S. Janiš, poslanec: (2008-04-01):
Čoho sme svedkami na Slovensku dnes. Dotknem sa dvoch rezortov. Prvý bude rezort dopravy. A to sú zákazky za stovky miliónov korún bez transparentnej verejnej súťaže v súvislosti s výstavbou diaľnic. A ako mediálne ospravedlnenie tohto kroku ministerstva a Národnej diaľničnej spoločnosti je uznesenie vlády o dostavbe diaľnic do roku 2010. A pritom si dovolím povedať, že toto uznesenie vlády je len zásterkou na obchádzanie zákona o verejnom obstarávaní. Totiž pri zadávaní zhruba miliardy korún na ministerstve dopravy ako dôvod použijem rokovacie konanie bez zverejnenia. A podľa vyjadrenia ministra rezort nemohol už dlhšie čakať, lebo bežným obstarávaním by sme sa dostali do trojmesačného až štvormesačného sklzu, čo sme si nemohli dovoliť. Alebo jeho druhý citát uvediem: „Bol som viazaný uznesením vlády.“ Dámy a páni, pravá tvár tohto uznesenia vlády nie sú diaľnice do roku 2010. Všetci technici vieme, že je nereálne urobiť plný profil diaľnice do roku 2010 Bratislava – Košice, že to je nereálne, že sa to nedá. A preto toto uznesenie je len ako zásterka, ako zadávať zákazky rokovacím konaním bez zverejnenia z dôvodu časovej tiesne. Pán kolega Petrák vo faktickej poznámke spomenul, že verejné obstarávanie sa týka celého verejného sektora. A do tohto verejného sektora patria obce, mestá a samosprávne kraje. Áno, samozrejme, patria tam. Ale ak by sme si namodelovali situáciu, ktorú je možné namodelovať, ak by sa podľa tohto uznesenia vlády z decembra minulého roku, na ktoré sa odvoláva ministerstvo dopravy a Národná diaľničná spoločnosť, a toto uznesenie vlády využíva ako dôvod na využitie časovej tiesne a využitie rokovacieho konania bez zverejnenia, nazvime to netransparentné metódy verejného obstarávania, ak by podľa tohto návodu vlády a podľa tohto precedensu sa riadili a postupovali napr. mestá, obce alebo VÚC-ky, tak úplne normálne podľa takéhoto výkladu je, že obecné alebo mestské zastupiteľstvo alebo zastupiteľstvo samosprávneho kraja prijme uznesenie na postavenie niečoho v nereálnom termíne, pričom výkonné aparáty budú musieť na základe tohto nereálneho uznesenia postupovať a hľadať také formy verejného obstarávania, aby to urobili čím skôr, to značí toto uznesenie využívať na menej transparentné metódy verejného obstarávania. Toto je, pán kolega Petrák, priamy návod verejným zložkám. obciam, mestám a VÚC-kam, ako postupovať, ak niečo chcú, ak chcú obísť zákon o verejnom obstarávaní, prijať kolektívne rozhodnutie, uznesenie, že to treba urobiť dovtedy a dovtedy. A takto môžu postupovať potom pri akejkoľvek stavbe, akejkoľvek rekonštrukcii. Je to veľmi nebezpečný precedens, čo sa týka verejného obstarávania, a veľmi nebezpečný signál hlavne obciam, mestám a VÚC-kam. Kolegyňa Žitňanská predo mnou tu vymenovala ďalšie, ale určite nie všetky prípady, kedy sa obstaráva, resp. neobstaráva tak, ako by sa malo, alebo tak, ako to hlásate v médiách. Sme v prvom čítaní. Samozrejme, nie je možné dávať nejaké pozmeňujúce návrhy. Ale prvé čítanie je na to, aby sme si povedali to, od tejto novely čo očakávame a čo sa na základe rečí v médiách a tlačových konferenciách očakávalo a čo v skutočnosti tento zákon priniesol. Opakovanie je matka múdrosti, ale ja som si tiež všimol ten § 1 ods. 2, ako je zadefinované v písmene b), čo sa týka zadávania zákaziek, ktoré podliehajú utajeniu „prísne tajné“ alebo „tajné“. A ak dnes vláda navrhuje tento paragraf urobiť gumovým, zovšeobecniť, tak aby sa na základe tohto paragrafu dala v podstate vyhlásiť iná forma verejného obstarávania ako transparentná z dôvodu utajenia, tak to už potom tam kľudne môžu byť aj tie stravné lístky aj rôzne rekonštrukcie slobodární, ubytovní a neviem čoho v rezorte obrany a v rezorte ministerstva vnútra, je zaujímavé, že práve tieto rezorty zápasia s obrovskou medializáciou zadávania miliardových tendrov, už odhliadnuc od odhrabávanie snehu, obíjania cencúľov a ja neviem čoho a upratovania v rezorte obrany, miliardy korún či už ministerstva obrany alebo aj spomínaný archív v Trnave. Ak by sa išlo do podrobností, tak viete, že aj Úrad verejného obstarávania mal s použitou formou problémy. A tak sa to dostalo až na Národný bezpečnostný úrad, ktorý zaradil archív v Trnave medzi tie kategórie stavieb, na ktoré sa „prísne tajné“ a „tajné“ vzťahuje. No ale aby neboli takéto problémy v budúcnosti, aby sa to nemuselo tak dlho ťahať až na nejaký, povedzme, bezpečnostný úrad, či to tomu podlieha alebo nepodlieha, no tak sa zákon upraví tak, že bude podliehať tomuto paragrafu to, čo si na ministerstve vnútra alebo na ministerstve obrany určí minister alebo jeho podriadený. Teda namiesto toho, aby novela smerovala k tvrdšiemu zásahu pri vyskytovaní sa takýchto problémov, tak tá novela práve upúšťa od toho a zmäkčuje aj to, čo v tomto zákone bolo, povedzme, tvrdšie. Na záver spomeniem jednu veľmi medializovanú vec. Samozrejme, tak ako v minulom volebnom období, tak aj v tomto volebnom období sme si mysleli a sa nádejali, že pri tak veľkých tendroch, ako sú PPP projekty, kde ide o daňové peniaze aj našich detí a našich vnukov, pre stransparentnenie tohto procesu aby sme tu v opozícii nemuseli v parlamente a v médiách, rôznych reláciách debatovať o tom, že nevieme, čo sa tam deje, tak sme chceli byť účastní v týchto komisiách, tak ako tam boli účastní poslanci opozície v minulom volebnom období. Na toto sme dostali veľmi kategorickú odpoveď, že v žiadnom prípade to tak nebude. Asi do svojej kuchyne nechcete nikoho pustiť. Pravdepodobne tie daňové peniaze sú daňové peniaze len vaše, a nie iných. A navrhli ste nám úplne iné riešenie, ktoré s týmto nemá nič spoločné, aby parlament sa zaplietol do rôznych vyšetrovacích komisií a začal vyšetrovať rôzne metódy obstarávania a prešľapy, ktoré sa pri verejných obstarávaniach vyskytujú. Páni, našou snahou nebolo a nikdy nebude vťahovať parlament do rôznych vyšetrovaní ani do konštatovaní, či niekto porušil alebo neporušil zákon alebo či má alebo nemá niekto morálne právo sedieť tam alebo tam. Na to tu parlament nie je. Ale my sme chceli týmto krokom tomu predísť a stransparentniť kroky, odtajniť ich tak, aby potom či už orgán ako Úrad verejného obstarávania alebo orgány činné v trestnom konaní a, nedajbože, parlament sa vôbec nemuseli takýmito vecami zaoberať preto, lebo prevencia, neplatí to len v zdravotníctve, ale platí to aj vo verejnom živote, je vždy lepšia a účinnejšia a menej nákladnejšia a menej bolestná ako represia. Ďakujem vám.