M. Sabolová, poslankyňa: (2002-04-10):
Vecne, nie s tým, že je to zákonná forma, s návrhom KDH súhlasím, pretože je potrebné, aby sme kroky, ktoré boli zanedbané a ktoré v rámci diplomatického rokovania a medzinárodných vzťahov zanedbali obidve strany, aj Maďarská republika aj Slovenská republika, nejakým spôsobom napravili. Ale to, čo si myslím o zákone, poviem neskôr. Maďarská vláda v prípade zákona o zahraničných Maďaroch celkom určite nepreukázala dostatočnú mieru diplomatického taktu a slušnosti voči svojmu susedovi. Tento zákon na slovenskej politickej scéne rozpútal vášne, ktoré v mene obrany štátnej suverenity, rovnosti občanov vyvrcholili v konkrétne návrhy zákonov, jednak z dielne KDH a jednak z dielne SNS. V konaní maďarskej strany, ktorá zanedbala konzultácie so slovenskou stranou, možno vidieť porušenie jedného zo základných princípov medzinárodného práva, a to princípu spolupráce. Územná zvrchovanosť Slovenskej republiky chránená jednak princípmi medzinárodného práva, jednak celým právnym poriadkom počínajúc Ústavou Slovenskej republiky znamená, že v priestore vymedzenom štátnymi hranicami neexistuje iná moc ako moc vykonávaná orgánmi Slovenskej republiky. Žiadny iný orgán okrem orgánu republiky nemôže osobám nachádzajúcim sa na jej území jednostranne priznať práva alebo ukladať povinnosti. Realizáciou materiálnej pomoci národnostnej menšine na území Slovenskej republiky, hoci aj na základe zákona, Maďarská republika neašpiruje na úlohu mocenského suveréna na našom území a našu zvrchovanosť ani v najmenšom neporušuje ani neohrozuje. Štáty bežne viac-menej systematicky alebo organizovane podporujú svojich krajanov v zahraničí v oblasti kultúry a školstva. Robí to nakoniec aj Slovenská republika a dokonca na základe čl. 7a Ústavy Slovenskej republiky podľa, ktorého Slovenská republika podporuje národné povedomie a kultúrnu identitu Slovákov žijúcich v zahraničí, podporuje ich inštitúcie zriadené na dosiahnutie tohto účelu a vzťahy s materskou krajinou. O tom svedčí aj dokument, ktorý spracovala ministerka spravodlivosti Maďarskej republiky. Je to hrubý dokument, kde popisuje vzťahy a uplatňovanie princípu národnej identity aj u Slovákov žijúcich na maďarskom území. Píše tam o možnosti vytvárať samosprávy. Dokonca veľmi dobre vieme a všetci to vieme bez ohľadu na politickú príslušnosť, že sú poskytované prostriedky v akejkoľvek podobe a forme občanom slovenskej národnosti žijúcej na maďarskom území. A o tom sú určite konkrétne dokumenty. Ide len o to, akým spôsobom a v zmysle čoho sú poskytované. Zákon o Maďaroch v zahraničí ide skutočne nad rámec, keď nepoviem medzinárodných vzťahov, tak minimálne nad rámec slušnosti dvoch štátov, ktoré žijú a spolupracujú a navonok preukazujú dobré vzťahy. V priebehu 7 mesiacov minulého roku, od júla minulého roku všetky politické strany, tak KDH, ako HZDS, SNS a všetky vládne strany, mohli a mali povinnosť v prípade, že vedeli, že zákon má už platnosť a účinný je od 1. januára, viesť rokovania. To, čo malo byť, a to, čo sme aj vo vyhlásení vo februári, keď sme prijímali vyhlásenie Národnej rady, deklarovali, svoje povinnosti zanedbala vláda a diplomacia, ktorá v tejto veci mala konať. Nemali sme čakať na účinnosť zákona a na veci, na ktoré sa niekto, kto tieto podmienky a tieto prostriedky, ktoré poskytuje maďarská vláda, chcel použiť, pripravil lepšie. My sme momentálne v defenzíve, a nie v ofenzíve. Jedno, čo je dnes. Mne, a to som sa vyjadrila aj v mandátovom výbore, keď boli podnety na zbavenie poslaneckého mandátu niektorých poslancov maďarskej koalície, vadia niektoré skutočnosti, akým spôsobom sa pristupuje na území Slovenskej republiky k vykonávaniu tohto zákona. Nepodporila som vydanie alebo proste súhlas na zbavenie imunity, pretože to vôbec nie je v kompetencii výboru mandátového. Na porušenie zákona poslancov sú dané niektoré trestné oznámenia. V prípade, že prokuratúra uzná u niekoho, že porušil zákon, je ho možné stíhať a je ho možné vydať na trestné stíhanie a výbor mandátový môže rozhodnúť o zbavení imunity a jeho postihnutí. Čiže už dnes existujú spôsoby a podmienky aj v právnom systéme Slovenskej republiky na to, že ak niekto poruší zákony a Ústavu Slovenskej republiky, aby bolo naňho podané trestné oznámenie a bol stíhaný podľa dnes platných predpisov. A preto si myslím, že akákoľvek iná zákonná podoba na obmedzovanie Zákona o Maďaroch žijúcich v zahraničí je, myslím si, dnes nadbytočná a prebytočná. Moja výhrada voči združeniu, ktoré funguje na území Slovenskej republiky a je v súlade s platnými predpismi Slovenskej republiky, je jediná, tá, že pokladám za nie vhodné a, myslím si, nie múdre, že jedným z piatich subjektov združenia je Strana maďarskej koalície, pretože automaticky zákon, ktorý mal slúžiť pre občanov Slovenskej republiky, a nie pre politikov, pretože tí nie sú odkázaní na jeho podporu, dostáva politický akcent a dostal sa vlastne aj do roviny politických vášní. Preto si myslím, že by bolo dobré, ak chcú politické strany, aby to združenie fungovalo na občianskom princípe, aby nevstupovali do týchto občianskych záležitostí. Majú právo byť v pozadí týchto krokov. Myslím si, že veľkú politickú vášeň na slovenskej scéne vyvolali práve prvé dni. A prvé vystúpenia a preberanie preukazov, o ktorých tvrdím, že by mali slúžiť pre všetkých alebo pomoc pre tých, ktorí to potrebujú, bolo to veľmi okázalé preberanie práve politikmi SMK. Ale toto nie je problém. Preukaz, ktorý môže vlastniť zahraničný Slovák na území Slovenskej republiky, ak by sme takýto dokument chceli v takej istej forme vydávať, je v poriadku. To isté platí aj pre maďarského občana. Ale všetky úkony, ktoré sa týkajú vydávania preukazov, príp. aj príspevkov, môžu sa diať len na území štátu, na ktorom sa tento zákon môže uplatňovať. Na podloženie ešte toho tvrdenia alebo toho môjho názoru z výboru mandátového je aj názor generálneho prokurátora na to, že ak došlo k nezákonnému postupu a boli dané podnety, boli odstúpené na príslušnú prokuratúru krajskú, vo veci sa koná. Ak tu majú niektoré politické strany dojem, že sa ide nad rámec zákonov Slovenskej republiky, majú túto možnosť, je aj potvrdením generálneho prokurátora. Ešte snáď ku konzultácii s právnikmi. Veľmi sa mi páčilo vystúpenie pána poslanca Tatára bez ohľadu na tvrdenie – koľko právnikov, toľko právnych názorov. Bohužiaľ, v Slovenskej republike je to tak a nielen v Zákone o Maďaroch žijúcich v zahraničí, ale aj možno pri vecných zákonoch. Nemusím ísť ďaleko, stačí spomenúť zákon o autorizovaných inžinieroch a architektoch, ktorého som bola predkladateľ a obhajca, a dnes máte štyroch právnikov a štyri výklady. Čiže je tu možný právny pohľad. Ale mali by slúžiť všetky tieto názory právnikov na to, aby sme hľadali riešenie nie zákonom a zákazom, pretože máme veľa zákonov a máme veľa zákazov a aj tak vieme, že sa veľmi ťažko rešpektujú, aby sme hľadali cestu dialógu a dohovoru medzi obidvoma stranami. Zlý zákon, tak ako povedal pán poslanec, nemožno napraviť. Spomenul zlý zákon, ja hovorím o nedokonalom zákone KDH, má svoje nedostatky, poviem to jednoducho. Poskytuje príliš širokú právnu úpravu a široký výklad, úvahu pre správny orgán, ktorý bude rozhodovať o tom, či zruší alebo nezruší organizáciu. A je to zároveň aj veľmi na širokú úvahu pre súdy, ktoré by mali potom rozhodovať. Slovenská ústava vychádza nielen zo slovenských podmienok, ale aj z Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv. A v prípade, že by bol nedokonalý zákon, ktorý by išiel nad rámec dohovoru, ku ktorému sa Slovenská republika prihlásila, legislatívny zlý zámer by mohol viesť až k tomu, že by sa mohol dostať na Európsky súdny dvor. A ak ide o vlastníctvo, a to sú vlastne financie, ktoré mohli by dostať jednotliví občania Slovenskej republiky, malo by to ísť cez jeho zrušenie a odňatie, cez súdne rozhodnutia. Prepadnutie považujem za trestný čin na základe trestnej činnosti, a preto ak vieme, že niekto poruší dnes zákon a neprizná príp. túto finančnú čiastku ako dar, je ho možné stíhať na základe trestného zákona. Snáď tento komentár. Myslím si, že tak KDH, ako všetky politické strany mali by hľadať dialóg s partnermi. Po dlhom čase som rada, lebo oceňujem vystúpenie aj poslanca Budaja, ktorý sa pokúsil o dialóg s partnermi na maďarskom území, ktorý, tak ako aj ja, konštatoval, že Zákon o Maďaroch žijúcich v zahraničí ide nad rámec všetkých pravidiel a dokonca možno aj medzinárodných noriem. Ale cesta zákazu nevedie k riešeniu. My vieme všetci dobre a netreba si to zakrývať, že nielen slovenská strana, ale aj maďarská strana čakala na voľby v Maďarsku a na to, že bude pokračovať v rokovaniach. A verím, že tieto rokovania dospejú k tomu, že dôjde k úprave zákona Maďarskej republiky a vecí, ku ktorým má slovenská strana výhrady, budú dotiahnuté do správneho konca. Mrzí ma jedna vec v rámci rokovania a diplomatických vzťahov, že Slovenská republika, ktorá bola zastúpená na rokovaniach štátnym tajomníkom v Maďarsku – sú to informácie, ktoré mám zo stretnutia s poslancom maďarského parlamentu, s ktorým sa poznám dlhé roky, ktorého ste mali možnosť zažiť aj v máji minulého roku tu v parlamente, je to človek, ktorému dôverujem a s ktorým si rozumiem, ale myslím si, že aj s ním som mala veľký problém si vysvetliť, akú skúsenosť pre nás a aké uplatnenie pre nás má tento ich maďarský zákon –, bohužiaľ, na rokovaniach nepovedala svoje zásadné výhrady niektoré alebo súhlasila s dokumentmi, ktoré boli pripravované, a po návrate na územie Slovenskej republiky ako keby sme zmenili svoje postoje. Čiže tu týmto sa obraciam aj na vládu Slovenskej republiky, na vyjednávačov, aby striktne sa správali ako zástupcovia suverénnej Slovenskej republiky a aby výhrady, ak sú, tlmočili aj na území Maďarska, nielen, keď sú, na pôde Slovenskej republiky. A tu ešte snáď jeden príklad. A tým skončím s jedným potom záverečným stanoviskom. Keď som bola na poslaneckom výjazde v Rožňave, stretla som sa s našimi zástupcami z KDH, ktorí mi povedali: „Je tu problém, KDH vyvolalo vojnu, nechoď ani do Rožňavy.“ Pri stretnutiach s občanmi na ulici počas rozdávania našich propagačných materiálov som mala možnosť stretnúť pani v rokoch, ktorá má určite skúsenosť už aj možno z vojnového obdobia, so svojou dcérou možno v mojom veku, ktoré mi povedali: „Nechceme mať s KDH nič, pretože sme mali dobré vzťahy a verili sme, že je to náš partner.“ Ale po diskusii asi 20-minútovej povedali svoje jedno stanovisko. Teraz do radov tých v hornej časti Slovenska, na Orave alebo tam, kde možno nevedia, ako vyzerá živý občan maďarskej národnosti, a budujú obrovské vášne proti Maďarom žijúcim na južnom území, chcem povedať jeden príklad. Keď prišli pracovať z Oravy robotníci do Rožňavy, do tejto rodiny prišli, ako keby prišli niekde medzi Komančov s obavou, že kde prídu, čo bude. Ale po dvoch mesiacoch, keď odchádzali, starý pán, ktorý určite bol presvedčený a hlboko zrejme národne orientovaný občan, so slzami v očiach im povedal: „Tu som pochopil, až keď som prišiel sem, že nie je problém, že sú Slováci a Maďari, ale že problém je, že sú zlí a dobrí ľudia. Normálne vzťahy chceme budovať ako ľudia, a nie to, aby niekto rozpútaval vášne. A chcem vám povedať toľko, že keď prídem domov na Oravu, poviem, že som našiel aj na tomto území slušných ľudí.“ A o tomto je aj politika pre tých, ktorí si myslia, že sú hrdí Slováci, ale veľakrát sa nesprávajú ako statoční ľudia a občania Slovenskej republiky. Z týchto dôvodov, ktoré som povedala, aj vzhľadom na to, že som tento návrh zákona nepodpísala, vecne s tým, že treba podniknúť kroky voči uplatňovaniu Zákona o Maďaroch žijúcich v zahraničí, chcem povedať toľko, že tento návrh zákona nepodporím, pretože nevidím riešenie v prijatí zákona, ale vidím riešenie v krokoch a v diplomatickom rokovaní, ktoré by Slovenská republika voči Maďarsku mala uplatniť. Ďakujem za pozornosť. J. Migaš, predseda NR SR: Faktická poznámka – jediný prihlásený pán poslanec Slafkovský. Nech sa páči.