Rafaj, Rafael, poslanec NR SR (2011-02-08):
Dobre. Ospravedlňujem sa za meškanie, ale mal som za to, že som až druhý v poradí, ale nebránim sa tomu, aby som vystúpil aj teraz k návrhu zákona, ktorý vlastne reaguje na prijatý zákon o dvojakom občianstve a je z dielne vládnych poslancov. Ale podľa môjho názoru z obsahovej stránky ide v podstate o prázdne gesto, keďže podľa mňa nedokáže naplniť ani programové tézy vlády, ktorá sa zaviazala, že prijme také legislatívne zmeny, ktoré by eliminovali nežiaduce negatívne účinky zákona o štátnom občianstve. (Zvuk mobilu.) Prepáčte. (Reakcie z pléna.) Práve ho vypínam. Nikde, ani v dôvodovej správe, sa totiž nedočítame ďalej, čo sú negatívne účinky, takže z môjho pohľadu legislatívna úprava nie je, nie je jasná. Ďalej sa pýtam, čo urobíme do budúcnosti, keď sa zmení ústava v Maďarskej republike, umožní sa týmto občanom, ktorí požiadajú o takéto občianstvo, voliť? Ako tomu zabránime? Mám za to, že navrhovaná úprava vkladaním § 1a ods. 2, že, citujem: „Slovenská republika neuznáva účinky udelenia štátneho občianstva cudzieho štátu štátnym občanom Slovenskej republiky, pokiaľ toto štátne občianstvo bolo udelené v rozpore s medzinárodným právom“ a tak ďalej a tak ďalej, je v podstate nevynútiteľné. Jednak z dôvodu, že ani nevieme a nemáme nástroje na občanov, ktorí by požiadali, a už sú tu evidentné aj priznané prípady požiadania o vydanie takéhoto dvojakého občianstva. Sú aj medializované. Stačí, že dotyčný to nenahlási na príslušnom krajskom úrade. A tak sa pýtam, čo je to teda neuznanie účinkov? Ja sa budem v tej strednej časti podrobne venovať aj právnej analýze. Najskôr na začiatku pokúsim sa zosumarizovať tak flashovo tieto výhrady a potom ich aj náležite rozviniem. Pýtam sa teda predkladateľov, aký je teda akt neuznania? Ako sa vykoná, kto ho vykoná a voči komu sa má vykonať takýto akt neuznania? Najlogickejšie je, že vlastne má sa vykonať aj paradoxne súčasne k vlastnému štátnemu občanovi Slovenskej republiky, ktorý by o takéto dvojaké občianstvo požiadal. Takže sa ďalej pýtam. Aké budú opatrenia voči takémuto dvojakému občanovi? Pretože exteritoriálnosť presahu a pôsobnosť normy na štátnych občanov Slovenskej republiky bude podľa dikcie maďarského zákona o dvojakom občianstve stále platná. Neskôr, neskôr vám dokážem, že neumožňuje nám to ani Európsky dohovor o občianstve, pretože ten priznáva konkrétnym štátom ich primárnu zvrchovanosť v udeľovaní občianstva. Takže toto riešenie je podľa môjho názoru donkichotské, pretože zbytočne bojujeme s veternými mlynmi tam, kde to nie je potrebné. My by sme sa mali sústrediť na toho, kto túto primárnu normu vyvolal, prijal. A žiadať, či už diplomatickými prostriedkami v rámci mechanizmov fungovania medzištátnej zmluvy medzi Maďarskom a Slovenskom, alebo za využitia aj povedzme niektorých expertných inštitúcií, ako je Benátska komisia alebo samotných orgánov Európskej únie, ktoré napr. dokázali vytvoriť istý tlak na južného suseda v súvislosti s kontroverzným mediálnym zákonom, konať orgánmi Slovenskej republiky, predovšetkým vlády tak, aby došlo rovnako k tejto zmene. A potom my nebudeme musieť riešiť tento stav, či už kozmetickými úpravami, alebo deklaratórnymi úpravami, tak, že budeme síce my spokojní, ale v podstate problém sa nevyrieši, pretože exteritoriálna platnosť zákona Maďarskej republiky o dvojakom občianstve zostane naďalej v platnosti. Nemáme možnosť zabrániť ani napr. hmotným prejavom tejto normy, ktorým je napríklad udelenie pasu. Nemáme nijakú právomoc v rámci Slovenska zabrániť členovi Európskej únie, aby vydal ďalší pas inému štátnemu príslušníkovi a členovi Európskej únie. Takže mám za to, že ide v podstate naozaj len o také donkichotské riešenie a skôr deklaratívne pre akúsi našu vlastnú politickú potrebu, že, pozrite sa, niečo sme akože urobili, my to tu neuznávame, ale to je, ako keby ste povedali, že neuznávame rádioaktívne účinky atómovej bomby na našom území, ktorá by vybuchla niekde v blízkosti našich hraníc. Fyzikálne zákony nepopustia a nepopustia ani exteritoriálne zákony, ktoré majú takúto, bohužiaľ, platnosť. Povedzme si preto pravdu, ak sa Maďarsko rozhodlo takúto exteritoriálnu normu mimo rámca tých dôvodov, ktoré tu aj predkladatelia uvádzajú, že je to mimo medzinárodné právo alebo medzinárodné zvykové obyčaje v priznávaní dvojakého občianstva, a teda odvolávajúc sa zrejme na Európsky dohovor o občianstve z roku 1997 a mimo uznávané princípy, sme v skutočnosti len štatisti, ktorí to konštatujú. Pozorujeme daný jav, ale nevieme ho účinne riešiť ani zablokovať. Nemáme tu nijakú, nijakú vynútiteľnosť. Budem hovoriť aj ďalej o ďalších problémových miestach tohto návrhu. Zameriam sa predovšetkým v tejto časti práve na novelizovaný § 1a ods. 2. Potom sa možno dostaneme aj k druhému novelizačnému bodu, ktorý rieši § 7, a to je vlastne riešenie slovenských občanov, ktorí po 17. júli povedzme žijú v zahraničí. Za istých okolností možno spĺňajú aj istú podmienku, že žijú istú dobu v cudzom štáte a teoreticky, ak by splnili nejakú podmienku dlhodobého pobytu v danej krajine, môžu si požiadať o občianstvo a môžme diskutovať, teda ako to upraviť. Ale primárny problém, opakujem, ktorý aj si uvedomujú a cítia predkladatelia, je práve ods. 2 nového § 1a. Pozrime sa teda ďalej, čo navrhujete. Je predsa zrejmé, že poznáme len odkladný účinok, ale to aj tam, kde má štát plnú právomoc a zvrchovanosť na takýto výkon odkladného účinku. Respektíve skôr sa má za to, že sa to používa v medzinárodnom práve, kde nastane účinnosť normy a niektorý štát, zmluvný, si môže povedzme vyhradiť odkladnosť účinku platnosti na svojom území, pokiaľ to vie zdokumentovať a pokiaľ to je akceptovateľné. Ale myslím si, že v tomto smere opäť je to niekde mimo. Používame úplne iné nástroje legislatívy, ktoré sa môžu vzťahovať na úplne iné typy práva. Navyše problém sa internacionalizuje. Nie je, nie je len bipolárny medzi Maďarskom a Slovenskom, ale aj medzi Maďarskom a Rumunskom, Maďarskom... (Ruch v sále. Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)