B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-01-21):
L. Polka, poslanec: Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážený pán podpredseda vlády, vážené pani poslankyne, páni poslanci, dovoľte mi niekoľko slov, viet k predloženému návrhu zákona. Najskôr snáď ma inšpiroval pán kolega Husár poďakovaním ústavnoprávnemu výboru, prikláňam sa k tomuto poďakovaniu a chcel by som oceniť ich prácu, ale z toho evokuje úvaha nad katastrofálnym stavom legislatívnych návrhov, ktoré prichádzajú z vlády. Branno-bezpečnostný výbor strávil minulý štvrtok sedem hodín prácou nad návrhom zákona o ochrane utajovaných skutočností. Ďalší nasledujúci pondelok sme asi štyri hodiny ešte dopracúvali veci, ktoré z toho legislatívneho plagiátu pre branno-bezpečnostný výbor vyplynuli. Nevyhnutnosť tento zákon prijať a riešiť ho i z toho aspektu, že tento výbor v podstate, alebo tento úrad pracuje bez zodpovedného riadenia, momentálne zodpovedného riadenia, napriek tomu, že poverenému riaditeľovi neuberám jeho schopnosti a vôľu riadiť orgán, neschopnosť vlády vybrať zodpovedného šéfa nás viedla k zásadnému prepracovaniu návrhu zákona. Obdobne k tomuto návrhu by som chcel poznamenať už vopred, že keby ministerstvo spravodlivosti a predovšetkým vláda rešpektovala svoj legislatívny program a dala by parlamentu do rúk návrh nového Trestného zákona, Trestného poriadku, mohli sa všetky tieto ustanovenia premietnuť v niekoľkých skutkových podstatách Trestného zákona a boli by sme mali vybavené. Dnes ráno som v rozhlase, myslím na slovenskom rozhlase počúval úvahu nejakého redaktora, ktorý tak pomerne zúfalým tónom charakterizoval situáciu na cestách, ale i na lesných komunikáciách, na športoviskách, kde sa všelijaké chlapčiská vybavené supermodernými snehovými skútrami alebo terénnymi autami preháňajú a otravujú život občanov. Je to skutočne vážna situácia. Preboha, máme tu 22 000 policajtov, máme tu lesné stráže, poľné stráže, máme tu x dobrovoľných spolupracovníkov polície. Kde sú títo ľudia a prečo si neplnia svoje povinnosti? Ak sa nejaký z basy prepustený občan lyžuje na Solisku, či kde to bolo, a náhodou drgne do predsedu vlády, tak sa zvoláva mimoriadna koaličná rada, zmobilizujú sa okresné riaditeľstvá, krajské riaditeľstvá a policajti naháňajú tohto neschopného lyžiara a všemožne sa ho snažíme dostať späť do basy. Národná rada sa zíde a prijme zákon, ktorým urobíme exemplárnu väzbu, akú nemá nikto na svete. Možno Paraguaj, nepoznám ich právny systém. Päť rokov väzby kvôli jednému človeku, nechcem ho bližšie charakterizovať, vieme všetci, o koho ide, museli sme takto riešiť. Domnievam sa, že mnoho týchto problémov, problémy s utajovanými svedkami, problémy s chráneným svedkom, korunným svedkom, zásadou trikrát a dosť, sa mohli vyriešiť už v tomto funkčnom období a na začiatku tohto funkčného obdobia vlády prerokovaním a myslím si, že schválením nového, dúfajme dobrého Trestného zákona a Trestného poriadku. K samotnej veci. Predložený návrh zákona, domnievam sa, je v príkrom rozpore s viacerými ustanoveniami Ústavy Slovenskej republiky, konkrétne mám na mysli čl. 7 ods. 2 druhá veta a to uvádzam ďalej potom v súvislosti s európskymi záväznými právnymi rozhodnutiami. Ďalej článok 19, článok 20. Článok 19, ktorý stanovuje právo na zachovanie ľudskej dôstojnosti, osobnej cti, dobrej povesti a ochrany mena a s tým súvisiace ďalšie tézy o ochrane pred neoprávneným zasahovaním do súkromného a rodinného života, pred neoprávneným zhromažďovaním, zverejňovaním a zneužívaním údajov o svojej osobe. Článok 20, ktorý „deklaruje“ právo vlastniť majetok, ale predovšetkým články 46 až 50, ktoré „deklarujú“ a zakotvujú právo na súdnu ochranu a celý rad práv, ktoré z tejto súvislosti vyplývajú. Pokiaľ som spomínal prednosť európskych právnych rozhodnutí pred našimi zákonmi, inými právnymi rozhodnutiami, chcel by som poukázať, že celá Európa, Európska únia, alebo predtým Európske spoločenstvá veľmi prísne rešpektujú právny inštitút, ktorým je takzvaný zákaz inkriminácie. To znamená, že nikoho nemožno nútiť, aby poskytoval dôkazy vedúce k jeho vlastnému obvineniu, a dôkazy, ktoré poskytne vlastnou výpoveďou. V článku 6 dohovoru o ochrane ľudských práv a slobôd sa právo na spravodlivý proces špecifikuje právom nepodieľať sa na vlastnom obvinení a jednoznačne sa zakotvuje právo mlčať. Realizácia uvedených práv sa plne prejavila v rozhodnutiach Európskeho súdu pre ľudské práva, z ktorých len náhodne vyberám: v oblasti colného konania Funke verzus Francúzsko z roku 1993, v oblasti správneho konania Sanders verzus Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska z roku 1996, z toho istého roku John Marie verzus Spojené kráľovstvo, išlo o trestné konanie, alebo občan, ktorý je vedený pod skratkou J. B. verzus Švajčiarsko z 3. 5. 2001 v trestnom konaní, kde sa presne a jednoznačne konštatovalo, išlo o daňové konania a z toho plynúce trestné dôsledky, trestnoprávne dôsledky, kde súd konštatoval, že odmietnutie predloženia dokladov, ktoré by mali za následok obvinenie, nie je porušením zákonnej povinnosti. Právo štátu kontrolovať určité dokumenty neznamená, že povinné subjekty - v našej terminológii odporca - sú povinní predkladať dôkazy preukazujúce vlastnú vinu. Plne chápem pocity ľudí, ktorí okolo seba vidia prezentáciu neprimeraného bohatstva. Štát však nemôže sám riadiť a podieľať sa na realizácii týchto zákonných práv pocitmi a náladami. Preklopí dôkazné bremeno na občana, ktorý má svoje dobré meno a česť ubrániť pred molochom štátu a pred ľudskou zlobou, akú mu dávame šancu? Ako má predvídať, alebo ako mal predvídať stavebník pred rokmi, čo všetko má uložiť? Ako si povinný alebo odporca zabezpečí svedkov? Ako prelomí bankové tajomstvá? Ako prelomí tajomstvo v daňových úradoch? Ako prinúti stavebnú firmu na vydanie základných stavebných dokumentov alebo náhradných dokumentov, dokladov, ak boli jeho zničené požiarom, povodňovou, alebo len jednoducho stratou? Ako môže predvolávať svedkov? Ako môže predvolávať znalcov? Môže byť zastúpený advokátom, alebo musí byť priamym účastníkom konania? Legalizuje peňažná zábezpeka ostatný nadobudnutý majetok? Spomínal pán kolega zábezpeku v prípade nesolventnosti odporcu vo forme zábezpeky nehnuteľnosťou. Kto bude ten majetok spravovať? Ak bude v obci potopa, poškodí sa ten dom, kto bude zaň zodpovedať? To všetko prevezme štát na svoje ramená? Štát bude mať organizáciu polievačov kvetov a okopávačov záhrady, ktorá sa bude o takto zabezpečený majetok musieť starať? Nemám na hlave žiadne maslo, to pre pána kolegu, predsedu jednej strany. Nezastupujem žiadne subjekty, žiadne právnické a iné osoby, ktoré majú problém s nadobudnutím majetku, a priznám sa, že úprimne mi vadia všetky formy takzvaného legálneho nadobudnutia majetku, či sa volali malá privatizácia, veľká privatizácia, kupónová privatizácia, alebo čo všetko ešte sa prevalilo ako potopa cez Slovensko. Ale učili ma a učil som aj ja k úcte k právu, k právu založenom na prezumpcii neviny, práve pre slušných a poctivých občanov. Spoločnosť si vytvorila štát, aby chránil jej záujmy, zastupoval jej záujmy a zastupoval a realizoval jej plne oprávnené, nebojím sa povedať, túžby po spravodlivosti. Ak táto forma organizácie nefunguje, nemá právo žiť a potom nemajú jej reprezentanti právo týchto občanov reprezentovať. Z týchto dôvodov predkladám procedurálny návrh, aby sa v zmysle príslušných ustanovení rokovacieho poriadku predložený návrh vrátil vláde na nové prepracovanie. Ďakujem pekne za pozornosť.