Viskupič, Jozef, poslanec NR SR (2014-11-10):
Ďakujem. Spôsoby rokovania parlamentu niekedy vedia naozaj prekvapiť, a keď sa človek chystá na vystúpenie 7.15 ráno, tak sa dostane na rad 18.14 večer. Nechcem veľmi zdržovať a bola mi osudom prisúdená možnosť vystúpiť ako posledný z ústne prihlásených poslancov pri téme odvolania predsedu vlády, a preto by som chcel voľne nadviazať na svoje vystúpenie, ktoré som mal v ústnej rozprave, a skúsil po podľa mňa dosť plodnej, nech to budeme interpretovať z akejkoľvek roviny, plodnej diskusie, ktorá ad jedna splnila z môjho pohľadu minimálne ten účel, že bolo dostatočne rázne poukázané na to, že neblahý stav spoločnosti, ktorá môže byť označená tak, že sú v nej veľmi zarastené korupčné prvky, nie je dobrá, a preto sa plénum parlamentu touto témou zaoberá už tretí deň. Chcel by som povedať, že hnutie Obyčajní ľudia a nezávislé osobnosti má túto tému zapísanú vo svojom DNA a dokonca mandáty poslancov, ktorí sú v našom klube, boli získavané aj tým, že sme šli s jednou zásadnou misiou, či už v programe, alebo v našej kampani v roku 2012, a to bolo, nedovoľme alebo zabráňme politikom rozkrádať Slovensko. Preto chcel som povedať, že ospravedlňte nás, ale nie, to by nebolo správne slovo, chcem povedať, že skúste pochopiť, že ľudia z hnutia Obyčajní ľudia, vaše kolegyne a kolegovia poslanci jednoducho pri téme, ktorá sa na základe vystúpenia dvoch odvážnych ľudí z Piešťan objavila, jednoducho museli konať tak, že žiadali vyvodenie podpisom pod zvolanie tejto schôdze, vyvodenie silnej politickej zodpovednosti, a to až po úroveň predsedu vlády, a tým pádom aj celej vlády. Ja by som chcel povedať, že v rámci tohoto záväzku voči voličom, viem, že vy máte, pani poslankyňa a páni poslanci zo SMER-u, svoje záväzky a takisto ostatné politické projekty a subjekty, ktoré sú tu, svoje, je téma, ktorú u nás aj personálne reprezentuje Ján Mičovský, ktorý takisto vystúpil dvakrát, je téma korupcie veľmi podstatná vec, a preto toľko času sme venovali aj počas vystúpení tejto schôdze. Nestalo sa ani raz, preto tu musíme hovoriť o vecnosti, že by sme v rámci rozpráv čítali nejaké telefónne zoznamy alebo sa snažili tému odkloniť inde, ako bola. Každý poslanec vystupoval k veci a k podstate. A tá podstata podľa mňa je, že, ak by som to zhrnul, tak tá podstata bola o tom, že kritika politicky nominovaných ľudí, ktorých sme na základe videa videli, že toto nerobí dobre, lebo potom sa tá politická zodpovednosť pri politicky nominovaných ľuďoch nesie až po predsedu vlády, a tú hanbu, ktorú urobil jednej správnej rade pán doktor Straka, je absolútne evidentná. Martin Fecko rozprával o politických nomináciách a k ich zhubnému pôsobeniu v slovenskom politickom, ako aj v spoločenskom živote dosť obsiahlo, čiže, áno, toto súvisí, lebo my máme politické nominácie za korupciu. Máme, pretože vytvára to jemný a niekedy brutálny, prepojený systém poslušnosti systému „ruka ruku myje“, a preto je dôležité, aby sme toto pomenovali a my sa to snažíme pomenovávať opakovane a snažíme sa v tomto aj zamerať našu legislatívnu činnosť. Čo chcem povedať, ďalšia vec, ktorá pri odvolávaní a podozreniach pri korupčnom správaní, ktorý považujeme za systém, sú dôležité dva body. Hovoril som o tom v predchádzajúcom vstupe, a to je, že mali by sme zaviesť a naozaj ľudia, či volia SMER, alebo nás, alebo kohokoľvek, volajú po vyvodzovaní hmotnej a trestnoprávnej zodpovednosti ľudí, ktorí zlyhávajú vo funkciách, ktoré dostávajú pri správe verejných vecí. A hmotná zodpovednosť v konštrukcii, ktorú ponúkame, hovorí ad jedna o možnom treste, ale zároveň o ochrane konkrétneho človeka vo výkonnej funkcii, a to tým spôsobom, že môže sa vyskytnúť akýkoľvek finančný tlak, ak to bude zosobnené aj do jeho vrecka, alebo v prípade trestnoprávnej zodpovednosti aj za to, že bude musieť čeliť reálnemu uväzneniu, tak je to ochrana s tým, že povie lobistovi, korupčníkovi, že, nie, nemôžem urobiť to, čo po mne žiadaš, pretože ad jedna sa môžem zadlžiť, ad dva môžem skončiť vo väzení. Čiže aj pri téme odvolávania toto sú systémové kroky. Musím povedať, že, áno, po vystúpení podpredsedu vlády Kaliňáka je jasné, že nejaké a pomaly sa možno aj pod tlakom predkladania legislatívnych zámerov aj z nášho hnutia, napríklad pri ochrane ohlasovateľov, sa dejú, no ale musíme ísť ďalej. A mám pocit, že tuto bude treba nájsť omnoho hlbšiu politickú vôľu, aby sa tak stalo. Preto, aby som zbytočne neťahal čas, by som chcel povedať, že je dôležité, akým spôsobom náš systém politických strán u nás funguje. A ja si dovolím, keďže často tu zaznievali aj hlasy, že ako keby sme prichádzali čistí a nepokrytí a že treba sa pozrieť, kto rozpráva, si pomôcť aj možno iným človekom, ktorý nie je v tejto sále, a dovolím si ho zacitovať, ktorý hovorí o tejto veci, o politických nomináciách, o korupčnom systéme, o nedôstojnosti parlamentu. A hovoril to už za prvej republiky, a raz som ho tu citoval a dnes sa mi žiada zopakovať tento citát, pretože úzko súvisí s témou, ktorú tu preberáme. A myslím si, že lepšie ako Karol Čapek to vyjadriť neviem, preto si pomôžem. Karel Čapek hovorí ohľadom parametrov parlamentarizmu asi nasledovné: „Ponižuje nás nedôstojnosť parlamentu, ktorý i štátne záležitosti uskutočňuje straníckym handlom. Ponižuje nás taký parlamentný systém, v ktorom hrubé a vysoko honorované majority by potreby štátu najradšej hájili iba vo svoj vlastný prospech. Ponižuje a skľučuje nás prízemnosť politického jednania, ktoré ak ide vysoko nad domáce a úzke záujmy strán a ktorý politickým exponentom neprináša žiadny prospech alebo im to je ľahostajné ako chalúpnikovi avionetika. Ponižuje nás samozrejmosť, s ktorou politickí machri prijímajú fakt, že štát je odovzdávaný stranám a ich potentátom k absolútnej exploatácii. Ponižuje nás osobná úroveň mnohých, z ktorých strany urobili vladárov nad vecami národa. Ponižuje nás forma a duch politiky, ktorá vládne pomocou nečistých kompromisov, korupcie, ktorá sleduje iba svoje úzke politické bezohľadné záujmy. Ak sme nespokojní, volá sa na nás: Pracujte v stranách. Nie! Ak je nám niečo treba, je to tá vec, aby sme pracovali proti stranám, proti vláde strán, proti hlasovacej mašinérii, proti nekompetentnosti, proti politike za zavrenými dverami, proti všemohúcnosti výkonných výborov, proti našemu vlastnému občianskeho poníženiu a proti úpadku demokracie.“ Toto v roku 1925 povedal Karel Čapek a myslím si, že naozaj toto súvisí jednak s naším DNA, s výkonom politického mandátu ako nezávislých kandidátov, ktorí sa správajú striktne v medziach ústavy a jednajú na základe svojho vlastného svedomia a presvedčenia. Toto je pre mňa dosť dôležitý odkaz aj voči tomu, že máme momentálne, a tak naozaj, ak voľne zacitujem pána predsedu parlamentu, ktorý hovoril jedného času, keď opozícia odišla z rokovania parlamentu, že je nás veľa, čo už, ľudia tak chceli a máme konečne dôstojnú rokovaciu klubovú miestnosť. Myslím, že to mala byť metafora na to plénum, že ju voľne ovládli. A preto je veľmi nebezpečné, ak predseda parlamentu hovorí, možno trocha v hneve, ak procesuálne ho obvinia poslanci, že nedodržuje rokovací poriadok, povie už pomaly tu vzletnú a povestnú vetu: „Vyhraj voľby, môžeš všetko!“ Toto aj v duchu Čapkových slov sú momenty, ktoré naozaj hovoria o úpadku demokracie alebo o inej predstave demokracie, a toto je otázka, ktorá sa takisto dostala do rokovania pléna popri téme odvolávania predsedu vlády. Chcel by som teda vyzvať, že po všetkých tých témach, aj popri pokuse otočiť rokovanie parlamentu ohľadom odvolávania predsedu vlády na zameranie na jedného z predkladateľov, kedy, neviem, myslím, že to bolo do tridsiatky poslancov z vládnej strany, žiadali ospravedlnenie. Áno, aj ja žiadam reálne ospravedlnenie pre občanov, ktorí si nezaslúžia, aby v našom zdravotníctve sa priživovali finančné skupiny, o ktorých prepojení tu hovorili kolegovia, ktorí sa v tom lepšie vyznajú, a preto by som chcel, aby naša snaha bola úspešná. A ak nie, tak aby sme naozaj v úsilí v boji proti korupcii zotrvali a pokračovali a mali to neustále na pamäti. Poslednú vec, ktorú by som chcel povedať, je, v predchádzajúcom vystúpení som hovoril o dvoch divadelných hrách a zabudol som na jednu, ktorú sme videli pri odovzdávaní Ceny Ďurka Langsfelda v Nitre, ktorá v podstate tiež veľmi hlboko hovorila o korupcii. Hovorila o tom, že opisovala taký dej, kedy je všetkým jasné, kto je vinník, ale vedie scenáristicky toho diváka tak, že ako keby ten človek, ktorý vie dobre ťahať zákulisné nitky, stále vyhrával. Nie je to napísané tak, že nechávajú diváka odhaliť, ale tá hra je napísaná, v podtitule má „Umenie preraziť“. A hovorí o tom, že necháva diváka proste v napätí, že všetci vedia, divák proste vie, kto je tá postava, ktorá ťahá za nitky, a na konci a stále to vyzerá, že proste všetci alebo tá druhá časť, ktorá sa mu to snaží dokázať, neustále prehráva. A vždycky, keď padne na ústa, tak sa musí postaviť. Preto je taká významná v tento moment, pretože, áno, ak aj dnes nebudeme úspešní, treba sa postaviť a ísť ďalej. To znamená, že, a nakoniec ten človek takisto, ktorý tam hral, bol vo funkcii nejakého štátneho tajomníka, ktorý reál manipuloval a bol naozaj briskný rečník, vedel, akým spôsobom to funguje, a diváci boli naštvaní, tak ako je u nás naštvaná verejnosť, ale nakoniec nebolo to celkom rozprávkové víťazstvo, že všetko sa na dobré obráti, ale nakoniec prišlo po mnohých zlyhaniach k tomu, že proti nemu bola vyvodená zodpovednosť. Odporúčam túto hru a myslím si, že symbolizuje aj to, čo sa deje v spoločnosti mnohokrát, že ľudia si šepkajú, ľudia vedia, ako to chodí, ale nemáme reálnu možnosť častokrát, pretože tu bolo hovorené, vládna strana ovláda všetko, políciu, prokuratúru, a nevieme vyhrať. Takže s týmto odkazom sa lúčim, a tak ako som sľúbil, v 15 minútach by som chcel nechať tento odkaz a dúfam, že ak aj padne vláda a odvoláme predsedu parlamentu, tak sa v tejto sieni zákonnosti bude, možno naši nasledovníci, ďalej zaoberať problémom, ktorý reálne v spoločnosti máme, a to je korupcia. Ďakujem.