R. Fico, poslanec: (2003-01-21):
Deklarovaním politickej podpory referendu však ešte nič nekončí. Práve naopak. Najväčšie obavy a riziká ešte len prichádzajú a našou povinnosťou je o nich hovoriť absolútne otvorene, aj keby mnohí privítali iba formálny a slávnostný charakter tejto schôdze Národnej rady Slovenskej republiky. Európska únia a prístupový proces k nej nebol nikdy pre mňa a mojich kolegov v Smere nedotknuteľnou svätou modlou. Som si vedomý aj toho, že naša kritika uzatvorených kapitol oslabila Smer v septembrových voľbách, keď časť verejnosti prepadla ilúziám o razantnom zlepšení životnej úrovne, ku ktorej by malo dôjsť okamžite po vstupe do Európskej únie. O to slobodnejšie môžeme mnohé veci týkajúce sa Európskej únie a Slovenska dnes pomenúvať. Dnes už nemá žiadny význam sa vracať k vyjednaným podmienkam. O chvíľu na vlastnej koži zistíme, či slovenských vyjednávačov treba haniť alebo chváliť. V každom prípade oceňujem snahu o koordinovaný postup pri vyjednávaniach v rámci krajín V 4. Je škoda, že myšlienka spoločného postupu nebola dávnejšie zmluvne podchytená a že Slovensko ostalo spolu s Českou republikou osamotené. Egoistická filozofia bruselských vyjednávačov „zober, čo ti dávame, alebo nechaj tak“ mohla byť koordinovaným postupom a úsilím krajín V 4 vážne oslabená na prospech kandidátskych krajín. V každom prípade sú dve oblasti, kde má Smer vážne výhrady k vyjednaným pozíciám. Zanedbanie poľnohospodárstva a nevyužitie referenčného obdobia viedlo k takým rokovacím výsledkom, ktoré podľa expertov znamenajú pokles zamestnanosti v poľnohospodárskej výrobe, likvidáciu približne 20 až 30 % podnikov poľnohospodárskej prvovýroby, ako aj časti spracovateľského priemyslu. Jednoducho Slovensko bude závislé od dovozu poľnohospodárskych prebytkov zo zahraničia. Druhou oblasťou je energetika, kde súhlas zatvoriť dva bloky atómovej elektrárne v Jaslovských Bohuniciach bez riadnej náhrady skutočných strát likviduje našu energetickú sebestačnosť. Jednoducho Slovensko bude závislé od dovozu elektrickej energie, hoci dnes elektrinu vyváža. Vážené dámy a páni, dôležitejšia ako premárnená minulosť je nastávajúca budúcnosť. Aj v nej môžeme ešte veľa pokaziť a napraviť. Najväčšie riziko, ktoré vidíme v súvislosti so vstupom Slovenska do Európskej únie, je možný nezáujem verejnosti o referendum, ktoré má náš vstup do únie potvrdiť. Ak do májového referenda príde málo ľudí a bude neplatné, nehnevajme sa, prosím, na ľudí a na voličov. Politická scéna totiž iba zožne úrodu niekoľkoročného odmietania a ponižovania inštitútu referenda ako najvyššej formy priamej demokracie. Či to už bolo referendum o zákaze privatizácie strategických podnikov, alebo referendum o predčasných parlamentných voľbách. Vyhlásenia niektorých politických strán, odhovárajúce ľudí od účasti v ľudovom hlasovaní, sú hlboko zakorenené v mysliach ľudí. Odhovárať človeka od ľudského práva, akým je právo zúčastniť sa referenda a vysloviť v ňom svoj názor, je ako odhovárať kohokoľvek od praktického používania ktoréhokoľvek iného základného ľudského práva. To je, ako keby sme občanovi odporučili neobracať sa napríklad na súdy so svojimi vecami, pretože súdy sú zavalené a rozhodujú v dlhých lehotách. Odhovárať ľudí od organizovania a účasti v referende o NATO považujem v kontexte životného záujmu na dobrom výsledku referenda o Európskej únii za jeden z najnezodpovednejších politických krokov. Tak ako mnohí politici dávajú do súvisu vstup do Európskej únie so vstupom do NATO, tak si aj verejnosť spája referendá o týchto odlišných veciach. Dá sa predpokladať, že naši spoluobčania sa pri rozhodovaní o tom, či majú alebo nemajú ísť v máji hlasovať, budú viac riadiť hodnotami ako existujúcou sociálno-ekonomickou situáciou. Napriek tomu nemožno podceňovať dosah, ktorý na rozhodovanie ľudí môžu mať necitlivé, často nesystémové sociálne opatrenia prijaté na začiatku tohto roku. Bezhlavé zdražovanie všetkého, neúspešný štart reformy v zdravotníctve, znižovanie sociálneho štandardu, sťažovanie cestovania do škôl, zamestnania, nezodpovednou likvidáciou regionálnych tratí. Toto všetko môže volič v slovenskej politike v máji dobre zrátať. Od nás všetkých, vážené dámy a páni, bez ohľadu na to, či sme v opozícii alebo vo vládnej koalícii, bude súčasný stav vyžadovať veľa úsilia presviedčať verejnosť, že ide o viac ako o úspech alebo neúspech jednej politickej garnitúry, ktorá celé doterajšie pôsobenie postavila len na integračných ambíciách. Tretí rizikový faktor, ktorý významne ovplyvní účasť voličov na májovom referende, je súčasný kvalitatívny stav vládnej koalície. Hádky o posty v Slovenských elektrárňach, v Slovenskej informačnej službe či na ministerstve vnútra, otvorené vyhrážky odchodu z vládnej koalície, to sú len niektoré z drahokamov, ktorými vládna koalícia obdarúva svojich voličov a celú verejnosť. Smer akceptoval požiadavku zvolať dnešnú schôdzu Národnej rady len na vyhlásenie referenda o vstupe Slovenska do Európskej únie. O vstupe medzi štáty, kde vládnu piliere demokracie, právneho štátu a ľudských práv. Prosím vás, povedzte nám, ako sa máme cítiť, ak nezvoláme ľudí do referenda aj o týchto pilieroch a v tento istý deň je zasadnutie koaličnej rady o odpočúvaní jedného predstaviteľa vládnej koalície druhým? Vyzývam vládnu koalíciu, aby prestala otravovať verejnosť svojimi vnútornými spormi. Ako opozičnú stranu by nás mohli, samozrejme, tieto spory tešiť. Koho v opozícii by nepotešilo, že po prvých sto dňoch vládnutia sú koaliční partneri rozhádaní, ako keby mali ponorkovú chorobu po dvadsaťročnom spolužití? Oveľa dôležitejšia ako škodoradosť rozhádanej vlády je však pre nás politická stabilita ako hlavný predpoklad úspešného vstupu do Európskej únie. Máme preto eminentný záujem na politickej stabilite, aby vládna koalícia vydržala prinajmenšom do vstupu Slovenska do inštitúcií, ako je Európska únia a NATO. Vážené dámy a páni, zdá sa, že prípadný neúspech májového referenda pripúšťajú aj samotní vládni predstavitelia. Prečo by už včera premiér hovoril o viere dostatočnej účasti voličov? A najmä prečo podpredseda vlády Slovenskej republiky pán Csáky hovoril o parlamentných alternatívach, ktoré má vraj vláda pripravené pre prípad neúspechu májového referenda o Európskej únii? Takéto vyjadrenia sú absolútne nezodpovedné. To už rovno môže vláda povedať voličom: „Je úplne jedno, či prídete, alebo nie.“ Možno si vládna koalícia takto pripravuje pôdu ako prežiť, ak referendum bude neúspešné. Tu je namieste otázka: Ideme dôsledne za referendom a pozitívny mandát voličov považujeme za nevyhnutný na vstup do Európskej únie alebo je dnešná schôdza Národnej rady, milióny vyhodené na predreferendovú kampaň a na referendum iba divadlo? Vážené dámy a páni, aj keď si uvedomujeme úlohu a význam opozície v predreferendovom období, úspech alebo neúspech májového všeľudového hlasovania je predovšetkým v rukách vládnej koalície. Ak by sme mali hodnotiť stav k dnešnému dňu, značne opodstatnený záver je, že doterajšie pôsobenie vládnej koalície úspech referenda vážne ohrozuje. Vážené dámy a páni, na Slovensku radi hovoríme o minulosti a ešte radšej minulosť prekrúcame. Neviem, či existuje na svete krajina, kde by mali toľko rozdielnych výkladov tej istej historickej udalosti. Vstup do Európskej únie nás našťastie núti diskutovať o budúcnosti. Čo bude so Slovenskom po vstupe do tejto medzinárodnej štruktúry, vie len málokto. Významné štátne dokumenty, akým je napríklad Programové vyhlásenie vlády Slovenskej republiky o období po roku 2004, kedy by sme sa mali stať členom Európskej únie, nehovoria vôbec nič. Ako keby sa po vstupe do únie zastavil pre nás svet, ako keby všetky ťažkosti Slovenska mali prejsť po roku 2004 na bruselskú centrálu, ktorá si s nimi lepšie poradí ako my doma na Slovensku. V duchu akejsi posvätnej úcty k Európskej únii sa akosi nepatrí naznačovať aj nepríjemné stránky európskej integrácie. V takomto sebaklame žijeme už niekoľko rokov a potichu sme akceptovali stav, keď sa diskusia o Európskej únii zužuje len na povinné jazykové cvičenia o výhodách, historickej šanci Slovenska a o ďalších pozitívnych prívlastkoch, ktoré sú spojené so vstupom a členstvom v Európskej únii. Dopadové štúdie, vážené dámy a páni, sa rodia ťažko, ak vôbec, a ešte ťažšie sa z nich dostávajú na svet informácie typu, že Slovensko bude mať napríklad pri súčasnom tempe rastu priemernú životnú úroveň Európskej únie niekedy v rokoch 2030 – 2040. Alebo že Slovensko má s ďalšími deviatimi kandidátskymi krajinami spoločne nižšie HDP ako napríklad Holandsko. Zo vstupu do Európskej únie sa stal cieľ – ultima ratio cieľ. Pre nás je však vstup do únie len prostriedok, ako prežiť v európskom priestore plnom cudzích a rôznorodých ekonomických záujmov, z ktorých ani jeden nebude hľadieť na 5-miliónové Slovensko. Zaujíma, vážené dámy a páni, napríklad španielskych alebo francúzskych poľnohospodárov a politikov, čo sa stane so slovenským poľnohospodárstvom, keď po vstupe do únie dostaneme podstatne nižšie dotácie ako súčasné členské krajiny? Určite nie! A predovšetkým hľadia na svoje záujmy, pretože inak by bojovali za to, aby všetky členské štáty Európskej únie včítane tých nových mali rovnakú štartovaciu čiaru. Zaujíma nemeckých alebo britských výrobcov elektriny, že Slovensko po zatvorení dvoch blokov v Jaslovských Bohuniciach bude odkázané na dovoz elektriny, hoci doteraz ju vyvážalo? Ktorá z existujúcich členských krajín Európskej únie by takto v mene nových ohrozila svoju energetickú bezpečnosť? Odpoveď je veľmi jednoduchá, žiadna. Je zrejmé, že ak bude pokračovať súčasný vzťah exekutívy k slovenskému podnikateľskému prostrediu a potravinovej a energetickej bezpečnosti, v roku 2004 vstúpime na európsky trh ako krajina nekonkurencieschopná vo viacerých oblastiach. Povstupový šok bude okrem straty mnohých pracovných miest silnejší o to, že okamžite nenastane žiadna zmena v životnej úrovni, ako mnohí naivne pod tlakom mediálneho masírovania očakávajú. Ak nasledujúce mesiace vrátane predvolebnej kampane efektívne nevyužijeme na otvorenú a úprimnú diskusiu o skutočných pozitívach a negatívach vstupu Slovenskej republiky do únie, po vstupe do únie vzniknú na Slovensku všetky predpoklady na posilnenie extrémizmu. Extrémizmus nikto nechce a určite ho nechce ani Európska únia v novoprijatých členských krajinách. Hrozba zneužitia neinformovanosti verejnosti a povstupového šoku je podstatne vyššia, ako si mnohí pripúšťame. Vážené dámy a páni, vážnu diskusiu si zasluhuje aj charakter zahraničnej politiky, ktorú mienime presadzovať niekoľko mesiacov pred vstupom do únie a, samozrejme, dlhodobo po vstupe do tejto inštitúcie. Charakterizovať obsah a ciele súčasnej zahraničnej politiky je veľmi jednoduché. Chceme vstúpiť do Európskej únie a chceme vstúpiť do NATO. Iný svet ako keby pre Slovensko ani neexistoval. Čo bude obsahom slovenskej zahraničnej politiky, keď už budeme v únii a keď už budeme v Severoatlantickej aliancii? Staneme sa len nemohúcim objektom medzinárodnej politiky, ktorú Slovensko nebude mať nikdy šancu reálne ovplyvňovať? Alebo máme vyššie ambície? Slovensko ani ako horúci kandidát na členstvo v únii a NATO, ani ako člen týchto dvoch medzinárodných organizácií nikdy neovplyvní správanie veľmocí. Malo by však okrem plnenia povinností vyplývajúcich z členstva v EÚ a v NATO ukázať aj určitú zahraničnopolitickú originalitu. 1. Čaká nás vážna dilema. Či ako člen Európskej únie budeme na strane Európy v súťaživosti s USA, alebo sa z nás ako z člena NATO stane jeden z malých ostrovov amerického vplyvu v Európe. Nateraz sa zdá, prinajmenšom politicky, že súčasná vládna koalícia sa prikláňa k druhej alternatíve. Je to legitímne rozhodnutie, ale má aj svoje dôsledky. 2. Naša zahraničná politika ako členského štátu Európskej únie musí mať silný ekonomický rozmer. Musí podstatne efektívnejšie slúžiť na presadzovanie našich ekonomických záujmov všade tam, kde môžeme byť ako-tak úspešní. Musí, vážené dámy a páni, skončiť obdobie, keď naša diplomacia mlčky toleruje neuveriteľné mediálne a často aj politické útoky na ústavných činiteľov, ktorí sa odhodlajú navštíviť aj iné krajiny ako európske alebo USA. Napr. spochybňovanie cesty prezidenta Slovenskej republiky do Číny považujem za nemiestne, nestrategické a za dobrý príklad absolútneho nepochopenia svetovej reality. Slovensko hoci ako člen Európskej únie nemá šancu prežiť len v európskom priestore a musí otvárať svojou šikovnosťou dvere všade tam, kde je šanca na výhodné ekonomické vzťahy. Slovenská zahraničná politika musí jasne a zrozumiteľne formulovať aj odpovede na základné otázky týkajúce sa Európskej únie. Napríklad: Ako budeme reagovať na zreteľnú premenu Európskej únie z medzinárodného spoločenstva suverénnych štátov na nadnárodnú inštitúciu s nadradenosťou nad jednotlivými členskými štátmi? Ako ďaleko sme pripravení ísť pri zbavovaní sa vlastnej suverenity, ktorú sme získali iba pred 10 rokmi? Treba otvorenú a jednotnú Európu chápať tak, že po odstránení hraníc prirodzený priestor Slovákov s reálnym vplyvom na územie začne až od severnej hranice Nitrianskej kraja? Čo s naším parlamentom? Oslabíme ho na úkor Európskeho parlamentu alebo budeme presadzovať za každú cenu udržanie postavenia a právomocí národných zákonodarných zborov? Pôjde o vážne rozhodnutia, na ktoré zatiaľ nemáme mandát a zdá sa, že nemáme ani vlastný názor. Odmietam v tejto súvislosti argument, že slovenskí politici budú môcť v Európskom parlamente a v ďalších orgánoch únie prijímať akékoľvek rozhodnutia na základe mandátu získaného v septembrových voľbách do Národnej rady. My sa zatiaľ voličov len pýtame, či chcú Slovensko v Európskej únii. Nič viac a nič menej. A to sa ich pýtame neinformovaných, pretože neprevláda záujem povedať im viac o výhodách a nevýhodách vstupu do tejto inštitúcie. Ak môžem vysloviť osobný názor, neteší ma predstava európskeho superštátu riadeného z Bruselu a tlak na postupné obmedzovanie právomocí národných parlamentov. Verím, že postoje politikov k týmto závažným témam budú obsahom predvolebnej kampane do Európskeho parlamentu v roku 2004 a že aj na ich základe si ľudia na Slovensku vyberú svojich poslancov v Európskom parlamente. Dúfam, že nebudeme počúvať len servilné vyhlásenia s cieľom zapáčiť sa, ktorých bolo za posledné roky nadostač. Vážené dámy a páni, hoci Smer ako opozičná strana môže mať iné názory na praktickú realizáciu slovenskej zahraničnej politiky, je zrejmé, že zahraničná politika po prvýkrát významne zjednocuje rozhodujúcu časť politického spektra Slovenska. Smeru záleží na úspešnej integrácii Slovenska do Európskej únie, a preto podporí všetky aktivity vládnej garnitúry, ktoré budú viesť k podstatnému zvýšeniu konkurencieschopnosti slovenského podnikateľského prostredia a k hľadaniu možnosti, ako úspešne umiestniť v zahraničí slovenské výrobky a služby. Za 15 mesiacov sa toho veľa stihnúť nedá. A Slovensko bude tak či tak vzhľadom na vážne zanedbanie našej prípravy na integráciu ťahať v Európskej únii za kratší koniec. Ešte dlhodobo budeme časťou únie s jednou z najlacnejších pracovných síl. A ak niekto považuje lacnú silu za komparatívnu výhodu, mal by si uvedomiť, že jej využívaním zakladá aj nízky životný štandard v našej krajine. Smer ako opozícia bude vždy trvať na rešpektovaní Ústavy Slovenskej republiky a na plnej realizácii ústavného modelu sociálne a ekologicky orientovaného hospodárstva. Súčasná vládna politika sa od tohto modelu úplne odklonila, pričom by si mala uvedomiť, že sociálny rozmer, záujem o slušný život a pomoc slabším sú len niektoré z najvýznamnejších hodnôt presadzovaných v Európskej únii. Teda v inštitúcii, v ktorej chceme Slovensko vidieť čo najskôr. Vážený pán prezident, vážené dámy a páni, chcem na záver vysloviť presvedčenie, že máme dosť skúseností, že máme dosť odvahy, aby sme zvládli spolu všetky rizikové faktory a predišli všetkým krízovým situáciám, o ktorých som hovoril vo svojom vystúpení. Referendum musí byť úspešné. A za Smer môžem vyhlásiť, že urobíme všetko, aby to tak bolo. Ďakujem pekne. (Potlesk.)