M. Dzurinda, predseda vlády SR: (2002-02-06):
Pán poslanec Kalman, pani poslankyňa Belohorská, neprítomná, prečítajte si, čo ste tu narozprávali počas kosovskej krízy. Severoatlantická aliancia bola pre vás agresor. (Reakcie z pléna.) Severoatlantická aliancia bola pre vás agresor. Nenechal som sa vyprovokovať vtedy, nenecháme sa vyprovokovať ani teraz. Každý súdny človek vie, že žiadne zo sporných ustanovení predmetného zákona sa na Slovensku nevykonáva (reakcie z pléna) a je úplne jasné, že sa vykonávať nebude. Opozícia škodila Slovensku počas kosovskej krízy, dnes škodí opozícia Slovensku rovnako. Aj vtedy ste oslabovali vyjednávaciu pozíciu a stanoviská vlády, aj dnes oslabujete vyjednávaciu pozíciu a stanoviská vlády Slovenskej republiky. Najdôležitejšie je to, aby sme si boli vedomí našich priorít a aby sme išli za plnením týchto priorít pevne, ale kultivovane. Zvládli sme mnohé ťažké úlohy. Previedli sme Slovensko kosovskou krízou, previedli sme Slovensko cez mnohé prekážky a prevedieme Slovensko aj cez tento problém, ale tak, že medzinárodné postavenie Slovenska sa neoslabí, ale sa ešte viac a výraznejšie posilní. Nenecháme sa vyprovokovať, vyriešime tento problém kultivovane, v záujme občanov Slovenskej republiky. Ďakujem vám veľmi pekne. (Ruch v sále a potlesk.) J. Migaš, predseda NR SR: Panie poslankyne, páni poslanci, na základe žrebovania budú v rozprave vystupovať striedavo poslanci zastupujúci poslanecké kluby a poslanci, ktorí nie sú členmi poslaneckých klubov, čiže nezávislí poslanci, v takomto poradí: pán poslanec Bohunický (SDĽ) ako prvý, pán poslanec Duka-Zólyomi, potom pani poslankyňa Slavkovská, Kalman, Zelník, Rusnák, Kanis, Kotian, Hudec, Slota, Švec, Hofbauer, Moric, Oberhauser, Binder, Kolláriková, Malíková, Húska, Šepták, Paška, Gašparovič, Sitek, Cuper, Kandráč, Podhradská, Mušková, Jarjabek, Benčat, Brňák a posledný pán poslanec Cabaj. Čiže 30 prihlásených poslancov do rozpravy. Chcem upozorniť poslancov, že do času určeného pre poslanecký klub a poslanca, ktorý nie je členom poslaneckého klubu, sa započítava aj čas využitý na faktické poznámky. Takže budeme pokračovať v rozprave. Pretože z klubu SOP sa nikto neprihlásil, nasleduje SDĽ – pán poslanec Bohunický. Nech sa páči, pán poslanec Bohunický. Po ňom pán poslanec Árpád Duka-Zólyomi. Nech sa páči, pán poslanec. P. Bohunický, poslanec: Vážený pán predseda, vážený pán premiér, vážení páni ministri, vážená Národná rada Slovenskej republiky, v úvode môjho vystúpenia chcem priblížiť niektoré obsahové a časové súvislosti prerokúvaného bodu programu. Robím to z toho dôvodu, že sme v posledných dňoch a mesiacoch mohli počuť, že uvedená problematika na pôdu Národnej rady Slovenskej republiky vôbec nepatrí. Minister zahraničných vecí Slovenskej republiky Eduard Kukan požiadal Zahraničný výbor Národnej rady o prerokovanie informácie o stave rokovaní medzi Slovenskou republikou a Maďarskou republikou o výhradách Slovenskej republiky k zákonu o Maďaroch žijúcich v zahraničí. Problematikou zákona sa zaoberal zahraničný výbor na svojej schôdzi ešte 29. 11. 2001. Štátny tajomník ministerstva zahraničných vecí Jaroslav Chlebo ako spolupredseda slovensko-maďarskej zmiešanej komisie na vykonanie základnej zmluvy medzi Slovenskou republikou a Maďarskou republikou informoval členov výboru o širších súvislostiach uvedenej právnej normy a ich hodnotení zo strany oficiálnych orgánov Slovenskej republiky. Zahraničný výbor Národnej rady sa oboznámil s dôvodmi, prečo Slovenská republika naďalej uplatňuje svoje námietky k zákonu. Bolo konštatované, že táto právna norma presahuje svojím zámerom, významom i dôsledkami teritórium Maďarskej republiky. Jej hlavnými charakteristikami sú nerešpektovanie základných zásad a noriem medzinárodného práva a prehliadanie existencie dvojstrannej zmluvnej základne. To predstavuje zásah do základných prvkov štátnej suverenity dotknutých štátov vrátane Slovenskej republiky. Jaroslav Chlebo tiež zdôraznil, že hodnotenie predmetného maďarského zákona zo strany Slovenskej republiky je veľmi blízke alebo totožné s pozíciami Európskej komisie Rady Európy pre demokraciu prostredníctvom práva, tzv. Benátskej komisie, a vysokého komisára pre národnostné menšiny Organizácie pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe. Zahraničný výbor Národnej rady na zasadaní dňa 29. 11. 2001 rozhodol, že problematiku zákona predloží do pléna Národnej rady ešte na decembrovom zasadaní. V tejto súvislosti Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky pripravilo návrh Vyhlásenia Národnej rady o Zákone o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách. Vyhlásenie zahraničného výboru zahraničný výbor prijal na 100. schôdzi výboru dňa 17. decembra 2001. Diskusia na oboch zasadaniach zahraničného výboru sa niesla vo vecnom tóne so snahou držať otázku ako problém medzinárodného práva. Žiaľ, najmä vystúpeniami kolegov Árpáda Duku-Zólyomiho a Františka Šebeja sa stal z uvedenej záležitosti politický problém. Títo dvaja poslanci a členovia výboru argumentovali, že táto otázka na schôdzu Národnej rady nepatrí a má ju riešiť diplomatickou cestou exekutíva, t. j. Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky v spolupráci s inými rezortmi vlády Slovenskej republiky. Keď ostali vo svojich názoroch osamotení, chceli obštrukciou zastaviť prijatie uznesení. Svoje nesúhlasné stanovisko s takýmto postupom som vyjadril priamo na zahraničnom výbore. Chápem postup môjho priateľa Árpáda Duku-Zólyomiho, nechápem však postoj Františka Šebeja. Je predsedom integračného výboru, má z tohto postu obhajovať záujmy Slovenskej republiky, a svojím postupom vlastne ide proti týmto záujmom. Ostatní členovia zahraničného výboru však postupovali v zmysle zákona o rokovacom poriadku Národnej rady a uznesením výboru požiadali Národnú radu prerokovať vyhlásenie ako samostatný bod programu. Vzhľadom na krátkosť času a možno aj z nedostatku politickej vôle v koaličnej rade nebolo vyhlásenie prerokované ešte na 53. schôdzi v decembri, teda pred účinnosťou Zákona o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách, ktorý začal mať účinnosť 1. 1. 2002. V zmysle uznesenia Zahraničného výboru Národnej rady bolo však vyhlásenie zaradené medzi prvé body 54. schôdze ako tlač 1291. Je preto správne, že na iniciatívu Parlamentu Maďarskej republiky odpovedá Národná rada v podobe prerokovania vyhlásenia a je diskusia okolo porušovania suverenity Slovenskej republiky. Vážená Národná rada Slovenskej republiky, dovoľte mi stručne sa vyjadriť k textu Vyhlásenia Národnej rady Slovenskej republiky o Zákone o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách. V úvode vyhlásenia sa oceňuje dosiahnutá úroveň susedských vzťahov. Už prijatie Zmluvy o dobrom susedstve a priateľskej spolupráci medzi Slovenskou republikou a Maďarskou republikou z 19. marca 1995 bolo významným príspevkom k stabilite regiónu. Po voľbách v roku 1998 Slovenská republika realizovala v oblasti postavenia národnostných menšín viacero významných krokov. Medzi inými prijala zákon o používaní jazykov národnostných menšín, znovu zaviedla dvojjazyčné vysvedčenia, ratifikovala Európsku chartu regionálnych alebo menšinových jazykov. Vláda Slovenskej republiky navrhla zriadenie fakulty na vzdelávanie pedagógov v maďarskom jazyku, podpísala dohodu o spoločnej výstavbe Mosta Márie Valérie v Štúrove, podpísala protokol Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky a Ministerstva zahraničných vecí Maďarskej republiky o vytvorení mechanizmu naplnenia základnej zmluvy, z ktorého vyplývalo vytvorenie jedenástich zmiešaných komisií. Všetky tieto kroky boli realizované napriek často zložitej vnútropolitickej situácii Slovenskej republiky za podpory parlamentných politických subjektov. V rokoch 2000 – 2001 však Slovenská republika zaznamenala viaceré vyhlásenia a kroky zo strany Maďarskej republiky, ktoré tento pozitívny rozvíjajúci proces komplikujú. Najnovší, ale zároveň najzávažnejší krok, negatívne vplývajúci na vzájomné vzťahy Slovenskej republiky a Maďarskej republiky, sa stal 19. 6. 2001 v Parlamente Maďarskej republiky. V tento deň bol, bez ohľadu na výhradu zainteresovaných krajín, prijatý Zákon o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách. Slovenská republika pri hodnotení maďarskej právnej normy dospela k záveru, že jej obsah je vo viacerých ustanoveniach v priamom rozpore s primárnou zodpovednosťou domovského štátu za osud národnostných menšín na ich území. Maďarská republika sa snaží bez súhlasu domovského štátu existujúci stav radikálne zmeniť. Preto je napríklad používaná účelová argumentácia o hrozbe hromadnej migrácie aj občanov Slovenskej republiky hlásiacich sa k maďarskej národnosti do Maďarskej republiky. Podľa oficiálnych zdrojov Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky sú aktuálne údaje o migrácii zo Slovenskej republiky do Maďarskej republiky: 12 v roku 1999, 14 v roku 2000. Opačne, z Maďarskej republiky do Slovenskej republiky: 14 v roku 1999 a 22 v roku 2000. O akej hromadnej migrácii teda hovoríme? Naše historické skúsenosti jednoznačne potvrdzujú, že práve otázka umelo iniciovaných migračných presunov spôsobila vo vedomí menšinových spoločenstiev najväčšie traumy, a preto i nepriamu argumentáciu s takouto témou považujem za krajne nezodpovednú. V druhej a tretej časti vyhlásenia sú zverejnené základné výhrady Slovenskej republiky voči ustanoveniam Zákona o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách. Prvá výhrada sa týka exteritoriálnych účinkov zákona. Cieľ a predmet úpravy zákona má byť zreteľne vymedzený tak, že zákon je výlučne zameraný na posilnenie kultúrnych väzieb vlasti s osobami patriacimi k maďarskej národnosti a maďarskej národnostnej menšine vo svete. Zákon sa teritoriálne obmedzuje na susedné krajiny, pritom z predmetu jeho úpravy je vylúčené Rakúsko a je založený na myšlienke podriadenosti štátnych občanov maďarskej národnosti v susedných štátoch maďarskej jurisdikcii. Táto myšlienka je systematicky premietnutá do ustanovení § 1 až § 22 zákona, keďže až ustanovenie § 23 má názov Využívanie výhod na území Maďarskej republiky. Druhá výhrada smeruje k nerešpektovaniu prijatých záväzkov z mnohostranných a jednostranných zmlúv. Maďarská republika prípravu a prijatie predmetného zákona s účinkami na území Slovenskej republiky nekonzultovala so slovenskou stranou a nerešpektovala Zmluvu o dobrom susedstve, priateľstve a spolupráci medzi Slovenskou republikou a Maďarskou republikou z 19. 3. 1999 a v nej zakotvené základné mechanizmy dvojstrannej spolupráce. Ustanovenie § 2 ods. 2 zákona stanovuje, že sa zákon bude uplatňovať bez porušenia medzinárodných dohôd a prijatých záväzkov Maďarskej republiky. Podľa tohto vyhlásenia by sa úprava dosiahnutá v zákone mala realizovať vo vzťahoch k Slovenskej republike výlučne prostredníctvom mechanizmov, príslušných dvojstranných zmlúv, napríklad v oblasti školstva, kultúry, zamestnávania. Uvedené ustanovenie je však v rozpore s ostatnými ustanoveniami zákona, ktoré nerešpektujú mnohostranné a dvojstranné záväzky s Maďarskou republikou. Treťou výhradou k maďarskému zákonu je vytváranie inštitucionálnych, právnych väzieb Maďarskej republiky s občanmi Slovenskej republiky maďarskej národnosti. V tomto zmysle možno nájsť viacero problematických ustanovení zákona, či už ide o úlohu odporúčacej organizácii pri vydávaní maďarského preukazu s väzbou na Maďarskú republiku, je to v § 19 až § 21 zákona, alebo o činnosť a podporu organizácií pôsobiacich v susedných krajinách, ktoré napomáhajú plniť ciele maďarských spoločenstiev žijúcich v susedných krajinách. Je to v § 18 zákona. Vytváranie právnych väzieb občanov Slovenskej republiky s iným štátom spochybňuje suverenitu Slovenskej republiky, pretože práve obyvateľstvo štátu tvorí jeden z konštitucionálnych prvkov medzinárodnej subjektivity štátu. Slovenská republika takisto namieta formulácie, zodpovednosť za Maďarov žijúcich za hranicami a zabezpečenie príslušnosti Maďarov žijúcich v susedných krajinách jednotnému maďarskému národu. Takéto formulácie možno nájsť v 1. a 5. odseku preambuly zákona. Maďarský zákon zároveň predpokladá vydávanie preukazov, na ktorý sa viaže preferenčný režim nielen osobe, ktorá sa prihlási k maďarskej národnosti, ale aj rodinným príslušníkom tejto osoby, dokonca, ako citujem zo zákona, „aj vtedy, ak tieto osoby nie sú maďarskej národnosti“. Slovenská republika sa obáva, že takáto formulácia zákona vytvára priestor na nepriamu asimiláciu. Uspokojená preto stanoviskom Benátskej komisie, ktorá uvádza, že „osobná, individuálna voľba je síce nevyhnutný, ale nie postačujúci prvok ako titul na príslušné zvýhodnenia“. Štvrtá výhrada poukazuje na spôsob financovania a materiálnej podpory maďarskej menšiny na Slovensku. Aj v tejto oblasti má zákon niekoľko legislatívnych nedostatkov. Napríklad zákon stanovuje podávanie žiadostí organizácii založenej za týmto účelom na území Slovenskej republiky (§ 25 ods. 1), no nedefinuje, podľa akého právneho poriadku bude táto organizácia založená. Táto organizácia uzavrie občianskoprávnu zmluvu, uzatvorenú v Maďarskej republike, založenou verejnoprospešnou organizáciou. Je to § 25 ods. 2 zákona. Štát nemôže preniesť na mimovládne združenie registrované v inom štáte žiadnu úradnú funkciu. Navyše medzi Slovenskou republikou a Maďarskou republikou existujú príslušné bilaterálne dohody a programy, ktoré sa Maďarská republika v základnej zmluve zaviazala rešpektovať. Je to v článku 12 ods. 2 zmluvy. Na základe týchto štyroch výhrad Národná rada Slovenskej republiky vo svojom vyhlásení považuje Zákon o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách za porušenie medzinárodného práva a zásah do integrity vnútroštátneho právneho poriadku Slovenskej republiky. Národná rada vyhlasuje, že s uplatňovaním uvedeného zákona na území Slovenskej republiky nesúhlasí a žiada maďarskú stranu, aby sa zákon uplatňoval výhradne na území Maďarskej republiky. Vážená Národná rada Slovenskej republiky, dovoľte mi, aby som v závere svojho vystúpenia formuloval niektoré odporúčania pre exekutívu a Národnú radu. 1. V ďalšom období bude potrebné požadovať od maďarskej strany nové znenie vykonávacích predpisov, ktoré by plne rešpektovalo a vychádzalo zo záverov tzv. Benátskej komisie a hodnotiacej správy Európskej komisie. Zároveň, ako to bolo vyjadrené aj pánom premiérom, treba vyjadriť pripravenosť a ochotu rokovať o problematike s Maďarskou republikou ďalej prostredníctvom už dohodnutého spôsobu, t. j. pracovnou skupinou expertov medzinárodného práva, či inou cestou pri využívaní mechanizmov základnej zmluvy. 2. V zmysle § 61 zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky zriadiť Dočasnú komisiu Národnej rady Slovenskej republiky zloženú zo zástupcov jednotlivých poslaneckých klubov, ktorá bude monitorovať vývoj súvisiaci s realizáciou Zákona o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách a jeho dosahy na Slovenskú republiku. Komisia bude slúžiť i na vypracovanie stanovísk a odporúčaní pre výbory Národnej rady Slovenskej republiky a Národnú radu Slovenskej republiky ako celok. Uvedený návrh predložím ako návrh uznesenia k prerokúvanému bodu programu. 3. Prostredníctvom exekutívy, Zahraničného výboru Národnej rady Slovenskej republiky a Národnej rady Slovenskej republiky o každom podstatnejšom vývoji v záležitostiach týkajúcich sa Zákona o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách informovať Európsku úniu a jej príslušné orgány. Na základe informácií nesmie vzniknúť dojem, že Slovenská republika žiada o pomoc riešenia problému, ale predovšetkým informuje o svojich krokoch zameraných na dodržiavanie zámerov tzv. Benátskej konferencie a hodnotiacej správy Európskej komisie a tým i medzinárodného práva. Dovoľte mi v závere môjho vystúpenia poďakovať za doterajšiu profesionálnu prácu štátnemu tajomníkovi Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky Jarovi Chlebovi. Zároveň som splnomocnený vyhlásiť, že všetci poslanci Národnej rady Slovenskej republiky za Stranu demokratickej ľavice podporia Vyhlásenie Národnej rady o Zákone o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách, ako i príslušné uznesenia. Dovoľte mi predložiť uznesenie k návrhu na prijatie Vyhlásenia Národnej rady Slovenskej republiky o Zákone o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách (tlač 1291). „Národná rada Slovenskej republiky žiada predsedu Národnej rady Slovenskej republiky v zmysle § 61 zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku NR SR zriadiť Dočasnú komisiu Národnej rady Slovenskej republiky zloženú zo zástupcov jednotlivých poslaneckých klubov Národnej rady Slovenskej republiky, ktorá bude monitorovať vývoj situácie súvisiaci s realizáciou Zákona o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách a jeho dosahy na Slovenskú republiku. Komisia bude slúžiť i na vypracovanie stanovísk a odporúčaní pre výbory Národnej rady Slovenskej republiky a Národnú radu Slovenskej republiky ako celok.“ J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem. Faktické poznámky na vystúpenie pána poslanca Bohunického. Pán poslanec Švantner, Jasovský, Mesiarik, Podhradská a posledný pán poslanec Cuper. Uzatváram možnosť prihlásiť sa s faktickou poznámkou. Ako prvý, pán poslanec Dušan Švantner, nech sa páči.