B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-05-20):
Teraz nasleduje pokračovanie v rozprave k prvému čítaniu o vládnom návrhu zákona o rozsahu zdravotnej starostlivosti uhrádzanej na základe verejného zdravotného poistenia a o úhradách za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti (tlač 650). Prosím pána ministra Rudolfa Zajaca, aby sa vrátil do rokovacieho priestoru. Pán spravodajca Tibor Bastrnák už sedí na svojom mieste, čakáme ešte na pána ministra Zajaca. (Pauza pre neprítomnosť ministra zdravotníctva Rudolfa Zajaca v rokovacej sále.) No, takže máme tu aj pána ministra Zajaca. V rozprave teraz vystúpi pán poslanec Biroš, nech sa páči. Pripraví sa pán poslanec Džupa. P. Biroš, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, s určitým napätím a nedočkavosťou som sa púšťal do čítania zákona o rozsahu zdravotnej starostlivosti uhrádzanej na základe verejného zdravotného poistenia, ktorý by mal nahradiť existujúci Liečebný poriadok. Ten Liečebný poriadok, ktorý od toho času, čo jeho uplatňovanie začalo spôsobovať narastanie deficitu v systéme povinného zdravotného poistenia, vyvolával negatívne reakcie zdravotných poisťovní a poskytovateľov zdravotnej starostlivosti a nespokojnosť pacientov v neposlednom rade taktiež. Pri čítaní tých ustanovení zákona, ktoré ustanovujú, že zoznam zdravotných výkonov, zoznam diagnóz, zoznam liekov, zoznam zdravotníckych pomôcok a zoznam dietetických potravín sa vydá opatrením, ktoré je podľa mojich vedomostí svojou silou nižšie ako zákon, napadla mi situácia spred asi desiatich rokov. V dôsledku nálezu Ústavného súdu Slovenskej republiky musel rezort zdravotníctva presunúť úpravu podmienok, spôsobu a rozsahu poskytovania zdravotnej starostlivosti z nariadenia vlády do zákona. V tejto súvislosti mi to znova napadlo. Neviem odborne posúdiť, či sa rezort zdravotníctva dokázal vysporiadať s článkom 40 Ústavy Slovenskej republiky vo vzťahu k povinnosti upraviť podmienky poskytovania zdravotnej starostlivosti zákonom, či s nálezom Ústavného súdu Slovenskej republiky vo vzťahu k povinnosti upraviť nielen podmienky, ale aj rozsah a spôsob poskytovania zdravotnej starostlivosti. Bol by som však veľmi rád, keby množstvo vynikajúcich nápadov prenesených do návrhu zákona nezostalo niekde v šuflíku len preto, že by ustanovenie nebolo v súlade s Ústavou Slovenskej republiky. Za dôležitý cieľ predloženého zákona považujem jasnú odpoveď na otázku, ktoré ochorenie, liek, zdravotnícku pomôcku či dietetickú potravinu dostane pacient bez platenia na základe verejného zdravotného poistenia, na ktoré z nich si bude musieť čiastočne doplatiť, resp. za ktoré z nich bude musieť vynaložiť vlastné finančné zdroje. Tento cieľ zákon podľa môjho názoru spĺňa, pretože rámce sú vyjadrené jasne, zrozumiteľne a transparentne. Pretrvávajúci stav zadlženosti systému solidárneho zdravotného poistenia je už ďalej neudržateľný. Pacient nemôže dostať tzv. bezplatnú zdravotnú starostlivosť v neobmedzenom rozsahu. Z toho vyplýva potreba obmedzenia jej poskytovania. Uvedomujem si nesmiernu zodpovednosť rezortu zdravotníctva správne nastaviť rozsah zdravotnej starostlivosti poskytovanej bezplatne na základe verejného zdravotného poistenia a súčasne zachovať jej kvalitu. Určiť priority, ktoré odborná verejnosť i laická verejnosť očakáva od systému solidárneho zdravotného poistenia. Verím, že po nadobudnutí účinnosti opatrení, ktorými sa vydajú všetky spomínané zoznamy, sa potvrdí ministrom zdravotníctva prezentovaný názor, že poistenec nebude platiť ani doplácať na liečbu nezaplatiteľných a finančne náročných ochorení ohrozujúcich jeho život a zdravie. Vysoko oceňujem aj zakomponované právo zdravotnej poisťovne uhradiť pacientovi časť úhrady, ktorá zodpovedá jeho spoluúčasti, ak sa poistenec pravidelne podrobuje preventívnym prehliadkam, očkovaniam a vedie zdravý spôsob života. Prvýkrát, ak zdravotné poisťovne určia jasné pravidlá hry, ktoré sa nebudú dať zneužiť, bude mať možnosť poistenec so zdravým spôsobom života získať akýsi bonus za to, že lekára nenavštevuje často, a teda zo svojho osobného účtu verejného zdravotného poistenia odčerpáva podstatne menej ako poistenec, ktorý si svoje zdravie poškodil aj tým, že sa nesprávne stravuje, fajčí, pije alebo má iné neduhy. Obávam sa upustenia od regulácie cien, keď dôjde k dohodovaniu zmluvných cien medzi poskytovateľom zdravotnej starostlivosti a zdravotnou poisťovňou. Navrhovaný princíp vychádza z predpokladu korektnej dohody o zmluvnej cene vyhovujúcej obom zmluvným stranám. Tento princíp následne môže vytvoriť podmienky na dojednanie cien zdravotných výkonov a s ohľadom na príjmy príslušnej zdravotnej poisťovne a nie na úrovni ekonomických oprávnených nákladov zo zisku. Chýba mi mechanizmus určenia ceny v prípade, ak ide o výkony, ktorých ceny plne hradí poistenec. Časté cenové zmeny môžu tiež ovplyvniť ekonomické prostredie v zdravotníctve. Aj keď sme si už zvykli na to, že v zdravotníckom zariadení platíme raz 20, inokedy 50 Sk, považujem za dôležité upriamiť pozornosť na zúženie okruhu osôb oslobodených od povinnosti uhrádzať v zdravotníckom zariadení platbu za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti, aj keď nejde o systémové riešenie, ktoré by zdravotníckemu zariadeniu nekomplikovalo život v spojení so sledovaním, či pacient stojaci pred zdravotníckym pracovníkom je tou osobou, ktorá je od platenia oslobodená, alebo nie. Vážené pani poslankyne, vážení poslanci, napriek mojim nahlas vysloveným úvahám schválenie zákona podporím svojím hlasom. Ďakujem pekne za pozornosť.