B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-05-17):
Otváram všeobecnú rozpravu. Pýtam sa, či sa hlási niekto ústne do rozpravy, nakoľko nemám žiadnu písomnú prihlášku. Pán poslanec Kanis ako jediný. Končím možnosť sa prihlásiť ústne do rozpravy k tomuto bodu. Pán poslanec Kanis, nech sa páči, máte slovo. P. Kanis, poslanec: Vážená pani ministerka, vážená Národná rada, návrh novely zákona č. 179/1998 Z. z. o obchodovaní s vojenským materiálom je reagenciou na pretrvávajúce problémy pri predaji tejto špecifickej komodity. Slovenská republika so svojím zbrojárskym priemyslom už v podmienkach česko-slovenskej federácie mala veľmi významné miesto v tom, že práve tu sa vyrábali predovšetkým ťažké zbrane. Ak vychádzame z vtedajších historických realít, tak slovenský zbrojársky priemysel bol orientovaný na tú časť sveta, ktorá bola aj v istom politickom vzťahu a v istej politickej spolupráci s krajinami Varšavskej zmluvy. Veľké svetové zmeny na konci osemdesiatych rokov a začiatkom deväťdesiatych rokov vytvárali rozhodujúce podmienky aj pre možnosť uplatnenia sa slovenského zbrojárstva. Pokles zbrojárskej výroby si vynucoval oveľa premyslenejší a efektívnejší postup výrobcov vojenského materiálu na Slovensku. Celý tento proces možno charakterizovať ako sústavné klesanie produkcie zbrojárskych firiem. A dnešný stav je len zlomkom toho, čo bolo kedysi, pričom často v povedomí širšej verejnosti sa v slovenskom zbrojárstve hovorí o tom stave, ktorý bol v časoch pred novembrom 1989. Treba povedať, že slovenské zbrojárstvo a export vojenského materiálu Slovenskej republiky je v podstate v takom rozsahu, že možno hovoriť o Slovensku ako krajine, ktorá je druhoradá pri exporte vojenského materiálu. Chcem upozorniť na to preto, že často sa na Slovensku vyvolávajú rôzne šumy, často dezinformácie o skutočnom rozsahu tohto obchodovania a o skutočnom mieste slovenského zbrojárskeho priemyslu či už v európskom rámci alebo vo svetovom rámci. Keďže vzniklo niekoľko problémov v tejto oblasti obchodovania, treba privítať vládny návrh a treba privítať predovšetkým zámer precizovať doterajší zákon. V tejto súvislosti treba upozorniť aj na vládny návrh zákona, ktorý tu bude dnes opäť prerokúvaný, a to je vládny návrh zákona o vykonávaní medzinárodných sankcií zabezpečujúcich medzinárodný mier a bezpečnosť. Aj túto novelu zákona o obchodovaní s vojenským materiálom treba vidieť práve v tejto súvislosti, že sa vytvára zákonný základ na vykonávanie medzinárodných sankcií zabezpečujúcich medzinárodný mier a bezpečnosť. Čiže zámer ministerstva, zámer vlády treba oceniť. Na druhej strane treba sa na obsah tohto návrhu dívať aj objektívne a vecne. Isté skúsenosti z obchodovania s vojenským materiálom zároveň hovoria, že základným kritériom na posudzovanie tohto obchodovania je to, či bolo medzinárodnou organizáciou, a to Bezpečnostnou radou OSN alebo kompetentnou štruktúrou Európskej únie, vyjadrené rozhodnutie či už o embargu pri obchodovaní s vojenským materiálom s tou-ktorou krajinou alebo či to bola dajaká iná medzinárodná sankcia. Myslím si, že v tomto prípade Slovenská republika ako člen svetového spoločenstva združeného či už v OSN alebo ako kandidát na členstvo v Európskej únii jednoducho chce dodržiavať tieto medzinárodné sankcie a embargá. Na druhej strane z praxe však vidieť, že často táto sféra obchodovania je aj predmetom tvrdého konkurenčného zápasu, do ktorého vstupujú nielen obchodné firmy, ktoré obchodujú s vojenským materiálom, ale aj rôzne iné štruktúry, kde, treba otvorene povedať, Slovensko nevyniká dajakou silou a, naopak, sa stáva často predmetom rôznych hier, v ktorých prehráva. V dôsledku toho aj slovenské zbrojárske firmy alebo prehrávajú medzinárodné tendre, alebo sú kompromitované pri operáciách, ktoré sú v podstate čisté. Ale vzhľadom na čas, v ktorom sa majú uskutočniť, jednoducho slovenské zbrojárske firmy a obchodné firmy strácajú príležitosť sa presadiť. A z tohto hľadiska aj tento vládny návrh podľa môjho názoru v tom znení, ako je predložený, si zasluhuje, aby bol v ňom precizovaný predovšetkým postup štátnej správy v celom tomto procese. Čím presnejšie bude vymedzená povinnosť práva štátu v tomto procese, tým jasnejšie pravidlá budú aj pre všetkých, ktorí v oblasti obchodovania s vojenským materiálom sa pohybujú. Aj v poslednom čase v médiách, a médiá chápem ako zakončenie iných ekonomických a finančných záujmov, boli otvorené rôzne kauzy, z ktorých viaceré skončia tým, že dosiaľ nebolo povedané vlastne, prečo bol ten zásah, na základe čoho bol ten zásah, aké budú konzekvencie z týchto zásahov, ak sa ukáže, že nebolo nič porušené, ak isté štruktúry fungovali na podnety, o ktorých my presnejšie nevieme, odkiaľ vyšli, a nevieme ani, prečo tak konali. Isteže chápeme vždy dôvody istého preventívneho postupu, ale treba zas povedať, že nemôže všetko byť iba na ťarchu tých obchodných organizácií, ktoré strácajú možnosti efektívne obchodovať. Chcel by som zdôrazniť, že nemôžu jednotlivci, ktorí pôsobia v príslušných štátnych štruktúrach, rozhodovať niektoré veci tak, ako rozhodujú. Táto novela by mala aj do kompetencií štátnej správy priniesť jednak precíznu deľbu práce, ako aj precízne kompetencie týchto štruktúr alebo ľudí konajúcich za tieto štruktúry. Budeme si musieť asi zvyknúť, že v prípadoch, že sa nepreukáže to, z čoho zasahovali niektoré štruktúry, sa tieto obchodné spoločnosti budú brániť žalobami na súdoch, pretože je to obchod, ktorý musí byť synchronizovaný v čase. To znamená, ak celá operácia vyžaduje, dajme tomu, aj prepravu tohto materiálu, čo je obyčajne záležitosť aj námornej dopravy, tak jednoducho tieto dôsledky nemôžu byť riešené len tak, ako je to v tomto zákone, že vlastne rizikom podnikania takejto firmy je vlastne akýkoľvek zásah, ktorý štát uskutoční v procese takejto dajakej akcie alebo operácie. To, si myslím, je obsah novely, ktorý môže byť zneužívaný a ktorý treba veľmi presne vyjasniť. V tejto novele sa spravidla narába tak, že pre každú akoby problémovú situáciu je rozhodujúce, či je to v záujme slovenských zahraničnopolitických alebo bezpečnostných záujmov. To je princíp nepochybne správny. Avšak treba opäť precízne vyjadriť, kto je vlastne tým, kto rozhoduje, že to je z rozpore so záujmami Slovenskej republiky alebo že to neslúži záujmom Slovenskej republiky. Myslím si, že postavenie ministerstva zahraničných vecí napr. aj v licenčnej komisii je plne namieste, kde zástupca ministerstva zahraničných vecí má práve veta v takýchto operáciách. Čiže bolo by treba potom aj v novele konkretizovať ešte, ako sa vlastne rodí vyjadrenie o tom, že príslušná operácia nie je v intenciách slovenských zahraničnopolitických alebo bezpečnostných záujmov. Ak sa bude postupovať na základe tejto novely, tak ako sa postupovalo dosiaľ v niektorých prípadoch, tak podľa môjho názoru sa ten priestor na obchodovanie s vojenských materiálom výrazne zhorší. A toto chcem dať do pozornosti aj v súvislosti s tým, ako stojí slovenský export. Treba otvorene povedať, že na medzinárodnom obchodnom poli s vojenským materiálom nie je mi známe, že by bola Slovenská republika porušila nejaké princípy embarga. Naopak, aj s krajinami, ktoré sú embargované alebo s ktorými Slovenská republika neobchoduje, veselo obchodujú členské štáty NATO. To je v dôsledku toho, že Slovenská republika podpísala niektoré bilaterálne zmluvy, kde sa zaviazala niečo ešte naviac, ako je vlastné rozhodnutie medzinárodných organizácií. V tejto súvislosti vzniká aj otázka, či je úplne správne alebo či nie je to predmetom na diskusiu, ak sa v tejto novele sprísňujú kritériá, čo sa týka výšky základného imania pre obchodné spoločnosti, ktoré môžu obchodovať s vojenským materiálom. Ja chápem tento návrh, že skutočne počet týchto spoločností je veľký. A skúsenosti hovoria, že často práve s tými akoby zanedbateľne malými sú pomerne veľké problémy. Ale v podstate na Slovensku ide maximálne o 10 väčších obchodných firiem, ktoré jednoducho v tejto oblasti tvoria rozhodujúci objem celých týchto obchodov. Zdá sa mi, že isteže treba prijať tu dajaké sprísnené kritériá. Ale či týmito kritériami je práve stanovovanie výšky základného imania, tak ako je to v tejto novele, podľa môjho názoru je to na diskusiu. Keďže ide iba o prvé čítanie chcel by som podporiť filozofiu tohto návrhu zákona, že má ambíciu spraviť v týchto veciach poriadok, že má ambíciu precizovať riešenie problémov, ktoré vznikli na základe obsahu dosiaľ platného. Na druhej strane domnievam sa, že viaceré otázky v tejto novele treba ešte v priebehu druhého čítania prediskutovať a že treba navrhnúť aj príslušné upresnenia. Ďakujem za pozornosť.