Nicholsonová, Lucia, poslankyňa NR SR (2015-10-21):
„Dôkazy, ktoré poukazujú na to, že skutočnú zodpovednosť nesú dosadené figúrky na vedúcich postoch centra, cez ktoré tečú státisíce eur, milióny eur bohviekam. A podľa dostupných informácií sa zdá, že celá kauza bola premysleným plánom, na ktorý doplatil nevinný.“ Stalo sa to takto: Istá firma Kvant podpísala s MPC zmluvu, podľa ktorej mali na školy dodať tzv. socializačné balíčky predovšetkým pre deti z MRK – teda z marginalizovaných rómskych komunít, a to v objeme 460-tisíc eur. Zmluvu podpísali niekedy v marci a splatnosť vystavených faktúr bola k 1. júlu 2015. K tomuto dátumu však peniaze na účet Kvant poslané neboli ani náhodou. Niekomu z kompetentných, ktorí riadili projekt, asi záležalo na tom, aby faktúry Kvantu neboli uhradené v dátume splatnosti. Namiesto toho dostal pán Jozef Kováč e-mail, v ktorom mu údajný zamestnanec Kvantu poslal údaje o zmene účtu. E-mail obsahoval aj podrobné faktúry k projektu. Ekonóm informácie preposlal na kompetentných, pretože ten ekonóm s tým nemal nič spoločné. On s riadením projektu, s projektovým riadením nemal absolútne nič spoločné. Kto tomu len trochu rozumie, tak si vie predstaviť schému MPC a schému národného projektu. Pán Kováč nefiguroval nijakým spôsobom v tom národnom projekte. Čo nakoniec je doložené tým, že jeho podpis nefiguruje nikde. Jeho podpis nie je na žiadnom platobnom príkaze, na žiadnom krycom liste. Naopak, podpis generálnej riaditeľky je úplne všade. A to je tá osoba, o ktorej hovoril premiér Robert Fico? Že jej bola vložená do rúk dôvera, aby nastavila systém lepšie, keď už je 460-tisíc preč? Ó, pardon, ono to nie je to úplne preč. Pretože deň pred odvolávaním ministra sa zrazu tie peniaze úplne náhodou a úplne zázračne nájdu. Ekonóm informácie preposlal na kompetentných, ktorí riadili projekt. Predmetný e-mail máme k dispozícii. Pán Kováč nebol zodpovedný za riadenie projektu, informácie o zmene účtu mali preveriť riadiaci pracovníci projektu vrátane generálnej riaditeľky Danky Kapucianovej a mali vypracovať dodatky k zmluve. V polovici augusta, 18. 8., na základe platobných príkazov, teda krycích listov, podpísaných riadiacimi pracovníkmi projektu vrátane pani Kapucianovej, boli vyplatené faktúry vo výške 460-tisíc eur. O deň neskôr sa ukázalo, že peniaze odišli na falošný účet. A začal sa hon na ekonóma, ktorý s projektom ani s vyplatením faktúr nemal nič spoločné. Viete, kedy sa začal skutočný hon na ekonóma pána Jozefa Kováča? Keď začal tie peniaze naháňať. Keď sa snažil stopnúť ten pochybný prevod peňazí cez príslušnú banku. O deň neskôr, 20. augusta, mu zo stola namiesto počítača trčali už len káble a o pár dní neskôr skončil na ulici. Prosím vás, aby ste si vedeli vysvetliť, objasniť, predstaviť tú situáciu. On prišiel 20. do práce s tým, že sa ničoho nedopustil. Namiesto počítača tam mal len káble. Viete, kto zabezpečil ten počítať? Nie polícia, ktorá tam mala dať plombu a mala zabaviť ten počítač, aby mala všetky dostupné dôkazy, ktoré by mohla hľadať. Nie. To bol príkaz generálnej riaditeľky, aby jemu zabavili počítať. Vytrhli mu počítať, zobrali ho, nikto nevie kam, aby podľa mňa, to je moje dôvodné podozrenie, fabulovali dôkazy proti jeho osobe bez toho, aby to on akýmkoľvek spôsobom mohol ovplyvniť. Ja sa pýtam polície, ja sa pýtam ministra vnútra, či polícii ten počítač, jediného podozrivého, jediného podozrivého, nechýba. Prečo ho chcela generálna riaditeľka MPC? Prepustili ho v rozpore so zákonom bez rešpektovania prezumpcie neviny, vyviedli ho ako zločinca a zamestnancom na príkaz generálnej riaditeľky napísali e-mail: „Žiadame Vás neposkytovať toho času bývalému zamestnancovi Jozefovi Kováčovi žiadne informácie, písomnosti a iné dokumenty, ani mailovú komunikáciu, ktoré sa týkajú činnosti MPC. Nedodržanie tohto pokynu môže byť zamestnávateľom vyhodnotené ako porušenie pracovnej disciplíny.“ Napriek tomu sa našli ľudia, napriek tomu sa našli ľudia aj vo vnútri MPC, ktorí sa s touto situáciou nedokázali zžiť. Nevedeli byť ticho. Aj keď to mohlo byť vyhodnotené ako hrubé porušenie pracovnej disciplíny. A aj vďaka nim sa celá kauza otvorila na našej tlačovej konferencii, kde nie my sme boli ústrednými postavami, ale pán ekonóm Jozef Kováč, ktorý si tam snažil brániť svoju vlastnú česť. Vzápätí sa pre vedenie MPC, ako aj pre ministra Draxlera celá kauza uzavrela s tým, že v médiách pošpinili meno ekonóma. Polícia rieši trestné stíhanie pre podvod v štádiu pokusu. Zaujímavé je, že zatiaľ si vypovedať predvolala generálnu riaditeľku, ale pán Jozef Kováč, ktorý bol prepustený zo zamestnania ako jediný podozrivý, nebol doteraz vypovedať ani raz. Jemu zabavili počítač na rozdiel od ďalších štyroch vyššie postavených úradníkov vrátane generálnej riaditeľky, ktorí podpísali krycí list na vyplatenie faktúr. Faktúry, ktoré sa ukázali ako falošné, boli nielen finančne nadhodnotené oproti originálom, ale boli neuveriteľne podrobné. Ja sa pýtam, kto mohol vedieť o podrobnostiach projektu? Aj o tých najmenších detailoch? Jedine človek zvnútra, buď z ministerstva školstva, teda z riadiaceho orgánu, alebo človek z MPC. Ten, komu došlo spomínaných 460-tisíc eur, musel byť informovaný priamo zvnútra rezortu. A predstavte si túto neuveriteľnú náhodu. Podľa dostupných informácií, ktoré sa dostali k pánovi Jozefovi Kováčovi, firme Kvant sa podobná nešťastná náhoda stala aj v minulosti na Štátnom inštitúte odborného vzdelávania pri realizovaní jedného z mnohých projektov pre ministerstvo školstva. Tiež sa ozval niekto vo veci údajnej zmeny účtu. A tiež tam boli poslané peniaze. Avšak ten, kto tie peniaze na účet posielal, urobil maličkú chybu v jednom čísle a poslal peniaze na neexistujúci účet. A preto táto kauza nebola v médiách, nijakým spôsobom sa nerozmazávala, pretože banka peniaze okamžite vrátila. Je to fakt divná náhoda. Vyhodený ekonóm Jozef Kováč si naivne myslel, že v právnom štáte sa predsa takéto veci nedejú, a tak o celej veci uprostred septembra napísal podrobné listy ministrovi vnútra Robertovi Kaliňákovi a premiérovi, tomu premiérovi, čo tu pred chvíľou rečnil, Robertovi Ficovi. Píše v nich: „Dovoľte mi, prosím, aby som vás požiadal o prečítanie týchto pár riadkov, ktoré vám nezaberú príliš veľa času, ale dozviete sa skutkovú podstatu kauzy na ministerstve školstva. Chcem vás preto veľmi pekne požiadať o pomoc pri očistení môjho mena a o maximálne zainteresovanie pri vyvodení dôsledkov.“ Podrobne opísal, ako štát prišiel o 460-tisíc eur. Nič, nula, žiadna odpoveď. A viete čo, kolegovia, teraz to už nie je tak celkom pravda. Jemu tie odpovede prišli. Predstavte si, že mu prišli po tej tlačovej konferencii, na ktorej sme poukázali na to, ako premiér Robert Fico, minister Kaliňák ani Juraj Draxler nekonali napriek tomu, že vedeli, za akých záhadných okolností táto krajina prišla o 460-tisíc ľudí (pozn. red.: správne má byť „eur“) a vykašlali sa na 55-ročného Jozefa Kováča. Predstavte si, predstavte si, ako mu došli tie odpovede. Z Úradu vlády mu napísal Roman Šipoš, riaditeľ kancelárie, ktorý mu poslal list nie doporučene, nie doporučene, poslal mu to bežne, ako bežný list, čo podľa mňa teda Úrad vlády úplne nerobí. Pán Kováč dostal tento list 11. októbra, pečiatka z Úradu vlády na tom liste je z 8. októbra, to znamená deň po našej tlačovej konferencii. A viete, aký je dátum na tom liste? 1. októbra 2015. Až na to, že ten dátum je podľa mňa sfalšovaný, pretože je dopísaný rukou. (Rečníčka v ruke drží materiál, ukazujúc ho plénu.) Tuto to máte, ctení poslanci a poslankyne, tuto to máte ctené médiá. Ten dátum je dopísaný rukou: 1. októbra. To sa robí bežne? Ja som robila na ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny, bežne sme to nerobili. (Reakcie z pléna.) Predstavte si toto. Takže 7. októbra sme mali tlačovku, 8. je pečiatka z Úradu vlády a ten list, kedy údajne poslali na MPC kontrolu, je z 1. októbra 2015. Akurát, že 1. október je napísaný rukou. Robí sa to bežne v tejto krajine. Ako aj iné veci sa tu robia bežne. (Reakcie z pléna.) Presne tak. Ďalšia, ďalšia vec, ďalší list je z Ministerstva vnútra Slovenskej republiky, ktorý hovorí, že ten jeho list pán minister Kaliňák nechal poslať NAKA a pánovi Kováčovi prišiel tento list 16. októbra, 16. októbra, a ten list je datovaný k 8. 10., k 8. 10. mal opustiť ministerstvo vnútra, a informuje pána Kováča o tom, že už 5. októbra, akože dva dni pred našou tlačovou konferenciou, upovedomili z ministerstva vnútra príslušné orgány, aby začali konať. Dosť divné náhody. Ja tu mám teda niekoľko otázok na pána ministra Draxlera – dvadsaťjeden, konkrétne. (Reakcia z pléna.) No, ježišmária, kolegyňa, predstavte si, ešteže nemáme tú rozpravu časovo ohraničenú, že? Viete, čo vy ste, pán minister Draxler? (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)