E. Antošová, poslankyňa: (2003-09-22):
Ústava Slovenskej republiky v čl. 19 ods. 3 stanovuje: „Každý má právo na ochranu pred neoprávneným zhromažďovaním, zverejňovaním alebo iným zneužívaním údajov o svojej osobe“. My teraz, vážené kolegyne a kolegovia, ideme posudzovať, v akom stave sa nachádza dodržiavanie tohto ustanovenia, čiže ochrana osobných údajov, ktoré patrí medzi základné ľudské práva a slobody. V prvom rade si musíme uvedomiť v akej situácii chceme posudzovať úroveň dodržiavania ochrany osobných údajov. Ak pani Rothmayerová myslela trhliny v právnom systéme štátu a ja som presvedčená že áno, tak si odpovedzme, či ňou uvedený príklad je len ojedinelým pochybením verchušky, alebo je to vrchol ľadovca. Prosím, uvedomme si, že ja teraz naozaj nehovorím o sporoch medzi opozíciou a vládnou koalíciou, ale o sporoch vo vládnej koalícii. Prezident kritizuje vládu už aj v zahraničí, vnútro sa sporí s prokuratúrou, či už s generálnou alebo vojenskou, minister verejne útočí na bývalého člena spravodajskej služby, vyšetrovateľ porušuje svoju zákonnú povinnosť voči ústavnému činiteľovi poslancovi údajne preto, že ho nespoznal, a podobne. Súčasný stav právnej istoty u nás najlepšie charakterizuje tragikomická fraška nezákonného odpočúvania ústavného činiteľa ako aj novinára a ďalších následných káuz, ktoré sa v prostredí napätých vzťahov medzi členmi vládnej koalície mení na katastrofu pre občanov Slovenska, zasahujúcou do hospodárenia nielen ich rodín, ale aj štátu. Bez dlhého dokazovania je logické, že ak sa predstavitelia dvoch vládnych strán obviňujú zo lži a porušovania zákonov, tak aspoň jedna strana sa nezákonnosti dopúšťa. Najväčším nebezpečenstvom pre demokratický vývoj na Slovensku je však znásilnenie parlamentného systému súčasnou exekutívou. Národná rada po strate svojho historického názvu stratila vinou servilnosti poslancov vládnych strán aj reálnu politickú silu prináležiacu prvému z troch pilierov moci nášho štátu. Zákonodarný zbor sa stal sluhom neslobodných, pripustených k moci. Obmedzenie diskusie, základného predpokladu demokratického riešenia sporov, neúnosné množstvo skrátených legislatívnych konaní sú vari tými najvypuklejšími prípadmi. Ja verím, že si občania čoskoro uvedomia, že niet horších pánov, ako sú sluhovia sluhov. Už len ako scvrknutú čerešňu na príkrej torte informačného balastu, ktorou sa snažia nakŕmiť národ, spomeniem Dzurindov spor so šéfom Národného bezpečnostného úradu pánom Mojžišom. A práve v takomto právnom maraste, vážení kolegovia, chceme posudzovať stav ochrany osobných údajov. Chceme, lebo musíme. Jedni preto, lebo uprednostňujú medzinárodné záväzky, a druhým zase záleží na stave dodržiavania základných ľudských práv, základné ľudské práva im ležia na srdci. Prevaha tých prvých zapríčinila, že sa viac presadzuje ich formálny prístup k riešeniu tejto citlivej otázky. Vyplýva to aj z prerokúvanej správy, ktorá konštatuje vážne nedostatky už v zákone, ktorý právne upravuje túto oblasť. Chybným je podľa mňa najmä spôsob prijatia zákona, pretože nie je kompatibilný s viacerými platnými právnymi úpravami, čo je však typicky bolestné pre legislatívnu činnosť našej vlády. Správa priznáva a usvedčuje, citujem: „Nedarí sa dostatočne rýchlo zosúlaďovať platnú legislatívu v Slovenskej republike s novým zákonom o ochrane osobných údajov. Zákon o ochrane osobných údajov vyžaduje, aby osobitné zákony, ktoré sa dotýkajú aj spracovania osobných údajov, obsahovali požadované náležitosti. Predovšetkým musia obsahovať aj zoznam osobných údajov, ktoré sa majú o dotknutých osobách spracúvať. V Slovenskej republike je takýchto zákonov niekoľko stoviek a väčšina nemá požadované náležitosti. Už dnes je zrejmé, že úplné zosúladenie všetkých zákonov sa dokonca roku 2003 nedosiahne, a ak nemá dôjsť k nezákonnému spracovaniu, podčiarkujem slovo k nezákonnému spracovaniu osobných údajov alebo ku skolabovaniu viacerých informačných systémov, bude nutné prechodné obdobie predĺžiť novelou zákona o ochrane osobných údajov“. O formálnom prístupe vlády svedčí aj tá skutočnosť, že z plánovaného počtu 30 zamestnancov je doposiaľ obsadených len 19 pracovných miest. To vyplýva zo správy. Správa hovorí, že za posledné dva mesiace minulého roka a štyri mesiace tohto roka nebolo vykonané výberové konanie, hoci požiadavky sme riadne a včas predložili Úradu pre štátnu službu. Tento stav, keď Úrad na ochranu osobných údajov nemôže samostatne rozhodovať o obsadení voľných miest, nezodpovedá požadovanej nezávislosti tohto úradu. Správa sa tiež sťažuje, že Úrad na ochranu osobných údajov nemá definitívne a vyhovujúce sídlo. Pán predseda dnes povedal, že táto vec je už vybavená, ale potvrdil, že dospeli k názoru, že v mnohých prípadoch sa privatizoval majetok štátu „deklarovaný“ ako prebytočný a vzápätí tento majetok bol ponúkaný súkromnými firmami do prenájmu pre sídlo iného štátneho orgánu za neprimerane vysoké nájomné. Podľa mňa, toto je tip pre Najvyšší kontrolný úrad, ktorý by mal tieto skutočnosti preveriť. V akom stave sa nachádza stav ochrany osobných údajov, podľa mňa najlepšie dokazuje ďalšia časť správy, ktorá snáď už ani nepotrebuje komentár. Citujem: „V poslednom období sa Úradu na ochranu osobných údajov nedarí dochvíľne, včas a v náležitej kvalite zodpovedať na otázky prevádzkovateľov, sprostredkovateľov a dotknutých osôb. Vyplýva to z nedostatočnej personálnej kapacity a z veľkého nárastu požiadaviek na zodpovedanie otázok, vypracovanie stanovísk a žiadostí na poskytovanie lektorov pre komentár k zákonu o ochrane osobných údajov. Nárast sme zaznamenali aj v počte podaných podnetov na podozrenie z porušenia ochrany osobných údajov. Úrad na ochranu osobných údajov musel dočasne pristúpiť k odmietaniu žiadostí o stanoviská, ktoré mu nevyplývajú priamo zo zákona.“ Tu sa priam natíska otázka: Komu vyhovuje takýto stav? Podnetná bola diskusia na túto tému v jednom z denníkov, z ktorých vyplynula veľká nespokojnosť občanov, predovšetkým nad pomalosťou pri riešení takého závažného problému, akým je stanovenie rodného čísla živnostníka za jeho daňové identifikačné číslo, ktoré musí písať na verejne prístupné dokumenty. Ako problém bol v diskusii tiež načrtnutý aj prenos osobných údajov do zahraničia, z ktorého je náš konkrétny občan zavalený napríklad aj reklamnými materiálmi. Okrem týchto dlho neriešených problémov v oblasti ochrany osobných údajov život naliehavo predkladá nové výzvy na urýchlené riešenie. Takým je napríklad aj poznanie z činnosti Slovenského národného strediska pre ľudské práva, ktoré pri skúmaní situácie obetí kriminality obnažili následnú veľkú zraniteľnosť postihnutých, ktorí pri domáhaní sa spravodlivosti musia zverejniť svoju totožnosť, čo v ich prípadoch ohrozuje napríklad ich majetok, zdravie, či dokonca aj život, rodinných príslušníkov nevynímajúc. Osobitnou kapitolou je aj otázka, ako účinne zabrániť zneužitiu zákona o ochrane osobných údajov voči členom politických strán. Ak aj správa naznačuje, že zákon o ochrane osobných údajov treba novelizovať, súhlasíme, ale popri tom žiadame venovať veľkú pozornosť aj naznačeným problémom. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Nagy, nech sa páči, môžete vystúpiť v rozprave.