Novotný, Viliam, poslanec NR SR (2014-07-01):
Veľmi krátko, pani podpredsedníčka Národnej rady. Dobrý deň prajem. Vážený pán navrhovateľ, vážený pán spravodajca, vážené dámy, vážení páni, naozaj, ja by som chcel len podporiť predkladateľa tohto návrhu zákona, totižto reexport liekov je veľká téma, o ktorej sme aj tu v tejto snemovni veľa diskutovali. Ja sa pamätám na veľmi vášnivú diskusiu v pléne Národnej rady počas vlády Ivety Radičovej, keď pán poslanec Uhliarik, vtedajší minister zdravotníctva, predkladal liekovú reformu. Podľa mňa s množstvom veľmi dobrých riešení. To, že sú to dobré riešenia, preveril čas, pretože všetky až na malé kozmetické úpravy platia, dá sa povedať, do súčasnosti. A vtedy sme sa snažili v zmysle vládnej politiky vlády Ivety Radičovej ísť na čo najnižšiu cenu liekov. Začnem v tomto okamihu. Mohol by som ísť do histórie ďalej, ale myslím si, že na tomto príklade sa to bude dať celkom dobre ilustrovať. A vláda Ivety Radičovej vtedy prišla s veľmi revolučnou predstavou, že pôjdeme na druhú najnižšiu cenu liekov v Európskej únii. A hovorím o tom preto, lebo už vtedy tu v tomto pléne predovšetkým opozícia, v tom čase SMER, veľmi vehementne kritizovala návrh tejto cenovej politiky, ani nie z hľadiska toho, že lieky budú logicky lacnejšie, ale z hľadiska toho, že reálne to povedie k situácii, že lieky v lekárňach nebudú, pretože veľmi silne na Slovensku vzrastie tzv. reexport liekov. Dokonca tu zneli aj mnohé obvinenia, že v skutočnosti ide ministerstvu zdravotníctva, resp. vláde o to, aby podporovala takýto spôsob biznisu. Tu by som možno dal jednu čiarku alebo bodku a pozrel sa na problém trochu, trochu ináč, zo všeobecného pohľadu a ten všeobecný pohľad je taký, že keďže trh s liekmi, aby som sa vyjadril liberálne, je v Európe regulovaný vo všetkých členských krajinách v Európskej únii, každá krajina sa snaží nejakým spôsobom nastaviť cenotvorbu vo svojej krajine. Snaží sa prostredníctvom kategorizačnej komisie, prostredníctvom ministerstva zdravotníctva, prostredníctvom inej inštitúcie, napríklad v Holandsku na to majú zvláštnu inštitúciu, nastaviť ceny liekov tak, aby z verejného zdravotného poistenia a z doplatkov pacientov boli tie lieky v celej škále dostupné pre pacientov. Nie je tomu ináč ani na Slovensku, o toto sa snažia všetky vlády, snáď každý minister zdravotníctva robil a chce robiť nejaké zmeny v liekovej politike, a to z jednoduchého dôvodu, lebo lieky predstavujú, alebo keď chcete, spotrebujú z celkového balíka peňazí, ktoré v danom roku idú do zdravotníctva, jednu tretinu. Niekedy je to trošku viac ako jedna tretina. Blížilo sa to v niektorých rokoch, napríklad za ministra Ivana Valentoviča, až k 38 percentám, čiže pomaličky až k 40 percentám. To znamená, že je veľmi dôležité vedieť, koľko dávame za lieky, koľko tieto lieky stoja, a je veľmi dôležité robiť maximálne úsporné opatrenia v liekovej politike. Veľmi dôležitým ďalším okamihom je, koľko doplácajú pacienti za lieky. Pacienti si totižto neuvedomujú to, čo zaplatí zdravotná poisťovňa za liek, ktorý majú predpísaný. Uvedomujú si tzv. marginálny poplatok, ktorý musia v tej lekárni za tento liek zaplatiť. Čiže cenotvorba, ktorú má v kompetencii ministerstvo zdravotníctva, musí prihliadať na tieto všetky skutočnosti a aj na celkové zdroje vo verejnom zdravotnom poistení. Logicky už, aby som toľko o tom nerozprával, čím má krajina menej reálnych zdrojov v absolútnej hodnote vo verejnom zdravotnom poistení, snaží sa tlačiť na čo najnižšie ceny liekov. To isté sme robili aj my za vlády Ivety Radičovej, išli sme na druhú najnižšiu cenu liekov. No lenže viete, žijeme v Európskej únii, hranice sú otvorené, máme tu voľný pohyb tovarov, služieb, osôb, peňazí, a teda ak vy idete na druhú najnižšiu cenu a v Nemecku, v Rakúsku, v Česku, v Poľsku je tá cena vyššie, tak, samozrejme, vždy sa nájdu šikovní podnikatelia, hovoril už o tom pán navrhovateľ, ktorí si uvedomujú, že je veľmi zaujímavé v maloobchode, v úvodzovkách, teda v lekárni nakúpiť lieky na Slovensku a vyviesť ich do zahraničia. A tak sa môžeme dostať do relatívnej nedostupnosti určitých liekov, nie preto, že by neboli kategorizované, nie preto, že by neboli na slovenskom trhu zastúpené, ale práve preto, lebo sa tu objaví tento fenomén reexportu. No a tajomstvo liekovej politiky je v tom, že musíte nájsť medzi týmito ukazovateľmi rovnováhu, medzi tým, aby ste išli na čo najnižšiu cenu liekov. Napríklad vláda Roberta Fica trošku poľavila, išla na priemer troch najnižších cien v Európe, ale stále máme veľmi lacné lieky z pohľadu, z porovnania s ostatnými členskými krajinami v Európskej únii, aby ste nastavovali doplatky pacientov tak, aby boli pre pacientov tieto lieky ešte stále dostupné, ale zároveň, aby ste do určitej miery vedeli ochrániť naše lekárne a našich pacientov pred reexportom liekov. S takýmto riešením prichádza navrhovateľ formou poslaneckého návrhu zákona. Chcem vás uistiť, že takéto riešenia sme navrhovali a hľadali a veľmi pozorne monitorovali aj za vlády Ivety Radičovej. Chcem povedať, že takéto jedno riešenie, kde sa hlásenia pre štátny ústav kontroly liečiv o každom vývoze liekov musia podávať, pripravila aj vláda Roberta Fica v tomto období. Záverom chcem len povedať toľko, že touto témou sa zrejme ešte veľakrát budeme zaoberať, lebo ono je to vždy tak, že vždy, keď vymyslíte nejaké opatrenie, trvá to chvíľu, kým sa obchodníci naučia žiť s týmto opatrením, kým sa farmaceutické a distribučné firmy naučia nejakým spôsobom obísť toto opatrenie a potom budeme musieť hľadať znovu nejaké opatrenie, aby sme zabezpečili dostatok liekov v dobrej cene a s čo najnižším doplatkom v lekárňach pre slovenských pacientov. Z tohto pohľadu považujem tento návrh zákona za dobrý. Ja ho podporím a takisto, ak je teda podobný názor tomu môjmu, ktorý som dnes, teraz prezentoval, tak by som bol rád, keby ste tento návrh zákona podporili aj vy, dámy a páni. Ďakujem veľmi pekne.