vlády by sa mal správať podľa Ústavy Slovenskej republiky a v článku 112 ústavy sa hovorí, že „svoje povinnosti budem plniť v záujme občanov tejto krajiny“. Tu však mám pochybnosti, pretože na základe prieskumov verejnej mienky až 65 % občanov tejto krajiny považuje túto vládu za neúspešnú a hovorí, že táto vláda neslúži občanom tejto krajiny. Čiže keď vychádzame z dikcie článku a z toho, čo hovoria občania, vychádza, že naozaj nemá opodstatnenie, aby táto vláda ďalej vládla. A keďže jej velí pán Mikloš, tak si myslím, že aj on je ten, ktorý by mal sebakriticky zhodnotiť svoje ďalšie pôsobenie a jednoducho zvážiť, či do volieb ešte bude traumatizovať Slovensko a aj občanov, alebo odíde. Veľký čínsky filozof Konfucius povedal: „Počúvať a vyberať si medzi názormi, to je prvý krok k poznaniu.“ Pozerať sa a uvažovať o tom, čo som videl, to je druhý krok poznania. Ja si myslím, že my tri a pol roka len pozeráme a „čumíme“, čo sa deje na Slovensku. Pozeráme s otvorenými ústami, ako táto vláda systematicky reprivatizuje, rozkráda, rozdeľuje a berie si sprostredkovateľské poplatky do svojich vrecák, a pritom sa tvári, ako keby to boli najčestnejší ľudia, ktorí sa vždy odvolávajú na vládu predchádzajúcu, ktorá im tu zanechala dlhy, spôsobila problémy. No, nehnevajte sa, páni, že sme vám spôsobili problémy! Hádam nabudúce budeme lepší a necháme vám vyhriate kreslá. Čo sa týka osoby Ivana Mikloša, nie je to nový politik na politickej scéne Slovenskej republiky. Pôsobí tu od začiatku, všetci ho veľmi dobre poznáme. Veď tento politik bol krstným otcom malej privatizácie, kde prebiehali holandské dražby, kde sa drancovali banky, kde boli úvery, ktoré sa dodnes nesplácajú, a ktorý vlastne bol otcom toho, že sa zadlžili také ústavy, ako je Slovenská sporiteľňa, ktoré on dnes ako člen vlády úspešne oddlžil 150 miliardami, ktoré my budeme splácať. To je pán Mikloš, takýto manipulant, ktorý sa dokázal presadiť – zatiaľ – na politickej slovenskej scéne. Dúfam, že už to dlho trvať nebude. Vždy sa tu odvolávate na privatizáciu Vladimíra Mečiara. Tak povedzme si niečo o tej privatizácii Vladimíra Mečiara. Keď ju zoberiem v globálnych číslach, za roky 1995 až 1998 sa privatizoval majetok v nominálnej hodnote 110 mld. Sk, ktorý sa rozdelil niekoľkým tisícom, alebo vyše tisícke občanom Slovenskej republiky. Neboli to zahraniční zlodeji, neboli to žiadni darebáci, boli to občania Slovenskej republiky a mnohí z tých, ktorí tieto firmy dostali, dodnes majú trápenie s tým, aby ich uchovali, pretože táto vláda nevytvorila podmienky na proces podnikania na Slovensku, a jednoducho majú problémy s tým, aby udržali zamestnanosť. Za to ich táto vláda nazýva, že sú to zlodeji, rozkrádači. Takýto je pohľad. Ale pozrime sa na túto vládu, ktorá tri a pol roka privatizuje strategické podniky a objem privatizovaného majetku, keď sa im podarí sprivatizovať Slovenský plynárenský priemysel, bude 500 mld. Sk. V porovnaní s Mečiarom je to absolútne iné. Ale pritom tých majiteľov bude možno 8 alebo 10. Samozrejme, že aj tie provízie sú primerané týmto množstvám. A samozrejme, že išli podľa modelu pripraveného ešte v predchádzajúcom období M.E.S.A. 10, ktorá už roky predtým, než nastúpili do vlády, si pripravovala pozície. Dnes hovoria, že vstúpili do vlády a sú prekvapení, v akom stave túto vládu našli. Nuž, keď takíto odborníci analyzovali, tak asi vedeli, do čoho idú. A je nehanebné, že tri a pol roka niekto plače, že sa s tým nevie vysporiadať. No ale aby sme sa vrátili k meritu veci. Predstavitelia tejto vlády, predovšetkým Mikuláš Dzurinda a Ivan Mikloš, vedia veľmi krásne vystupovať. Veľmi dôveryhodne, veľmi konkrétne argumentujú, a dokonca sú takí demagógovia, že časť občanov im verí ešte aj dodnes. Znova by som sa vrátil ku Konfuciovi a povedal jeho myšlienku, že „uhladené spôsoby a lichotivé slová sú zriedka zárukou cnosti“. A – chvalabohu alebo žiaľbohu – pre občanov Slovenskej republiky aj toto sa znova potvrdilo a tie krásne slová, ktoré zaznievali pod Spišským hradom o dvojnásobných platoch, tie krásne slová, ktoré zaznievajú dodnes o tom, ako si dobre žijeme na Slovensku, naozaj nie sú prejavom cnosti, ale sú prejavom biedy tejto vlády. Ale poďme konkrétne k niektorým veciam, ktoré vyčítam podpredsedovi vlády Slovenskej republiky Ivanovi Miklošovi: Po prvé, považujem za nekompetentné zasahovanie do riešenia problémov VSŽ nielen Ivana Mikloša, ale celej vlády predovšetkým v tom zmysle, že ešte dodnes sa vyťahujú kauzy, ktoré sú spojené s VSŽ. Spomeniem len niektoré. To, akým spôsobom boli predávané akcie, akým spôsobom sa prv zmocnil štát a potom predal U. S. Steel tieto akcie, všetci veľmi dobre vieme. K tomu sa nechcem vracať. Vrátim sa však k inému prípadu, kde bola zneužitá štátna moc, keď vyšetrovateľ odboru vyšetrovania obzvlášť závažnej trestnej činnosti na príkaz svojho nadriadeného pána Šáteka porušil integritu Rakúskej republiky, vycestoval do Rakúska, sprostredkoval si obchod s firmou Barkos, ktorá mala pohľadávku VSŽ, ukradli 49 mil. amerických dolárov – a dodnes sa o tom nehovorí, dodnes nemá kto tento prípad vyšetriť. Prokuratúra je nečinná, vyšetrovacie orgány mlčia. Ale, samozrejme, objavil sa ďalší problém. Predali sa akcie VSŽ a zlodej okradol zlodeja. Nastal problém. Vyčítam pánovi podpredsedovi vlády aj druhý krok, ktorý urobili, a to je prijímanie balíčkov ekonomických opatrení s mimoriadne negatívnym dosahom na sociálne postavenie občanov Slovenskej republiky. Keď nevedeli, odkiaľ zobrať peniaze, najlepšie preniesť túto zodpovednosť na občanov Slovenskej republiky, vyžmýkať ich, pokiaľ sa dá, prijať také zákony, aby sme platili za všetko, aj za ten vzduch, ktorý dýchame, ale, samozrejme, nevytvoriť podmienky na to, aby občania Slovenskej republiky mohli žiť dôstojne, aby mali prácu, aby si mohli kúpiť byt a podobne. Ďalšiu vec, ktorú vytýkam pánovi podpredsedovi vlády, je nedôsledné a neodborné riešenie problémov bánk a aj nebankových subjektov, ktoré v súčasnosti vychádzajú na povrch. Veď za tejto vlády padlo päť bánk: Priemyselná banka, Dopravná banka, AG banka, Devín banka, IRB. A najnovším šlágrom je padanie nebankových subjektov, medzi ktoré patrí BMG a Horizont. V najbližšom čase pravdepodobne aj AGW. Zaujímavé, že aj AGW, ktoré možno príde na rad, je tým, že jediným konateľom a majiteľom je človek z Vranova, odkiaľ pochádza aj pán Mikloš. Možnože je to náhoda. To znamená, že takýto postup konania vlády je absolútne v rozpore s tým, čo sľubovala vo svojom programovom vyhlásení a jednoducho po tri a pol rokoch pôsobenia táto vláda stratila absolútne kredit. Po ďalšie mu vytýkam, že sa rozhodujúcim dielom podieľal na raste chudoby na Slovensku, na najvyššom počte nezamestnaných v histórii Slovenskej republiky, ktorý presiahol 560 000, na najvyššej inflácii, ktorú zaznamenala táto vláda, na najvýznamnejšom raste cien pri stagnácii rastu reálnych miezd, čím naplnil všetky predvolebné sľuby Dzurindovej vlády o dvojnásobných platoch. Žiaľbohu, aj takíto sú politici, ktorí na jednej strane vedia sľubovať a na druhej strane si potom sľuby neplnia. Ďalším bodom, ktorý chcem pripomenúť pánovi podpredsedovi, je dramatický pokles kurzu slovenskej koruny a takisto deficit zahraničného obchodu, ktorý predstavuje v súčasnosti spomínaných 103 mld. Sk. Pokles slovenskej koruny a kurz alebo pád kurzu slovenskej koruny spôsobil straty približne vo výške viac ako 27 mld. Sk. Po ďalšie, vytýkam pánovi podpredsedovi vlády Slovenskej republiky zlyhanie vlády predovšetkým aj v oblasti zápočtu dlhov voči Ruskej federácii a neschopnosť tejto vlády vydobyť čo len jednu korunu z deblokácie ruského dlhu. Sami ste mali možnosť sledovať kroky tejto vlády, ktoré boli nezmyselné v tom, že prvý krok, ktorý urobila, zrušila zápočet ruského dlhu a neprebrala podpísaný kontrakt na systém protivzdušnej obrany S-300, ktorý už bol vykontrahovaný, vyrobený a pripravený. Namiesto toho niekoľko sto miliónov amerických dolárov zaplatila ako pokutu a tento kontrakt zrušila. Po prvé, ohrozila bezpečnosť Slovenskej republiky, po druhé, nakladala s peniazmi slovenských občanov veľmi neúčelne. Aj to svedčí o tom, že takáto vláda nemá opodstatnenie ďalej pôsobiť. Túto vládu – a myslím si, že pán Mikloš by mal byť ďalší v tomto rade, o ktorom hovoríme – môžeme nazývať, že je to vláda káuz a ľudí, ktorí museli z vlády odstúpiť. Veď si len spomeňme. Odstúpil pán Palacka, odstúpil pán Černák, pán Šagát, pán Pittner, pani Schmögnerová, dnes je na rade asi pán Harach, pretože toho chcú obetovať. Aj ANO sa dohodlo, že pustia Haracha a vymenia za Mikloša. Takže keď to tak spočítame, tak vlastne táto vláda sa mení permanentne. A jednoducho si myslím, že meníme tých nepravých. Mali by sme meniť tých pravých, tých, čo sedia vzadu za nami. Možnože tým by sa ešte niečo dalo zachrániť. Takže, žiaľbohu, musím konštatovať, že všetky kroky, ktoré sú robené na to, aby sa na Slovensku žilo lepšie, sú robené takým spôsobom, aby to dopadlo na novú vládu, ktorá vznikne po voľbách v roku 2002. Ďalej vám vyčítam, pán podpredseda vlády, že vo svojom volebnom programe, ktorý ste presadzovali a ktorý ste mali realizovať, ste sľubovali rast bytovej výstavby. Sľubovali ste a niekoľkokrát ste to prezentovali aj v pléne Národnej rady a bol to aj trik vašej predvolebnej kampane, keď ste sľubovali nové byty pre mladé rodiny, pričom pokles v oblasti bytovej výstavby v roku 1999 bol o 36 %. Ale nielen v bytovej výstavbe. Treba si povedať, že za rok 1999 a 2000 poklesli oproti predchádzajúcemu obdobiu o plných 56 % objemy stavebnej výroby. Na základe tohto poklesu bol obrovský dosah na ľudí, ktorí boli z týchto firiem poprepúšťaní a tak sa vám podarilo dopracovať aj k číslu 20 % v miere nezamestnanosti. Ďalej by som chcel povedať, že veľmi vážny nedostatok, o ktorom tu už bolo niekoľkokrát hovorené a za ktorý zodpovedá podpredseda tejto vlády, je realizácia reformy verejnej správy, resp. modernizácia a prenos kompetencií na nižšie články riadenia. Všetci sme veľmi pozorne sledovali proces, ktorý prebiehal, a všetci veľmi dobre vieme, že za tento proces bol zodpovedný podpredseda vlády, ktorý tak ako kapitán lode mal odchádzať z lode posledný. Jeho postup bol opačný. Loď nechal na rozbúrenom mori, ktorá sa zmieta dnes v problémoch, a on z tejto lode vyskočil a dnes z postu podpredsedu vlády sa tvári, že za to je zodpovedný niekto iný. Takže na základe týchto výpočtov, ktoré som tu povedal, nemám záujem osočovať ani nemám záujem osobný, aby som sa nejakým spôsobom hneval na pána Mikloša. Myslím si, že je tu dostatok objektívnych dôvodov na to, aby sme posúdili, či naozaj pán Mikloš je tým pravým členom vlády, ktorý túto vládu riadi a vedie do istého prístavu, ktorý nemusí byť taký bezpečný, ako si predstavujeme. A preto vás prosím a odporúčam všetkým, aby sme sa dnes pri hlasovaní neriadili podľa politických tričiek, ale aby sme zvážili tie argumenty, ktoré tu zazneli, a rozhodli sa na základe týchto argumentov a jednoducho vyslovili nedôveru podpredsedovi vlády Ivanovi Miklošovi. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)