P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2002-04-11):
R. Hofbauer, poslanec: Pán predsedajúci, pán minister, dámy a páni, keď vo výbore pre ľudské práva a národnosti, ktorého som člen, sme prerokúvali návrh na vyslovenie nedôvery ministrovi vnútra Ivanovi Šimkovi, predseda tohto výboru pán László Nagy sa opýtal, aké sú naše skutočné dôvody na takýto krok, pretože on ich nechápe a nerozumie im. (Reakcia z pléna.) Je to voľné parafrázovanie jeho vyjadrenia stanoviska, takže nechytajte ma za slovo. Moja odpoveď bola veľmi jednoduchá. Pán predseda, skús sa vžiť do situácie, že delegáti, vedúci predstavitelia Strany maďarskej koalície, by išli na rokovanie svojho vrcholného orgánu, medzi ktorými boli aj hovorcovia, tlačoví hovorcovia a tieňoví predstavitelia Strany maďarskej koalície, a za Mečiarovej vlády by ich prepadlo komando „kukláčov“, donútilo by ich vystúpiť z automobilu a pod hrozbou nabitých zbraní do tyla, s rukami opretými o karosériu, by im prekutávali auto bez akéhokoľvek zdôvodnenia, o čo ide. A tento incident by trval desiatky minút. Pán predseda, domnievaš sa, že návrh na odvolanie ministra vnútra by bol postačujúci? – pýtal som sa na rokovaní výboru. No ja som o tom presvedčený, že nie, že keby sa to udialo za Mečiarovej vlády predstaviteľom Strany maďarskej koalície alebo ktorémukoľvek inému, tak by tu už na druhý deň bol Hans Van der Broek, že sa tu porušujú ľudské práva, Max Van der Stoel, že sa tu ohrozujú menšiny, o dva dni by sme tu mali demarš minimálne zo Spojených štátov a z Európskej únie, za tri dni by sme tu mali hrôzostrašné listy z Výboru na ochranu žurnalistov z New Yorku. Celý svet by bol hore nohami preto, že „kukláči“ by skontrolovali auto vtedajšej opozície. A vy sa tu, to už prechádzam do súčasnosti, teraz čudujete, že my navrhujeme vyslovenie nedôvery ministrovi vnútra tohto vládneho kabinetu? Veď nemáte sebakritickosť a súdnosť! Veď takéto čosi sa v civilizovanom štáte nedeje. Vy sa skutočne domnievate, že v automobile vedúcich predstaviteľov najmocnejšej politickej strany v tomto štáte sa budú prevážať samopaly a drogy?! To ste normálni a triezvi? To určite nemôžete myslieť vážne. Takže ak odvolávame a navrhujeme nedôveru ministrovi vnútra tohto kabinetu, vyjadrujeme súčasne legitímne právo na dialóg o tomto vládnom kabinete, ktorý je veľmi zvláštnym kabinetom v histórii tohto štátu, lebo je úplne ojedinelý. Z akého dôvodu? Dve dominantné osoby v tomto kabinete, podpredseda vlády Mikloš a minister spravodlivosti Čarnogurský, sú v tomto kabinete bez toho, že by sa opierali o rozhodnutie voličov. Neboli v žiadnej strane pred voľbami, nie sú žiadni nominanti žiadneho politického klubu, napriek tomu sú v dominantných pozíciách vo vláde. Ak za nimi nestoja politické sily v tomto štáte, to znamená, že ich tam nanominovali iné politické sily. To je veľmi nezvyklý stav, ktorý nemá obdobu v žiadnom demokratickom štáte v Európe. V Afrike možno áno a v južnej Amerike možno tiež, v Európe nie. Dámy a páni, tento kabinet je veľmi čudesný, lebo keď som si ho rozpísal, čo sa týka profesijných schopností a profesijných spôsobilostí, tak mi vychádzajú veľmi čudné veci. Je to najväčšie zoskupenie pedagógov, aké sa kedy v histórii Slovenska zišlo: Mikloš – pedagóg, Fogaš – pedagóg, Ftáčnik – pedagóg, Schmögnerová – pedagóg, Harach – pedagóg, Machová – pedagóg, Miklós – pedagóg. Pre boha živého, čo nás to chcete učiť, vážená koalícia?! Títo pedagógovia, ktorí v živote neriadili nič, ani svoju obývačku – zostavujete vládu a chcete riadiť tento štát?! Však to tak aj vyzerá. Ani jeden z týchto pedagógov nebol nikdy zodpovedný za vedenie a zodpovednosť žiadneho podniku. Presne do tohto meradla zapadá, bohužiaľ, aj súčasný minister vnútra Ivan Šimko, ktorý ako právnik môže mať právnické znalosti, ale riadenie takého rezortu, ako je vnútro, určite nie. On to dokumentuje každým krokom. Tie pozitívne vlastnosti, ktoré sa tu uvádzali, sú vysoko precenené a tá óda na radosť, ktorú nám tu odspieval Mikuláš Dzurinda, to sú výmysly. Pretože za personálnou zmenou vo vedení ministerstva vnútra reálne výsledky viditeľné nie sú. Bohužiaľ, ministerstvo vnútra má veľmi nízke renomé medzi občanmi a váha a vážnosť Policajného zboru veľmi povážlivým spôsobom klesá medzi občanmi. Klesá. Ja sa s tým stretávam dennodenne pravidelne pri stretnutiach s policajtmi aj pri dopravných kontrolách, kde sami policajti konštatujú, že ich dôveryhodnosť medzi občanmi ide smerom nadol. To je poľutovaniahodný jav a tam je možné jedine konštatovať: Ryba smrdí od hlavy. Rád by som veril pánovi ministrovi vnútra, že svoju prácu v čele tohto rezortu stavia na báze apolitickej a na báze toho, že politika sa končí na prahu ministerstva. Nuž, veril by som to, pokiaľ by som nepoznal prácu tohto politika minimálne tri funkčné obdobia dozadu, keď jeho konanie tu v poslaneckej snemovni bolo poznačené politickou intoleranciou, politickou nenávisťou a doslova, dá sa povedať, politickou posadnutosťou proti Mečiarovej vláde. Máme v dobrej pamäti, akým spôsobom tí istí ľudia vystupovali, keď boli v opozícii, a čo teraz vystrájajú, keď sú vo vládnej koalícii. Takže neverím, že sa politika končí na prahu ministerstva vnútra, naopak, politika ovládla ministerstvo vnútra nielen za ministra Šimka, ale už dávno predtým. To, čo predvádzal minister Pittner s Ľubou Lesnou and company s tými svojimi „Večerníčkami“ a s Ivorom, no tak to bola politická hanba a ukážka toho, ako sa rezort vnútra do hĺbky spolitizoval a zvrhol sa na čosi úplne iné, ako na ochranu poriadku a zákonnosti. Mňa veľmi mrzí, že pán minister nespomenul, čo ministerstvo vnútra a Policajný zbor, vyšetrovatelia urobili v takých kauzách, ktoré skutočne hýbu Slovenskom v súčasnosti, to sú kauzy skrachovaných nebankových inštitúcií, kde sa miliardy odliali do vrecák bokom a odliali sa s vedomím vlády. Veď predsa o trestných konaniach nebankových inštitúcií bolo známe oveľa skôr, než skrachovali. To sa vari ministerstvu vnútra otvorili oči až dva dni po bankrote týchto inštitúcií? To ich zrazu Duch Svätý osvietil? Veď to bolo známe dopredu! Veď pád BMG Investu sa umelo zdržiaval, aby poslední občania ešte dostali vyplatené dlhopisy, aby to mohli stihnúť vložiť do týchto nebankových podvodov, a následne potom sa začali spochybňovať. Ako je možné a aké sú výsledky skúmania krachu Devín banky a kde je 12 mld., ktoré sa tam prepadli? Pod kepienkom tejto vlády. Čo urobilo ministerstvo vnútra v tejto veci? Akoto, že neurobilo nič?! Ako je možné, že v Slovenskej kreditnej banke sa zašantročilo bratislavských 370 mil. z mestských obligácií? Nik nikoho nestíha, nik nikoho netrestá. Polícia spí, finančná polícia nekoná. A vy sa tu tvárite začudovane, že my navrhujeme vyslovenie nedôvery ministrovi vnútra? Ja sa čudujem, že to k tomu neprišlo už dávnejšie. Metóda našich návrhov na vyslovenie nedôvery členom súčasného kabinetu je spôsobená, bohužiaľ, aj niečím iným – nedemokratickým prístupom vládnej koalície k súčasnosti. Veď vy ste zrušili jeden zo závažných bodov, ktorý bol pravidelným bodom na rokovaní parlamentu od roku 1990, a to je verejná rozprava k aktuálnym politickým témam. Tam sa predsa vetrali aktuálne tematiky, a to aj také, ktoré nám, keď sme boli vo vláde, neboli príjemné. Ale nikdy sme ich neobmedzili, nikdy sme ich nezrušili. Všetky vystúpenia až do svojho konca odzneli bez toho, žeby ktorémukoľvek poslancovi bol krátený čas vystúpenia. (Reakcia z pléna.) Vy ste to zrušili. Vy ste to zrušili, pán Šimko, a vy ste boli toho spoluúčasťou. Vážená koalícia, vy ste zabezpečili pošliapanie práva na verejné informácie, pretože televízne prenosy z rokovania slovenského parlamentu sa nekonajú. Slovenský parlament sa zapísal ako unikátny parlament vo svete, pretože ešte aj v afrických parlamentoch sa prenosy konajú. Ale v našej Slovenskej republike nie! A vy ste tu ešte aj dnes odhlasovali, že sa prenos nebude konať, ani záznam sa nebude robiť. Ešte aj záznam, ktorý sa robí z monitorov Národnej rady, sa nebude poskytovať verejnosti. Čiže utajujete tieto skutočnosti tohto rokovania spôsobom, ako utajuje zlodej svoje zlé svedomie. (Reakcia z pléna.) Pán poslanec, vyjadrite sa, ako rešpektujete vy sám svoj vlastný zákon o zverejňovaní informácií a o prístupe k informáciám, keď tá istá koalícia, ktorá hlasovala o zákone o poskytovaní informácií, koná v rozpore s tým. Aká dôvera môže vládnuť voči vláde, ktorá šliape po vlastných uzneseniach, po vlastných zákonoch a nerešpektuje elementárne práva v demokratickom štáte? Dámy a páni, domnievam sa, že vyslovenie nedôvery ministrovi vnútra Ivanovi Šimkovi je viac ako odôvodnené. Je viac ako odôvodnené, pretože akcia „kukláčskeho“ prepadu automobilu s vysokými funkcionármi Hnutia za demokratické Slovensko bola pripravovaná. A čím viac sa minister Šimko pokúšal dostať do vysvetľovania, tým viac sa zaplietal do svojich vlastných klamstiev. Pán minister, buď treba hovoriť pravdu, alebo treba mať dobrú pamäť. To si zapamätajte! Nemáte ani jedno, ani druhé. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)