T. Rosová, poslankyňa: (2007-06-22):
Každý štát, každý národ si pestuje v pamäti také udalosti, na ktoré môže byť hrdý. Také udalosti, ktorými štát, ktorými krajina vstúpili do svetových dejín a také, ktoré vstúpili do dejín krajiny, do dejín národa. Na Slovensku máme popri 5 štátnych sviatkoch a 10 dňoch pracovného pokoja aj 16 pamätných dní. Sú to dni, ktoré sa v podstate nelíšia od dní bežných. Líšia sa len tým, že v týchto dňoch nám kalendár pripomína udalosti, ktoré môžu byť zdrojom našej národnej hrdosti. Udalosti, ktoré môžu byť zdrojom nášho vlastenectva. Prvého mája 2004 vstúpila Slovenská republika do Európskej únie. Tomuto kroku, tejto udalosti predchádzali ťažké časy. V období 90. rokov to boli politické otázniky, ktoré viseli nad naším vstupom, neskôr sme museli plniť ťažké ekonomické kritériá, prispôsobovať pravidlá a prispôsobovať sa novým pravidlám. Členstvo v Európskej únii bolo tou víziou, pre ktorú veľká časť slovenskej populácie bola ochotná trpezlivo znášať nemalé náklady reforiem. Bolo to preto, lebo veľa našich spoluobčanov si uvedomovalo a uvedomuje, že Slovensko mentálne aj civilizačne patrí medzi vyspelé štáty Európy aj napriek tomu, že nás od nich desaťročia oddeľovala železná opona. Ja si trúfam povedať to, čo som už na tomto mieste raz zdôraznila, že od roku 1989 nebola na Slovensku taká jednota vo verejnej mienke, neexistoval v žiadnej otázke taký konsenzus ako v otázke nášho vstupu do Európskej únie. Jednoznačne o tom svedčia aj výsledky referenda z roku 2003. Náš vstup do Európskej únie vtedy podporilo viac ako 92 % zúčastnených a iba 6 % bolo proti nemu. A ešte dôležitejšie a pozoruhodnejšie je to, že tento konsenzus napriek všetkým politickým bojom, napriek všetkým roztržkám v našej spoločnosti pretrváva, ba dokonca podpora nášmu členstvu v Európskej únii kontinuálne rastie. V súčasnosti sú to približne dve tretiny, čo je viac, než je vo väčšine nových členských štátov, ktoré hodnotia naše členstvo pozitívne. V takomto hodnotení sa určite odráža aj to, že jednak samotný proces nášho vstupu, ale aj naše členstvo dalo našim občanom šancu na lepší život. Nikdy predtým na našom území nedošlo k takému rýchlemu ekonomickému rastu. To je jedna stránka veci. Ale nikdy predtým nemalo Slovensko na medzinárodnej scéne také slovo a nikdy predtým nemalo Slovensko na medzinárodnej scéne taký zvuk. Vstup Slovenska pripadá na 1. máj. Výročie tohto vstupu pripadá na 1. máj. Ten sa tradične u nás a zďaleka nielen u nás oslavuje ako sviatok práce. A nemyslím si, že je to náhoda, že Európska únia zvolila 1. máj ako dátum pre svoje najväčšie historické rozšírenie. Pre nás existuje medzi sviatkom práce a naším vstupom do Európskej únie nepochybne viacero spojujúcich momentov a určite jedným z nich, tým najpodstatnejším je to, že vstup Slovenska do Európskej únie znamenal pre pracujúcich podstatne viac pracovných príležitostí, že odvtedy sa začal dramatickým spôsobom zmenšovať problém, ktorý veľká časť populácie považovala za najzávažnejší, a to je problém nezamestnanosti. Sviatok práce sa na našom území oslavuje veľmi dávno. Oslavuje sa už od roku 1919 a nik nechce túto tradíciu meniť, nik ju nechce narúšať. Tak ako na začiatku, keď za prvej Československej republiky bol tento sviatok prijatý, znamenalo to prihlásenie sa k moderným humanistickým myšlienkam tej doby, dnes je myslím po skoro storočí čas na to, aby sme 1. máju dali tiež moderný a aktuálny rámec. A myslím si, že spojiť sviatok práce s pamätným dňom vstupu Slovenska do Európskej únie je presne takáto príležitosť. V reakciách predstaviteľov vlády aj poslancov vládnej koalície vo výboroch som sa stretla s námietkou, že dňom Európy je 9. máj. V tomto zmysle máte v laviciach aj pozmeňujúci návrh. Áno, 9. máj je Dňom Európy, je Dňom Európy dávno a Slovensko aj politickí predstavitelia vlády a parlamentu si tento deň pripomínali dávno predtým, ako sme boli členskou krajinou Európskej únie. Pripomínali si ho dôstojným spôsobom, organizovaním a podporovaním kultúrnych akcií, napríklad v Bratislave na Hlavnom námestí. Tento deň, samozrejme, je v našej úcte. V roku 1950 9. mája Robert Schuman dal svojím prejavom výrazný podnet Európe, aby si uvedomila, že základnom trvalej prosperity nie je delenie na víťazov a porazených, ale, že je to spolupráca, že je to spájanie. Podobne ako Deň Európy si vážime aj iné symboly Európskej únie – európsku zástavu, európsku hymnu. Ale všetky tieto symboly sú tu a boli tu bez akéhokoľvek pričinenia Slovenska, bez akéhokoľvek pričinenia slovenského národa. Dnes sa k nim však môžeme hrdo hlásiť, a to práve vďaka 1. máju 2004. Toto sú dôvody, prečo som predložila môj návrh a prečo, ctená Národná rada, vás prosím, aby ste tento návrh podporili. Prosím vás, aby ste zvažovali argumenty, a nie politické zafarbenie, politické tričká, pretože, ak zmetiete tento návrh zo stola, neurobíte tak napriek opozícii, napriek SDKÚ – DS, ale urobíte tak napriek občanom. Ďakujem vám pekne za pozornosť. (Potlesk.)