M. Vášáryová, poslankyňa: (2007-03-27):
Dovoľte, aby som citovala pár krátkych viet: „Každý, kto by chcel vyhodnotiť realitu, tak si ju musí vyhodnotiť. A keď si tú bude hodnotiť nie očami politickými, ale očami odbornými, tak musí zistiť, kde je tu realita, ale sú zmeny v akcentoch. Došla nová vláda a táto nová vláda je nielen charakterizovaná inou zostavou politických síl, ale hlavne tým, že dominujúca sila je strana SMER.“ – citát pána ministra Kubiša zo 6. 3. 2007. Ja v tom cítim, „ja som za a ba dokonca proti“. Ako sa to inak dá pochopiť? Dovolím si citovať ďalej: „Strategickým cieľom Slovenska zostáva posilňovanie transatlantických vzťahov, rozvoj partnerstva a spolupráce medzi členskými štátmi EÚ a USA.“ Zostáva? Teda nie jednoducho je? Zostáva ako zatiaľ? „Nosnou témou predvolebného boja pred poslednými parlamentnými voľbami bolo heslo Otočíme našu zahraničnú politiku viacej na východ, sever, ba dokonca na juh.“ V dokumente sa už len „chceme podieľať na perspektívnom partnerstve v rámci EÚ a zachováme mechanizmus každoročných rokovaní s Ruskou federáciou pre dobro oboch krajín“. Zachováme? Ale to znamená, že ten mechanizmus každoročných konzultácií bol aj predtým. Táto vláda chce len zachovať to, čo bolo predtým? To znamená, nebude meniť? Bude to ale skutočne tak? Vieme vôbec dnes povedať podľa tohto zamerania, čo bude skutočnými prioritami našej zahraničnej politiky? Tej, ktorú budú uskutočňovať vládni politici? Kto skúsi skutočne odhadnúť z tejto sklenenej gule, ako to naozaj bude? Nepochybujem, že naša diplomatická služba a ľudia, ktorí sedia na ministerstve zahraničných vecí, majú v prioritách jasno, aj v kontinuite, ale má v tej kontinuite jasno pán premiér, ba dokonca pán prezident? Čítal z nás niekto niekedy koaličnú zmluvu podpísanú koaličnými partnermi o skutočných prioritách koaličných strán v oblasti zahraničnej politiky? Dokument, ktorý by bol pre všetkých záväzný? Na otázku, ktorú som položila pánovi ministrovi zahraničných vecí na zasadaní európskeho výboru, a to nakoľko je zameranie záväzné pre vládu a jeho členov, pre koaličných partnerov a napríklad pre pána prezidenta, som nedostala odpoveď. Sú za, ba dokonca proti. V zameraní sa píše: „Medzi priority zahraničnej politiky Slovenskej republiky jednoznačne“, podotýkam jednoznačne, „patrí aktívna politika v oblasti ľudských práv, osobných slobôd vrátane práv osôb patriacich k menšinám. Tento profilujúci smer bude Slovenská republika okrem iného realizovať na predsedníckom poste Rady Európy, ktorý bude Slovenská republika zastávať od novembra 2007 do mája 2008.“ Ďalej citujem: „Prioritou pre Slovensko zostane ľudsko-právna dimenzia činnosti OBSE a jej demokratizačný charakter.“ (zo strany 39 tohto dokumentu) Ďalej: „Slovenská zahraničná politika bude naďalej pokračovať v spolupráci so srbským mimovládnym sektorom a podporovať jeho aktivity zamerané na posilnenie demokratického a proeurópskeho smerovania krajiny.“ (zo strany 33). Kto bude spolupracovať s mimovládnymi organizáciami? – dovoľte, aby som sa spýtala. „Podľa tohto materiálu je globálna situácia v oblasti dodržiavania ľudských práv neuspokojivá a v mnohých častiach sveta dochádza k ich masívnemu porušovaniu, preto Slovenská republika mieni v roku 2007 akcentovať aktívnu politiku v oblasti ľudských práv.“ Materiál teda počíta s veľkou kapacitou a, povedala by som, kompetenciou mimovládnych organizácií Slovenskej republiky, ktoré sa zaoberajú politickými témami. Zrejme tými, tiež tými, ktoré sa zameriavajú na monitorovanie stavu ochrany ľudských práv aj tu na Slovensku. S tými, ktoré vypadli pri schvaľovaní pozmeňujúceho návrhu strany SMER, ktorý chcel vylúčiť všetky mimovládne organizácie – spomenieme si ešte na to? Vylúčiť všetky organizácie z 2-percentnej asignácie dane. Len pozmeňujúci návrh pani bývalej ministerky z dielne HZDS vrátil aspoň mimovládne organizácie humanitárneho zamerania späť do hry. Potom boli po kritike dodané celkom ako v detskej hre „Škatule, škatule, hýbte sa!“ tie, ktoré sa zaoberajú edukáciou. Ale kde zostali mimovládne organizácie, ktoré bude potrebovať Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky na uskutočnenie bohumilého predsavzatia pracovať s nimi nielen ako predsednícka krajina Rady Európy, ale aj na Balkáne? Pripomeňme si, čo všetko bolo povedané pri tejto debate v parlamente. Bolo to 6. decembra 2006, nie je to tak dávno. Schvaľovali sme novelizáciu zákona o dani z príjmov. Pri tejto príležitosti povedal pán Halecký, poslanec za koalíciu: „Vážený pán predseda, pár poznámok k dvom percentám. Po prvé, pokiaľ by sme chceli dosiahnuť úspech, ktorý možnože si značná časť tu želá, musí si uvedomiť, že táto cesta viedla a vedie možno aj cez Ľudovú stranu – HZDS.“ Z tohto dôvodu, že pamätáme si na pamätné vystúpenie pána Mečiara, ktorý povedal, že „2 % budú, urobil však limity, urobil však limity, ktoré dodržiavame, a to z tohto dôvodu, že asignácia tých 2 % sa nedotkne aktivít či už sociálnych, čo garantujem ja ako predseda výboru, to by som za tým stál, ale takisto ani aktivity zdravotného, športového a kultúrneho charakteru. Jedná sa hlavne o limitáciu tých neziskových mimovládnych, limitáciu tých neziskových mimovládnych organizácií, ktoré skrytou formou cez výchovu vedú a cez iné veci robili v roku 1998 politiku a v značnej miere ovplyvnili aj výsledky volieb. Zrejme, že tam bude treba urobiť určitú nápravu, korekciu a nič nestojí tomu, aby sme k tejto veci mohli zaujať aj iné stanovisko“. To je toľko citácia. Ja som vtedy k tejto debate povedala – máme pred sebou ľahostajné obecenstvo? Ľahostajné voči občianskej spoločnosti na Slovensku? Na Slovensku, ktoré je členom Európskej únie, a tak by malo patriť, a ja dúfam, že stále patrí, medzi najvyspelejšie demokratické štáty sveta. Za čo sme? S kým bude spolupracovať minister zahraničných vecí na svojich veľmi dôležitých prioritách zahraničnej politiky Slovenskej republiky? Pilierom Rady Európy je totiž presadzovanie ochrany ľudských práv. Dovoľte ešte pár slov k energetike. V zameraní, tam, kde celkom prirodzene sa dočítame v pár vetách o tom, že Slovensko bude v rámci Európskej únie usilovať o energetické partnerstvo s Ruskou federáciou, alebo v kapitolke venovanej Ruskej federácii, kde sa dočítame, že budeme usilovať o lepšie využitie tranzitných sietí, som si najviac uvedomila, akou v podstate sklenenou guľou je tento dokument. Základnou otázkou, na ktorú by mal vedieť pán minister zahraničných vecí odpovedať, je, či sme v oblasti energetiky za liberalizáciu trhu a diverzifikáciu zdrojov. Ak áno, tak potom by sme mali vedieť my tu dnes, aký bude postoj premiéra Slovenskej republiky v rozhovore s premiérom Maďarskej republiky Gyurcsányom napríklad o tom, či Blues Stream alebo Nabucco. Lebo nemôže byť aj to, aj to prioritou, lebo to by sme zase boli za a ba dokonca proti. Čo budeme podporovať? Maďarská republika je takisto ako my členským štátom Európskej únie, takže za politiku Európskej únie sa nebudeme môcť schovať. A každý, kto sleduje detailnejšie ruskú zahraničnú politiku v oblasti energetiky, vie, že oslabenie tranzitných ciest aj cez Slovensko je jednou z priorít ruského prezidenta Putina už od roku 2002, a na tom naše opatrné vyhlásenia nič nezmenia. Podrobnosti, samozrejme, nemôžu byť v tomto dokumente, to je jasné, ale mali by sme ich mať jasne akcentované aspoň v koaličnej zmluve, ktorá, ako sa ukazuje, aj dnes a o chvíľku, keď budeme rokovať o Kosove, je tým rozhodujúcim dokumentom, ktorý rozhoduje, nie toto zameranie. Pretože to je dokument, zrejme, ktorý určuje politiku tejto vlády, ale tento dokument my nepoznáme. Po vstupe Slovenska do Európskej únie a NATO sme začali hovoriť o novej ére v našej histórii. Je to pravda, splnili sme si sny všetkých generácií pred nami, všetkých národných buditeľov, dokonca aj Ľudovíta Štúra, ktorý po porážke revolúcie 1848 napísal „Slovanstvo a svet budúcnosti“, knihu, ktorú sme radšej niekoľko desaťročí nepreložili, až do roku 1996, keď sa tomu venovala Slovenská spoločnosť pre zahraničnú politiku. Sme dnes štátom, ktorý bezpochyby patrí do rodiny demokratických štátov na svete, patríme medzi 30 najvyspelejších štátov sveta a máme to, čomu sme začali hovoriť „new responsibility“ (nová zodpovednosť) za nás, za náš región, za osud Európskej únie, Severoatlantickej aliancie a týmto spôsobom za osud celého sveta. Musíme byť preto transparentní a jasní vo svojich odpovediach, postojoch, musíme byť vypočítateľní. Či k tomu vedie aj utajovanie materiálov zo zahraničných ciest našich politických predstaviteľov, ktorých pribúda, o tom si dovolím pochybovať. Zameranie je teda dokumentom, ktorý jasne ukazuje, že na papieri sme asi za – ale čo bude v skutočnosti? To je moja otázka na pána ministra. Ďakujem pekne. (Potlesk.)