Žitňanská, Lucia, ministerka spravodlivosti SR (2011-09-06):
Ďakujem pekne. Než začnem, ešteže funguje internet, ale než začnem citovať z legislatívnych pravidiel, tak si neodpustím, začnem byť pyšná na seba, pán poslanec Jarjabek, vy zo mňa robíte pomaly démona. To som ani nevedela, že až takú moc mám. A než sa vrátim k vystúpeniu pána poslanca Číža, pán poslanec Madej a páni poslanci, ktorí tlieskali, takto vyzerá návrh zákona, ktorý príde z vlády do parlamentu. (Ministerka dvihla materiál a ukázala ho plénu.) Takto. Má číslo parlamentnej tlače. Takto odchádza z vlády do parlamentu. Pretože materiál, a začnem citovať, „Elektronická forma podávania a doručovania materiálov Národnej rade Slovenskej republiky“, účinnosť od 1. januára 2009, čl. 6 Náležitosti písomnej formy návrhu: „Návrh zákona podaný Národnej rade musí byť vypracovaný podľa legislatívnych pravidiel tvorby zákonov, pričom obsahuje tieto náležitosti: obal s uvedením čísla parlamentnej tlače.“ Čítam legislatívne pravidlá, ešteže tu mám dosť elektroniky so sebou. Z legislatívnych pravidiel vlády čítam: „Po schválení návrhu zákona vládou zabezpečí predkladateľ vyhotovenie jeho konečného znenia. Toto vyhotovenie sa označí v strede nad nadpisom ako vládny návrh zákona. Návrh zákona musí byť napísaný“ a tak ďalej. Jeden výtlačok, za bezchybnosť, čítam ďalej: „Vládny návrh zákona sa označuje na jeho obale a prvej strane návrhu zákona číslom parlamentnej tlače.“ To sú legislatívne pravidlá vlády a parlamentu, ktoré nám hovoria, že keď vo vláde je schválený zákon, príslušný rezort si vypýta od Národnej rady číslo parlamentnej tlače, vyhotoví vyhotovenie, ktoré ide do parlamentu, označí ho číslom parlamentnej tlače a predloží. Pán poslanec, vy nepoznáte legislatívne pravidlá. (Potlesk.) Predpokladám, že pán predseda parlamentu vám dodá legislatívne pravidlá aj v písomnej podobe. Dovolím si reagovať na to, čo hovoril pán poslanec Číž. Pretože ja som dobre počúvala, opomeniem reagovať na poznámky typu o étose spravovania krajiny, lebo sa nechcem vracať k étosu spravovania krajiny za predchádzajúcej vlády, ale chcem nadviazať na tú vedeckú obec, pretože myslím si, že o tom treba hovoriť a možnože parlamentná pôda je tiež tá pôda, o ktorej treba hovoriť. Ja som dlhodobo pôsobila a ešte stále, aj keď v minimálnom rozsahu, pôsobím na akademickej pôde a dovolím si tvrdiť, že áno, vo veľkej miere problémy slovenskej justície, ale aj právnického stavu ako takého začínajú na právnických fakultách. A myslím si, že kvalita právnického vzdelávania a možnože kvalita v právnickej výchove, teraz myslím na etiku právnických povolaní, je niečo, čo je problémom tejto republiky. Mohli by sme tu dlho určite s pánom profesorom hovoriť o tom, kde je jadro týchto problémov a prečo možnože česká právna veda je omnoho bohatšia v rôznych oblastiach práva na publikačné výstupy a prečo tak nie je na Slovensku. A je to vážna téma, pretože nám to chýba. A chýba to aj mne, zodpovedne poviem. Pretože vy hovoríte, že existuje množstvo. Problém je, že neexistuje množstvo. Existuje veľmi, veľmi málo odborných publikácií a odborných článkov na Slovensku, ktoré by sa systematicky venovali téme systému súdnictva. Na akademickej pôde sa tomu systematicky venuje naozaj minimum ľudí. Zodpovedne prehlasujem, zodpovedne prehlasujem, že som v komunikácii s právnymi teoretikmi, vždy som bola v komunikácii s právnymi teoretikmi, ktorí sa tejto téme venujú. Zodpovedne prehlasujem, že keď som tu sedela v opozičnej lavici, tak som pravidelne organizovala stretnutia a neformálne, ale aj formálne diskusie, ako ďalej a kde sme spravili chybu a čo sa stalo. Áno, robila som to a robím to doteraz. Komunikujem s vedeckou obcou. Čo ma mrzí, je, že naozaj je veľmi, veľmi málo ľudí, ktorí sa systematicky venuje tejto téme. Veľmi málo ľudí. A ja súhlasím s vami, takúto diskusiu aj na stránkach odbornej tlače, ale možno aj na strane inej tlače, všeobecne dostupnej tlače, takúto diskusiu by sme si zaslúžili. Zaslúžili by sme si možno piatkovú prílohu, ako majú Lidové noviny, alebo ktorý deň vychádza príloha, ktorá je venovaná právu. Samostatná príloha vychádza každý týždeň. Sú tam samostatné články. Možno trošku to suplujú niektoré internetové stránky. Aj my sa pozeráme na iné právo, nielen na otvorené právo a hľadáme tie riešenia. Tie diskusie prebiehajú, ale podľa mojej mienky v omnoho, omnoho menšej miere, ako by sme potrebovali. Doteraz napríklad sa veľmi často hovorí o Súdnej rade ako o orgáne samosprávy justície, a pritom to nie je pravda. Koncepcia justície schválená týmto parlamentom hovorí o Súdnej rade ako o orgáne legitimity súdnej moci. Jediná publikácia, ktorá sa venuje pozícii Súdnej rady, ktorú poznám, naozaj je publikácia, v ktorej je publikovaná inauguračná prednáška prof. Sváka, ktorý tam definuje podstatu Súdnej rady a definuje ju ako orgán legitimity súdnej moci. Preto zloženie polovica sudcovia a polovica iné zložky moci, pretože moc aj sudcovská je odvodená od ľudí. Čiže aby na tej tvorbe sudcovskej moci participovali všetky zložky. Naozaj jediný článok, ktorý naozaj sa venuje podstate inštitúcie Súdnej rady, ktorý ja poznám, je článok prof. Sváka, ktorý bol jeho inauguračnou prednáškou. Takže áno, venujem sa tomu a diskutujem s ľuďmi na túto tému a pravidelne mám na túto tému stretnutia a pozývame nielen slovenských kolegov, aj kolegov zo zahraničia. Preto môžete mi vyčítať čokoľvek, ale nemôžete mi vyčítať to, že sa témou vážne nezaoberám, že nehľadám riešenia a že nemám dobrý úmysel. Keď to robíte, hovoríte jednoducho nepravdu. A ak ma za tú dobu trošku poznáte, tak to aj sami viete. Pretože ako chcete tvrdiť, že to všetko je o jednej osobe a o politizácii? Čo je politizáciou alebo čo je protiharabinovské na zverejňovaní súdnych rozhodnutí? Čo je politizáciou alebo čo je protiharabinovské na tom, že Súdna rada rokuje verejne a že si môžme vypočuť jej záznam? Čo je protiharabinovské na tom, že novinári sa môžu prísť pozrieť na výberové konania? Čo je protiharabinovské na tom, že výberové konanie od vypísania výberového konania po prihlášky do výberových konaní, po výsledky výberového konania, ktoré sú na internete, v ten deň, keď sa uskutoční výberové konanie, sú na internete? Čo je protiharabinovské na novele Trestného poriadku, Trestného zákona, ktorý sme robili so sudcami a dokonca aj so sudcami Najvyššieho súdu, ktorí boli prítomní na tom kolokviu? Čo je protiharabinovské na novele OSP, ktorú sme robili so sudcami? V akom spore som ja so sudcami, keď s nimi tvorím návrhy zákonov? Nemusíme sa zhodnúť na všetkom a nemusím sa ja zhodnúť ani na všetkom so sudcami. Koniec koncov istá miera pnutia medzi súdnou a výkonnou mocou a zákonodarnou mocou je niečo absolútne prirodzené, pretože o tom sú aj tie brzdy a protiváhy. Pretože každá tá moc má nejaký ten svoj záujem. Ale jedno, nemusíme sa zhodnúť, ale jedno platí určite, každý sudca v tejto republike vie, že keď vediem ministerstvo spravodlivosti, zavádzam pravidlá a tieto pravidlá dodržiavam. A to je to, na čo sa každý sudca tejto republiky môže spoľahnúť. Budú nastavené pravidlá a tie pravidlá budú dodržiavané. Apropo, výberové konanie. Áno, sudcovia nie sú zvyknutí prihlasovať sa do výberových konaní. Ja verím, že tá klíma sa zmení. Ja mám rôzne príhody. Jedna príhoda sa týka aj výberových konaní. Prišli za mnou a spýtali sa ma: „No a kto sa má prihlásiť?“ Ja hovorím: „Mne to je jedno, však bude výberové konanie.“ „No ale kto sa má prihlásiť?“ Hovorím: „Ja neviem, vy musíte vedieť, či sa chcete prihlásiť, alebo sa nemusíte prihlásiť.“ No ale oni sa neprihlásia, oni sú zvyknutí, že vždy minister povie, kto sa má prihlásiť. Nepoviem, kto sa má prihlásiť (potlesk), aj keď budeme trikrát opakovať výberové konanie, nepoviem, kto sa má prihlásiť, a na to sa môžu sudcovia spoľahnúť. A vedia to. Ďakujem pekne. (Potlesk.)