R. Zajac, minister zdravotníctva SR: (2003-11-07):
Na otázku, či si píšem poznámky. V časti všetkých otázok, ktoré boli smerované akciovej spoločnosti Veriteľ, nemôžem ako jeden zastupujúci akcionár odpovedať, ale požiadam akciovú spoločnosť Veriteľ, aby písomne každému poslancovi, ktorý mal otázku, bolo odpovedané, pretože 95 percent otázok bolo smerovaných práve spoločnosti, kde ako akcionár nie som jej štatutárny zástupca a nemôžem sa v mene tejto spoločnosti vyjadrovať. Ak dovolíte, zo širšia budem odpovedať, o čo vlastne ide. Nechcem teraz komentovať a súhlasím so všetkými, ktorí požiadali o vystúpenie, že treba oddeliť fakty a osobné veci. Zaznelo tu, čo asi chceme od Veriteľa čakať, prečo to muselo vzniknúť, niečo o Bahamách, to sú veci, ktoré, by som povedal, treba faktograficky doložiť a potom by sme sa mohli ďalej baviť. Ústredná myšlienka je, že doteraz všetky existujúce oddlžovacie taktiky, ktoré sa používali, nesplnili svoj cieľ. Väčšinou došlo k pomerne veľkým stratám. Sčasti aj preto, že neboli jasné metodické pokyny. Pýta sa niekto v diskusii v rámci faktických poznámok, ako je možné, že dodnes nevedú nemocnice preukazné účtovníctvo. Na jednej strane sme povedali, že od 1. januára sú v zriaďovateľských kompetenciách nemocnice, ktoré boli delimitované v rámci obcí alebo VÚC. Na druhej strane do dnešného dňa nevieme s niektorými z týchto zariadení, čo je pomaly jedenásty mesiac, uzavrieť ani len delimitačné protokoly. A iste viete, že pohľadávky a záväzky sú nepochybne súčasťou delimitačných protokolov. Možno môžeme hovoriť širšie politicky, že to je moja vina alebo mojich predchodcov až po rok 1993. Ja dokonca hovorievam, že chaos, ktorý vládne v zdravotníctve, a nesystém, ktorý tu je, je problémom nás všetkých. To nie je problémom tej alebo onej vlády. A nepamätám sa, že by som bol niekedy verejne kritizoval mojich všetkých predchodcov, že by teda kvôli jednému, druhému, tretiemu alebo jedenástemu to bolo. Akciová spoločnosť Veriteľ mala zverené 3,45 miliardy korún ako prostriedky, ktoré majú byť použité na oddlženie delimitovaných zariadení v zmysle zákona č. 416. Tieto zariadenia nám v prvom drafte vykázali dlhy vo výške 4,4 miliardy, teda tie záväzky, ktoré majú uhrádzať svojim dodávateľom. Dnes po intenzívnom vyčistení,  hľadaní chýb, hľadaní zdvojených úhrad, strojených úhrad prispejeme k sume asi 3 miliardy korún. To znamená, tým, keď nemáme preukazné účtovníctvo ani záväzky našich zariadení nie sú vždy možné preukázať. Máme tam zdvojené faktúry, máme tam uprednostňovanie veriteľov, v tej správe sú naznačené veci, treba ale povedať, že ide o údaje tretích a tiež nemôžeme v údajoch tretích odtiaľ potiaľ dávať von. Chcem povedať, že peniaze, ktoré nebudú minuté, ostávajú v akciovej spoločnosti Veriteľ a sú použité na ďalšie oddlžovanie. Inak by sme naozaj pôvodné dlhy vo výške 4,4 miliardy nemohli oddlžiť 3,4 miliardami. V podnikateľskom prostredí je prirodzeným záujmom každého podnikateľa vytvárať zisk. To je legitímny záujem ako každý iný. A neurobili sme nič iné, len sme povedali, že máme legitímny záujem faktorovať pohľadávky voči zdravotníctvu, ktoré sú hradené z verejných prostriedkov, respektíve z prostriedkov z privatizácie. A takisto akciová spoločnosť Veriteľ má legitímne právo žiadať faktoring týchto pohľadávok. A súhra faktoru jednej a druhej strany prináša isté efekty. Sú dohodnuté objemy faktoru o 0,5, 0,8 v niektorých prípadoch až o 0,15 percenta. Každý veriteľ, každý, kto komu dlhuje, pohľadávka je neodcudziteľné právo a je vlastníctvo. To nemôže spochybniť nikto. Takisto ale nikto nemôže spochybniť právo druhej strany, hlavne keď ide o finančné prostriedky štátu alebo finančné prostriedky z privatizácie, aby bojoval o to, aby ich minul čo najmenej, pokiaľ používa legitímne metódy uzákonené v zákonoch Slovenskej republiky. Myslím si, že je dobré, že vznikla táto diskusia a oceňujem aj tie uznesenia, ktoré navrhli všetci a v spolupráci ich dotvorili. Myslím si, že došlo aj k niektorým chybám a nebudem zastierať, že mňa osobne veľmi mrzia. Naozaj zbytočne je predmet činnosti taký široký, hoci ide o štandardné predmety činnosti nelicencovaných a nekoncesovaných, ktoré sa dávajú priam automaticky. Akceptujeme návrh aj po dohode s ministrom financií, ktorý je druhým akcionárom, a zúžime predmet činnosti len na forfajting a faktoring a tie činnosti, s ktorými súvisí existencia týchto pohľadávok. Chcem povedať, že veľmi nebezpečné je zamieňanie si pojmov. Myslím si, že každý, kto je z podnikateľského prostredia, vie, že neobchodovateľné akcie ešte neznamená, že sú nepredajné. Každý, kto je z podnikateľského prostredia, vie, že akciová spoločnosť sa zásadne správa podľa zákonu súkromného obchodného práva, teda podľa Obchodného zákonníka, ale o jej charaktere rozhodujú akcionári, teda vlastníci. A nie je to ani štátny podnik, je to akciová spoločnosť, ktorú vlastní štát. Nie je to ani štátna, ani iná. Také pojmy naše zákony nepoznajú. A štát, respektíve ústredné orgány štátnej správy, ktoré nemôžu vykonávať obchodnú činnosť a nepochybne forfajting a faktoring je obchodnou činnosťou, musí byť urobený týmto spôsobom. Preto aj parlament novelizoval zákon č. 303. Myslím si, že je to v poriadku. Keď ušetrí táto spoločnosť, ušetrí štát v prospech ostatných. Niekoľkokrát tu odznela otázka, ako je možné, že sa tak zdravotníctvo zadlžuje? Je hlbokým nedorozumením hovoriť o tom, že štát je neplatič. Ale je hlbokou pravdou, že štát platí len toľko, koľko v jednotlivých rokoch vláda cez parlament presadila. Ak sa raz povie, že štát bude platiť 405 korún na hlavu svojho poistenca a parlament to schváli, tak je to zákonom a tento zákon štát drží. Problémom je, že platí výrazne menej za výrazne veľkú skupinu. Je to snáď dané aj istými ekonomickými parametrami a trochu aj našou ekonomickou minulosťou. A zas nevidím za celkom rozumné a produktívne, prepáčte, skúmať, prečo sa to stalo, lebo trošku teraz tak úprimne poviem, je dobré vedieť, keď je nejaký úraz alebo akútne ochorenie, ale my sme v situácii, že najprv musíme riešiť ťažko zraneného pacienta alebo ťažko akútne chorého pacienta, ktoré sa volá slovenské zdravotníctvo, a možno budeme v budúcnosti musieť skúmať, ako k tomu došlo. Je skoro nepodstatné povedať v roku 2003, že rast dlhu sa začal nekrytými platovkami. Začal sa. Štát dal návrh na zvýšenie platu, ale nedal na to príslušné zdroje. Ale s tým už my v roku 2003 veľa neurobíme. S týmto faktom sa musíme vyrovnať v situácii, v akej sme. K otázke oddlžovania zdravotníctva. Myslím si, že dozrela doba, a myslím si, že aj Koaličná rada vyslala signál, že nemôžeme na jednej strane chcieť od zdravotníkov, aby znižovali náklady, aby sa znižovala zamestnanosť, nemôžeme od zdravotníkov chcieť, aby sa podrobili reštrikcii, reštrukturalizácii a ešte neviem akým procedúram, ktoré majú viesť k znižovaniu vlastných nákladov, inak povedané fixných, v prospech nákladov variabilných, teda nákladov pre pacientov, lieky a špeciálny zdravotnícky materiál. Nie je možné, aby sme 80 percent disponibilných zdrojov míňali na fixné náklady a len 20 percent mali na variabilné. Na druhej strane musíme vedieť, že takto vykrvácaný, vychudobnený a dlhmi založený systém už sám osebe nemôže dobre fungovať. A teda Koaličná rada vyslala jasný signál, že tak ako bude postupovať miera znižovania dlhov, tak ako bude postupovať miera zmeny systému na efektívny systém, tak bude vláda oddlžovať. Ak parlament zaviaže vládu uznesením, v poriadku. Ak nezaviaže, vláda sama, respektíve Koaličná rada, to je myslím si dosť silný argument, povedala a jasný signál vyslala, musíme oddlžovať. Nemôžeme dosť dobre chcieť prostredie konkurencie, prostredie kompetície medzi poisťovňami poskytovateľmi a súčasne nechať 26-miliardový dlh. Nemôžeme chcieť od šprintéra na 100 metrov, aby išiel pretekať s inými svetovými šprintérmi a mal na nohe železnú guľu. Nemá šancu. Preto sa bude oddlžovať, ale technikou, ktorá sa ukázala ako najefektívnejšia. Malé formálne poznámky čisto ako urológ. Viem, že v daňových zákonoch dnes faktorovaná pohľadávka, pán poslanec, je nákladová položka. Bola pripočítateľná do poslednej novely. Je to pravda, musíme sa s tým vyrovnať, verte mi, že dodávatelia a tí, s ktorými rokuje, pokiaľ som dobre informovaný, Veriteľ, nemajú až také problémy. Ostala posledná otázka, otázka zdravotných poisťovní a akciovej spoločnosti Veriteľ. Nepopieral som a v zdravotníckom výbore sme o tom komunikovali aj z oblasti ministerstva financií, aj my, že išlo o transakciu, ktorá mala tri úlohy: Po prvé, návratnofinančnú výpomoc voči štátnemu rozpočtu už aj preto, že isté metodiky účtovania štátneho rozpočtu nota bene štátnej pokladnice takýto pojem nepripúšťajú a návratná finančná výpomoc sú aktíva štátneho rozpočtu, bude transformovaná do iného typu pomoci zdravotným poisťovniam. Stalo sa, žiaľ, že Úrad pre štátnu pomoc mal pocit a zhruba tri týždne skúmal, že toto je jeho funkcia. Ukázalo sa, že nie a naozaj zdravotné poisťovne stiahli peniaze z obehu, z bežného obehu, pretože iné k dispozícii nemali. Preto aj dnes, pani poslankyňa Sabolová, ich vraciame zdravotným poisťovniam a pred transformáciou poisťovní ich budeme vykrývať a budú ich splácať svojimi nedobytnými pohľadávkami, ktoré majú spolu v súbore asi za desať miliárd korún, pretože musíme likvidovať aj konsolidované dlhy zdravotných poisťovní všetkých, ak ich chceme transformovať. Zadlžený subjekt sa nedá transformovať. Možno sme spravili chyby v komunikácii. Možno sa vám to zdalo všetkým utajené. Ale skúsenosti s oddlžovaním, a máme ich početné (ruch v sále), skúsenosti s oddlžovaním, a máme ich početné, ukazujú, že zle vedená technika oddlžovania pripravila nás všetkých, či koaličných, či opozičných, ale hlavne občanov o pomerne značnú čiastku prostriedkov, že keď sme dávali len napríklad peniaze do nemocníc na priame oddlžovanie, zdravotné poisťovne znížili úhrady v danom mesiaci skoro o tie čiastky, ktoré dostali. Ako to slúžilo našim občanom? Keď sme dávali peniaze do zdravotných poisťovní, nemali sme istotu, že ich budú ďalej transportovať do nemocníc a ďalej dodávateľom. Ako toto slúžilo našim občanom? V roku 2001 a 2002 sme alokovali 12 miliárd korún do systému týmito technikami. Ale treba povedať, dlhy neklesli o 12 miliárd korún. Posledná otázka - otázka lekární. Nikto nikdy nepovedal lekárnikom iné, ako že budú vyplatení vo výške 100  percent. Povedal im to premiér, povedal som im to ja, bolo to medializované. Problémom ale je, že vláda v súčasnosti nemá voľných 7 miliárd, druhý problém je, že v súčasnosti sú aj iné subjekty, ktoré treba držať „nad vodou“. Môžeme dať 7 miliárd lekárnikom, ale dva mesiace nevyplatíme ani súkromných lekárov, ani všeobecných lekárov, ani nemocnice. Myslím si, že je dobré, že sa hovorilo o Veriteľovi. Ja už budem končiť, aby som nemusel zdržovať. Myslím si, že chyby, ktoré sme spravili, hlavne v predmete činnosti, budú odstránené tak rýchlo, ako rýchlo sa podarí zvolať mimoriadne Valné zhromaždenie, čo by nemal byť problém. Každý z poslancov aj na otázky, ktoré sa netýkali celkom predmetu Veriteľa, dostane písomnú odpoveď od ministra financií, pokiaľ bola smerovaná ministrovi financií, odo mňa, pokiaľ bola smerovaná  mne a požiadame spolu akciovú spoločnosť Veriteľ, aby odpovedala, pokiaľ bola smerovaná akciovej spoločnosti Veriteľ. Nakoniec dlho a podrobne sa Veriteľ preberá na verejnom zasadaní zdravotníckeho výboru, kde má prístup každý aj tlač, aj poslanci, kde teda ale má prístup aj Veriteľ, zástupcovia Veriteľa, kde môžu veci vysvetliť, prinajmenšom predseda Dozornej rady a predsedníčka predstavenstva. Možnože by bolo dobré dokončiť toto rokovanie. Napriek tomu akékoľvek uznesenia budú prijaté,  bolo by dobré dokončiť toto rokovanie na pôde zdravotníckeho výboru v širšom ansámbli tak, aby mohli aj zástupcovia Veriteľa priamo odpovedať všetkým poslancom, ktorí majú záujem dostať odpovede. To posledné, čo poviem, bude trochu o pocitoch. Môže byť niekedy veľmi dobre a niekedy veľmi zle. Môže byť. Môj problém je v tom, že zastávam názor, pokiaľ šetríme verejné prostriedky v prospech systému a dokážeme znižovať dlhy tak, ako ich znižujeme, sa neviem dosť dobre vyrovnať s krikom, akí sme tunelári a zlodeji. Každý má právo povedať svoj názor. Ja som ten, ktorý to zastávam. Ale nie som si celkom istý, že tento názor je v tomto prípade správny. A ukáže čas a pôsobenie všetkých, ktorí sú v systéme, kde bola pravda a pre koho to bolo výhodné. Naše presvedčenie je, že obmedzené zdroje, ktorých je málo, ktoré nám chýbajú, chýbajú nám pre školstvo, poľnohospodárstvo, nota bene pre zdravotníctvo, sociálnu sféru, na rozvoj priemyslu, na budovanie infraštruktúry, že keď začneme šetriť s tými zdrojmi, podľa môjho názoru skôr by sme mali počuť fajn, ako to je tunel. Ale je to tak. Každý je zodpovedný za názor, ako ho vysloví, a každý je zodpovedný za činnosť, akú koná. A v tejto veci mám aj ako osoba, aj ako šéf  rezortu a takisto aj ministerstvo financií úplne čisté svedomie. A invektívy, ktoré boli týmto smerom dávané, berieme skôr ako nedorozumenie a možno aj istý komunikačný problém, za čo sa teraz ospravedlňujem všetkým poslancom. Ďakujem pekne. (Potlesk.)