Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2013-02-12):
Dobré ráno prajem. Vážená pani predsedajúca, vážení kolegovia, dovoľte krátko k tomuto návrhu a využijem aj techniku, lebo niektoré veci treba, aby zazneli na večnú pamäť, jak sa hovorilo niekedy, pre večnú pamäť ľudstva uchovať skvosty a perly, aby sme si potom, sa neufúvali, že o tomto sme nevedeli. K návrhu samotnému. Ono sa hovorí, že ide aj o to, čo hovorí, ale ide aj o to, kto hovorí. Ja mám taký špeciálny vzťah tu s kolegom Osuským, lebo už to, my sa raz k tomu dostaneme, že ja tu prednesiem v tejto sále návrh, že prečo nemôžete dať nad hlavy detí vysielače, a vtedy aj premietnem to, že ako pán Osuský to horlivo obhajoval v mene pokroku, že máme trošku špeciálny vzťah, ale ja som profesionál v tom, že to ešte neznamená, že je to vo všetkom. Čiže ja uznám niektoré veci. Aj som uznal. K samotnému návrhu, ktorý teraz pán poslanec predkladá. Je to taký SaS-kársky spôsob práce. Oni tu valia ústavné zákony, zákony, ktoré sa týkajú volieb, bez toho, predpokladám, nechcem sa dotknúť, aby prebehli nejaké konzultácie, a ešte tu zaznie apel, že teda by nevidel problém alebo že očakáva, že nebude problém s tým, že sa ľudia k tomu postavia. No ja si myslím, že bude problém už práve kvôli tomu, že sú určité typy zákonov, ktoré sa nelámu na kolene, ale na ktoré sa hľadá nejakým spôsobom zhoda. Ja to poviem ináč. Tu bol úplne neškodný zákon, návrh zákona o zverejnení registra plavidiel – hausbótov. To je úplne neškodný zákon. Absolútne neškodný. Ten mohol prejsť ľavou zadnou, ale napriek tomu som si dal robotu, že som to sa snažil odkomunikovať, neprešlo. Neviem, teda ako pokračoval pán Osuský s týmto relatívne citlivým a senzitívnym návrhom zákona z pohľadu štábnej kultúry. K tomuto návrhu treba povedať jednu vec, že sú krajiny a sú krajiny. Sú krajiny, ako pán kolega Osuský spomínal Švédsko, kde pán vtedy bývalý alebo možno existujúci, ja neviem, premiér rozdával pred volebnou miestnosťou svoje letáky. To sú slušné krajiny. A Švédsko poznám. Bol som tam nie raz a to je naozaj slušná, majú to v sebe. Avšak v krajine, a to si, žiaľ, treba povedať, kde si politici myslia, že súťaž je iba to, čo moderoval niekedy Nikodým, tak treba byť trošku opatrný, lebo nám sa to môže stať, že niekto nebude rozdávať svoje letáky, ale bude rozdávať letáky toho svojho konkurenta v úplne nejakej dehonestujúcej polohe alebo póze práve preto, aby takto nejakým spôsobom zmaril. Čiže ja chcem, nechcem tu vypichovať, čo môže nastať, ja len chcem povedať, že sú krajiny a sú krajiny. Žiaľ, musím to tak povedať. Slovensko patrí medzi tie krajiny, kde tá naša historická tradícia demokracie je rádovo iná. A tá naša krátka je pre nás silným svedectvom toho, že jak hovoria iné skupiny, také tajomné, že čo nie je z krvi zrodené, nie je pevné, tak možné aj to, že sme to dostali takto zľahka si to vôbec nevážime a takto k tomu pristupujeme, ako pristupujeme. To znamená, aj krásne veci sme schopní a ochotní totálne zničiť. Ja vystúpim k tomu návrhu, ktorý tu bude o verejnom obstarávaní, ktorý súvisí, sa hovorí o súťažiach, o férovosti. A férovosť by mala byť spájaná, aj súťaž by mala byť spájaná s voľbou. Žiaľ, máme tam obrovské nedostatky v týchto veciach. A pán Osuský, bez toho, aby ste brali nejako moc osobne, naozaj mám trošku obavu vo vašom prípade vám podporiť tento váš návrh, lebo vy máte takú svoju spravodlivosť v sebe, takú tú macarthurovskú, alebo ako sa volal ten kongresman v Amerike, ktorý povedal, síce nevieme, či je komunista... (reakcia z pléna), McCarthy – ja nemám takú pronunciation, kľudne ma opravte. (Reakcia z pléna: „MacArthur bol generál.“) Tak, tak, dobre. Takže a vieme, o kom hovoríme. Bol to človek, hej, s ktorým sa spája určitá éra, ktorý, keď to zjednoduším, aby sme tomu rozumeli, tak povedal, že síce nevieme, či je komunista, ale mohol by byť, tak ho radšej pre istotu zavrieme. Ono je to, aj to sa dá, hej, a tam už ide obava z ľudí, ktorí majú svoj vlastný princíp spravodlivosti a dokonca sa vedia zaštítiť neviem akými ideálmi, a na konci je niečo, čo veľmi silno pošliapava základné princípy. Pán Osuský, dovoľte alebo nedovoľte, vo vašom prípade po vašom hviezdnom vystúpení, ktoré si dovolím tu premietnuť a súvisí s predkladaným bodom. Trvá 40 sekúnd. Nie premietnuť, iba len pustiť to, ako vy chápete súťaž a princíp férovosti a spravodlivosti. Pán kolega náš pri jednom bode – on je človek, ktorý stíha veľa, je aj poslanec mestského zastupiteľstva – a pri prezentácii jedného projektu, že prečo nemá byť súťaž, ale ja to, to zaznie v tom ďalšom bode u pána Kaliňáka, že čoho sme, čo boli schopní niektorí poslanci povedať. A pán Osuský, tam to rozširujem širšie, tu len poviem, len čo bol schopný pán Osuský povedať, že prečo nie súťaž. A zároveň pár dní neskôr nám predkladá zákon, ktorý má byť férový, má byť, neviem, tých prívlastkov tam bolo strašne veľa. Pán Osuský si spravil súťaž v hlave! On nepotrebuje súťaž. To tu pustím, ak sa nám podarí. Viete, že to je historický okamžik, a preto je dôležité, aby to zaznelo, že k čomu sa vieme dopracovať, že proste niekto povie, že on nepotrebuje súťaž, lebo on si spravil súťaž v hlave a jeho jury rozhodla, ako rozhodla. Viete, a to je to bolestné zistenie, že kam sme schopní zájsť v pocite vlastnej spravodlivosti a vlastnej správnosti. To znamená, inštitúty, ktoré slušné spoločnosti bežne používajú, tak poslanci, od ktorých by ste to možno nečakali, to takýmto spôsobom odprezentujú. Ja si myslím, že to je historická vec. Mala by sa zapísať do učebníc, že kde vlastne vieme dôjsť s niektorými vyjadreniami, a v tom vlastnom pocite tej jeho vlastnej spravodlivosti a toho, čo je správne. Teraz, s dovolením, trvá to 40 sekúnd, súvisí to s predkladaným návrhom. Ja si dovolím pustiť. (Prehrávanie zvukového záznamu vystúpenia poslanca Osuského na zasadnutí Mestského zastupiteľstva hlavného mesta SR Bratislavy.) „K tej téme súťaže by som povedal jedno. Tie materiály máme, ale neviem, ako v iných hlavách, môžem hovoriť len za svoju, ale v mojej hlave súťaž prebehla. Ja som si tie materiály porovnal a, s dovolením, budem hlasovať za projekt Aliancie Stará tržnica bez toho, aby som chcel ubrať čokoľvek na kvalitách projektu Ars Atrium. Nepochybne v prípade, že by neexistoval projekt Aliancie Stará tržnica, nepovažujem projekt Ars Atrium za zavrhnutiahodný. Teda v mojej hlave tá súťaž prebehla a Ars Atrium obsadilo čestné, nie nečestné a hanebné, ale normálne čestné druhé miesto. To znamená, ja nemám pocit, že som bol ošudený o akúsi súťaž, o čom tu hovoril kolega Hlina. Nie, tá súťaž prebehla, pretože sám sebe som jury a sám seba ako predseda jury rozhodnem, komu dám svoj hlas.“ (Koniec zvukového záznamu.) Vážení kolegovia, pre pamäť zazneli pamätné slová. Súťaž prebehla v hlave poslanca. Predstavte si, že by sem prišiel minister Kaliňák a povedal by, že existuje ustanovenie zákona, kde sa nepoužijú pravidlá o verejnom obstarávaní, ale že on bude jury a jeho jury rozhodne tak, ako rozhodne. No však, myslím, že by sme sa zasmiali a potom by sme začali hádzať čiapky po ňom. Ale toto zaznelo na mestskom zastupiteľstve. Toto ešte nezaznelo tu. Chvalabohu. Čiže ale zaznievajú aj takéto skvosty. Ak naozaj máme a verím, že chceme, ale nie samoúčelne vyhrať nad kolegami zo SMER-u, ale vyhrať preto, že vieme byť lepší, lepšou alternatívou, že vieme vybudovať krajinu, ktorá je spravodlivejšia, kde lepší vyhrávajú. Tak, žiaľ, budeme musieť povedať, pán Osuský, pre tento projekt ste nepoužiteľný s vaším vnímaním vašej spravodlivosti. Pri vašej chuti a vôli veciam pomôcť to kazíte. To, akým spôsobom to prezentujete, nabíjate zásobníky ľuďom zo SMER-u, ktorým sa stačí len usmievať a nemusia pomaly nič robiť. To je ďalší z paradoxov politiky, že keď zle bojujete, okrem toho, že prehrávate, tak posilňujete protivníka. To je znova ešte jedna zo starých múdrostí. Vy ako vzdelaný človek, podľa mňa niekde, v tomto duchu ste aj čítali. Čiže niekedy je lepšie nebojovať, ak bojujete zle, lebo okrem iného posilňujete toho protivníka. Čo k tomu povedať? K vášmu návrhu nemôžem byť ústretový už len preto, že to vnímam, žiaľ, cez prizmu toho, že to predkladáte vy, a mám obavu, mám obavu, že vo vnímaní vašej spravodlivosti to budete vedieť proste tak použiť, ako si myslíte, že je správne. Čo? Niektorí ľudia budú vyhodnocovať však toto sme naozaj nechceli. Viete, ak si niekto myslí, že nosiť kvety k fotke živého človeka – aj to som videl v predvolebnej kampani, bol portrét človeka, ktorý žil, a nosili k nemu vence –, viete, to mi príde absolútne morbídne, absolútne nezvládnuté, to je a viete, to je presne, to hovorím, to je to, že niekto má pocit, že pomáha niekoho poraziť. Práve naopak. Posilňuje ho a presne tak to dopadlo. Majú 83 poslancov. A presne tak to zvykne dopadnúť, keď bojujete zle a bojujete takýmto spôsobom, pán Osuský, ako vy bojujete. To, čo ste stvárali na mestskom zastupiteľstve, a to, čo ste povedali, tie pamätné vety, ja verím, že zarezonujú v ľuďoch. Ale ja sa dištancujem od toho. Ja naozaj nechcem byť niekde, kde majú takýto vzťah k férovosti, k spravodlivosti, že oni si súťaž spravia v hlave. A potom ešte predložia zákon, že volebné moratórium a dokopy v zásade už žiadne obmedzenie vo voľbách nemalo platiť, vtedy vo mne vyvstáva veľká obava. Ďakujem veľmi pekne.