Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2013-06-04):
Vážená pani predsedajúca, dovoľte mi v krátkosti ozrejmiť aj kolegom poslancom, ale hlavne obyvateľom, že prečo si myslím, že k prijatiu takejto novely by malo v slovenskom parlamente dôjsť. Tento zákon ja zaraďujem, tak by som ich pracovne hodnotil, do takých kvázi ropných zákonov. To je jeden zo zákona alebo jedna z možností, ako sa dostať k peniazom tých druhých, hej. A tento systém bude v dohľadnej dobe mimoriadne silno využívaný a veľmi sofistikovane cez rôzne manipulácie s predpismi, zákonmi, novelizáciami a v konečnom dôsledku bude znamenať to úplne jednoduché, že ako sa dostať k peniazom tých druhých. Poväčšine tých, ktorí majú toho pomenej, lebo v zmysle zásady, ktorá je už známa storočia, na biede sa najlepšie zarába, takto bude fungovať, ten princíp. Lebo už v zásade nie je z čoho. Už čo sa dalo, sa predalo, teraz ešte zostáva Chopok. Ten predáme za chvíľku. Teda my nie, ale tuná kolegovia zo SMER-u, vyzerá, že im to predajú. Tak už sme došli k tomu, že aj Chopok. Už tých možností naozaj nie je veľa. Európska únia, zdá sa, pritvrdzuje. Ostávajú ešte peniaze tých chudobných. A teraz, ako sa k nim dostať? Dostať sa ku nim cez niečo, ako vytvoríte nejakú odkázanosť alebo pomaly povinnosť niečo platiť. To sú typy zákonov, keď vám príde účet za elektriku, to sa pomaly dozvedáme, že za čo všetko platíme, že sa dozvedáme, že niekoho súkromné projekty platíme. To sme nevedeli, to nám nepovedali. No ono je dobre, že sa to už objavuje. Ono aj zákon o vodovodoch je jeden z tých zákonov, ktorý tiež hovorí, ako sa dostať k peniazom chudobných ľudí cez tú odkázanosť a cez to, že vlastne si to kúpiť musíte, lebo inú možnosť nemáte. A keďže vieme, že inú možnosť nemáte, tak s vami robíme, čo sa dá. I keď sa to na prvý pohľad javí ako niečo regulované. No netvári. A jeden z dôkazov toho, že to tak nie je, je aj to, že vlastne sme donútili ľudí a nútime ľudí platiť za dažďovú vodu. Zákon pozná definíciu, ktorá hovorí o vode z povrchového odtoku. Ja ju preložím pre ľudí, aby sme tomu rozumeli. Voda z povrchového odtoku je dažďová voda. To znamená, to je tá voda, ktorú, my máme možnosti veľké, poniektorí poslanci enormné, ale stále ešte máme hranice a jednou z tých hraníc je, že to nevieme celkom ovplyvniť, že či naprší alebo nenaprší. Teraz by sme chceli, aby nepršalo, a napriek tomu prší. Čiže je to mimo našej moci. Dažďová voda je mimo našej moci. A otázka stojí, že prečo by sme mali platiť za odvedenie niečoho, čo je mimo našej moci, čo nevieme ovplyvniť? Samozrejme, zákonodarca nám hovorí, ale pozor, je to preto, že vy tým, že ste zastavali nejaké územie, ste znížili vsiakavosť tej plochy, to znamená, tá plocha sa nevsiakne a my ju musíme odviesť. Doteraz to plus-mínus sedí. I keď, aj toto by sa dalo nabúrať. Ale dobre. Vychádzajme, že zákonodarca tým, že povedal, tým, že ste si to zastavali, my vám to musíme odviesť. Avšak nedopovedal ďalšiu vec, že tým, že sme to zastavali sme vytvorili predpoklad na to, aby sme sa stali vôbec účastníkmi zmluvného vzťahu s vodárňami a kanalizáciami pre odber vody a odvedenie klasickej odpadovej vody. To znamená z vecka, z kuchyne. Čiže budem pokračovať v nejakom príklade. Ale ešte raz to zopakujem pre istotu. Tým, že ste niečo zastavali, vytvorili ste si domček, tak ste vytvorili predpoklad, že môžete podpísať zmluvu s tými vodárňami a oni vám môžu poslať účet za vodu a vodu z vecka, ktorú vyprodukujete, a z kuchyne, ktorú vyprodukujete, a z kuchyne, ktorú vyprodukujete, ale oni vám tam ešte pribalili dažďovú vodu a tu už to nesedí. A v tejto dôvodovej správe aj, aj podstatou, filozofickou podstatou tohto návrhu zákona je, že hovoríme v zásade o dvojitom ako keby zdanení. O dvojitom plnení. Nemôžete spravodlivo od niekoho očakávať, že proste tým, že ste vytvorili predpoklad vôbec, aby ste niečo platili, ešte musíte platiť za niečo, čo je vlastne sekundárnym dôsledkom toho, že ste vytvorili ten predpoklad. Tých príkladov, ako by som to nazval, kebyže niekto vytvoril potraviny, je to úplne v poriadku, že vytvoril potraviny, vy keď idete do potravín, kúpite si, ale nemôže vám niekto poslať faktúru, že za to, že máte v našej oblasti potraviny, nám musíte platiť. Alebo neviem, viete, že nechcem sa zamotať, tých príkladov by sa dalo urobiť viac. Zákonodarca nedopovedal celý ten príbeh. Platí, že ste znížili vstrebavosť, to platí. Ale nedopovedal to, že ste zároveň tým vytvorili predpoklad. Otázka stojí, čo je väčšie a čo je silnejšie? A silnejšie je to, že vlastne vy ste odberateľom vody aj producentom klasických odpadových vôd, lebo dažďová voda nie je klasicky odpadová voda. A druhá vec, aj poučení skúsenosťami z aktuálneho vývoja, my aj hovorme o tom, že ten spotrebiteľ koncový, ten producent odpadových vôd a odberateľ vody v zásade plní spoločenskú funkciu tým, že vyreguloval tok. V dnešnej dobe prívalových a návalových dažďov, ktoré sú proste tým, že to vyreguloval, proste sú tam z vody, tak plní aj celospoločenskú funkciu, a preto je nie celkom spravodlivé, dokonca nespravodlivé, môžeme to aj otvorene, aj takto povedať, ho za to penalizovať alebo vyžadovať od neho, za neho úhradu alebo útratu. Skôr by si zaslúžil ten človek tým, že vyreguloval, zreguloval ten tok, že to netečie kade-tade, pochvalu, keď už nič iné, ale určite nie faktúru. Čiže podstatou tohto zákona je, i keď predpokladám, že sa to niekomu bude javiť nie celkom namieste, ale filozoficky je to tak. Nemôžete od niekoho chcieť tým, že vytvoril priestor a stal sa účastníkom zmluvného vzťahu, ešte do neho za to, že to vôbec sa ním stal, požadovať ďalšiu úhradu, čo v tomto prípade je odvod dažďovej vody. To je proste vec, ktorá je sekundárnym dôsledkom toho primárneho dôsledku, to znamená, že ste účastníkom zmluvného vzťahu. Tak by to malo byť, samozrejme, v krajinách, kde si svojich občanov ctia, majú ich v úcte, rešpektujú ich, vytvárajú im podmienky, nechcú z nich vydrieť, čo sa dá, samozrejme. To sú asi Šangrí-la, nejaké bájne krajiny. A možno aj krajiny, možno aj kúsok od nás, kde tieto skutočnosti zohľadňujú ináč ako tu. U nás sme si tou cestou najľahšej možnosti, to znamená, vydri z tých ľudí čo najviac a naúčtuj im aj dažďovú vodu. To jak sa dakedy hovorilo, že aj za teplý vzduch budeme platiť, tak v tomto prípade to naozaj sedí, že platíme za dažďovú vodu, za vodu, ktorú nevieme ovplyvniť, lebo aj my sa aj tešíme, my poľnohospodári, že padá a že tečie, a za to ešte budeme musieť platiť. To hovorí súčasný existujúci zákon. Novela, ktorá je tu predložená, o ktorou, s ktorou sa uchádzam o vašu podporu, vážení kolegovia, hovorí, že je možne relatívne jednoduchou úpravou, to znamená vyňatím vôd z povrchového odtoku zo spoplatnenia tomuto to ukončiť. Tento stav, ktorý, ja si myslím, že naráža na určitú protiústavnosť. Hej, môžeme to ukončiť tým, že sa vyjmú vody z povrchového odtoku, to znamená, tá faktúra, ktorá nám teraz chodí. A chodí vám tam aj ten štatistický priemer úhrnu zrážok a neviem čo, jak sa to vypočítava, tak sa môže ľuďom, teraz to pre tých ľudí poviem, vážení, mohlo by sa stať, keby to poslanci SMER-u podporili, že nebudete platiť za dažďovú vodu, čo je v zásade nelogické.