Lubyová, Martina, ministerka školstva, vedy, výskumu a športu SR (2019-02-14):
Vážený pán predseda, ďakujem, predsedajúci, ďakujem za slovo. Vážený pán poslanec, ďakujem za vami položenú otázku. Ja tú svoju odpoveď rozviniem v dvoch rovinách, lebo pýtate sa tam na formálnu podmienku, ako je zápis v registri, a potom sa pýtate na také materiálne charakteristiky tých firiem, ako je, že v akom type budovy majú sídlo alebo aké majú skúsenosti s vedou a výskumom. Začala by som o tých skúsenostiach toho sídla. Najčastejšou chybou v tej rozsiahlej kritike prideľovania prostriedkov na stimuly je zamieňanie stimulov s eurofondami. V prípade eurofondov – a dodnes musím povedať, že médiá neprávom označujú prideľovanie stimulov za rozdávanie eurofondov. V prípade eurofondov naozaj v tých výzvach sú podmienky, ktoré som tam ja osobne dokonca zaviedla, ktoré žiadajú, aby tie firmy mali predošlé skúsenosti s vedou a výskumom, a preukazuje sa to tým, že tie firmy musia byť zapísané v tzv. systéme SK CRIS, kde aj naše ministerstvo na základe nejakých komisií aprobuje, alebo teda overuje, že tie firmy majú skúsenosti s vedou a výskumom. Ale kritériá na prideľovanie stimulov sa riadia úplne inými pravidlami, a je to konkrétne zákon o stimuloch z roku 2009, a tieto kritériá sú zásadne odlišné od kritérií, na základe ktorých sa dávajú eurofondy. Čiže tie podmienky, ktoré boli medializované a potom akoby ex post požadované niektorými opozičnými poslancami, že napríklad, aby tá firma mala nejakú výšku obratu, aby sídlila v nejakom type budovy alebo aby mala firma sídlo inde, tam, kde má prevádzku, alebo aby mala zamestnancov v momente pridelenia projektu, tieto podmienky jednak zákon nestanovuje, a keďže teda ministerstvo školstva musí pri rozhodovaní v správnom konaní naozaj striktne dodržiavať materiálne, vecné podmienky zo zákona, tak nemôže si stanoviť svojvoľne vylučovaciu podmienku, na základe ktorej by mohlo tieto firmy z tej súťaže vylúčiť. A po druhé takéto podmienky by boli priamo v rozpore aj s duchom tých stimulov a dokonca aj s duchom toho európskeho nariadenia, ktoré ten zákon transponuje. Ide tam o to, že základným princípom hodnotenia stimulov je, že sa hodnotia v prvom rade projekty. To znamená, budúce aktivity, budúci výskum a budúce projekty a nehodnotia sa firmy, ani ich minulosť a dokonca ani súčasnosť. V prvom rade tie stimuly majú pomôcť začať nové aktivity, majú napríklad pomôcť tým existujúcim firmám sa presunúť od čisto výrobných aktivít k nejakým výskumným a vedeckým aktivitám alebo majú byť zamerané na budúce rozšírenie výskumných kapacít. A hlavných dôrazom je, že sa vytvoria nejaké pracovné miesta, na ktoré budú vysoké nároky v oblasti vedy a výskumu. To znamená, že hodnotenie, ktoré bolo kritizované a napádané pre rôzne charakteristiky firiem, ktoré si tie projekty podali, sa ale v prevažnej miere zakladá na projekte a nie na minulosti firiem. A my ako zo zákona ani nemáme možnosť tam takéto vylučovacie podmienky zaviesť. Je to aj preto, a toto je duch aj toho európskeho nariadenia, aby dostali šancu na podporu aj nové subjekty a firmy, ktoré ešte predtým nemali podporu z verejného sektora, čiže je to v duchu toho zakladania tých PPP ako tých verejných a súkromných partnerstiev. A je to aj preto, že, že napríklad firmy, ktoré majú inovatívne myšlienky, nemusia byť vždy najväčšie firmy. Viete napríklad, že aj v IT sektore často veľmi dobré riešenia vznikli aj v minulosti z takzvaných garážových firiem. Alebo napríklad pri udeľovaní teraz Krištáľového krídla v kategórii startup sme boli, sme boli svedkom toho, že dostal to napríklad mladý človek, ktorý to riešenie vymyslel na internáte. To znamená, že on vtedy dokonca asi nemal ani žiadnu firmu a nieto, že kde by mal sídlo. Čiže naozaj boli by, boli by vylúčení z takéhoto, z takejto podpory startupov a inovatívnosti všetci, ktorí sú menší, ktorí môžu byť inovatívni, kreatívni, ale nemajú dajme tomu za sebou veľký kapitál a nemajú sídlo v mramorovej budove. A to by bolo práve v rozpore aj s tým duchom nariadenia Európskej komisie a s tou myšlienkou, ktorá vlastne má podporiť stimuly cez celé spektrum podnikateľských subjektov, aj tých väčších, aj tých menších a zraniteľnejších. Dokonca to nariadenie Európskej komisie hovorí o tom, že takúto podporu si zaslúžia aj mikropodniky, malé a stredné podniky. Mikropodniky sú naozaj podniky, ktoré majú v zásade buď sídlo v nejakom rodinnom dome, alebo ktoré nemajú, nemajú obrat a tak ďalej. Čiže my by sme, my by sme proti duchu toho európskeho nariadenia takéto firmy vylúčili. Čiže preto, keby sme chceli podľa zákona o stimuloch v správnom konaní takéto podmienky zaviesť, museli by sme novelizovať ten zákon a išli by sme jednak proti duchu toho európskeho nariadenia a jednak zrejme by to ani neprešlo cez Legislatívnu radu vlády, lebo taká podmienka by bola, bola videná ako diskriminačná, že firma sa môže uchádzať o inovatívny grant, ak má sídlo v rodinnom dome alebo ak má sídlo v budove nejakého iného charakteru. Čiže toto by ani neprešlo do všeobecne záväzného, záväzného predpisu. Takže to, že naozaj dobrý inovatívny projekt môže mať aj firma, ktorá má sídlo v rodinnom dome, to je podľa môjho názoru, aj podľa teda názoru, si myslím, zákonodarcu a Európskej komisie nespochybniteľné. Dokonca sú v rámci tých stimulov určované nejaké intenzity pomoci a tie intenzity pomoci sú odstupňované tak, že tie menšie firmy majú vyššiu intenzitu pomoci. To znamená, tá komisia ešte proaktívne, proaktívne podporuje viac tie malé a mikrofirmy. Sorry, ešte, je to dlhé, nedostala som sa asi, ale však môžte dať doplňujúcu otázku prípade, aby sme to dotiahli.