Gál, Gábor, poslanec NR SR (2013-03-12):
Ďakujem za slovo, vážený pán predsedajúci. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, ako právnik si uvedomujem, že rokujeme o veľmi závažnom, veľmi vážnom probléme. Pán prezident nás dostal do situácie, keď svojimi činmi a postojmi doslova dohnal minimálne tú časť parlamentu, ktorá si ctí demokraciu a základné princípy, k iniciatíve na podanie tohto návrhu. Viackrát som sa aj ja, ako aj moji kolegovia zo strany MOST – HÍD vyjadrili v tom zmysle, že Ivan Gašparovič zlyhal ako prezident, ale neprekvapil. Prečo nás neprekvapil? Pretože jeho meno figuruje, žiaľ, v negatívnom svetle u viacerých čiernych momentov našej histórie. Odvolávaním poslanca Gauliedera začínajúc až po jeho známe výroky na pôde parlamentu o starých ujoch. O nečinnosti ako generálneho prokurátora kolujú historky aj vo federálnych vodách. Či sa to pánovi prezidentovi páči, alebo nie, je nositeľom mečiarovskej tradície. Pokračuje v šľapajach svojho bývalého kamaráta a učiteľa a tie kroky, bohužiaľ, aj zdokonalil. Ale nie kvôli tomu sme tu teraz. Teraz je hlavným aktérom ďalšieho traumatizujúceho momentu, ktorý určite neupadne do zabudnutia. Všetky doterajšie prešľapy Ivana Gašparoviča vo funkcii prezidenta sú slabým odvarom toho, na čo sa podujal v prípade nevymenovania doc. Čentéša za generálneho prokurátora. Keď som hovoril o zdokonaľovaní mečiarovských metód, mal som na mysli to, že teraz sa Ivan Gašparovič rozhodol nerešpektovať rozhodnutie Národnej rady, než šliape po základoch demokracie na Slovensku. Možno si Ivan Gašparovič nevšimol, že na Slovensku je stále parlamentná demokracia. Musíme mu to pripomínať. Väčšina z nás si pamätá, vážené kolegyne a kolegovia, ako dokázal byť prezident rýchly pri vymenovaní Štefana Harabina, pripomínam, že za kratšiu dobu ako 24 hodín od zvolenia. Vtedy neskúmal nič. Nepotreboval rok a pol na rozhodnutie. Nezaujímalo ho ani možné podanie ústavnej sťažnosti protikandidáta. Harabina musel vymenovať, Čentéša nesmie vymenovať. Je na posúdení každého z nás, či koná autonómne, alebo na príkaz niekoho. Apelujem na jeho novoročnú výzvu z 1. januára, citujem: „Začnime hľadať chyby u seba.“ Áno, pán prezident, bolo by načase a bolo by to aj chlapské. Ale takýto krok nemôžme očakávať, zvlášť keď vidíme, aké možné aj nemožné kroky robí pán prezident a robil v záujme nevymenovania doc. Čentéša za generálneho prokurátora. Jeho námietku zaujatosti proti sudcom Ústavného súdu považujem za absolútne neadekvátne jeho postaveniu a v istom kontexte aj za smiešnu. Počty sú počty, vidíme tu aj dnes, preto je pravdepodobné, že Ivan Gašparovič bude traumatizovať spoločnosť ešte rok. Dovtedy stihne urobiť všetko, čo má predpísané, a s kľudom, s kľudným svedomím odíde na zaslúžený odpočinok. Ale nechá tu dedičstvo, ktoré môže mať na ďalší vývoj spravodlivosti na Slovensku nedozerné následky. Vážené kolegyne, kolegovia, mám jednu zlú správu pre pána prezidenta Gašparoviča. Nepodarilo sa mu splniť jeden z jeho prvých sľubov vo funkcii prezidenta, a to, že bude prezidentom všetkých občanov Slovenska. Nie je, nebol a ani nebude. Len taký krátky príklad. Počas celého svojho úradovania smerom k príslušníkom národnostných menšín vysielal len a len negatívne impulzy. Na druhej strane dokázal a aj pri tomto svojom rozhodnutí o nevymenovaní, že je prezidentom straníckym, nie je prezidentom každého občana Slovenskej republiky. Je prezidentom straníckym, čiže je prezidentom len tých ľudí, ktorí volili tú konkrétnu stranu, ktorá teraz ani jedného reprezentanta tu nemá. A takým straníckym prezidentom asi aj zostane do konca svojho volebného obdobia. A to je zas zlou správou pre nás všetkých občanov, obyvateľov Slovenska. Prezident Ivan Gašparovič nerešpektuje ústavné limity svojich právomocí, zneužíva svoju funkciu na uspokojenie záujmov vládnej strany. A tieto záujmy uprednostňuje pred ústavou, zákonnosťou a neposlednom rade pred základnými princípmi demokracie. Toľko, čo sa týka politických rozmerov. A dovoľte mi, aby som prešiel teraz k tým právnym. Lebo všetky tie argumenty mali alebo sa snažili mať určitý právny, právne pozadie a len to je také zdanie. Takže faktograficky, ako je asi napísaná vlastná žaloba. Bola tu tajná voľba generálneho prokurátora, a to dňa 17. júna 2011, k čomu sa netreba vracať. Lebo je tu jedno rozhodnutie Ústavného súdu z 5. októbra 2011, v ktorom Ústavný súd jasne povedal, že voľba kandidáta na post generálneho prokurátora konaná dňa 17. júna 2011 sa udiala v zmysle ústavy, ako aj príslušných zákonov. Každý, kto spochybňuje toto rozhodnutie Ústavného súdu, spochybňuje celý náš právny systém, ako aj to, že Slovenská republika je demokratický a právny štát. Nemusí sa nám páčiť každé rozhodnutie Ústavného súdu, ani ja nie som nadšený z každého rozhodnutia Ústavného súdu, ale musím ich rešpektovať, či sa mi to páči, alebo nie. Bez rozdielu na to, že aké stranícke tričko hájim. Takže toto rozhodnutie Ústavného súdu je jedna veľká a veľmi hrubá deliaca čiara. Vracať sa k udalostiam a spochybňovať ich, je už len číra špekulácia a hrubé pošliapavanie práva. Inak toto rozhodnutie bolo potvrdené aj ďalším rozhodnutím Ústavného súdu zo dňa 23. augusta 2012, keď Ústavný súd odmietol sťažnosť Dr. Dobroslava Trnku, v ktorom napadol voľbu zo 17. mája 2012, pričom toto rozhodnutie Ústavného súdu sa čiastočne dotýka aj voľby zo 17. júna, keď bol zvolený pán doc. Čentéš. Ústavný súd hovorí, citujem: „Nemožno považovať za nesúladné s ústavou, ak poslanecké kluby odporučia svojim členov hlasovať určitým spôsobom o otázkach, ktoré sú predmetom hlasovania, a tento postoj aj verejne deklarujú. Takéto odporúčanie má len politický charakter a nie je právne vynútiteľné. Za týchto okolností ani existenciu politickej dohody o tom, ako by poslanci mali hlasovať o určitej otázke, nemožno považovať za nesúladnú s ústavou. Je totiž vecou jednotlivých poslancov, ktorí vykonajú svoj mandát osobne a podľa svojho svedomia a presvedčenia a nie sú viazaní príkazmi, či budú takúto politickú dohodu pri tajnom hlasovaní rešpektovať.“ Toľko citácia. Následne Ústavný súd ešte v tomto rozhodnutí sa zaoberal samotnou voľbou kandidáta na funkciu generálneho prokurátora konanú 17. mája 2011. Na rozdiel od predchádzajúceho rozhodnutia Ústavný súd vo veci, Ústavný súd 76/2011 zo dňa 20. apríla 2011, v tomto rozhodnutí Ústavný súd konštatuje, že: „Napriek určitému označovaniu hlasovacích lístkov sťažovateľ neuviedol ani žiadny relevantný argument, na základe ktorého by sa dalo dodatočne po voľbe spoľahlivo zistiť, ako jednotliví poslanci hlasovali. Respektíve ktorí z nich údajnú politickú dohodu o označovaní hlasovacích lístkov porušili, t. j. na základe ktorého by bolo možné relevantne dospieť k záveru o porušení tajnosti hlasovania.“ Tiež som citoval rozhodnutie Ústavného súdu. Toľko k voľbe generálneho prokurátora. Z toho celého vyplýva, že od momentu rozhodnutia Ústavného súdu z toho 5. októbra 2011, v ktorom, ešte raz zdôrazňujem, Ústavný súd potvrdil ústavnosť a zákonnosť voľby generálneho prokurátora, kandidáta za generálneho prokurátora, bolo každé otáľanie prezidenta nevymenovať doc. Čentéša mimo rámca Ústavy Slovenskej republiky, ale i vlastných vyjadrení. Tvrdil totiž, že doc. Čentéša nevymenuje, kým budú pochybnosti o voľbe. Ústavný súd dal za celou záležitosťou bodku. No nič sa nedialo. Už v tej dobe prebehlo viac ako 4 mesiace. Primeraný čas na vymenovanie už bol niekoľkokrát, niekoľkonásobne prekročený, až vtedy pán prezident uviedol ďalšiu formuláciu svojho dôvodu nevymenovania, a to, že počká na všetky rozhodnutia Ústavného súdu, ktoré sa dotýkajú voľby generálneho prokurátora. Z hľadiska práva alibizmus pána prezidenta prekazilo rozhodnutie Ústavného súdu zo dňa 24. októbra 2012, ktorý v merite znie: „Prezident Slovenskej republiky je povinný zaoberať sa s návrhom Národnej rady Slovenskej republiky o nevymenovanie generálneho prokurátora Slovenskej republiky podľa čl. 150 Ústavy Slovenskej republiky, ak bol zvolený postupom v súlade s právnymi predpismi, v primeranej lehote buď vymenovať navrhovaného kandidáta, alebo oznámiť Národnej rade Slovenskej republiky, že tohto kandidáta nevymenuje. Nevymenovať kandidáta môže len z dôvodu, že nespĺňa zákonné predpoklady na nevymenovanie alebo z dôvodu závažnej skutočnosti vzťahujúcej sa na osobu kandidáta, ktorá dôvodne spochybňuje jeho schopnosť vykonávať funkciu spôsobom neznižujúcim vážnosť ústavnej funkcie alebo celého orgánu, ktorého má byť osoba vrcholným predstaviteľom, alebo spôsobom, ktorý nebude v rozpore so samotným poslaním tohto orgánu, ak by v dôsledku tejto skutočnosti mohol byť narušený riadny chod ústavných orgánov. Prezident uvedie dôvody nevymenovania, pričom tie nesmú byť svojvoľné.“ Napriek tomu rozhodnutiu sa nič nedialo. Prezident naďalej zostal nečinným, ignoroval tak rozhodnutie nielen Národnej rady, ale už niekoľko rozhodnutí Ústavného súdu. A pritom mu už Ústavný súd v tomto, o ktorom rozhodnutí jednoznačne stanovil, že je povinný sa zaoberať s voľbou a buď nevymenovať kandidáta, alebo oznámiť, že ho nevymenuje. Odpoveďou prezidenta bola už staršia replika, že bude čakať na rozhodnutia Ústavného súdu, kým nerozhodne o poslednej sťažnosti. To, že ani takto sa nestalo, nás už vôbec nemusí prekvapovať. Prezident dva mesiace po kvázi apeli Ústavného súdu oznámi Národnej rade, a to tiež spôsobom, aký asi svet nepozná, že kandidáta nevymenuje. Prečo som to zopakoval? Neviem, či po tomto sa niekto ešte nájde, kto mi bude tvrdiť, že prezident naplnil literu ústavy, a to čl. 101 ods.1, ktorý ustanovuje, že „prezident svojím rozhodovaním zabezpečuje riadny chod ústavných orgánov“. Nevymenovanie generálneho prokurátora predsa nemôže byť zabezpečenie riadneho chodu ústavných orgánov. Lebo aj také právne názory odzneli na pôde ústavnoprávneho výboru, že aj nevymenovanie je zabezpečenie chodu ústavných orgánov. Boli sme toho svedkami. Tak ako nestačili sme sa diviť. Faktom je, až do konca sveta zostane to, že prezident Ivan Gašparovič nezabezpečil riadny chod ústavného orgánu Generálnej prokuratúry, a to niekoľkonásobne. Bola tu tajná voľba dňa 17. júna 2011. Prezident nič. Rozhodnutie Ústavného súdu z 5. októbra 2011 o zákonnosti voľby. Prezident ďalej nič. Potom ďalšie rozhodnutie Ústavného súdu z 23. augusta 2012, ktoré potvrdilo zákonnosť voľby. Stále nič. Až nakoniec rozhodnutie Ústavného súdu z 24. októbra 2012. A rozhodnutie prezidenta nikde. A to celé asi neúmyselne. Pán prezident stále čakal na niečo, na čo čakať nemusel a ani nemal. On mal konať v zmysle ústavy. Nekonal. A nekonal úmyselne. Úmyselne nezabezpečil chod ústavného orgánu Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky. A keď nekonal úmyselne, lebo ináč sa to nedá vysvetliť, opomenul, zabudol na svoju povinnosť? Z nedbanlivosti tak konal? Alebo sa spoliehal na to, na čo sa spoliehať nemá? Čiže vedomá nedbanlivosť. Nie, pani poslankyne, páni poslanci, prezident nevymenoval kandidáta Generálnej prokuratúry úmyselne, a tým porušil ústavnú povinnosť v zmysle čl. 2 ods. 2 a čl. 101 ods.1 druhej vety. To, že prezident nakoniec kandidáta doc. Čentéša za generálneho prokurátora nevymenoval, je ďalší skutok, ktorý je porušením tak čl. 2 ods. 2, ako aj čl. 101 ods. 1 druhá veta, ale ako aj čl. 102 ods.1 písm. t) a čl. 150 Ústavy Slovenskej republiky. Ako rozhodol Ústavný súd, ešte raz citujem: „Nevymenovať kandidáta môže len z dôvodu, že nespĺňa zákonné predpoklady na nevymenovanie alebo z dôvodu závažnej skutočnosti vzťahujúcej sa na osobu kandidáta, ktorá dôvodne spochybňuje jeho schopnosť vykonávať funkciu spôsobom neznižujúcim vážnosť ústavnej funkcie alebo celého orgánu, ktorého má byť táto osoba vrcholným predstaviteľom, alebo spôsobom, ktorý nebude v rozpore so samotným poslaním tohto orgánu. Ak by v dôsledku tejto skutočnosti mohol byť narušený riadny chod ústavných orgánov, prezident uvedie dôvody nevymenovania, pričom tieto nesmú byť svojvoľné.“ Čiže Ústavný súd stanovil dve podmienky na nevymenovanie. Prvá: nesplnenie zákonných predpokladov. A druhá: závažné skutočnosti vzťahujúce sa na osobu kandidáta. O splnení prvej podmienky, čiže zákonné predpoklady, to neviem, či si trúfa niekto v tejto sále, alebo aj na Slovensku, alebo aj vo svete, či kandidát nespĺňa zákonné predpoklady. O tomto nemôže byť ani reč. Ani v prípade, kebyže niekto z nás má veľmi čierne videnie. A čo sa týka druhej podmienky, tá tiež nie je splnená, keďže na osobu kandidáta sa nevzťahujú žiadne také skutočnosti, ktoré by spochybnili jeho schopnosť vykonávať funkciu generálneho prokurátora. Však doc. Čentéš dodnes pôsobí na Generálnej prokuratúre. Dodnes tam pôsobí, robí. Nie je vedené voči nemu žiadne disciplinárne konanie. To, že došlo k mylnej skartácii jedného spisu, to nie je dôvodom na diskvalifikáciu a vôbec posúdenie osoby, ako že nespĺňa nejaké zákonné predpoklady na výkon funkcie generálneho prokurátora. Môže nás táto chyba priviesť k tomu, že kto z nás nerobí chyby. Vrátane prezidenta, a hlavne jeho. No napriek týmto jasným usmerneniam prezident najprv zas neprimerane naťahoval čas, až nakoniec v rozpore s rozhodnutím Ústavného súdu, v rozpore s rozhodnutím Národnej rady doc. Čentéša za generálneho prokurátora nevymenoval. Preto poslanecký klub MOST – HÍD bude hlasovať za návrh na obžalobu na prezidenta. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)