B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-04-04):
V. Tkáč, poslanec: Ďakujem pekne za slovo pri zmene poradia. Chcel by som len uviesť, že tento zákon v tej svojej prvej časti som komentoval z hľadiska prostredia, v ktorom sa pripravuje, že som hovoril o tom, že je veľmi komplikovaná široká koalícia. Hovoril som o tom, že v sociálnej sfére prebehli od roku 1998 výrazné reštrikcie, že je vysoká nezamestnanosť, ktorá ovplyvňuje rast nominálnej a reálnej mzdy a tým pádom aj platby do verejnoprávnej inštitúcie, že existujú finančné problémy verejných fondov, že treba optimalizovať a analyzovať daňové, príspevkové a poisťovacie, poistné zaťaženie štátu, občanov, zamestnancov a zamestnávateľov. Hovoril som aj o tom alebo chcel som hovoriť predovšetkým o tom, že je nevyhnutné prejsť na Slovensku do pohybu, aby sa zabezpečil ekonomický rast, aby sa znižovala nezamestnanosť aj vo väzbe na demografické premeny. Chcel by som ešte povedať jednu poznámku, a to je špecifická cesta slovenskej sociálnej reformy, že na rozdiel od iných postkomunistických štátov došlo k oddeleniu financovania sociálneho zabezpečenia od štátneho rozpočtu. Tento manéver si treba uvedomiť ako najpodstatnejšiu skutočnosť tejto reformy s tým, že vzniklo aj inštitucionálne a finančné reformné prostredie, že vznikla verejnoprávna inštitúcia, ktorá charakterizuje prirodzené vlastnícke práva všetkých poistencov, teda tých, čo platia poistné – štát, zamestnanci, zamestnávatelia –, a že táto verejnoprávna inštitúcia je riadená viac či menej efektívne tripartitou. Štát, ministerstvo, vláda stratili monopol v tejto oblasti, odštátnil sa ten systém, oddelil sa od štátneho rozpočtu. Toto je výrazná charakteristická črta sociálnej reformy a v podstate teraz dolaďujeme do nového inštitucionálneho a finančného prostredia hmotné právo. A toto je prakticky návrh zákona o sociálnom poistení. Čiastočne rieši financovanie i inštitucionálne pokračovanie v reforme tento zákon. Ale viem, že v súčasnosti sa pripravujú ešte niektoré námety zo strany Sociálnej poisťovne na druhé čítanie vo vzťahu k doladeniu systému. Ja by som len povedal niekoľko poznámok, keď už som pri tom, čo je skôr vec na druhé čítanie. Ale avizujem, že sa tým chcem zaoberať. To je otázka možnosti presunu medzi jednotlivými fondmi v Sociálnej poisťovni, to je zásadná otázka pre mňa, s tým, že budeme trvať na tom, hovorím teraz aj v mene poslaneckého klubu, aby boli krištáľovo čisté finančné toky medzi úrazovým poistením a ostatnými fondmi. Poviem príklad. Ak niekto je krátkodobo pracovne neschopný z titulu pracovného úrazu alebo choroby z povolania, čo je predmet úrazového poistenia, mal by refundovať fond úrazového poistenia, teraz hovorím trošku nespisovne, tieto náklady do nemocenského poistenia. Zároveň je tu aj prirodzená vlastnícka túžba či právo zdravotného poistenia v prípade, že saturuje dôsledky v súvislosti s liečebnou starostlivosťou za pracovný úraz alebo chorobu z povolania, aby mal tento zdroj nárok na refundáciu či regres, to je synonymum v tomto zmysle, z úrazového poistenia. Analogicky ak by niekto prešiel do trvalej pracovnej neschopnosti z titulu pracovného úrazu alebo choroby z povolania, mal by dôchodkový fond mať právo na regres či určitý podiel z fondu úrazového poistenia. Tieto toky, si myslím, je možné legislatívne zabezpečiť a dá sa zvážiť akým spôsobom to riešiť. Chcem v tejto súvislosti uviesť, že bude treba, samozrejme, stabilizovať aj ekonomicko-finančné prostredie, v ktorom Sociálna poisťovňa bude pracovať, lebo naozaj, ja už sa opakujem, posledným stlačením tlačidla v treťom čítaní pri schválení tohto zákona končí vlastne štát, vláda a parlament svoju ingerenciu do systému. A ako hudobný skladateľ odovzdá symfonickú báseň alebo nejakú operu a začnú ju realizovať určité subjekty, tak to sa stane so sociálnym poistením. A v tejto situácii je nevyhnutné, samozrejme, sa tomu takisto venovať. Dovoľte mi veľmi stručne povedať niekoľko slov o predpolí, to znamená mimoprávnych aspektoch fungovania tohto zákona, lebo znovu opakujem, že je dôležité, aby najmä Sociálna poisťovňa bola dostatočne pripravená na túto úlohu. A preto mi je ľúto, že sa neuskutočnilo stretnutie, a budem ho iniciovať ďalej aj vo výbore, medzi aj politickými reprezentantmi, pretože sme podpísali spoločné vyhlásenie, stretli sme sa niekoľkokrát, najmä vo finiši. A ja som vtedy požadoval aj za náš poslanecký klub stretnutie s vedením Sociálnej poisťovne, aby sme mali jasno, akým spôsobom sa vedenie Sociálnej poisťovne zhostí tejto úlohy, pretože u mňa neobstojí argument, že Sociálna poisťovňa sú aj samosprávne orgány aj manažment. Ja to vidím vo väzbe s komunikáciou s manažmentom, akým spôsobom manažment dá garancie, že bude v každodennom živote vedieť tento zákon uplatniť. Aj Janáček mal napísanú takú áriu, ktorú zatiaľ tuším žiadna speváčka nezaspievala. Chcem tým povedať, že táto otázka schopnosti Sociálnej poisťovne akceptovať tento zákon je pre mňa podstatnou otázkou. S tým súvisí aj otázka vybudovania komplexného informačného systému sociálnej sféry. Musím otvorene povedať, že pri zmene vlády v roku 1998 došlo k značnému omeškaniu budovania komplexného informačného systému sociálnej sféry. V čase keď sa pripravovalo rozpočtové provizórium v zime 1998, sme s pánom poslancom Mesiarikom vtedy navrhovali pani vtedajšej ministerke financií čiastkovú novelu právnej úpravy, aby Sociálna poisťovňa mala právnu spôsobilosť viesť devízový účet. Bola dohoda so Svetovou bankou v tom čase, že Svetová banka je schopná pochopiť, akceptovať kredibilitu Sociálnej poisťovne a uzavrieť dohodu priamo so Sociálnou poisťovňou na to, aby sa budoval optický archivačný systém, aby sa budovali a skenovali spisy, aby každý občan mal čiarkový kód a aby sa evidovali 50 rokov dozadu všetky príjmy, ktoré sú na papierových médiách. Toto malo vytvoriť zárodok na možnosť prechodu na individuálne kapitalizačné účty, ktoré by mohli evidovať v podstate to, čo som kedysi v úvode bol povedal, kto, koľko, komu a ako dlho platí, lebo to je princíp poistenia. V tejto súvislosti, myslím, až v novembri sa dobehli tieto zmluvy so Svetovou bankou a bude treba tiež zvážiť, a myslím si, že by bolo seriózne aj zo strany predkladateľa keby informoval buď výbor, alebo celú Národnú radu, stav tvorby komplexného informačného systému, lebo považujem toto za nevyhnutnú podmienku dokonalého predpolia práve na to, čo tu v podstate formulovali aj kolegovia, najmä poslanec Tatár, vybudovanie naozaj individuálnych účtov a to je otázka informačného systému. Chcel by som ďalej hovoriť o tom, že je nevyhnutné dotiahnuť, samozrejme, v rámci predpolia reformu posudkovej služby. Tam len niektoré paragrafy o tom hovoria v zákone. Bude treba tiež teda mimoprávny postoj k reforme lekárskej posudkovej služby na účely sociálneho poistenia otvoriť s tým, že, samozrejme, by som videl tam aj možné úspory zo štátneho rozpočtu do zdravotníctva vrátane poistenia, pokiaľ by lekár s logom Sociálnej poisťovne fungoval na účely sociálneho poistenia. S tým súvisí otázka aj vyhodnocovania pracovnej neschopnosti, resp. straty zdravotného a pracovného potenciálu na účely invalidného dôchodku. Žiaľ, dnes je situácia veľmi zlá v tejto oblasti. Pokiaľ často niekto nezomrie priamo na stoličke pred lekárom, nedostane rozhodnutie o zlom zdravotnom stave. A na druhej strane sú evidentné prípady, že sú tam malverzácie a zneužíva sa tento systém. Navyše súdne preskúmavanie invalidity je absurdné. Často za neprítomnosti občana samosudca rozhodne a berie do úvahy len lekársky posudok, pričom neexistuje možnosť oponentúry, kontrolných, znaleckých posudkov a tak ďalej a tak ďalej. Chcem povedať, že vzbudzuje tento mechanizmus obrovskú nedôveru, je netransparentný moderne povedané, a sú tam všetky znaky korupčného priestoru. Toto treba jasne povedať, ale zásadne som proti tomu, aby sa všetci lekári hádzali do jedného vreca. To, samozrejme, nechcem tým tvrdiť, ale tento systém nie je zdravý. Choré je aj prerokúvania takýchto káuz na súdoch, tak ako je choré prerokúvanie pracovnoprávnych sporov od rokov 1990 – 1991, nevie jeden súd skončiť rozviazanie pracovného pomeru, kde už ten zamestnávateľ je, nikto nevie. A čítal som nález Ústavného súdu spred dvoch týždňov po kauze, ktorú som tu už na začiatku volebného obdobia tohto z Fintíc vytiahol z roku 1991. Ústavný súd rozhodol, že boli porušené práva občana z Fintíc. Takže to isté platí aj pre posudzovanie zdravotného stavu a veľmi často už občan dávno nežije a na súde ešte nie je skončená kauza. Čiže toto potrebuje pružný, rýchly systém prerokúvania sporov v tejto oblasti. Existuje prístup z prvej republiky, už som sa o tom zmienil na začiatku, ktorý veľmi pružne a rýchlo riešil tieto problémy, ba dokonca so samosprávnym mechanizmom poistencov. Znovu si treba uvedomiť, že poistenci si platia tento systém, takže majú právo aj participovať na ňom. A treba zvážiť, akým spôsobom existovali poisťovacie komory, poisťovacie súdy, špecializované poisťovacie senáty, z ktorých tvorili časť zástupcovia poistencov a v ktorých potom tam bol volený sudca a podobne. Čiže ten mechanizmus participácie tu je, ale treba ho zvážiť. To je zrejme aj otázka budúcej vízie sociálneho poistenia na Slovensku. Chcel by som v tejto súvislosti uviesť, že z hľadiska predpolia bude treba dotiahnuť reformu kúpeľnej liečby. Reforma kúpeľnej liečby je dôležitá z toho dôvodu, že my meníme ten systém, kde kúpeľná liečba má svoje miesto. Zákon z roku 54/1956 Zb. o nemocenskom poistení zamestnancov obsahoval vecné dávky a medzi tzv. vecné dávky spadala aj kúpeľná liečba. Okrem toho to bola výberová rekreácia ROH a detská pionierska rekreácia ROH. To sa, samozrejme, menilo pri systéme nemocenského poistenia. Ale systém kúpeľnej liečby z titulu teda sociálneho poistenia treba dotiahnuť. Toto, si myslím, je otvorený problém z hľadiska predpolia pre tento zákon. Chcel by som ešte zvýrazniť, že treba dotiahnuť aj otázku Sociálnej poisťovne ako inštitúcie. Predovšetkým by bolo dobré zvážiť, a to platí aj pre ostatné verejnoprávne inštitúcie, akým spôsobom chápať vlastníctvo Sociálnej poisťovne. V oblasti Sociálnej poisťovne treba riešiť otázky zaradenia Sociálnej poisťovne v systéme. Čo tým myslím? Myslím tým predovšetkým to, že ak dnes máme 65 mld. k dispozícii, som presvedčený, že ideálny by bol dokonca možno aj ústavný zákon, ale minimálne zákon, ktorý by hovoril o spôsobe užitia týchto prostriedkov, akým spôsobom to riešiť. Ja mám k dispozícii materiál, ktorý bol vo vláde tuším na Mikuláša 6. decembra, organizačný harmonogram a rámec finančného zabezpečenia realizácie koncepcie reformy sociálneho poistenia v Slovenskej republike. Možno by pán minister mohol povedať, aký mal vývoj už tento materiál, pretože fakticky k tejto sume už dôjde nová vláda, ak sa prevedie cez Národnú banku, a sú tam rôzne varianty. Ale aby nevyskočil z toho ďalší škandál, aby nevznikli z toho politické šarvátky, som presvedčený, že by mal byť seriózny právny režim spôsobu uplatnenia týchto prostriedkov v reforme sociálneho zabezpečenia ako celku. A toto je podľa mojej mienky ideálny stav preto, aby sa aj v budúcich rokoch predišlo niečomu, čoho sme na Slovensku veľmi často svedkami a čo je veľmi častý zvyk. V oblasti Sociálnej poisťovne bude treba ešte pred druhým čítaním informovať minimálne výbor, si myslím, to je ako avízo pre pána ministra, o poistno-matematických modeloch do roku 2030, v akom štádiu je modelovanie, akým spôsobom sú uplatnené alebo teda garantované aj v právnej úprave riziká poistno-matematického vývinu systému z hľadiska už spomínaného rastu nominálnej mzdy, rastu platov, teda rastu poistného a akým spôsobom sa garantujú garancie pre Sociálnu poisťovňu. Chcel by som v tejto súvislosti uviesť jeden závažný argument. My hovoríme stále o tom druhom pilieri, o treťom pilieri ako kapitalizačnom pilieri. Ale existujú dve roviny kapitalizácie. Existuje jedna rovina kapitalizácie osobného účtu a potom je kapitalizácia celého zdroja. To je dnešný model, keď Sociálna poisťovňa ako verejnoprávna inštitúcia na rozdiel od štátnej inštitúcie v iných štátoch si volí a možno aj loví svojho partnera, kde má úložky. Existujú v takýchto inštitúciách zamrežované inštitúcie, subsystémy, ktoré sú pod prísnou kontrolou, kde sa vyslovene na kapitálovom trhu pracuje s týmito položkami a zhodnocujú sa, hľadajú sa dlhodobé, krátkodobé úložky, cez výpočtovú techniku sa v podstate zhodnocujú tieto veci, samozrejme, za prísnych regúl a prísnej kontroly proti zneužitiu aj proti možnej strate. Chcem tým povedať, že celý tento mechanizmus kapitalizácie je ohrozený podľa mojej mienky finančníkmi v súvislosti so štátnou pokladnicou. A to sú vážne zásahy, pretože darmo budeme hovoriť o kapitalizácii individuálnych osobných účtov, ak si Sociálna poisťovňa ako zodpovedný subjekt nebude môcť zvoliť inštitút, kde to bude mať uložené. A to platilo tak za našej vlády, ako to platí cez určité záujmy teraz. Štátna pokladnica sa oddlžila. Ale ja si myslím, že by tam mali byť zákonné garancie, minimálne zákonné garancie. Ak štátna pokladnica garantuje ten zisk, dokonca vyšší, to nehovorím ekonomicko-finančne presne, ale viete, o čo ide, ktorý dostáva v súkromnej a v akejkoľvek komerčnej inštitúcii na úložkách, tak prosím. Ale ak by štátna pokladnica mala znamenať ujmu na kapitalizácii týchto prostriedkov, tak je to podľa mňa strata v systéme a takto nemožno súhlasiť, aby štátna pokladnica spravovala takéto finančné prostriedky. Treba si tiež uvedomiť, že toto je buď plus, alebo mínus, zisk, alebo strata v systéme. A potom nemá zmysel hovoriť o kapitalizácii individuálneho účtu, ak sa celková kapitalizácia bude točiť znovu cez štátny rozpočet a moc by mala záujem, každý minister financií by mal byť proti verejnoprávnej Sociálnej poisťovni. Ja ako minister financií by som bol. Jedine v Luxembursku to majú vyriešené tým, že majú ministerstvo práce a financií spoločne. Chcem tým povedať, že toto, si myslím, je podstatná otázka aj garancie systému, ak mám hlasovať za tento zákon, aby bola táto čistota a nebolo to zneužité v súvislosti so záujmami finančných kruhov. S tým súvisí potom aj iná otázka a to je otázka minimálne 3-ročného rozpočtu, ktorý by mala Sociálna poisťovňa mať alebo o ktorom by mala mať výhľad. Možno tých 5 rokov je maximum, ale minimum sú tie 3 roky, aby sa garantovala vízia, pretože to sú tie večné naše súboje, či v decembri mám alebo nemám 12 mld. Sk na účte, keď 2. januára vyplácam a už ich nemám a prvé peniaze mi prileje systém 5. januára, keď mi odvádzajú platitelia poistné. Čiže to je tá normálna hra toku financií. A to je už vec Národnej rady, lebo nikto iný nemá už právo kontroly okrem Národnej rady, v tom je charakter verejnoprávneho subjektu. Čo Národná rada? Myslím si, že by bolo vhodné, keby do druhého čítania sa uskutočnilo, čo som už aj avizoval včaššie na tom politickom stretnutí, aj vytvorenie spoločného rokovaní výborov, výboru rozpočtového, finančného, výboru hospodárskeho, výboru sociálneho a bývania, aby sa našla zhoda, aby sa venoval čas pripomienkam, aby sme nedopadli, ako so Zákonníkom práce, že všetci sme chceli pozitívne zásahy, ale nebol čas potom to dokončiť a vznikli z toho nepríjemné situácie, aby sme sa tomu vyhli. Netreba pokaziť systém tým, že nevieme komunikovať. Toto by som považoval za zásadnú úlohu pre druhé čítanie, aby boli včas pripravené podklady, aby sa nehlasovalo len vtedy, keď sa poslanci nahrnú do sály, ale aby sa tomu hlasovaniu už vo finále naozaj venovala pozornosť. A zvýrazňujem k návrhu, ktorý komentoval pán poslanec Tatár, že treba sa vážne starať aj o ten druhý pilier kapitalizačný, aj v súvislosti so schvaľovaním tohto zákona, a dať si to na stôl naraz a potom diskutovať o týchto veciach spolu. To je otázka Národnej rady. Viem, že sa tam pripravuje poslanecký prieskum v súvislosti s pohľadávkami. Nevidím dôvod, prečo by na tom poslaneckom prieskume s vedením Sociálnej poisťovne sme nemohli diskutovať aj o zákone o sociálnom poistení. A pán minister vie, že sa tam pripravujú niektoré ešte legislatívne pripomienky pre druhé čítanie. Takže v tejto situácii tá asertivita by mohla systému len pomôcť a je to vec Sociálnej poisťovne a Národnej rady. Veľmi stručne, naozaj stručne k vecnej rovine. Pán poslanec Tatár navrhoval, a myslím si, že je možné s tým súhlasiť, väzbu toho univerzálneho systému v súvislosti so zákonom o sociálnom zabezpečení silových zložiek. Ja viem, že tiež na to čakajú, ale môj názor je ten, čo som už povedal v úvode, že je možné to podľa mojej mienky legislatívnotechnicky dotiahnuť tak, že bude univerzálny systém, kde budú jednotlivé skupiny aj tých silových zložiek a bude aj ten osobný rozsah daný, a v rámci doplnkového, nadstavbového princípu je možné tieto veci dotiahnuť priamo v tých textoch, ktoré sú dnes u nás na stole v Národnej rade. To je otázka univerzálneho systému. Samozrejme, budú tam legislatívnotechnické pripomienky, pretože aj podľa nomenklatúry Medzinárodnej asociácie sociálneho zabezpečenia sociálne poistenie je trošku niečo iné, ako je to v texte zákona, ale to je vec legislatívnotechnická. Myslím tým napr. poistenie v nezamestnanosti, myslím tam na niektoré iné typy poistenia. Z hľadiska financovania si myslím, že bude treba vecne do druhého čítania dotiahnuť to, čo som spomínal. To je refundácia finančných tokov medzi úrazovým poistením a ďalšími a potom vzájomné prepojenie jednotlivých fondov v Sociálnej poisťovni. Potom pri druhom čítaní to upresním. Ale myslím tým najmä otázky možnosti disponovania finančnými prostriedkami. Do tohto zákona vznikol taký stav, že ja absolútne nechápem, prečo je Konfederácii odborových zväzov ľahostajný. V podstate 10,5 mld. korún sa prelialo z nemocenského poistenia do dôchodkového fondu. Chcem tým povedať, že pri absolútnej lojalite odborov aj trpezlivosti adresátov nemocenského poistenia sa to podarilo, ale dokumentuje to jednoznačne, že nefunguje ani fond nemocenského poistenia a systém, ani dôchodkového pri takomto prelievaní zdrojov. To je porucha v obidvoch fondoch a nie je to nič dobré a neveští to nič dobré ani pre budúce obdobie. Teda refundácia finančných tokov a očistenie, kryštalizácia v legislatíve v tom, čo môže, a príp. zvážiť, čo dá tej správnej rade, prosím, alebo každoročne Národnej rade pri schvaľovaní rozpočtu, aj tak sa dá riešiť tento problém, to zatiaľ v druhom čítaní môžeme rozdiskutovať. Chcel by som ešte upozorniť na jednu vec, o ktorej tu nebola reč, a to je otázka toho výkonu z hľadiska súčasného stavu. Mám pocit, a nie pocit, ale odborné presvedčenie, že predkladateľ sa málo pohral s prechodnými a záverečnými ustanoveniami. V prechodných ustanoveniach sa môžu riešiť niektoré otázky práve zániku jednej množiny jedného systému a druhého systému. Myslím tým napr. najmä neseriózny prístup, nehovorím teraz predkladateľa, aj ale tvorcov zákona často k tomu, že sa rušia dávky a nič miesto toho nie je, ani prechodné ustanovenie, napr. dôchodok za výsluhu rokov. Preboha, tak chceme zlikvidovať hudobné telesá, chceme zlikvidovať balet? Veď 30-ročný baleťák všade vo svete... (Hlasy v sále.) Nie je to riešenie dobré, nie som spokojný, existuje tam skupina ľudí, ktorí už získali nárok podľa tejto sústavy, prechodné ustanovenie o tom ani nevie. To je skupina najmä v umení, ktorú treba doriešiť podľa mojej mienky prechodnými ustanoveniami. A to je otázka potom aj našej zodpovednosti v parlamente to dotiahnuť. Chcem tým povedať, že súvisí s tým otázka predčasného odchodu do dôchodku, zrušenia bezvládnosti, sú tu signály invalidity z mladosti, ktoré nám píšu zdravotne postihnutí a ich organizácie. Je to otázka, že sa dotiahol ten vyrovnávací príspevok v tehotenstve a v materstve cez to vyrovnanie, áno, s tým, že zostáva teda vážne otvorený problém dôchodku za výsluhu rokov. Toto, si myslím, bude treba najmä v prechodných ustanoveniach dotiahnuť. Otázkou tiež je, ale to je na druhé čítanie, či v prechodných ustanoveniach nepustiť včaššie napr. ustanovenie o Sociálnej poisťovni, o inštitúciách. Nevidím dôvod, prečo by sa malo čakať. Sociálna poisťovňa vyžaduje na preradenie softvéru na nový systém ten rok, legisvakanciu, ale to je otázka, ktorú si môžeme príp. potom vo výbore prejsť. Na záver mi dovoľte povedať, čo bude treba z hľadiska politických rozhodnutí. Spolitizujem ten svoj blok. Predovšetkým treba politicky rozhodnúť, čo so zdrojmi z privatizácie na rozštartovanie. A to, si myslím, malo by sa to riešiť zákonom s tým, že znemožní to spochybňovanie využitia týchto prostriedkov v budúcich rokoch. Nebolo by dobré, keby sa z týchto prostriedkov zašpinil nový systém alebo hocikto iný, aj osoba hocijaká v akejkoľvek pozícii. Nech je to čisté cez kontrolu absolútnu, aby tieto prostriedky naozaj sme neminuli zle. Bude treba doriešiť ako politické rozhodnutie problém dôchodku alebo mzdy. To je otázka postavenia pracujúcich dôchodcov v systéme a to je otázka politického rozhodovania. Bude treba doriešiť politickým rozhodnutím, a to všetci budeme politicky rozhodovať tu v pléne, otázku dôchodkového veku. Bude treba doriešiť otázky preferencií a diferenciácií, ja som o tom v úvode hovoril, či ten systém bude čistý z hľadiska preferencií určitých skupín, z hľadiska veku, pohlavia, starostlivosti o rodinu, o deti a podobne. Bude treba tiež politicky sa rozhodnúť o predčasnom odchode do dôchodku. S tým súvisí potom aj otázka kúpenia si, predplatenia si dôchodkovej doby alebo dodatočného zaplatenia tejto dôchodkovej doby. A to je politické rozhodnutie. Poviem veľmi stručne, veľmi zjednodušene, ak niekto si zaplatí minulosť a má na to, aby si ju zaplatil, tak, či mu v tom budeme brániť alebo ho budeme nútiť, aby čiastkovo to platenie každý mesiac poctivo dal, v prípade, že dva dni mešká, mu dám penále. Prečo by systém mal byť proti tomu, kto si chce zaplatiť minulosť a na to má? To je otázka politického rozhodnutia, čo nehovorím teraz v zmysle politickej strany, ale z hľadiska sociálnej politiky. Bude treba zvážiť alebo príp. zaviazať hoci vládu alebo aj budúce orgány v oblasti čestne nadobudnutých vysokých príjmov riešiť to buď doplnkovým systémom manažérskeho doplnkového systému, už som o ňom hovoril z hľadiska Francúzska, áno, alebo teda nechať vytvoriť systém sociálneho poistenia ľudí s vysokými príjmami, a teda vrátane manažérskeho sociálneho zabezpečenia. Toto je problém, ktorý buď budeme ešte teraz riešiť, alebo to potom sformujeme do nejakého spoločného odporúčajúceho uznesenia, ale ja to považujem za politické rozhodnutie z hľadiska v zmysle sociálnej politiky. Bude treba riešiť v politicky rozhodnutom systéme otázku garancií štátu za sociálne poistenie, za systém, akým spôsobom sa tá garancia štátu v tomto zmysle uvedie. A s tým súvisí veľmi vážna otázka povolenia zákonného priestoru na finančné operácie inštitúcie Sociálnej poisťovne, či môže alebo koľko môže nakupovať cenných papierov, či môže pôsobiť na kapitálovom trhu, či môže v podstate na finančných trhoch podnikať a tak ďalej. Ale tu by bolo zrejme treba postaviť na stôl aj pluralitu kapitálových súkromných investičných fondov v dôchodkovom zabezpečení, čo už máme v návrhu zákona. Bude treba politicky rozhodnúť o zaradení Sociálnej poisťovne a financií zdrojov sociálneho poistenia v štátnej pokladnici. To je podľa mňa evidentné politické rozhodnutie, s tým, že by sa mala vytvoriť autonómia rozhodovania Sociálnej poisťovne v tejto oblasti a nemal by zákon o štátnej pokladnici konzumovať zdroje sociálneho poistenia. To je politické rozhodnutie. S tým súvisí otázka stability, a to je podstatná otázka tiež, ekonomického a finančného prostredia, v akom zmysle sa môžu meniť finančno-ekonomické podmienky sociálneho poistenia. Poviem príklad. Po roku 1990, to už je federálna bolesť, si pamätáte, v súvislosti so štátnym rozpočtom sa nabalili desiatky zmien zákonov pri zákone o štátnom rozpočte. Potom sa došlo k tomu, už na federáli, teraz aj u nás, že nie je možné meniť zákon o štátnom rozpočte v priebehu istého obdobia iným zákonom, čiže zvážiť, ja teraz ešte nehovorím o riešení, hovorím o filozofii, technike, takýto technický prostriedok na stabilitu ekonomicko-finančného prostredia Sociálnej poisťovne, aby Sociálna poisťovňa vždy vedela, v akom ekonomicko-finančnom prostredí je v danom období, s čím môže rátať, s čím nemusí rátať, aké sú riziká aj stabilita tohto prostredia. A s tým súvisí potom aj otázka, o ktorej som už hovoril, prikázať zákonom v Sociálnej poisťovni mať víziu 3 až 5 rokov finančného usporiadania svojich pomerov do budúcnosti a vždy potom o ten jeden rok sa to bude, samozrejme, predlžovať. Nebude jednoduché schvaľovanie tohto zákona aj v súvislosti s tým, o čom som hovoril. Dalo by sa ešte hovoriť o tom, akým spôsobom dnes je tu lobing. Existuje. Takýto balík listov zdravotne postihnutých občanov mám. Sú tu, samozrejme, aj neuspokojené požiadavky, o nich ja zatiaľ viem, Konfederácie odborových zväzov v súvislosti s predčasným odchodom, ktoré neboli strávené a akceptované pri Rade hospodárskej a sociálnej dohody. Je zrejmé, že ten lobing ešte budeme absolvovať do druhého čítania. Len by som mal poslednú výzvu ešte na výbor pre sociálne veci a bývanie, aby sa vytvorila určitá platforma na to, aby sme mali dostatok času komunikovať pri týchto veciach aj za cenu nadštandardných stretávaní, príp. spoločných stretnutí, aby sme si veci nemuseli v hektickej hlasovacej mašinérii vyčítať tu, ale aby sme mali platformu ten zákon dokončiť. Za týchto okolností a podmienok je možné uvažovať o tom, že najmä do tretieho čítania potom v závere sa možno prikloníme aj v mene poslaneckého klubu HZDS k schváleniu tohto návrhu zákona. Ďakujem vám za pozornosť.