J. Jasovský, poslanec: (2002-01-30):
Škoda, že tie kamery tu neboli, vyhrali sme voľby do vyšších územných celkov len v šiestich krajoch. Boli by sme vyhrali možno v ôsmich a možno by sme boli aj vyhrali ešte suverénnejším spôsobom, keby sme boli mali možnosť prezentovať naše názory na prípravu rozpočtu pre rok 2002. Ale prečo chýbajú kamery v tejto rokovacej sále, aj to je, prosím, dôsledok privatizácie, privatizácie Slovenských telekomunikácií. Dnes pán minister Macejko, keď sa dostal do Slovenskej televízie, prejavil počudovanie nad tým, že nevie reagovať a nevie dotlačiť Slovenské telekomunikácie, aby ceny Slovenských telekomunikácií, respektíve produktov, ktoré predávajú, nestúpali takým závratným tempom. Pán minister Macejko sa čuduje, ja som sa čudoval vtedy, keď súhlasil s predajom 51 % Slovenských telekomunikácií. Musím povedať, že nechápali vtedy dôvody, prečo treba navyšovať základné imanie, a nie predávať. To by bola otázka možno aj Slovenského plynárenského priemyslu. Otázka hodnotenia tejto vlády. K tomu by asi bolo dosť dlho možné rozprávať, ale otázka je, prečo nemôže v tomto parlamente prejsť návrh zákona o referende. Nebol by to totiž návrh referenda o predaji Slovenského plynárenského priemyslu, ale bolo by to referendum o fungovaní tejto vlády. Po voľbách do vyšších územných celkov by totiž výsledok tohoto referenda bol ďalším fiaskom súčasnej vládnej koalície. Určite, som presvedčený, že národ by mal strach a ľudia by mali strach predať naozaj taký klenot, ako je Slovenský plynárenský priemysel. Ak by padla vláda na základe toho, že referendum by bolo úspešné a národ by rozhodol tak a náhodou by vláda alebo predseda vlády podal demisiu, bolo by to šťastie pre Slovensko, ale bolo by to nešťastím pre opozíciu. Predseda vlády by dokázal veľmi dobre využiť argumenty o tom, že nemohol dovládnuť, a preto nemohol zvýšiť platy o 200 %, nemohol zlikvidovať nezamestnanosť nad 10 %, nemohol vytvoriť tisícky pracovných miest, sadol by do modrého autobusu, ktorý sa neštítil zobrať zo SAO Lučenec, čo mu ľudia vyrobili v dobrej viere a darovali mu tento autobus s tým, že si mysleli, že získajú zákazku aj na výrobu autobusov. Nuž, vládna koalícia veľmi ľahko posunula tieto zákazky do českej Karosy aj s dotáciami, ktoré boli pripravené v objeme 200 miliónov korún v tomto rozpočte. Slovenské peniaze sme vyviezli do Čiech, na Slovensku sme zlikvidovali firmy, ktoré autobusy dokázali vyrábať. Otázka telekomunikácií. Nepoznáme oficiálne kúpno-predajnú zmluvu za Slovenské telekomunikácie. Nepoznáme ju oficiálne, nepozná ju oficiálne ani tento parlament, pretože je to zmluva tajná. A ja som hlboko presvedčený, že takisto nebudeme poznať ani zmluvu o predaji časti, 49 % Slovenského plynárenského priemyslu. Otázka investícií napríklad v Slovenských telekomunikáciách. Vieme dobre, že v zmluve nie sú uvedené termíny, v ktorých má strategický partner do telekomunikácií investovať napriek tomu, že napríklad v Čechách pri predaji oveľa nižšieho podielu telekomunikácií je uvedená suma a pokuty za to, keď strategický partner v telekomunikáciách neinvestuje. Do Slovenských telekomunikácií zatiaľ Deutsche Telekom neinvestoval ani korunu a čudoval by som sa, keby aj investoval, keďže hodnota telekomunikácií Deutsche Telekom poklesla na desatinu svojej hodnoty. V zmluvách okolitých krajín sú uvádzané napríklad počas predaja telekomunikácií napríklad aj také podmienky ako znižovanie tarifnej politiky, znižovanie taríf a podobne. Všimnite si, kde sa dostali dnes Slovenské telekomunikácie v oblasti cien, základných služieb, to doslova znamená v základnom poplatku a kde sa dostali v tarifikácii. Urobte si porovnanie v cenách za internet v Deutsche Telekom a v Slovenských telekomunikáciách. Cena je násobne vyššia v Slovenských telekomunikáciách, pritom si ale, samozrejme, treba povšimnúť hodnotu reálnej mzdy v Nemecku a hodnotu reálnej mzdy na Slovensku. Takto sa na Slovensku šafári - od buka do buka. Slovenské telekomunikácie sú zaujímavé len z hľadiska tranzitu cez Slovensko v smere sever - juh a v smere západ - východ a upozorňujem, že na Slovensku dochádza k absolútnej likvidácii telefonizácie na dedinách, na čo sme boli predtým hrdí. Slovenské telekomunikácie veľmi ľahko zisťujú, že počas svojho fungovania, počas fungovania so strategickým partnerom sa im neoplatí investovať do miestnych káblových sietí, kde sú všetko hliníkové káble, ktoré treba nahrádzať. Sú to mnohomiliónové investície a, samozrejme, pri kúpyschopnosti nášho obyvateľstva sú výnosy, to znamená, výkony ústrední na dedinách ďaleko nižšie ako náklady, ktoré s tým súvisia. Postupne bude na Slovensku telefón luxus, ľudia sa nádejajú, že prejdú na mobilné siete. Zabúdajú, že Slovenské telekomunikácie sú majoritným akcionárom napríklad v Euroteli, to znamená, že ceny v mobilných sieťach, samozrejme, pôjdu ďalej. Zamestnanosť v Slovenských telekomunikáciách po vstupe strategického partnera z 15 000 na 10 000. Predpokladám, že aj v plynárenskom priemysle to bude paralelne, bude to teda takéto isté. Zaujímalo by ma, aké bude využitie zdrojov z predaja Slovenského plynárenského priemyslu. Či sa tieto zdroje nenávratne rozplynú, tak ako sa rozplynuli po predaji Slovenských telekomunikácií, kde časť zdrojov išla možno na opravy, a mala ísť na opravy striech na školách, časť tam, časť tam a podobne. Hovorí sa o tom, že tieto zdroje budú použité napríklad na rôzne reformy. Ja osobne som presvedčený, že pod tými reformami treba chápať napríklad aj navrhovanú 14-percentnú úpravu miezd, ale upozorňujem, že tieto zdroje budú môcť byť použiteľné iba raz, účelovo, a viac na Slovensku predať už nebude čo, pretože biedu zo Slovenska sa nám vyvážať asi nepodarí. Tak ako hovoril pán poslanec Fico – odvody. Plynárenský priemysel, mimoriadne odvody. Vláda si dnes dáva z ruky argumenty preto, aby mohla sanovať problémy, ktoré v štáte nevyhnutne vzniknú. Ak bol problém v štáte s potrebou okamžitých zdrojov, Slovenské telekomunikácie počas fungovania našej vlády, počas fungovania tejto vlády, pokiaľ ešte mali možnosť, vykonali mimoriadne odvody, zdroje do pokladnice sa nasypali. Ak boli potrebné zdroje, vydala vláda dlhopisy, sporiteľne alebo VÚB-ka dlhopisy kúpili, boli okamžité zdroje. Na Slovensku nebudeme mať ani telekomunikácie, ani energetiku, už ani sporiteľňu, ani VÚB-ku a podobne. A ja upozorňujem, že veľmi správne sa koaliční poslanci vyjadrujú o Slovensku ako o krajine. Lebo Slovensko, podľa mojich priateľov, ktorých mám v zahraničí, odborných priateľov, hovoria, predali ste si banky, telekomunikácie, predáte energetiku a plyn a strácate hodnotu ako štát. Vy už nebudete štát, vy budete skupina ľudí žijúca na tomto území a poznamenávam, že na Slovensku fungujú realitné kancelárie, ktoré vystupujú ako eseročky, ktoré skupujú aj pôdu na Slovensku. Takže budeme tu žiť ako skupina ľudí, skupina akýchsi trhanov, pretože vládnuť na Slovensku nebude kde! Uvedomte si, že nebude s čím a nebude ako rozhodovať v tomto štáte! Dnes keď sme prerokúvali otázku deklarácie, kde predseda parlamentného výboru pán poslanec Šebej hovoril o tom, že aj otázka odovzdávania kompetencií je situácia pomerne zložitá a treba teda veľmi uvážlivo pristupovať k tomu, aké kompetencie a čo sa odovzdá Európskej únii, čo si štát ponechá a podobne, pretože, samozrejme, nikde vo svete nie je enormný záujem oblápať sa so Slovákmi a suverénne im pomáhať len tak z ničoho nič. Ale ja sa obávam, že ak predchádzajúci rečník hovoril o netransparentnosti, ja si myslím, že transparentnosť v brakovaní Slovenska je až mimoriadna. Nikdy nebol stupeň drancovania Slovenska taký vysoký ako dnes. Nikdy nebolo také tunelovanie na Slovensku ako dnes, nikdy sa tak verejne neobchodovalo s pohľadávkami a nešpekulovalo s províziami ako dnes. Ale obávam sa, že darmo si derieme ústa, dnes, počas našich vystúpení všemocná koaličná rada rozhodne, SPP sa predá, provízie sa rozdelia, zabudnite. Ďakujem pekne. (Potlesk.) M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. S faktickou poznámkou chcú vystúpiť traja poslanci, štyria. Končím možnosť podania ďalších prihlášok. Ako prvý má slovo pán poslanec Prokeš. J. Prokeš, poslanec: O tom, ako sa čudoval pán minister Macejko, a on sa čudoval na pánovi ministrovi Macejkovi, keď vo vzťahu telekomunikácie a Slovenská televízia, na tom dnešnom vzťahu. Ja sa čudujem jemu, že sa čudoval. Nadviažem na moju predchádzajúcu faktickú poznámku a znovu pripomeniem, že výpredaj akcií nie je vstup zahraničného investora, vôbec žiadneho investora. Predaj akcií je jednoducho predaj akcií. To si treba uvedomiť. Keby bol naozaj vstupoval strategický partner, tak by bol musel navýšiť základné imanie! Dnes by telekomunikácie mali priamo k dispozícii, nie jeho akcionári, ale Slovenské telekomunikácie, niekoľko miliárd korún, za ktoré mohli robiť rekonštrukcie, zavádzať nové siete a naozaj tie tarifikácie mohli ísť dolu. Ale, preboha, niekto kúpi akcie a po ňom ešte potom chcete, aby doniesol a vložil do toho peniaze, do toho podniku? Veď on ich chce dostať okamžite naspäť! A toto isté hrozí v Slovenskom plynárenskom priemysle! Opakujem znovu, to je klamstvo na obyvateľov. Predaj akcií nie je vstup strategického investora. To je rozkrádačka, doslova rozkrádačka za lacný peniaz, ak by mal získať 49-percerntný balík, tak tam musí dať niekoľko stoviek miliárd korún, vložiť do SPP, do základného imania, nie, že vláda dostane za predaj akcií! A týchto niekoľko sto miliárd korún – boli by použité na rozvoj SPP, a tým výnos akcií, ktoré zostali v rovnakom počte vláde, ako ich má dnes, by bol vyšší, než je dnes. Toto je vstup strategického partnera. Začnime rozmýšľať. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Slovo má pán poslanec Jarjabek.