M. Číž, podpredseda NR SR: (2008-12-02):
Viete, ja som veľmi pozorne v prvom čítaní počúval pani poslankyňu Biró, ktorá hovorila podľa môjho názoru pôsobivo o tom, ako ona ako matka rešpektuje to, že žije na území Slovenskej republiky, cíti sa byť plnoprávnou občiankou a ako matka jednoducho si chce vydobyť právo, aby jej dieťa sa mohlo učiť všetky dôležité údaje, ktoré ho budú v živote sprevádzať v rodnom jazyku. Rešpektuje pritom, samozrejme, všetky iné okolnosti a tak. Nepochybne je to pravda, pani poslankyňa, len som predsa len rozmýšľal vo väzbe na podstatu problému, ktorý nás tu sprevádza od vzniku Slovenskej republiky, od roku 1992, problému nájsť modus vivendi s menšinou, ktorá tu funguje. A v tejto súvislosti, ktoré sú teda tie podstatné veci, ktoré nás všetkých citovo nejako angažujú až v tom zmysle, že v mnohých podobách potom tie vzťahy majú veľmi vypätú podobu a dokonca na okrajoch vznikajú rôzne extrémistické organizácie, ktoré chcú túto situáciu riešiť? Kontext, v ktorom diskutujeme o tomto návrhu zákona. Viete, vážení kolegovia z maďarskej koalície, dneska sa angažovali v diskusii predovšetkým tí poslanci, ktorí obvykle majú primeraný sklon aj ku konsenzuálnym riešeniam. A pôsobia dôveryhodne mnohé časti. Ale napriek tomu s pánom Szigetim, ktorého si nepochybne vážim a vo veciach, vecných otázkach spravidla hlboko rešpektujem, máme približne rovnakú hodnotovú výbavu. Ale, pán poslanec, kto začal tento problém? Hovoríte, že ho začal pán minister školstva tým, že zasiahol do status quo. To spočívalo v tom, že v rokoch 2002 až 2006 sa používal na označenie geografických názvov iba teda maďarský jazyk a maďarská interpretácia názvov, ktoré tu sú. Takto som to vyrozumel ja, však pre prípad, že to bude treba upresniť. No ja tu mám napr. výstup z podvýboru práve Fóra maďarských poslancov z 23. 4. Zacitujem vám, čo v tom uznesení v bode 14 sa píše: „Podvýbor vyjadruje znepokojenie v súvislosti s pripravovaným návrhom slovenského školského zákona, ktorý porušuje existujúce dosiaľ získané práva maďarského menšinového školstva na Slovensku. Žiada maďarskú vládu, aby urobila všetko v záujme toho, aby školský zákon neobsahoval ustanovenia, ktoré by diskriminovali národné,“ zdôrazňujem národné, „menšiny. Podvýbor sa chce na ďalšom zasadnutí podrobne zaoberať slovenskou reformou školstva, preto žiada o informáciu od svojich slovenských (hornozemských) členov, ako aj od Zväzu maďarských pedagógov na Slovensku o stave školskej reformy.“ Je to štandardný spôsob komunikácie  dvoch štátov? Tento typ komunikácie naozaj vytvára predpoklady na dobré susedské vzťahy? Pani poslankyňa Biró, prepáčte, nechcem vás dostávať do rozpakov tým, že s vami formálne komunikujem. Myslíte si, že slovenské matky takéto niečo nemôže znepokojiť? Skúsim vám prečítať ďalšie veci z jedného z podvýborov: „Podvýbor podporuje trvalé a na spolupráci založené usporiadanie situácie po vyhlásení nezávislosti Kosova s nádejou na nájdenie takého riešenia, ktoré väčšinovému a menšinovému spoločenstvu súčasne zabezpečí rovnováhu oprávnených nárokov a očakávaní v záujme spoločenského zmieru a regionálnej stability. Pri usporiadaní statusu Kosova by medzinárodné spoločenstvo malo osobitnú pozornosť venovať tomu, aby demokratickým spôsobom realizované právo na sebaurčenie národného spoločenstva a právo menšinového spoločenstva na samosprávu našli súčasné uplatnenie.“ Vážená pani kolegyňa, nemyslíte, že minimálne matky na juhu Slovenska môžu byť takýmto uznesením konsternované? Nemôžu mať pocit, že neuznanie platného status quo po Európe, nerešpektovanie európskeho práva, menšinového, ktoré v danom prípade, a nikde inde, jednoznačne hovorí iba o menšinových právach, nepozná nadnárodné spoločenstvá, nepozná maďarsko-maďarský dialóg, tak ako nepozná nemecko-nemecký, francúzsko-francúzsky, pretože takéto konanie, pani kolegyňa, ja vás ubezpečujem a cíti to Európa, okamžite by viedlo k takým ohniskám napätia, že ten šesťdesiatročný európsky mier by veľmi rýchlo skončil? Mier je to najdôležitejšie, čo potrebujeme. Nepochybne súčasťou takéhoto mieru je aj korektné nakladanie s menšinovými právami, s potrebami ľudí, ktorí tu sú. A skutočne vám chcem povedať, pokiaľ hovorím za Smer, že nemáme nič proti tomu, aby vo všetkých veciach, ktoré chce naša menšina, pričom pociťuje nejakú potrebu, sme vytvorili tejto menšine čo najkomfortnejšie podmienky pre jej fungovanie. Ale na druhej strane úplne prirodzene očakávame aj istý rešpekt k našim väčšinovým nárokom, ktoré máme. Ja poviem iba jednu vec, čo hovorila o tom aj pani poslankyňa, aj viacerí páni poslanci, keď hovorili o tom, čo môže našim slovenským matkám robiť problémy. Vlado Clementis, to bol známy komunistický novinár, upodozrievaný z nejakého nacionalistického extrémizmu, avšak sa riadil proletárskym internacionalizmom, ale predsa len píše, čo všetko sa stalo napr. pri realizácii zákona z roku 1896. Hovorí napr. o dedine, ktorá je niekde pri Zvolene, volá sa Podkanová. Tá dedina dostala maďarský názov, volá sa Patkányfalva, čo vraj má znamenať podľa Clementisa, že to je dedina potkanov. Problém je, že tá Potkanová sa nevolá tak preto, že by tam bolo veľa potkanov, ale preto, lebo vedľa je vrch Kanová. A keďže je pod tým vrchom Kanová, tak je Podkanová. Nemôže to niekomu nejakým spôsobom vytvoriť nejaký nekorektný status? Nemá práva aj väčšina? Ktoré sú práva menšinové a ktoré sú práva národného štátu? Aký je vyvážený pomer medzi nimi? Myslím si, že toto sú veci, ktoré musíme zobrať do úvahy. A pravdepodobne pre dobré riešenie je potrebné demonštrovať aj to, čo je napr. v Rámcovom dohovore o ochrane národnostných menšín, to, že je potrebné prejavovať lojalitu k štátu, v ktorom žijem. Je to vec, o ktorej diskutujeme, pričom vytvárame atmosféru pre spoluprácu a hľadáme zladenie medzi záujmami, ktoré tu sú. Medzi nimi je aj ten napr., že naozaj v tom štátnom jazyku vyučovať treba. Totiž nemôžete odmietnuť jednu vec, že extrémistické nacionalistické skupiny, ktoré sú, aj maďarsky hovoria, že v danom prípade to treba urobiť, lebo jazykové geto v konečnom dôsledku môže vyčleniť menšinu z väčšinového spoločenstva a postupne vytvárať spolu atmosféru, že tie dve skupiny väčšiny a menšiny spolu žiť nemôžu. Takže minimálne sme očakávali v tomto smere aj to, že by ste mali pochopenie, povedzme,  pre tie pomyselné slovenské matky, ktoré by takéto niečo nechceli. Je 21. storočie, odstraňujeme štandardy, ktoré boli typické pre národné štáty. Dneska ktorýkoľvek príslušník maďarského národa môže prísť na Slovensko, môže tu bývať, môže tu nakupovať nehnuteľnosti, môže tu vstupovať plnohodnotne do hospodárskeho života. Jediné, čo naše spoločenstvá spája, je národná legislatíva, ktorá je výrazne pod vplyvom európskej legislatívy zároveň. Čo vlastne spôsobuje, že ten vzťah medzi väčšinou a menšinou je vypätý? Pani kolegyňa, ubezpečujem každého aj v Európe, samozrejme, všetci nás nepočúvajú, Slovensko nemá požiadavky voči žiadnemu svojmu susedovi. Je pripravené na bezproblémové spolunažívanie. Pri všetkej úcte, vážení kolegovia z SMK, no aj vo vašej strane máte podpredsedu, ktorý má výroky, ktoré obvykle bývajú označené ako extrémne nacionalistické. Nechcem to ďalej rozoberať, lebo toto moje vystúpenie nemá slúžiť na to, aby sme opäť jatrili staré rany, chcem iba naznačiť, čo by mohlo byť predpokladom pre to, aby sa vzťahy medzi našou väčšinou a našou menšinou realizovali. Počúvam pána Gála, ktorý hovorí, že nikto z poslancov tu nesníva o Veľkom Uhorsku a že nejde mu o nič, ide mu o realizáciu predovšetkým kultúrnych a sociálnych práv. Ale ak otvoríte závery Fóra poslancov Karpatskej kotliny, máte tam zrazu Národnú stratégiu o zjednotení národného maďarského spoločenstva. Čo je obsahom takejto koncepcie? Povedzme, že máme neoprávnené obavy. Nepatrilo by sa, aby ste, povedzme, prišli a v danom prípade vysvetlili, ako vnímajú tí poslanci, ktorí chodia na tieto zasadnutia, tieto inštitúty, ktoré nás znepokojujú? Nepochybne a v žiadnom prípade sa nepridám k tomu, aby sme donekonečna popisovali stáročné krivdy, ktoré sa nepochybne medzi našimi národmi, pokiaľ hovorím o Maďarsku a o Slovensku, a aj medzi príslušníkmi menšín a väčšinovým obyvateľstvom na Slovensku udiali. Teraz máme k dispozícii návrh zákona, ktorý má riešiť, pre mňa, odpustite mi, parciálnu otázku, pre niekoho otázku veľkú. Faktom je, že vzťahy našich štátov sa dostali do polohy, kde už zdvíha obočie minimálne Európa. A pravdepodobne sa tie vzťahy budú musieť internacionalizovať, či už chceme alebo nie. Problém karpatského fóra nie je udržateľný hodnotovo v Európe 21. storočia, nekoliduje, resp. naopak, je v príkrom rozpore s duchom právnej úpravy, ktorá v Európskej únii funguje, s duchom všetkých základných dokumentov, ktoré v európskom práve upravujú postavenia národnostných menšín. Preto tu je vec, kde musíme hľadať konsenzy. Chcem vás ale ubezpečiť, že Slovensko, pokiaľ si pamätám, za posledných desať rokov neinternacionalizovalo a nevyrábalo medzinárodný problém ani z jedného konfliktného problému medzi našimi krajinami. Zoberte si Gabčíkovo – Nagymaros, korektne sme veci riešili na medzinárodnom súde. Ako sa vykonáva táto zmluva? Slovenská republika nechodí po Európe a nevypráva o tom, aký je tu obrovský problém, a nesnažíme sa z tohto problému vyrobiť medzinárodný problém. Pevne veríme, že sa postupom času vyrieši sám. Chcete ďalšie veci? Od roku 1993 Maďarská republika hlása po celej Európe, aký má nesmierne demokratický právny systém a ústavný systém, že má ustanovenie, v rámci ktorého môže príslušník každej aj malej národnostnej menšiny mať automaticky miesto v parlamente. Problém je, že od roku 1993, keď sa to prijalo, dneska už 15 rokov Európa, dodnes, býva informovaná, že toto je vzor, pre riešenie národnostných menšín zákon neplatí. Nebudem čítať už ani zbytočne o žiadostiach, kde žiada Fórum kotliny maďarských poslancov vládu, aby predložila informáciu o všetkých formách autonómie a o možnosti implementácie tých foriem v rámci maďarských spoločenstiev. Viete si predstaviť toto, keď by sa tento princíp univerzalizoval, čo sa bude diať v Španielsku, čo sa bude diať v iných krajinách, kde sú väčšie národnostné menšiny, ako bude vyzerať Európa? Takže ja som pevne presvedčený, že tak ako v našom spoločenstve, tak i Slovensko má jeho politické reprezentácie, skôr či neskôr budú dominovať sily, ktoré budú predovšetkým brať do úvahy, že obrovským prínosom pre naše národy je spolupráca. Spolupráca medzi Maďarskom a Slovenskom má podľa môjho názoru obrovské hospodárske možnosti, obrovské možnosti v turistickom ruchu, obrovské možnosti vo výchove a vzdelávaní, nehovorím o nádhernom možnom rozsahu cezhraničnej spolupráce. Vytvárame bez akýchkoľvek problémov všetko pre to, aby sme vytvorili čo najviac priechodov, aby sme čo najviac mostov postavili medzi našimi krajinami, nech pokračuje výmena, nech pokračuje slobodná konkurencia medzi našimi národmi. Slovenská republika už prakticky nemá v čom ešte ďalej vytvárať priestor v rámci Slovenska okrem možnosti, že by sme rezignovali na to, že Slovensko je decentralizovaný štát, unitárny decentralizovaný štát, aby som to upresnil, pokiaľ ho nechcete skrytými formami federalizovať, pričom sami viete veľmi dobre, že územná autonómia prakticky neprichádza do úvahy vzhľadom na to, že celé južné územie Slovenska je úplne a zásadne zmiešané okrem väčšej koncentrácie maďarského obyvateľstva, teda obyvateľstva maďarskej národnosti v okolí Dunajskej Stredy. Všetko ostatné jej spôsobuje obrovské turbulencie, môže zhoršiť spolunažívanie medzi občanmi, nehovoriac o státisícoch ľudí, ktorí sú zo zmiešaných manželstiev. To znamená, som presvedčený, že politika dobrého spolunažívania nemá na Slovensku alternatívu. Nemá význam už ďalej kontaminovať naše vzťahy neustále nejakými turbulenciami, žiadosťami, permanentným internacionalizovaním našich problémov. Dovoľte mi ešte posledný príklad uviesť. Pán Berényi minule dával otázku ministrovi školstva, že čo si myslí o tvrdení v prieskume zo Sorosovho inštitútu, že zo 14- až 15-ročných ľudí na Slovensku až 63 % povedalo, že by chceli, aby Maďari hovorili doma po maďarsky a na verejnosti po slovensky. Pán Berényi, podľa môjho názoru minister v celku korektne odpovedal, že je celý rad programov, ktoré majú bojovať proti xenofóbii, že tie programy sú až do roku 2014, že ten prieskum ešte nebol publikovaný, nevieme otázky, na základe ktorých to bolo postavené. Vyslovil dokonca domnienku, že v danom prípade netreba pripisovať tým mladým ľuďom negatívne účinky alebo negatívnu snahu, pretože tí mladí ľudia si mohli myslieť, že keď budú Maďari hovoriť na verejnosti, nebudú im rozumieť. Podľa mňa je to logické. Vy ste označený, pán Berényi, za Miloševiča a neviem čo, čo by až tak nevadilo, povedzme, že ste si to úprimne mysleli. Môj problém je, že úplne náhodou o dva dni mala pani ministerka zahraničných vecí vyhlásenie, v ktorom nehoráznym spôsobom popisovala situáciu na Slovensku ako xenofóbnu, že sú prieskumy, na základe ktorých sú veľmi znepokojené tendencie a tak ďalej. Vzápätí nastupovali minútové vystúpenia poslancov v Európskom parlamente. Pán poslanec Duka-Zólyomi síce urobil hodnotiaci súd, že teda podľa neho dochádza k zvyšovaniu nenávisti, ale bol natoľko korektný, že povedal, že je to preto, lebo v prieskumoch až 63 % mladých ľudí si myslí, že Maďari by mali hovoriť doma po maďarsky a na verejnosti po slovensky. Ale už pani poslankyňa Gálová z FIDESZ-u vyprávala, že podľa nedávnych prieskumov na Slovensku 63 % Slovákov nenávidí Maďarov. Neznepokojuje to slovenské matere? Je toto príspevok k dobrému spolunažívaniu medzi našimi krajinami? Prečo neurobíme niečo proti tomu, aby sme nemali pocit, že aktivity na diskreditáciu Slovenskej republiky sú riadené a organizované? Dobré susedstvo, si myslím, rovnako je pre Maďarskú republiku jedinou alternatívou, tak ako je to pre nás. A toto sú podľa môjho názoru veci, o ktorých by sme mali spolu, vážení kolegovia, rozprávať a kde by sme mali hľadať riešenie, aspoň tí, ktorým teda uveríme, že naozaj ide o nájdenie optimálnej formy spolunažívania menšiny a väčšiny v našej krajine v 21. storočí, v Európskej únii, kde, či chceme alebo nechceme, ten proces integrácie bude pokračovať ďalej, 10, 15, 20 rokov môže výrazne zmeniť politickú mapu Európy a formu organizácie vzťahov medzi národnými štátmi. Ale zdá sa, že tá unifikácia bude pokračovať. Takže naozaj tieto problémy sa musia ukázať márnymi a úplne zbytočnými, ktoré odvádzali pozornosť spoločnosti od riešenia oveľa vážnejších problémov. Naša strana preto urobila všetko pre to, aby sme orientovali naše myslenie týmto smerom. Myslím, že bude predložený pozmeňujúci návrh, ktorého úlohou bude vyriešiť túto situáciu tak, vážení páni poslanci, aby sa udržala kontinuálna forma v materinskom jazyku, čo, predpokladám, všetky maďarské matky upokojí. Ale aby sme upokojili aj slovenské matky, treba dať tam niektoré blokačné ustanovenia v tom zmysle, aby naozaj to bolo korektné, aby sme aj my mali pocit, že sme vyriešili dobrú vec, že naše frustrácie zo zákona z roku 1896 o pomaďarčovaní slovanských a slovenských nadpisov už nebudú rezonovať v tomto novom riešení, že ukážete takisto, ako aj my veľkorysosť, veľkú vôľu a ukážeme konkrétnu chuť pre dobré spolunažívanie. Takže ak ideme týmto spôsobom, ciele sú tie, ktoré som možno kostrbato a možno neúplne nejakým spôsobom tu pomenoval. Ale som presvedčený bytostne, že politika stupňovaného nepriateľstva nemá zmysel, odčerpávajme ju obom národom, lebo v konečnom dôsledku z nás robí vyvrheľov Európy, pretože Európa sa pozerá na toto miesto, ktoré začína byť vážnym zdrojom konfliktov v tomto priestore, a rozhodne si žiadne konflikty neželá. Dosť ich je na Balkáne a dosť ich možno vznikne ešte v iných častiach sveta, ktoré je potrebné riešiť. Pevne verím, že toto moje vystúpenie prijmete s pochopením. Ak som niektoré veci nepomenoval presne, ospravedlňujem sa, ale šlo mi o to, aby som vytvoril atmosféru, že naozaj tieto veci treba vnímať komplexne. A bez toho, aby sme sa počúvali a vnímali a nežiadali jednostranné riešenia, pravdepodobne dobré riešenia ani nenájdeme. Veľmi pekne vám ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)