V. Veteška, podpredseda NR SR: (2006-03-15):
Ako prvý vystúpi pán poslanec Zubo. S. Zubo, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán podpredseda vlády, vážené pani ministerky, páni ministri, kolegyne, kolegovia, otázky bezprostredne súvisiace s problematikou a snahami so samotnou podstatou riešenia problémov sociálnych poisťovní boli vždy predmetom a patrili medzi prvoradé otázky, ktorým Komunistická strana Slovenska venovala prioritné postavenie. Prioritné preto, lebo kvalita a rozsah ich riešenia vypovedá o nastavení priorít riešenia závažných sociálnych úloh príslušnej vládnej koalície, vypovedá o sociálnom cítení vlády a vypovedá aj o skutočne sledovaných vládnych cieľoch. Na druhej strane vyplýva pozornosť Komunistickej strany Slovenska o riešenie sociálnych otázok aj zo samotnej podstaty jej politiky založenej na sociálnej súdržnosti a je prirodzená aj vo vzťahu na určenie svojich politických cieľov. Zisk, obohacovanie sa, fetiš peňazí neboli a nie sú prioritami Komunistickej strany Slovenska. Naša strana vždy bola vo svojom programe a mala vo svojom programe na prvom mieste človeka, a to bez rozdielu farby pleti, národnosti a či vierovyznania, snažila sa o jeho harmonický rozvoj, vytváranie dôstojných podmienok pre jeho život, prácu i dôstojný odpočinok. Tak to je aj dnes. Z týchto, ale aj z celého radu ďalších dôvodov poslanci Komunistickej strany Slovenska počas celého volebného obdobia aj tu v parlamente neustále upozorňovali na nedôsledné, priam ponižujúce podmienky, do ktorých sa občania Slovenska vďaka neschopnosti vlády riešiť aktuálne otázky hospodárskeho rozvoja a následne aj otázky sociálneho zabezpečenia občanov dostali. Bolo to tak pri schvaľovaní štátnych rozpočtov, čiastkových hospodárskych zákonov, pri transformácii štátnej správy, ale hlavne pri schvaľovaní tzv. sociálnych a zdravotných zákonov. Upozorňovali sme aj na to, že zavedením sociálnych reforiem po vzore pána Kaníka na Slovensku prestali fungovať posledné zvyšky sociálneho štátu a v našej súčasnej trhovej realite začala platiť hlavná zásada: „Trhni koho vieš, o koľko vieš, len sa k tomu nepriznaj!“ Táto zásada sa stala hlavným morálnym kritériom súčasnej vlády. Kde ostalo presvedčenie, svedomie, morálka, ku ktorej sa kresťanskí demokrati tak radi dovolávajú a prostredníctvom ktorej tak radi mentorujú? Ich volanie po morálnych princípoch je aspoň tak nedôveryhodné ako ich skutočné snahy po sociálnej spravodlivosti. Akoby pozabudli na múdrosť zo svojej knihy kníh, že „pre kupcov niet miesto v chráme“. Vážení, predovšetkým poslanci vládnej koalície, ako je možné, že ešte dnes, keď už každý racionálne uvažujúci občan pochopil, že predovšetkým reformy v oblasti zdravotníctva a v oblasti sociálnych vecí sa minuli toho cieľa, o ktorom ste aspoň tvrdili, že ho sledujete, sa tvárite ako víťazi? Pán minister Zajac, keby tu bol, tak mu to poviem do očí, skutočne presviedča občanov, je tu, pán minister, dovoľte, aby som vám to do očí povedal, presviedčate občanov o tom, že vaše reformy boli zavedené preto, aby občanom pomohli, aby sprístupnili zdravotnú starostlivosť, aby tá zdravotná starostlivosť bola efektívnejšia, účinnejšia a lacnejšia. Neviem, či si vôbec uvedomujete, že zavedením svojich nepodarených reforiem do zdravotníctva ste v určitom zmysle slova z finančných dôvodov sťažili práve prístup zdravotných služieb pre radového občana a že táto skutočnosť je v rozpore so samotnou Ústavou Slovenskej republiky, ktorá zaručuje všetkým občanom bezplatnú lekársku starostlivosť. Alebo práve to bol váš skutočný a pravý cieľ, ktorý ste z taktických dôvodov občanom na začiatku reforiem nemohli povedať a napriek tomu ste zavádzajúco hovorili o klamstvách a zavádzaní, skvalitňovaní zdravotných služieb? Či ste sledovali to a či ono, prax ukazuje, že vaše kroky a opatrenia viedli k tomu, že sa zdravotné zariadenia a celé zdravotníctvo v súčasnosti na Slovensku dostáva pod kontrolu silných finančných skupín, ktorým v žiadnom prípade nejde o občana, ale o finančné zisky, ktoré sa prostredníctvom občana a jeho choroby tvoria. Čím viac chorých, čím ťažšie a vážnejšie onemocnenia, tým väčšie zisky. To je paradoxné! Pritom recept na znižovanie nákladov v zdravotníctve, ale aj v oblasti sociálnych vecí vrátane zníženia nákladovosti na liekovú politiku bol jednoduchý a účinný. Pre vás však bolo príťažlivejšie a zaujímavejšie iné. Obdobný efekt priniesli reformy pána Kaníka. Samotná skutočnosť, že dnes prerokúvame novelu zákona č. 461/2003, hovorí o tom, že reformy pána Kaníka, a to po zásluhe, dosiahli obrovský krach. Vo všetkých navrhovaných opatreniach pán Kaník aplikoval „antijánošícku“ zásadu: „Chudobným ber a bohatým dávaj!“ Táto zásada je viditeľná tak v oblasti dôchodkovej politiky pri určovaní sociálnych dávok i pri dávkach zdravotne postihnutých. Bez zavádzania môžem povedať a potvrdiť, že v tejto oblasti pán Kaník dokonca prejavil ešte viac iniciatívy ako vláda od neho chcela. Odviedol nadprácu. Asociálnym znižovaním sociálnych dávok občanov v núdzi, nezamestnaným, nesystémovými zásahmi do oblasti dôchodkového zabezpečenia, prekvalifikovaním stupňa postihu už zdravotne postihnutým občanom pán Kaník urobil nadprácu s cieľom takto získané prostriedky okrem iného poskytnúť súkromným zahraničným investorom, ktoré vraj majú priniesť na Slovensko blahobyt. Opakovane sme tvrdili, že reforma Sociálnej poisťovne schválená v roku 2003 nebola zo strany ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny zodpovedne pripravená. Podľa nášho názoru sociálnej reforme predovšetkým chýbala dôkladná a všestranná analýza existujúceho systému sociálneho poistenia. Na mysli predovšetkým mám: 1. poznanie trendov a zámerov dlhodobého rozvoja ekonomiky; 2. poznanie a spracovanie variabilných riešení, a to tak v oblasti ekonomického rozvoja, prerozdeľovania zdrojov, ako aj následného riešenia sociálnych otázok; 3. novela nebola robená ani pripravovaná za aktívnej účasti všetkých politických strán, parlamentných politických strán, nebola s nimi ani odkonzultovaná, chýbala tu politická dohoda, ktorá by zaručovala jej dlhodobú pôsobnosť. A keď nejaké návrhy zo strany opozičných strán prišli, bez premyslenia boli odmietnuté; 4. podmienky upozornenia a pozmeňujúce návrhy opozičných poslancov vládnou koalíciou neboli brané na vedomie, a teda neboli zapracované ani do tejto novely; 5. nedostatočne boli zobrazené pripomienky odborov a podnikateľov tak, aby ich z ich pohľadu, z ich chápania otázok novela spĺňala požadované požiadavky. Z týchto, ale aj z celého radu ďalších dôvodov Komunistická strana Slovenska zákon č. 461/2003 o sociálnom poistení, ako aj celú reformu sociálneho poistenia považuje za nepodarok vládnej koalície. Či chceme, alebo nie, či si to predstavitelia vládnej koalície chcú alebo nechcú pripomenúť, riešenie sociálnych otázok, nevynímajúc sociálne poistenie, je priamym odrazom stavu a efektívnosti ekonomiky príslušného štátu, no predovšetkým je odrazom politickej vôle, spravodlivosti rozdeľovať výsledky práce. Výsledky, ktoré sú vytvorené prácou. Kvalitná fungujúca ekonomika a spravodlivé rozdeľovanie vytvorením hodnôt, môžeme povedať, rovná sa spokojní ľudia, čo zaručuje zase vysokú produktivitu práce. Tieto slová nemôžeme použiť na súčasný stav v situácii na Slovensku. Ideológiou blokovaná vôľa spravodlivo rozdeľovať výsledky práce rovná sa skutková podstata riešenia sociálnych otázok na Slovensku. To je naša skutočnosť. Ak súčasná vláda tvrdí, že nemôže zvyšovať dôchodky a sociálne príspevky ľuďom v núdzi, je to tak preto, lebo nie je pripravená organizovať a zabezpečovať fungovanie ekonomiky tak, aby vytvárala dostatočné zdroje, ktoré by v plnom rozsahu pokryli opodstatnené požiadavky občanov v jednotlivých oblastiach. Skrátka, ekonomika je nefunkčná a vládny manažment neschopný rozbehnúť rozvojové programy, ktoré by boli prínosom pre túto krajinu. Predloženú novelu považujeme za nedokonalú. Ona síce reaguje sčasti na nedostatky a má tendenciu aj riešiť niektoré hrubé chyby, ktoré opozícia kritizuje. Rieši aj niektoré problémy, ktoré v priebehu uplatňovania zákona doteraz odhalil život. To všetko oceňujeme a podporujeme. Nemôžeme a nebudeme súhlasiť však s tým, že riešenie azda okrem niektorých dôležitých problémov, ktoré tam sú, nezabezpečuje celú tú oblasť, ktorú má zabezpečovať. Predovšetkým ide o štyri fundamentálne otázky: 1. Postupnú, ale zo systému vyplývajúcu neodvratnú stratu solidarity a z nej vyplývajúceho prerozdeľovania zdrojov v systéme a postupnú redukciu dôchodkov do roku 2014. Táto operácia má zabezpečiť, že od tohto roku bude mať viac ako 60 % dôchodcov proporcionálne nižšie dôchodky, ako majú dnes. 2. Z čoho a akú finančnú... (Ruch v sále.)