Kavecká, Monika, poslankyňa NR SR (2022-09-22):
Ďakujem veľmi pekne za slovo. Využila som túto možnosť z toho dôvodu jednak, že už sme teda aj časovo pokročili, ale chcem to tak zhrnúť teda ku vám, kolegovia, ktorí ste ešte ostali v tomto ctenom pléne, nepoliticky, čisto profesne a čisto jednak z mojich predchádzajúcich skúseností a jednak z takého zdravotníckeho ponímania, tak ako to vnímajú v podstate tí zdravotníci z terénu. Na úvod by som chcela povedať to, že možnože je mylná predstava, že príprava tohto zákona o odmeňovaní zdravotníckych pracovníkov je len na základe hroziacich výpovedí. Tak ako tu všetci sedíme, tak vieme, že jednak na zdravotníckom výbore, jednak na ministerstve zdravotníctva, jednak na ministerstve financií táto téma rezonuje od začiatku, ako sme prišli vlastne do politiky. Hej? Čiže tá verejnosť to vníma, že stále sa o tom rokovalo, ale nie a nie to pretaviť do podoby zákona 578. Pretože vieme veľmi dobre, že tu bol covid, bolo nejaké ohodnocovanie zdravotníckych pracovníkov počas covidovej situácie, niektorí tvrdili, že to bolo adekvátne, niektorí neadekvátne. Vyhodnotí to možno až niekedy budúcnosť, ako to teda malo byť, pretože s tým covidom vieme, že to bolo veľmi ťažké z toho titulu, že nikto sme nevedeli vlastne, čo táto situácia nám prinesie a ako, ako to vôbec dopadne. Vrátim sa teraz k samotnej podstate zákona 578, ktorý hovorí o tom, že odmeňovanie zdravotníckych pracovníkov je na základe koeficientov. Samozrejme, že všetci zdravotnícki pracovníci by si zaslúžili omnoho viac. Omnoho viac, ako majú teraz, to je samozrejmé, a omnoho viac, ako vôbec im táto novela alebo nové vlastne ustanovenie tohto zákona prináša. Pre mňa, čo je veľmi dôležité, že sa nám podarilo na základe rokovaní vôbec pretaviť roky praxe do tohto zákona a je to vlastne percentuálne znenie tej odmeny adekvátne vždy tie dva roky spätne k hrubej priemernej mzde v národnom hospodárstve. Keď hovoríme o tom, že je to necelých sedem eur alebo sedem eur, no tak od 1. 1. 2023 to bude v čistom 7,88, nie sedem euro. Ja viem, že to sú centy a že možnože sa to zdá, že je to málo, ale pri narátavaní tých, by som povedala, samostatných čísel pri tých dvadsiatich rokoch praxe je to už aspoň, aspoň nominálna hodnota tej mzdy, ktorá je už trošku rádovo cez sto-dvesto eur, hej? Tak to je, to ja vítam, obrovský posun vôbec komunikácie so zástupcami zdravotníkov voči orgánom štátu, ako je to ministerstvo zdravotníctva, ministerstvo financií, samotná vláda, pretože ja som to mohla porovnať. Ja som to mohla porovnať so situáciou pred desiatimi rokmi, kedy sa nikto s tými zdravotníkmi ani nebavil. Jednoducho od stola direktívne sa zákon zrušil sestrám, nastalo obrovské sklamanie, najväčší odliv zdravotníckych pracovníkov v podobe sestier, pôrodných asistentiek, ktoré odchádzali zo systému, pretože si uvedomili, že ich tento štát oklamal, a to bolo to najhoršie. Pretože si uvedomme, že zdravotnícki pracovníci, keby to nemali v srdciach svojich, tak možno už polovica tu tých zdravotníckych pracovníkov nie je. Takže ja vítam tento zákon v tom, že naozaj bol prepracovaný na základe tých jednotlivých dát. Ministerstvo zdravotníctva si urobilo tú prácu skutočne poctivo v tom, že aj s ministerstvom financií vytiahli dokonca kolektívne zmluvy z jednotlivých štátnych nemocníc, tam, kde mali dosah, samozrejme. Zobrali všetky ukazovatele a odkrylo to množstvo zaujímavých vecí, ako v súčasnosti prebieha vôbec odmeňovanie zdravotníckych pracovníkov. Takisto bolo exaktne potvrdené, že najväčší nedostatok v zdravotníckej profesii v našom súčasnom zdravotníctve je profesia sestry. A tam skutočne podľa tej prioritizácie máme ísť, že má to byť skokové navýšenie, že nemá to byť navýšenie o 50 euro, ale skutočne že to má byť navýšenie také, že aby vôbec tá vonkajšia verejnosť alebo tí mladí ľudia, ktorí proste sa rozhodujú nad tým svojím povolaním, aby išli do toho zdravotníctva nielen z toho titulu, že chcú pomáhať, chcú sa venovať ošetrovateľstvu alebo celkovo zdravotníctvu, byť nablízku chorým ľuďom a byť empatickí a proste na profesionálnej úrovni riešiť si svoju aj kariéru do budúcna v zdravotníctve. Je to veľmi dôležité. A veľmi dôležité je aj to, že v podstate tie roky praxe boli pre tie sestry a pôrodné asistentky takým tým momentom spravodlivosti. Uvedomte si, že sestry a pôrodné asistentky nikdy neboli tie, ktoré by boli až také nenásytné, že by očakávali od toho štátu, že len my a za nami potopa. Vždy sme si uvedomovali kolegialitu. Kolegialitu pre tímovú prácu. Takisto potrebujeme ku svojej práci či už zdravotníckeho asistenta, sanitára, ale aj technických pracovníkov, ktorí zabezpečujú očistu, ako upratovačky, pretože spoločne dokážeme pre toho pacienta vytvoriť tie podmienky, pretože vždy sme, teda aspoň hovorím ja sama za seba, sme chceli to, aj keď sme robili akékoľvek protesty, vždy nám záležalo na tom, kto sa o nás postará. Viete, lebo aj tí zdravotnícki pracovníci v podstate očakávajú, že po tej práci dlhoročnej, 20-, 30-, 40- a viacročnej, prichádzajú do tej nemocnice ako spotrebiteľ tej zdravotníckej starostlivosti a očakávajú, aby tam ten personál bol, aby tam bol pre nich, aby im podal tú pomocnú ruku. A ja verím, že táto úprava platová bude začiatkom toho, aby sme sa posúvali v rámci motivácie jednak mladých ľudí, aby vôbec prišli pracovať, aby išli študovať a pracovať do tých našich zariadení, ale aj hlavne motivácia pre tých ľudí, ktorí už odpracovali desať, dvadsať rokov a viac, aby zostávali v systéme, pretože sú to veľmi cenní ľudia, naozaj veľmi cenní, a to z titulu toho, že naozaj môžu na mentorskej úrovni odovzdávať svoje zručnosti, skúsenosti z praxe svojim mladším kolegyniam a kolegom. Preto je to dôležité či už na úrovni lekára, na úrovni sestry, pôrodnej asistentky. Prepáčte, ospravedlňujem sa všetkým ostatným zdravotníckym profesiám, že nebudem ich rozvádzať do jednotlivých detailov, ale skutočne tých sestier je najviac. Je to najpočetnejšia skupina a práve preto vždy doplácali na to, že to navýšenie tak nepociťovali, lebo keď sa ten určitý badžet finančný rozrátal čo do počtu, tak vyšlo im v podstate to najmenej. A je načase, aby sa táto nespravodlivosť, ktorá tu roky bola, tak jednak začalo sa ospravedlňovať tým, že im treba navýšiť tie platy, treba im navýšiť platy do vyššej miery, pretože iba tak zastabilizujeme ten zdravotnícky systém. Je to veľmi dôležité. Nechcem byť úplne osobná, ale nedá mi spomenúť aj to, že mala by to byť taká jednak ospravedlnenka za tú krivdu, čo sa za posledné roky udiala na tejto profesii. Jednak to, že ako jedinej profesii sa zobral zákon v roku 2012 a, bohužiaľ, to bolo na podnet možno kolegu lekára, že ďalších pomaly desať rokov sme nevedeli sa dostať ku tomu, aby sa táto nespravodlivosť napravila. Tie sestry nikdy nechceli byť tie, ktoré opúšťajú pacienta. A ja keď som v roku 2015 pri podávaní výpovede povedala, že toto je posledné podávanie výpovedi v sesterskom stave, tak to bola naozaj pravda, pretože tie sestry už samé odchádzajú. Upozorňovali sme, prosili, plakali, a neboli sme vypočuté. Teraz začína reštart. Začína reštart, aby sa spamätala táto krajina, tento štát a aby naozaj to zdravotníctvo sa stalo prioritou. Zdravotníctvo v roku 2020 sa... proste je naozaj na tej hranici, že o päť minút dvanásť, a preto prichádza tento zákon, aby sme sa posunuli, aby sme to zobrali ako štartovaciu čiaru. Ja pevne dúfam, že tam sa vytvorí ešte možno aj priestor na nejaké tie korekcie, aby tá spokojnosť bola väčšia, aby tá motivácia bola väčšia, aby naozaj to docenenie bolo ešte väčšie. Dúfam, že tam bude možno nejaký priestor. Ja dúfam, že aj celkovo naprieč politickým spektrom nikto z poslancov nebude politikárčiť, nebude sa vyhovárať, že nezahlasuje za tento zákon z dôvodu toho, že je to málo alebo že tam našiel nejaké pochybenie, alebo že by to teda ešte chcelo nejako prepracovať. Ja osobne si myslím, že každý jeden, ako z nás sme tu, tak podporí tento zákon, a ja vás aj prosím o tú podporu. Ďakujem veľmi pekne.