A. Slafkovský, poslanec: (2002-04-10):
Nie je to tak dávno, pred niekoľkými týždňami sme tu prijali návrh, ktorým sa upravili tieto vzťahy v cirkevných lesoch. Ja som, bohužiaľ, si to vtedy podrobne neprečítal a som v diskusii nevystúpil, ale podobnú záležitosť, ako sme urobili pre cirkevné lesy, je potrebné urobiť aj pre lesy urbárske a pre lesy obecné, to znamená cesty, nehnuteľnosti, horárne a všetko, čo tam bolo postavené, aj napriek tomu, že to je vrátené do užívania pôvodným vlastníkom, aby sa im aj tento majetok vrátil naspäť. Teda prikláňam sa k tomu, aby sme návrh zákona posunuli do druhého čítania, v ktorom vyšpecifikujem presne, predložím doplňujúci návrh výborom, požiadam ich o to, aby ho eventuálne prijali a osvojili si ho a zaradili ho do predkladaného návrhu, tak aby sme vysporiadali aj krivdu alebo neštandardnosť situácie, ktorá vznikla, že dnes urbariáty investujú pomerne veľké prostriedky do zvážnic a lesných ciest a tak ďalej, pričom cesty stále nie sú v ich vlastníctve napriek tomu, že sa nachádzajú na pôde, ktorá im bola vrátené. Týka sa to aj miest, aj obcí, pozemkových spoločenstiev a iných organizácií. Ďakujem za vypočutie. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. S faktickou poznámkou sa hlási pán poslanec Cuper. Končím možnosť podania ďalších prihlášok do faktických poznámok. Pán kolega, máte slovo. J. Cuper, poslanec: Chcem povedať pánovi kolegovi Slafkovskému, že aj tento problém sme už tu riešili. Aj ja som za to, aby sa vyriešil k spokojnosti oboch strán, aj spoločnosti, aj štátu, aj svätej cirkvi, ktorej sme obidvaja zrejme príslušníkmi. Ale tento zákon to nerobí, pán kolega Slafkovský, tento zákon ide tak ďaleko, že podľa neho by sa mohli otvoriť aj problémy tým, ktorým boli zobraté pozemky Benešovými dekrétmi. Podľa tohto zákona by mohol prísť aj barón Popper, najväčší árendátor a vlastník Bytčianskeho zámku a panstva a pivovaru a povedať, že chce naspäť svoje árendované statky a majetky, alebo trebárs mohli by prísť Andrássyovci a žiadať svoje majetky na celom Gemeri, to je vyše 100 000 hektárov. Iste by mohla prísť aj evanjelická cirkev Maďarska aj kalvínska a žiadať po svojich o 100 000 hektárov. Lenže potom, pán kolega, vyzerá to tak, že by sme ostali cudzincami na vlastnej pôde. A práve preto som povedal, že som ochotný diskutovať o vrátení pozemkov vo Vojenských lesoch Javorina a Lešť, ale nie som ochotný diskutovať o otváraní Benešových dekrétov takouto podvodnou formou. Tu nejde vôbec o reštitúcie majetkov, ktoré by boli sa týkali ciest v lesoch. Tie sa musia reštituovať zrejme iným spôsobom. Môžeme sa o tom baviť. Ďakujem za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Vyhlasujem všeobecnú rozpravu o tomto bode nášho rokovania za uzatvorenú. Pán kolega, chcete vystúpiť? Áno, slovo má pán navrhovateľ. Nech sa páči. P. Tatár, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. To hlavné, čo by som na záver chcel povedať, je, že za každú podporu tohto návrhu zákona ďakujem a tie pripomienky, či boli tie obmedzujúce, ako hovoril pán Cuper, alebo na doplnenie špeciálne tých lesných ciest, ako hovoril pán Slafkovský, akceptujeme v každom prípade. Keby sme vedeli, že časť je akceptovateľná, časť nie, tak možno podáme iba tie návrhy. A teda rozdeliť ich a niečo prijať a niečo neprijať je naozaj otázkou druhého čítania. Chcem zdôrazniť, že, a to som povedal aj v úvode, nemožno čítať ani vykladať, ani v budúcnosti použiť tento zákon ako zákon, ktorý by sa vracal pred rok 1948, ktorý by sa vracal, bolo to tu pred chvíľou povedané, k Benešovým dekrétom, to je proste vylúčené. Ja som upozorňoval, že tu bolo manipulované v podobných rozpravách s Esterházyovcami, teraz sa tu vyskytli Andrássyovci, barón Popper, to je proste vylúčené, o tom niet pochýb. To je druhá vec, čo som chcel povedať. Čiže v tomto treba jednoducho túto mystifikáciu vylúčiť a ubezpečiť každého, ako to naozaj je. Tretia vec je, že špeciálne v Javorine, naozaj, a to je zdokumentované, hovorili sme tu o tom veľmi jasne, ja som si to overil aj za posledné dni a hodiny, došlo k tomu, čo normálne má napĺňať reštitučný titul. A tento zákon nevracia nijaký konkrétny majetok, tento zákon je zákon, ktorý navrhuje normálnu prísnu procedúru, to znamená, že len obnovuje možnosť a v prípade, že časť tých majetkov bola vysporiadaná, neprichádza do úvahy, aby boli podriadené reštitúcii, pretože buď štátny orgán, akým sú pozemkové úrady, alebo nezávislý súd povie, že dosť, že jednoducho už to bolo vysporiadané. Týmto zákonom len otvárame procedúru, ktorá sa naplní v normálnom konaní. Takže to je tretia vec. A štvrtá vec. Každý z týchto titulov z prirodzeného práva na vlastníctvo má nárok. Každý z týchto problémov, ktorý sa tu rieši, je riešením spravodlivým. A teda akékoľvek, aj obmedzené, prijatie tohto zákona prispeje k spravodlivosti. A preto znova na záver hovorím, akceptujeme všetky pripomienky, ktoré tu odzneli, a očakávame, že budeme môcť v prípade, že bude schválený do druhého čítania tento návrh , a verím, že bude, každý z týchto nárokov celkom spoľahlivo vyriešiť. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pán spravodajca, pýtam sa, chcete vystúpiť? Nie. Ďakujem vám, priatelia. Dámy a páni, prerušujem rokovanie o tomto bode. Ďalej nasleduje prvé čítanie o návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 42/1992 Zb. o úprave majetkových vzťahov a vysporiadaní majetkových nárokov v družstvách v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení ďalších zákonov . Návrh zákona ste dostali ako tlač 1404. Návrh na pridelenie tohto návrhu zákona na prerokovanie výborom Národnej rady Slovenskej republiky máte v rozhodnutí predsedu Národnej rady pod č. 1565. Za skupinu poslancov návrh zákona odôvodní a uvedie poslanec pán Peter Tatár. Prosím pána poslanca, aby sa ujal slova. Pán kolega, máte slovo. P. Tatár, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. Vážený pán predsedajúci, dámy s páni, tlač 1404 je zákon, ktorý navrhuje len zrealizovať to, čo bolo prijaté zákonom č. 264/1995 Z. z. Vtedy majetkové podiely v družstvách po ich transformácii, ktoré mali v podstate majetkovo finančnú, korunovú hodnotu, sa zmenili zákonom č. 264/1995 Z. z. na družstevné podielnické listy. A družstva boli povinné do určenej doby vydať oprávneným osobám v tej uvedenej hodnote družstevné podielnické listy. V podstate jediné, čo tento zákon rieši, je, aby sa tak naozaj stalo. Jednoducho chceme naplniť zákon z roku 1995. Ten zákon z roku 1995 mal iný osud, teda problematika toho zákona č. 264/1995 Z. z. mala iný osud v Českej republike a iný osud v Slovenskej republike. U nás bol prijatý. Ústavný súd povedal, že nie je v rozpore s ústavným poriadkom Slovenskej republiky, v Českej republike o nejaké roky neskôr bol podobný návrh prijatý a Ústavný súd Českej republiky rozhodol, že je v rozpore. Čiže u nich takýto zákon neplatí. Vráťme sa k tomu, ako on naozaj platí. V skutočnosti tie podielnické listy neboli vydané zhruba v dvoch tretinách prípadov. Niektoré z tých poľnohospodárskych družstiev už sú medzitým v konkurze a niektoré teda aj vydali podielnické listy. Čiže je rôzny stav a lehota uplynula, nebola tam žiadna sankcia, nie je tam nejaká možnosť to vymáhať. Na čo je dobré, aby boli tie podielnické listy naozaj vydané. Zákon č. 264/1995 Z. z. hovorí, že ten vlastník, ktorému sa majetkový podiel zmenil na podielnický list, má buď právo sa stať členom družstva v primeranom podiele, ako ten podielnický list je vysoký alebo akú má hodnotu, alebo má právo na podiely zo zisku z tohto družstva, zase len do výšky toho svojho podielu, má právo tento podielnický list predať, má právo ho spätne odpredať družstvu. A v prípade, že je družstvo v likvidácii, v tom podiele, v akom ten podielnický list má, má právo na zostatok z tej konkurznej podstaty. Čiže nevydaním týchto listov z tých alebo oných dôvodov sa vlastne nenaplnili vlastne oprávnené práva tých držiteľov podielnických listov. Bol právny problém, ako to dodatočne napraviť. Na to je nie dobrá cesta dodatočne dávať sankcie alebo rekriminovať, alebo to robiť iným podobným spôsobom, ale najlepší spôsob je predĺžiť lehotu, do ktorej treba vydať tie listy a dať odteraz do budúcnosti nejaké znesiteľné sankcie. Ak sa listy nevydajú, no tak bude nejaký zákonný tlak a nejaké sankcie. My sme navrhli lehotu do konca tohto roku, aby tie družstvá, ktoré doteraz nevykonali túto svoju povinnosť, to museli urobiť do konca tohto roku s tým, že takou zo strany štátu veľmi jednoduchou sankciou je, že v prípade, že tak neurobia, tak potom v tom následnom období by mali stratiť nároky na dotácie, čo je veľmi jednoduchá sankcia. Samotná tá procedúra vydania tých družstevných podielnických listov nie je natoľko komplikovaná, aby ju každé družstvo nedokázalo splniť. V podstate zákon hovorí, že družstvo doručí Stredisku cenných papierov kompletný zoznam vlastníkov s ich základnými údajmi a s výškou ich majetkových podielov. To naozaj nie je nejaký veľmi komplikovaný administratívny krok. Čiže nenútime tie povinné osoby k ničomu výnimočnému. Tým, že sa predĺžili tie lehoty na vydanie, tak sa zároveň predĺžili všetky ostatné lehoty z toho zákona, ale len do konca tohto roku. Myslíme si, že na napravenie tých nedostatkov stačí takéto obdobie. Veríme, že keďže sú tam pridané aj tie sankcie, tak to bude dostatočne účinný zákon. Ešte dve veci. Jedna je, že niektoré družstvá sa zlúčili, zanikli alebo boli predané a majú právnych nástupcov. Ono to je úplne logické aj z iných právnych vzťahov. Ale explicitne je tam napísané, že povinnosť vydať tie družstevné podielnické listy majú aj právni nástupcovia tých pôvodných povinných osôb. A zároveň sa tam len cituje Trestný zákonník, nie je to žiadny nový titul, kde hovoríme, že § 255 hovorí o tom, že treba hospodárne spravovať cudziu vec. A to sú práve družstevné podielnické lesy, lebo patria tým oprávneným osobám. Čiže len citujeme zákon, ktorý platí aj dneska, a teda nezavádzame žiaden nový titul, ale je tam citovaná aj tá trestnoprávna zodpovednosť majetková teda. Všetky tie ostatné veci sú len predĺžením ostatných lehôt, ktoré zákon obsahuje. Aby sme zároveň mohli tak vykonať, aby sme teda mohli zaviesť tú predĺženú lehotu, tak ešte je potrebné z legislatívnotechnických dôvodov doplniť takéto ustanovenie odkazujúce na predkladaný zákon aj do Obchodného zákonníka. Poviem teda tak, že ak v prípade tohto zákona č. 264/1995 Z. z. prišlo k dosť veľkej majetkovej krivde, pretože ten majetok, ktorý z tých alebo oných dôvodov sa buď už nachádzal, alebo už nenachádzal v správe poľnohospodárskych družstiev, zrazu sa premenil iba na cenný papier, ktorý mal iba svoju trhovú hodnotu, naozaj sú družstvá, ktoré majú dobrú bonitu týchto cenných papierov, sú družstvá, ktoré majú blízko k nule a sú teda družstvá, ktoré to nevydali, tak, hovorím, nedá sa už spätne nahradiť tento stratený majetok, ale dá sa urobiť poriadok, dá sa navodiť normálny právny stav a dajú sa predĺžiť lehoty a dá sa urobiť zákonný tlak na povinné osoby, aby tak urobili. Myslím si, že tým pádom právny nárok tých oprávnených osôb bude dodatočne naplnený, nie sú tam navrhované žiadne dodatočné sankcie ani penalizácie z omeškania. Jednoducho len chceme veľmi jednoduchým, hladkým, rozumným spôsobom naplniť to, čo zákon z roku 1995 uložil. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za uvedenie návrhu zákona. Nech sa páči, zaujmite miesto určené pre navrhovateľa. Teraz dávam slovo spravodajcovi, ktorého určil navrhnutý gestorský výbor, výbor pre pôdohospodárstvo, pánovi poslancovi Jozefovi Klemensovi. Pán kolega, nech sa páči, máte slovo. J. Klemens, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne a kolegovia, dovoľujem si predložiť spravodajskú správu k návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 42/1992 Zb. o úprave majetkových vzťahov a vysporiadaní majetkových nárokov v družstvách v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení ďalších zákonov (tlač 1404), v prvom čítaní. Vystúpiť na dnešnej schôdzi Národnej rady Slovenskej republiky k uvedenému návrhu skupiny poslancov ma určil Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre pôdohospodárstvo svojím uznesením č. 379 zo dňa 6. marca toho roku. V súlade s § 73 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku podávam v prvom čítaní spravodajskú správu o predmetnom návrhu skupiny poslancov. Konštatujem, že uvedený návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti uvedené v § 67 a § 68 zákona o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky, ako i náležitosti určené v legislatívnych pravidlách. To značí, že návrh skupiny poslancov obsahuje paragrafové znenie a dôvodovú správu. Ďalej konštatujem, že zo znenia návrhu zákona je zrejmé, čo sa ním má dosiahnuť. Všeobecná časť dôvodovej správy obsahuje vyjadrenie súladu návrhu zákona s Ústavou Slovenskej republiky v súvislosti s inými zákonmi a medzinárodnými zmluvami, zhodnotenie súčasného stavu, dôvodov potreby novej právnej úpravy, hospodárskeho a finančného dopadu a vplyvu na štátny rozpočet, ako i finančného dosahu na rozpočet obcí. Osobitná časť dôvodovej správy obsahuje odôvodnenie jednotlivých ustanovení. Návrh zákona obsahuje doložku zlučiteľnosti s právom Európskej únie, z ktorej vyplýva, že v práve Európskej únie problematika návrhu zákona nie je upravená. Vychádzajúc z oprávnení, ktoré pre mňa ako spravodajcu vyplývajú z § 73 zákona o rokovacom poriadku, odporúčam, aby sa Národná rada Slovenskej republiky uzniesla v zmysle § 73 ods. 3 písm. c) rokovacieho poriadku na tom, že po rozprave odporučí uvedený návrh skupiny poslancov prerokovať v druhom čítaní. Súčasne odporúčam v zmysle § 74 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku a v súlade s rozhodnutím predsedu Národnej rady Slovenskej republiky č. 1565 zo dňa 26. februára tohto roku prideliť návrh skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 42/1992 Zb. o úprave majetkových vzťahov a vysporiadaní majetkových nárokov v družstvách v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení ďalších zákonov, v druhom čítaní na prerokovanie týmto štyrom výborom: Ústavnoprávnemu výboru Národnej rady Slovenskej republiky, Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre financie, rozpočet a menu, Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie a Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre pôdohospodárstvo. Za gestorský výbor navrhujem v súlade s citovaným návrhom predsedu Národnej rady Slovenskej republiky Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre pôdohospodárstvo, pričom odporúčam, aby predmetný návrh skupiny poslancov prerokovali výbory v lehote do 13. mája tohto roku a gestorský výbor do 14. mája toho roku. Vážený pán predsedajúci, skončil som, prosím, otvorte k danej problematike rozpravu, do ktorej sa hlásim ako prvý. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega. Zaujmite miesto pre spravodajcu a, samozrejme, podľa § 27 ods. 8 dávam vám slovo ako prvému. Ale prepáčte, keďže som nedostal písomné žiadne prihlásenie sa do rozpravy, pýtam sa ešte, kto sa hlási ústne. Pán poslanec Delinga, pán poslanec Slaný. Uzatváram možnosť podania ďalších prihlášok do rozpravy. Pán kolega, nech sa páči, máte slovo. J. Klemens, poslanec: Ďakujem pekne. Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne a kolegovia, skupina poslancov Národnej rady Slovenskej republiky predložila návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 42/1992 Zb. o úprave majetkových vzťahov a vysporiadaní majetkových nárokov v družstvách v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení ďalších zákonov. Napriek tomu, že zákon č. 42/1992 Zb. upravuje transformáciu všetkých typov družstiev, v ktorých sa nachádza obdobný objem majetku a počet oprávnených osôb ako pri poľnohospodárskych, predložený poslanecký návrh sa zaoberá len poľnohospodárskymi družstvami. Predmetným návrhom sa sleduje cieľ: dovydať družstevné podielnické listy poľnohospodárskymi družstvami, ktoré tak neurobili zákonom v stanovenej lehote, t. j. do 30. júna 1996, a zaviesť sankcie za nesplnenie povinnosti – umožniť oprávneným osobám vydanie konkrétneho majetku. Obsahom návrhu je aj návrh zákona, ktorým sa mení zákon č. 565/1992 Zb. o predĺžení lehoty na preukázanie vlastníctva na účely úpravy majetkových vzťahov a vysporiadaní majetkových nárokov v družstvách, ktorým sa zavádza lehota na preukázanie vlastníctva k pôde do 31. decembra toho roku, a Obchodného zákonníka. Aj keď možno súhlasiť s predkladateľom, že v danom prípade niektoré poľnohospodárske organizácie nesplnili povinnosti vyplývajúce zo zákona, nemožno súhlasiť s predloženým návrhom zákona, a to z nasledovných dôvodov. Zákon č. 565/1992 Zb. o predĺžení lehoty na preukazovanie vlastníctva na účely úpravy majetkových vzťahov a vysporiadaní majetkových nárokov v poľnohospodárskych družstvách mal napomôcť oprávneným osobám pri ustanovovaní majetkových transformácií poľnohospodárskych družstiev. Lehota podľa citovaného zákona bola ustanovená do 30. 6. 1996. Na túto lehotu nadviazal § 17 písm. b) zákona č. 264/1995 Z. z., podľa ktorého oprávnenej osobe, ktorá preukázala po 1. januári 1996 vlastníctvo k pôde, vzniklo právo voči družstvu na vydanie podielnických listov do 90 dní od preukázania vlastníctva. Toto právo oprávnenej osobe zaniklo, ak ho neuplatnila voči družstvu do 7 rokov od schválenia transformačného projektu. Vzhľadom na skutočnosť, že právo zaniklo, podľa názoru odborníkov už nie je možné sa úspešne domáhať tohto práva. Navyše je potrebné dodať, že transformácia bola vykonaná v rokoch 1992 až 1993 a právo, ktoré zaniklo, oprávňovalo poľnohospodárske družstvá majetkom disponovať. V ďalšom si dovoľujem upozorniť, že nie je možné na jednej strane určiť len lehotu na dovydanie podielnických listov a zároveň umožniť súdu, tak ako je to v bode 3 návrhu, túto lehotu predlžovať. Vydanie majetkového podielu pre oprávnené osoby, ktoré sa nestali účastníkom oprávnenej osoby podľa transformačného projektu, je tiež nesystémové, a to z dôvodu, že predkladatelia nerešpektovali riešenie tejto otázky podľa § 13 ods. 2 zákona, pokiaľ ide o otázku vydávania konkrétneho majetku. V konečnom dôsledku toto riešenie znevýhodňuje okruh oprávnených osôb, ktoré nie sú podnikateľmi. Z poslaneckého návrhu podľa jednotlivých paragrafov, ktoré sa chcú vsunúť do zákona č. 42/1992 Zb. a následne zákona č. 264/1995 Z. z., vychádza, že sa chce otvoriť celá transformácia, pričom stačí prijať len právnu normu, ktorá zabezpečí, aby poľnohospodárske družstvá, ktoré tak doteraz nespravili, v novom termíne vydali družstevné podielové listy. Vzhľadom na uvedené s predloženým návrhom ako celku nemožno súhlasiť. Vychádzajúc z uvedeného dávam preto návrh, aby sa Národná rada Slovenskej republiky uzniesla v súlade s § 73 ods. 3 písm. b) rokovacieho poriadku na tom, že nebude pokračovať v rokovaní o tomto návrhu zákona v druhom čítaní. Ďakujem za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega. Teraz má slovo v rozprave pán poslanec Delinga, pripraví sa pán poslanec Slaný. Pán kolega, nech sa páči, máte slovo. P. Delinga, poslanec: Vážený pán predsedajúci, panie poslankyne, páni poslanci, dovoľte mi, aby som povedal niekoľko myšlienok, ale aj stanovisko k tomuto návrhu zákona skupiny poslancov, ktorým sa mieni zadosťučiniť oprávneným osobám v poľnohospodárskych družstvách v najbližšej budúcnosti. Po prvé chcem povedať, že táto problematika je v okruhu poľnohospodárskych družstiev v súčasnosti aktuálna. Má predovšetkým svoje zázemie v tých oprávnených osobách, ktoré sa domnievali, že po transformácii poľnohospodárskych družstiev majú vydaním družstevných podielnických listov nárok na príslušný objem majetku, či už, samozrejme, v hodnotovom vyjadrení, to znamená buď teda v nejakom hnuteľnom, alebo nehnuteľnom majetku. Zákon o transformácii previedol bývalé jednotné roľnícke družstvá na podielnické družstvá, na poľnohospodárske družstvá, kde bolo treba pretransformovať majetok, ktorý bol v priebehu celej činnosti poľnohospodárskych družstiev vytvorený, a na druhej strane aj majetok, samozrejme, ktorý sa vytvoril na báze zdrojov, ktoré dával štát do poľnohospodárstva v uplynulých rokoch za bývalého systému. Tento proces nebol jednoduchý. Bol zložitý a spôsobil najmä v tých prvých rokoch transformácie, v rokoch 1991, 1992, poťažne aj 1993 veľký rozruch nielen medzi občanmi na dedinách, ale aj medzi občanmi celého štátu, pretože vlastníkov v našom štáte k nehnuteľnostiam, či k poľnohospodárskej pôde, ale aj k vnesenému mŕtvemu a živému inventáru, bolo niekoľko tisíc. Odhaduje sa, že z hľadiska transformácie bolo do tohto procesu zapojených cez 600 tisíc oprávnených osôb, ktoré v tom čase riešili transformačné orgány poľnohospodárskych podnikov. Chcem povedať, že dnes táto situácia je v inom svetle. Je jasné, že sa tu v Národnej rade, či už roku 1995, ale aj nasledujúcich rokoch, aj v roku, myslím, 2000, prekluzovala lehota na to, aby sa táto transformácia podielnictva v poľnohospodárskych družstvách určitým spôsobom uskutočnila, aby nebola hrozbou nad rozpadom tejto dôležitej štruktúry podnikania v našom štáte, keďže sa tejto dôležitej štruktúry podnikania v našom štáte podnikatelia nevzdali a družstevné vlastníctvo alebo družstevníctvo tvorí významnú súčasť súkromného sektora, Takže poľnohospodárske družstvá museli vyrovnávať s problémami, ktoré priniesol transformačný zákon. Hrozilo im teda, že po 7 rokoch transformácie, ak by sa neprijali ďalšie zákonné úpravy, by v podstate mohlo dôjsť k rozobratiu majetku poľnohospodárskych družstiev. Po druhé treba povedať aj to, že mnohí, ktorí sa rozhodli pracovať ako fyzické osoby a hospodáriť na svojom majetku, boli do určitej miery sklamaní tým, že nedostali pohotovostné zdroje na hospodárenie v rámci svojho vypočítaného podielu, a zostali tam určité problémy. A pamätáme sa veľmi dobre, že sme tento problém tu v Národnej rade v roku 1995 riešili a dohodli sme tu vtedy na tom, aj opozícia, aj koalícia, alebo koalícia a opozícia, že týmto spôsobom sa už takéto podiely vlastne v zdrojoch a v hnuteľnom či nehnuteľnom majetku pre fyzické osoby vydávať nebudú. Chcem povedať na to ešte aj to, že predkladatelia tohto návrhu nemajú až tak výrazne zmapovanú situáciu a to, ako aj pán poslanec Tatár tu uviedol, že zhruba len jedna tretina poľnohospodárskych družstiev vydala svoje podielnické listy ako svoju zákonnú úlohu, nie je pravda. Chcem uviesť, že to, že majetkové podiely vo všetkých družstvách spolu predstavovali hodnotu okolo 100 mld. korún, nie je pravda. V skutočnosti majetkové podiely predstavovali len 43,6 mld. a po vydávaní podielov oprávneným osobám a po prevodoch na iné právnické osoby v rokoch 1993 a 1994 predstavovali podľa osobitného zisťovania v 639 družstvách nominálnu hodnotu 33,6 mld. Sk, z čoho pripadalo na členov družstiev 18,9 mld. čiže 56,3 % a na nečlenov družstiev čiže tie ďalšie oprávnené osoby 14,6 mld., čo je 43,7 %, podiely oprávnených osôb priznané podmienene za pôdu predstavovali v kategórii členov družstiev 5,2 mld. a v kategórii nečlenov družstiev 6,5 mld., v čase prípravy zákona v roku 1995 išlo teda nie o vyše milión, ale približne len o 234 tisíc oprávnených osôb nečlenov družstiev, ktorým mali byť vydané tieto podiely. Ďalej chcem uviesť, že údaje potrebné na registráciu, ktoré potrebovali družstvá na súčasné vydanie týchto podielov, skutočne v tom čase poskytla len tretina poľnohospodárskych družstiev. A podľa údajov Strediska cenných papierov z celkového počtu 714 družstiev, s ktorými sa pripravovalo vydanie družstevných podielnických listov, boli vydané v 639 družstvách čiže 89,5 % zo zisťovaných družstiev. Čiže nie jedna tretina. Jedine 461 družstiev, ktoré prešli do konkurzu a do likvidácie, sa odhadovalo, teda že nie všetky, ale že možno jedna tretina alebo jedna desatina vydala podielnické listy a ostatné nevydali podielnické listy. Treba povedať aj to, že majetok, ktorý, samozrejme, už bol určitým spôsobom akosi zlikvidovaný, je nenávratne preč a že ani súdnou cestou, či už nárokovo alebo akýmkoľvek spôsobom, sa k tomu majetku nikto už nedopracuje. Chcem ďalej povedať aj to, že dôvody teda, pre ktoré časť družstiev doteraz nevydala svoje podielnické listy zo zákona, sú zložitejšie. Predovšetkým si treba uvedomiť, že vydávanie týchto cenných papierov zo Strediska cenných papierov je aj finančne náročná záležitosť. Kým pre všetkých občanov vydávanie, samozrejme, akcií v rámci kupónovej privatizácie zaplatil štát a len časť na to dával občan, tak tu museli družstvá, keď chceli vydať družstevné podielnické listy, zaplatiť celú túto operáciu, a teda pre mnohých to tvorilo vážny problém aj po procese transformácie. A mrzí nás, že teda po roku 1999 vláda neuvoľnila v rámci dotačných zdrojov nejaké prostriedky na to, aby mohli družstvá pokryť tieto náklady na vydanie družstevných podielnických listov, keď predtým určitý titul v rámci dotačnej politiky v tých rokoch 1995 až 1999 existoval. Čiže určitá úhrada zo štátu týmto spôsobom bola pre tieto družstvá motiváciou. Vydávanie družstevných podielnických listov je v podstate vec, ktorú mali uskutočniť družstvá, tak ako to píšu aj predkladatelia, áno, v rámci zákona o transformáciách, ktoré ju nevykonali. V podstate tieto družstvá mali byť určitým spôsobom súdnou cestou prevedené do zániku. Je zaujímavé, že vlastne tento proces sa nedeje a že teda u nás v záujme vymožiteľnosti toho práva vlastne to právo nefunguje. A preto aj dnes predkladatelia idú týmto spôsobom, aby bol prijatý nový zákon a predĺžená lehota. Ale kde je tu záruka, že i naďalej vlastne sa tento zákon bude realizovať a že tieto družstevné podielnické listy budú vydávané pre všetkých občanov, ktorí si svoje nároky mienia uplatniť. Po druhé treba povedať aj to, že pokiaľ existuje proces identifikácie alebo zisťovania vlastníctva a je predĺžená táto lehota, tak aj družstvá boli povinné určitý objem svojho majetku ponechať na to z transformácie, aby potom, samozrejme, v rámci tohto majetku mohli aj na týchto nových vlastníkov počítať s tým, že im pripadne na základe pôdy alebo na základe iných nárokov určitý majetkový podiel. Chybne sa tiež vysvetľuje aj tá situácia, že družstevný podielnický list je vlastne papierom, ktorý hovorí vo svojom vyjadrení, že ide o hnuteľnú alebo finančnú hodnotu v tom vyjadrení, na akú bol nominálne napísaný. To predsa nie je pravda. Každý cenný papier má síce nominálnu hodnotu, ale vo svojom trhovom prostredí táto nominálna hodnota je v úplne inom charaktere a môže byť teda aj nulovej hodnoty. Čiže to znamená, že aj vydanie týchto cenných papierov ešte nezakladá právo na to, že niekto sa stane bohatým a že niekto dostane aj v budúcnosti vyplatenú hodnotu, ktorú predstavujú jeho vydané družstevné podielnické listy. Je to len právo, ktoré sa určitým normatívom premenilo na majetok, že môžem do tohto majetku určitým spôsobom byť zainteresovaný a hovoriť. Tak tu bolo by vhodné, aby aj u nás prebehol taký proces ako v Českej republike, že z poľnohospodárskych družstiev sa stali akciové spoločnosti. A v podstate už je aj tá zainteresovanosť úplne iného charakteru, aj ten podiel tých, ktorí tieto listy vlastnia, na riadení, na spravovaní majetku, na jeho výnosovosti a, samozrejme, potom aj na jeho trhovej hodnote, aj na jeho trhovom prostredí, čiže môžu s tým obchodovať. Ďalej by bola veľmi významná záležitosť, keby napr. sme dosiahli určitou zákonnou úpravou, a to je na škodu, že sa o to nepokúsili predkladatelia, aby tieto družstevné podielnické listy mohli sa stať, by som povedal, záložným právom na získavanie, povedzme, úverových možností na investície v poľnohospodárskych družstvách. Samozrejme, to má veľmi závažný problém, ktorý nie je doriešený v trhovom prostredí, keď nemáme proste zákony na trh s pôdou a zatiaľ v hypotekárnom úverovaní a bankovníctve poľnohospodárske družstvá, ale ani iné podnikateľské subjekty nemôžu využiť pôdu na to, aby získali určité zdroje na dlhodobé investovanie. Ale ten zámer aj v tomto pohľade do určitej miery vlastne mal fungovať, tak ako bol predpoklad na fungovanie v akciových spoločnostiach, že akcie by sa stali záložným právom na získavanie finančných zdrojov na podnikanie a hlavne dlhodobé podnikanie v našich podnikateľských subjektoch. Čiže z tohto pohľadu je taký vývod, problematika aktuálna. Ak je teda možné uvažovať o tom, že by sa dal tento spôsob predĺžiť termínom, nie som si istý, že v tomto prípade by skutočne za problém získavania finančných zdrojov na úhradu tých možností všetky družstvá mohli splniť aj tú lehotu, ktorú dávajú predkladatelia, do konca roku, myslím, 2002. A ešte potom tam prekluzujú lehotu, ktorá sa mi zdá nie celkom v poriadku, až ešte 12 rokov po transformácii, čo znamená, že by to znamenalo do roku 2004, áno. Keby nám to pán predkladateľ pán poslanec Tatár vysvetlil, pretože v jednom ustanovení sa hovorí o predĺžení lehoty na vydanie do konca roku 2002, áno, ale potom v ďalšom ustanovení sa hovorí, že 12 rokov si môže uplatniť oprávnená osoba, áno, nárok na svoj družstevný podielnický list. Takže to je problém, ktorý treba z hľadiska postupnosti a posúdenia tohto zákona vziať do úvahy. Takže môj záver k tejto problematike je taký, že skôr je potrebné sa prikloniť k tomu, aby sa zvážilo, či tento zákon posunúť do druhého čítania a či radšej vlastne nezostať pri tom, aby existujúce štátne orgány naliehali na to, aby tie družstvá, ktoré mali túto povinnosť listy zo zákona vydať, ju splnili. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za vaše vystúpenie. Ako posledný v rozprave vystúpi pán poslanec Slaný. Nech sa páči, pán kolega, máte slovo. J. Slaný, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, prerokúvame návrh poslancov, tlač 1404, ktorá má riešiť tie podielnické listy v poľnohospodárskych družstvách. Je to veľmi zložitá vec a môžeme povedať, že to bol gordický uzol transformácie slovenského poľnohospodárstva a transformácie poľnohospodárskych družstiev. A zo skúseností z minulosti môžeme povedať, že boli s tým problémy a vlastne táto problematika nie je uspokojivo doriešená ani do dnešného dňa. Tu si musíme uvedomiť jednu vec, že sú tu dve tendencie riešenia. Jedna tendencia je riešenie cez vydané družstevné podielnické listy. A keby sme to mali doslovne implementovať aj v legislatíve, tak vlastne tie poľnohospodárske družstvá by sa mali premeniť na formu určitej akciovej spoločnosti so všetkými inštitútmi a atribútmi, ktoré k tomu patria, lebo iný zmysel vlastne až tak v tých podielnických listoch nie je a boli by zaregistrované, proste muselo by sa s nimi obchodovať na kapitálovom trhu, musela by byť trhovo stanovená ich cena, to znamená kurz toho podielnického listu, aby bolo možné s ním obchodovať, nakladať, založiť ho bankám na úver, lebo vlastne v takejto podobe, ako to je, je to mŕtvy podielnický list, ktorý niečo symbolizuje, ale reálne nič konkrétne nevyjadruje, iba nejaký počiatočný stav na počítanie z toho vlastníctva pôdy, odpracovaných rokov a, sa mi zdá, ešte mŕtveho a živého inventára vloženého do poľnohospodárskeho družstva. Podľa môjho názoru si treba uvedomiť i druhú cestu riešenia tohto problému, podľa mňa ktorý je z hľadiska fungovania tých podnikov reálnejší a podľa mňa lepší. Tu si treba uvedomiť, že to klasické družstvo má jednu výhodu oproti akciovej spoločnosti v tom, že akciová spoločnosť v podiele zohľadňuje iba podiel na základnom imaní, ale nie podielový list, ale vklad do poľnohospodárskeho družstva a prispôsobenie stanov toho poľnohospodárskeho družstva ku klasickým stanovám západného súkromného družstva má jednu obrovskú výhodu a pre poľnohospodárov aj prednosť, že nezohľadňuje len podiel na základnom imaní, ale aj zohľadňuje podiel toho jednotlivého subjektu na obrate toho družstva. To znamená, že tieto družstvá predovšetkým vytvárali farmári na Západe, alebo niekedy to bolo aj na Slovensku, za účelom, aby združili svoj kapitál na účely obchodovania, spracovania a tým pádom aby mohli vytvárať nejakú konkurenčnú silu. Čiže tu je ten problém. Ja by som išiel, keby som bol na mieste predkladateľov inou cestou a by som legislatívne upravil, aby všetky stanovy tých poľnohospodárskych družstiev boli v súlade so stanovami tých družstiev súkromného typu, nakoľko to, ako sú upravené tie stanovy, je na vôli členskej schôdzi toho ktorého konkrétneho družstva a problém je v tom, že tí, ktorí to berú seriózne, odvodzujú aj hlasovacie práva podieľať sa na zisku, na strate a doťahujú to až do koncovky, že sa podieľajú na obrate tým, že si tie stanovy klasicky upravia, ako je to pri družstvách na Západe, ale tí, ktorí sa snažia tomu vyhnúť, tuto jednoducho spravili tak, že čo člen, to jeden hlas, to znamená, že nerozlišujú, či tam má niekto podiel 100 000 alebo 500 000 korún, všetci majú rovnaké hlasovacie práva a povinnosti odvodené. Čiže to sú tie družstvá skôr socialistického typu a tu je ten kameň úrazu. Čiže ja sa skôr prihováram, aby tá družstevná forma bola zdokonalená a zákonnou normou aby sme donútili všetky poľnohospodárske družstvá, aby ich stanovy boli v súlade so stanovami družstiev súkromného, tzv. západného typu. Čiže tu ja vidím cestu, ktorá by mohla pomôcť normálnemu fungovaniu týchto podnikateľských subjektov a nielen pomohla by družstevníkom, ale aj z hľadiska rozvoja a celospoločenského záujmu poľnohospodárstva by bola prospešná. Ďakujem za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Dámy a páni, uzatváram všeobecnú rozpravu o tomto bode nášho rokovania. Pýtam sa pána navrhovateľa, či sa chce vyjadriť k rozprave. Áno. Nech sa páči, pán kolega, máte slovo. P. Tatár, poslanec: Dámy a páni, na úvod som hovoril, že chcem so svojimi spolupredkladateľmi len naplniť zákon z roku 1995. A zároveň som povedal, že cieľom predkladateľov nie je rekriminovať tento zákon č. 264/1995 Z. z., len ho naplniť. Po tejto rozprave musím byť prísnejší. V skutočnosti sme po roku 1990 stáli pred problémom nápravy majetkových krívd, to tá kolektivizácia spôsobila, dosť veľa majetkových krívd. A to neboli len majetkové krivdy, samozrejme, to boli krivdy, ktoré postihli celú štruktúru vidieka, postihli rodiny, postihli jednotlivcov, postihli generácie, postihli morálku celého národa. A išli sme ich naprávať. Bol naozaj veľký problém, ako riešiť ten družstevný majetok, ktorý nebol majetkom zhabaným, teda ktorý neriešil zákon o pôde, ale ktorý vznikol na družstvách, bohužiaľ, bol problém, že sa ťažko to riešilo rovnako aj pre štátne majetky v procese zhruba tých rokov 1950 – 1989. A asi pol milióna ľudí si uplatnilo transformačné nároky. A ide o týchto pol milióna oprávnených osôb. Tam išlo o to, že majetok, ktorý vznikol z ich pôdy, bolo treba po roku 1989 spravodlivo rozdeliť. A preto hovorím, že budem prísny, lebo musím popísať, o čo tu ide. Ten majetok, morálno-politicky povedané, ukradnutý bol prvýkrát po roku 1948 a druhýkrát, keď transformáciou družstiev v roku 1992 bol rozdelený na majetkové podiely, bol ukradnutý práve zákonom č. 264/1995 Z. z. To je to prísne, čo treba povedať, aby sme vedeli o čom tu hovoríme. A preto teraz zopakujem, že nejdeme rekriminovať tento druhý zlodejský zákon č. 264/1995 Z. z., len chceme, aby sa aspoň naplnil. Majetok, ktorý, a teraz to tu bolo povedané, mal objem 100 mld. korún, sa rozplynul od roku 1992 do roku 1995. Rozplynul sa. A niekto tu teraz hovorí, že z rozplynutého majetku nebolo dostatok peňazí, aby technikáliu vydania listov v Stredisku cenných papierov niekto uhradil? Kde sme? Niekto niekoho okradne a ešte hovorí: „Ešte mi za to zaplaťte.“ Kde sme? Však to je nemorálne, to tak nemôže fungovať. Ja nemôžem nebyť prísny po takejto rozprave, to sa proste nedá. A znovu hovorím, nejdeme to rekriminovať, chceme len, aby bol naplnený právny stav. Ja nemôžem chcieť, aby niekto vrátil oných 100 mld. majetku, ktorý v tom trhovom prostredí z roku 1990 do roku 1995 odtiaľ niekde zmizol. Žiaľ, bol vytunelovaný, ukradnutý. Vrátim sa ešte k jednému momentu. Transformačný zákon, ktorý chceme len dostať na pravú mieru z roku 1995, hovoril, že sa v roku 1992 urobia v všetkých poľnohospodárskych podnikoch inventúry. Urobili sa fyzické inventúry, tých 100 mld. tam bolo, to nebolo fiktívne číslo. Samozrejme, to neboli peniaze všetko, samozrejme, to boli aj budovy, to boli rôzne iné typy poľnohospodárskeho majetku, ale bolo to tam v tých cenách z roku 1992. To hovorím, len aby ste vedeli, o čom tu hovoríme. Tu nejde o to, že ja som naprosto pokorne na začiatku prosil, aby sme naplnili ten zlý zákon z roku 1995, tu ide o to, že táto rozprava povedala, že ešte ani toto niekto nie je ochotný naplniť. Tomu ja nerozumiem. To nie je dobré. To svedčí o zlom morálnom stave neviem čoho teraz. Parlamentu, politických strán, jednotlivcov, celej spoločnosti? Ja verím, že to nie je problém len sektora poľnohospodárstva. Ja si myslím, že to je náš spoločný problém. A toto sme chceli riešiť veľmi jednoducho tak, aby sme sami seba neklamali. Keď už by ten majetok sme neboli schopní obhospodáriť v tých poľnohospodárskych podnikoch, tak aby sme ho aspoň druhýkrát neukradli. A preto navrhujeme, aby sa pod sankciami vydali tie podielnické listy. Veď tam o nič nejde, to bude kus papiera, on bude mať nulovú trhovú hodnotu, nikto o nič nepríde, akurát bude musieť zaplatiť poplatok v Stredisku cenných papierov. Veď tu o nič nejde. Alebo chceme tretíkrát z tej fiktívnej hodnoty ešte raz ukradnúť?! Ja si myslím, že nie. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega za vaše vystúpenie. Pýtam sa pána spravodajcu, či chce vystúpiť. Nie. Ďakujem veľmi pekne. Dámy a páni, prerušujem tento bod nášho rokovania. (Ruch v sále.) Pán kolega Mikloško, môžem pokračovať? Ďakujem. návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Slovenskej národnej rady č. 318/1992 Zb. o dani z dedičstva, dani z darovania a dani z prevodu a prechodu nehnuteľností v znení neskorších predpisov . Návrh zákona ste dostali ako tlač 1405. Návrh na pridelenie tohto návrhu zákona na prerokovanie výborom Národnej rady Slovenskej republiky máte v rozhodnutí predsedu Národnej rady pod č. 1569. Za skupinu poslancov tento návrh zákona uvedie a odôvodní pán poslanec Peter Tatár. Prosím pána poslanca, aby sa ujal slova. P. Tatár, poslanec: Ďakujem veľmi pekne. Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, vrátim sa pár mesiacov dozadu, keď sme prerokovali poslanecký návrh novely zákona č. 318/1992 Zb. o tzv. trojdani, teda z dedičstva, z darovania, z prevodu a prechodu nehnuteľností a po dlhých a starostlivých diskusiách medzi poslaneckými klubmi, medzi ministerstvom financií a jednotlivými návrhmi sme dospeli k takému tvaru zákona, že sme nakoniec nezmenili žiadne sadzby a žiadne platby, žiadne sadzby daní z dedičstva, že sme nakoniec nezmenili žiadne sadzby daní z darovania a jediné, čo sme urobili, že dnešnú progresívnu sadzbu, progresívnu daň z prevodu a prechodu nehnuteľností sme zjednodušili na jednotnú úroveň 6 %. Ona je veľmi vysoká, tých 6 %, ale prešlo to takto, lebo to bol vtedy taký kompromisný návrh, a potom sa stalo to, že z rôznych dôvodov, nielen z dôvodov sadzieb daní prezident Slovenskej republiky vrátil tento návrh zákona späť do parlamentu a pri jeho opätovnom prerokúvaní sme vlastne zmenili aj túto jednu jedinú zmenu v zákone a vypadlo oných 6 % dane z prevodu a prechodu nehnuteľností a zostalo vo všetkých sadzbách úplne rovnaké zdaňovanie, úplne rovnaké čísla, úplne rovnaké percentá, ako boli celkom na začiatku pred tou novelizáciou. Mne záleží aj na zmene daní z darovania, aj na zmene daní z dedičstva, v tomto návrhu to znovu predkladám. Je to podobný návrh, ako bol podaný prvýkrát. Ale na čom naozaj záleží predkladateľom a na čom naozaj záleží aj normálnemu rozvoju trhu s nehnuteľnosťami, je práve úprava sadzby daní z prevodu a prechodu nehnuteľností. Myslíme si, že ak tento zákon dostane podporu, tak ako minulý rok dostal podporu, do druhého čítania, tak predpokladám, že budeme sa venovať dani z prevodu a prechodu z nehnuteľností, že tam urobíme dve veci. Jedna vec je, že by sme vrátili pri konkurzoch stav pred 1. aprílom tohto roku, pretože veľmi veľa konkurzov dneska stojí na tom, že od 1. apríla platí, že sa daň z prevodu a prechodu po úspešnom konkurze nehnuteľností platí z nejakej pôvodnej nadobúdacej ceny, ktorá je veľmi vysoká, a pritom sa predáva v tom konkurze za veľmi nízku cenu. Čiže vlastne tie konkurzy nemôžu ani prebehnúť, neoplatí sa, aby to išlo, a konkurzy stoja. To je problém bežných konkurzov, ale to je aj veľký problém konkrétne Fondu národného majetku, ktorý má na starosti dosť veľa prípadov v tomto režime. Druhé, čo by sme chceli dosiahnuť, je, aby sme sa venovali dani z darovania a dani z dedičstva v druhom čítaní, ak bude o to záujem. Budeme radi. Inak ostali by sme jedine na prerokovaní daní z prevodu a prechodu nehnuteľností. Je to transakčná daň, teda to je transakčná daň, a preto si myslíme, že nemá tam byť progresívna sadzba, že tam má byť lineárna sadzba, že nemá byť ani taká vysoká ako prvýkrát, že má byť 4 %. Vyrátali sme, že pri tomto type zdaňovania nepríde nikto k nejakej nespravodlivosti, ako sa to stalo pri tých 6 %, lebo napr. tie nehnuteľnosti do 1,5 mil., to bolo veľmi nespravodlivé voči tým menším vlastníkom, keď chceli predať svoju nehnuteľnosť. A myslíme si, že tá lineárna daň, naopak, zvýši výber dane, pretože sa prestane obchádzať platba dane, tak ako je to dnes, všetkými tými podvodnými spôsobmi. Rôzne metódy sa nachádzajú na predaj budov, pretože ak má niekto za 40-miliónovú budovu platiť 20-percentnú daň z prevodu a prechodu nehnuteľnosti, tak sa mu to neoplatí. Na záver teda vás chcem poprosiť o postúpenie tohto návrhu zákona do druhého čítania. Ide v podstate o tú daň z prevodu a prechodu z nehnuteľností a ide iba o to, aby sme sa vrátili k tomu, čo sme už raz prijali a čo sa vlastne potom stratilo z toho zákona, keď bol vrátený prezidentom naspäť do parlamentu. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za uvedenie návrhu zákona. Nech sa páči, zaujmite miesto určené pre navrhovateľa. Teraz dávam slovo spravodajcovi, ktorého určil navrhnutý gestorský výbor, výbor pre financie, rozpočet a menu, pánovi poslancovi Vladimírovi Maňkovi a žiadam ho, aby sa ujal slova. V. Maňka, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte mi, aby som v zmysle zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku vystúpil k návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Slovenskej národnej rady č. 318/1992 Zb. o dani z dedičstva, dani z darovania a dani z prevodu a prechodu nehnuteľností v znení neskorších predpisov (tlač 1405), ako spravodajca výboru pre financie, rozpočet a menu. Uvedený návrh bol doručený poslancom Národnej rady Slovenskej republiky v stanovenej lehote, čím boli splnené podmienky určené § 72 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku, t. j. doručenie návrhu najmenej 15 dní pred schôdzou Národnej rady, na ktorej sa uskutoční jeho prvé čítanie. Predseda Národnej rady posúdil uvedený návrh podľa § 70 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku a podľa legislatívnych pravidiel zaradil ho na rokovanie 56. schôdze Národnej rady. Ako spravodajca v prvom čítaní si osvojujem stanovisko, že predmetný návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti návrhu zákona uvedené v § 67 a § 68 zákona o rokovacom poriadku, ako i všetky náležitosti, ktoré sú určené v legislatívnych pravidlách. Z hľadiska vecného nechám priestor cteným poslancom a poslankyniam, ktoré sa k tomu môžu vyjadriť v rozprave. Súčasne vás žiadam, vážený pán predsedajúci, aby ste otvorili rozpravu k tomuto návrhu. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem veľmi pekne, pán kolega. Nech sa páči, zaujmite miesto určené pre spravodajcu výboru. Dámy a páni, otváram všeobecnú rozpravu o tomto bode nášho rokovania a zároveň žiadam všetkých poslancov Národnej rady, ktorí sú mimo rokovacej miestnosti, aby sa dostavili do rokovacej miestnosti, po tomto bode rokovania pristúpime k hlasovaniu. Takže otváram všeobecnú rozpravu. Pýtam sa, keďže som nedostal žiadnu písomnú prihlášku do rozpravy, kto sa hlási ústne do rozpravy. Ak sa nikto nehlási ústne, uzatváram možnosť podania prihlášok do rozpravy. Prerušujem rozpravu o tomto bode nášho rokovania. (Hlasy z pléna.) Pán kolega, prepáčte. Odobral som slovo navrhovateľovi. Takže sa vraciam späť a zároveň sa ospravedlňujem. Samozrejme, pán kolega, máte právo vystúpiť. A vám teraz dávam možnosť, aby ste uplatnili to právo. Nech sa páči, máte slovo. P. Tatár, poslanec: Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Zhrniem jednou vetou tento návrh zákona. Ide o napravenie tých nedorozumení, ktoré vznikli pri jeho prvom prerokúvaní. Myslím, že parlament si nezaslúži, aby sme pri takej príležitosti, akú máme dneska, nenapravili problém, za ktorý sa vlastne všetci, ktorých sa to týka, trošku na nás aj hnevajú. Takže vás prosím o podporu. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pán spravodajca, chcete ešte využiť právo záverečného slova? Nech sa páči, máte slovo. V. Maňka, poslanec: Ďakujem. Čakal som, že niekto v rozprave vystúpi. Ja si dovolím iba pár poznámok skutočne krátko povedať. Chcem povedať, že pamätáme sa všetci, že súčasná vláda schválila koncepciu daní do ďalších rokov. Takéto zákony, ktoré sú tu, samozrejme, do nej zasahujú. Beriem slová pána poslanca Tatára, beriem tie, že bude súhlasiť s tým, aby sa vypustili všetky ostatné dane, ktoré sú v tomto zákone. Ostane tam iba daň z prevodu a prechodu nehnuteľností, lebo, samozrejme, tento návrh konštatuje, že neovplyvní výdavkovú stránku štátneho rozpočtu, on ovplyvní príjmovú, to znamená, ovplyvní tým aj výdavkovú. Ale súhlasím s tým, že mali sme takú dohodu a konsenzus, že urobíme daň z prevodu a prechodu lineárnou. Ona je dnes progresívna. Pán prezident ju vrátil preto, lebo bola lineárna, vysoká už pre tie nízke skupiny z hľadiska nízkej hodnoty prevodu nehnuteľností, to znamená, kde dnes je 4-percentná daň, tá 6-percentná bola vysoká. Čiže v tomto duchu ja návrh tiež podporím do druhého čítania z toho dôvodu, aby sme našli v tomto bode priestor, aby sme našli tú správnu výšku, ktorá túto sadzbu zlineárni. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem veľmi pekne. Dámy a páni, prerušujem rokovanie o tomto bode nášho rokovania. Zároveň s radosťou odovzdávam vedenie schôdze svojmu kolegovi pánovi podpredsedovi Bugárovi. Nech sa páči.