J. Laššáková, poslankyňa: (2003-10-30):
Vážený pán minister, podľa § 105a zákona č. 312/2001 Z. z. o štátnej službe a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov pri prvom skončení stálej štátnej služby po nadobudnutí nároku na starobný dôchodok alebo invalidný dôchodok patrí štátnemu zamestnancovi v stálej štátnej službe odchodné vo výške určenej v zákone. Návrh novelizácie zákona o štátnej službe obsahuje tiež ustanovenie, že § 105a sa zo zákona vypúšťa. Keďže účinnosť tejto novely sa navrhuje k 1. 1. 2004, štátny zamestnanec v stálej štátnej službe, odchádzajúci do dôchodku do konca roku 2003, bude mať nárok na vyplatenie odchodného, ktorého výška v prevažnej väčšine prípadov bude vo výške desaťnásobku funkčného platu štátneho zamestnanca. Keďže najmä v služobných úradoch vykonávajúcich štátne záležitosti značná časť štátnych zamestnancov je už v súčasnosti v stálej štátnej službe a mnohí z nich sú v dôchodkovom veku, možno predpokladať, že do dôchodku odídu ešte do konca roku 2003 a uplatnia svoj nárok na odchodné, ktorý by im po 1. 1. 2004 už zanikol. Vážený pán minister, obraciam sa preto na vás s otázkou, z akých zdrojov bude týmto štátnym zamestnancom vyplatené odchodné? V jednotlivých rozpočtových kapitolách na rok 2003 sa s týmito výdavkami nepočítalo a uspokojenie oprávnených nárokov štátnych zamestnancov odchádzajúcich do dôchodku sa nemôže diať na úkor prostriedkov určených na mzdy. Ďakujem pekne za odpoveď. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Juščík. M. Juščík, poslanec: Vážená pani predsedajúca, vážení páni ministri, vážené kolegyne, kolegovia, podľa § 129 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov interpelujem predsedu vlády Slovenskej republiky Mikuláša Dzurindu. Vážený pán predseda, celé vaše pôsobenie vo funkcii predsedu vlády Slovenskej republiky je sprevádzané kauzami a kauzičkami. V poslednom čase osobitne rezonujú kauzy odpočúvania, ktoré podľa môjho názoru vy svojím vlastným spôsobom zametáte pod koberec. Dnes sa ľudia nedozvedeli pravdu ani o jednej z nich, aj keby chceli. Ak človek vynaložil maximálne úsilie, nie je možné. Stojí za tým akási osobitná sila, ktorá je neprekonateľná. To je asi sila nejakých skupiniek alebo možno skupín. Ja sa bojím, že raz, pán predseda vlády, vy sám poviete, že je to skupina päť miliónov Slovákov, ktorá možno nebude vedieť pochopiť, ako s týmito kauzami aj je možné žiť a robiť. V pondelok 27. októbra 2003 policajný viceprezident pán Jaroslav Spišiak na otázku redaktora Rádiožurnálu, ako sa majú správať a vnímať si naši ľudia postup orgánov, ktoré majú odpočúvať a odpočúvajú a že táto situácia vytvára psychózu strachu, nedôvery, redaktorovi odpovedal: „Kto si myslí, že sa má báť, nech sa bojí, a kto si myslí, že sa nemá báť, nech sa nebojí.“ Dožili sme sa to aleže prekrásnej slobody, dožili sme sa prekrásnych týchto časov! Zaujímalo by ma, pán predseda vlády, v zmysle akých kritérií sa postupuje v našej republike pri odpočúvaní? Ja osobne mám pocit, že dnes sa môže v našej republike odpočúvať hocikto a akýmkoľvek spôsobom. Lebo nie je dôvod na žiadnu obavu, žiaden strach, dodnes sa to všetko skrylo, stratilo do neznáma. Ste naďalej, pán predseda vlády, presvedčený, že žijeme v demokratickom štáte, tak ako to veľmi rád deklarujete? Ja som presvedčený, že žijeme v inom – v policajnom štáte. Preto sa pýtam, pán predseda vlády, ako chcete presvedčiť celú našu spoločnosť, že to nie je pravda, a ako chcete nakoniec naviesť dobrú náladu v našej spoločnosti? Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďalej v rozprave k tomuto bodu programu, k interpeláciám, vystúpi pán poslanec Blanár.