Figeľ, Ján, podpredseda NR SR (2014-09-23):
Ďakujem pekne. Vážený pán predseda, pán minister, ctené kolegyne, kolegovia, veľa tu už zaznelo v piatok i dnes o téme, ktorá je naozaj aktuálna, horúca, nielen politická, v tom užšom slova zmysle aj geopolitická z hľadiska vývoja vo svete. A sme toho nielen blízko, ale sme toho súčasťou, pretože konflikt na Ukrajine súvisí aj s témou Európy, európskej integrácie. A aj odpoveď naň súvisí s touto istou agendou. Dovoľte mi niekoľko poznámok k tým dvom návrhom, ktoré sú spojené v rozprave, lebo jedným je vyhlásenie Národnej rady a druhým je súhlas s ratifikáciou asociačnej dohody s Ukrajinou. Ja som presvedčený, že diskusia, ktorá tu bola v jari, marci a bola vážna, kritická a konzekventná, priniesla spoločný postoj, ktorý tomuto parlamentu svedčí. Naozaj to, čo sa dialo v jari, si vyžadovalo našu nielen pozornosť, ale aj istú primeranú reakciu. Aj vtedy sme veľmi otvorene poukazovali na porušovanie medzinárodného práva a hrubé použitie sily pre zmenu hraníc, na to, že odtrhnutie Krymu bolo anexiou. Aj keď vládna väčšina s tým nesúhlasila, je to fakt. A takto sme argumentovali a aj hlasovali napríklad aj pri téme Kosova, teraz myslím parlament, Národná rada Slovenskej republiky, roky predtým. Je dobré a dôležité mať konzistentné, čitateľné, ba až predvídateľné postoje, lebo medzinárodné vzťahy si to zaslúžia, ak má byť 21. storočie lepším časom, než to predchádzajúce. A preto aj vyhlásenie, ktoré je pripravené alebo navrhované, je dôležitým. Ono nezmení vývoj, ale je svetlom alebo svedectvom o nás a zároveň postojom k udalostiam na Ukrajine. Som rád, že bola diskusia na dvoch výboroch otvorená pre verejnosť. A ona už naznačila, že tie pohľady sa veľmi líšia v našom parlamente na to, čo sa tam deje a čo by mohlo byť riešením krízy na Ukrajine. Už sa nebudem vracať k vlastným argumentom na týchto rokovaniach, ale skôr chcem do toho, do tej súvislosti, ktorá tu odznieva, priniesť nový pohľad, lebo ide tu aj o hodnoty, aj o záujmy. Nie je to buď – alebo, ide tu aj o civilizačné záležitosti, aj o geopolitiku. Nie je to buď – alebo. A ide tu o Ukrajinu, ale aj o nás, lebo sme aktérmi vývoja Európy, ku ktorej Ukrajina s plnou vážnosťou a všestranne patrí. Nie je to len zemepis, je to oveľa viac. Som presvedčený, že fakty usvedčujú a potvrdzujú, že to, čo sa dialo na Ukrajine, osobitne od augusta, bol aj konflikt Ukrajiny a Ruskej federácie. Nakoniec to priznávajú všetci aktéri a každý deň sa to naplno a nanovo prejavuje v tom, čo prichádza ako správy, ako udalosti. Preto tu nejde len o nejaké morálne alebo záujmové vtiahnutie, angažovanie sa Ruskej federácie, ale priame vojenské, cez vojenské sily, cez vojakov, už nehovoriac o technike alebo ďalších spôsoboch podpory toho konfliktu, ktorý sa rozpútal na juhovýchode Ukrajiny. Preto som presvedčený, že by to malo naše vyhlásenie veľmi jasne odrážať. A aj preto sa hlásim k tomu, čo navrhoval predseda zahraničného výboru ako dodatok k textu pripravenému ministerstvom zahraničných vecí. Bola to jasná formulácia, jasný apel alebo výzva na Ruskú federáciu. Podporujem toto doplnenie vyhlásenia. Ak by nebolo prijateľné, tak navrhujem doplnenie o ten text, ktorý bol na návrhu zahraničného výboru, resp. textu, ktorý bol pre zahraničný výbor pripravený. A záverečná veta znie, prečítam ju: „Národná rada Slovenskej republiky apeluje na Ruskú federáciu, aby prispela k stabilizácii, k deeskalácii situácie a rešpektovala územnú celistvosť Ukrajiny.“ Ak by tento zmiernený text neprešiel, tak som presvedčený, že pre prijateľnosť takéhoto dokumentu potom je aj logické, aj nevyhnutné, hovorím za seba a za mnohých, vypustiť zmienku o Spojených štátoch amerických, v texte, ako tej krajine, ktorá má byť štátom pre rešpektovanie zvrchovanosti a územnej celistvosti Ukrajiny, lebo to tam nepatrí, lebo v Minsku rokovali tí, ktorých sa to týka, s podporou, pomocou Európskej komisie, resp. Európskej únie a Organizácie pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe. My sme preto súčasťou týchto inštitúcií a organizácií, aby ony napomáhali spoločným záujmom. Vťahovať do toho USA umelo z pohľadu Slovenska je nenáležité, nesprávne, škodlivé. Inak nebudeme môcť hlasovať za vyhlásenie, ktoré je, ktoré by bolo nevyvážené a nepravdivé voči situácii a možnému riešeniu. A tým možným riešením je v podstate druhý bod programu a to je pridruženie, priblíženie Ukrajiny k priestoru, ktorý je stabilný, otvorený a nielen to, ale aj perspektívny z hľadiska rozvoja a vývoja. Priatelia, tu naozaj ide o spoločnú Európu, pretože ona je odpoveďou, nie Východ – Západ, alebo verzus, ale spoločenstvo postavené na báze práva a hodnôt a rozvíjajúce ich členské oprávnené záujmy. Záujmy nemusia byť v rozpore s hodnotami, dokonca sú logické a potrebné na báze hodnôt, lebo len to môže priniesť iné storočie pre Európu a pre svet spolu s Európou. Európska integrácia je realita už vyše polstoročie a je atraktívna, a to je dobre. Nehovorím o teórii, hovorím o praxi, ktorá je odpoveďou pre západný Balkán, ktorý sme nevedeli alebo nedokázali, alebo neriešili, alebo zle riešili, alebo boli svedkami krvavého konfliktu, krvavých nových hraníc, masových hrobov nedávno a neďaleko, nedávno a neďaleko a teraz čosi podobné aktuálne a neďaleko sa deje na východ. Ak nebude odpoveďou spoločná Európa aj pre Ukrajinu, tak inú, lepšiu nemáme, my nevieme ponúknuť nič lepšie. A som rád, že to môžeme ponúknuť, lebo je to v plnom odkaze alebo v súlade s odkazom Roberta Schumana. Ja si ho dovolím zacitovať preto, lebo voľakedy som ho citoval vo vzťahu k Slovensku. Dosť dávno, ale je veľmi aktuálny. Robert Schuman ešte v 50. rokoch minulého storočia hovoril o tom, že, citujem: „Musíme vytvoriť Európu nielen v záujme slobodných národov, ale aj pre uvítanie národov z Východu, ktoré po uvoľnení z útlaku, ktorému sú vystavené, nás požiadajú o prijatie a o našu morálnu podporu. Považujeme za integrálnu časť živej Európy všetkých, ktorí si želajú pripojiť sa k nám vo vytvorenom spoločenstve. Vzdávame úctu ich odvahe a ich vernosti, ako aj ich utrpeniu a obetiam.“ Môže to znieť sentimentálne, ale podľa mňa to je výsostne, výsostne aktuálne aj vzhľadom na obete, ktoré mnohí spomínajú a ich počet stúpa. A preto politické pridruženie a ekonomická integrácia Ukrajiny s Európskou úniou je slobodnou a potrebnou a podľa mňa rozumnou účasťou Ukrajincov, Ukrajiny na spoločnom projekte. Na tom spoločnom dome, o ktorom hovorili iní, možno vám niečo povie Michail Gorbačov, on používal termín „spoločný európsky dom“. Pred ním to spomínal veľmi často Robert Schuman. Nech to nie sú naozaj pocity, ale presvedčenie, že existujú odpovede, ktoré sú lepšie, sú funkčné a sú aj pre Ukrajinu, nielen pre tých, ktorí sme toho súčasťou dnes. A to je naplnenie toho, aby Ukrajina bola vládkyňou svojho osudu, aby o Ukrajine nerozhodoval ani Washington, ani Moskva, ani iní, ale vlastní, tak ako my rozhodujeme o sebe, možno nie vždy dobre alebo presne, ale slobodne, my. A to bol ten princíp, aby Európa vládla nad svojím osudom, takisto Moldavsko, Gruzínsko, ktoré sme už potvrdili v ratifikačnom procese dnes dopoludnia, a Ukrajina príde na rad, keď skončí táto rozprava. Európska integrácia napriek všetkým slabinám, otáznikom, zlyhaniam alebo nedokonalostiam v tom, čo by mala byť, je reálny proces a je odpoveďou, nie je problémom samým osebe alebo otáznikom aj pre otázky bezpečnostné, ekonomické, environmentálne alebo iné. Neidealizujem, je to realita a to je realizmus, to je naozaj realizmus, ktorý potrebujeme aj v politike, aj v medzinárodných vzťahoch, a Slovensko je dnes toho aktérom. Bez nášho hlasu sa to nestane, čím nechcem hovoriť o centrálnom postavení Slovenska, ale o bezprecedentnej váhe našej krajiny či v eurozóne, či v Európskej únii, alebo v iných inštitúciách pre súčasnosť a budúcnosť aj iných národov a krajín. Táto sila príťažlivosti dnes pomáha aj Slovensku a ostatným vplývať na Ukrajinu, aby sa uplatnili pravidlá, ktoré prinesú nielen prímerie, ale aj mier a konkrétne a seriózne riešenia. Neviem, či žiaľ alebo chvalabohu, ale je to tak. Európska integrácia je stále vo svojom základe o mieri v Európe. To je stále o mierovom projekte, ktorý nie je automatický, samozrejmý, ale je možný a potrebný. A na záver mi dovoľte povedať, že pridruženie Ukrajiny k nášmu priestoru – a teraz to nemyslím geograficky, teraz to myslím skôr v iných dimenziách – je aj v našom záujme. Aj východného Slovenska, celého Slovenska, strednej Európy, Vyšehradskej skupiny. A ak je niečo v záujme Slovenska, tak na tom pracujme. Korektne a vytrvalo. Je to o ekonomike, o obchode, o bezpečnosti, o životnom prostredí, priemysle, podnikaní, doprave, finančných službách, cestovnom ruchu, o poľnohospodárstve, zamestnanosti, sociálnej politike, o kultúre. Tam môže získavať aj Slovensko. Tak ako iní získavali, keď rozšírenie bolo témou a zostáva, tak aj my. Nie je to jednosmerka, je to vzájomné. A ja to hovorím preto, aby sme nešpekulovali, či a kedy, ale napomáhali procesu, ktorý už začal a ktorý, žiaľ, ale znovu súvisí s konfliktom v Európe. Ja som presvedčený, dámy a páni, že ten proces pôjde ďalej tak, ako má ísť. A opakujem, nepôjde len tak, ak nebudeme na tom pracovať rozumne, postupne, a že príde čas, že aj Rusko sa prihlási k spolupráci strategickej. Pridruženie neznamená členstvo. Európska únia má devätnásť pridružených krajín. Členstvo je možné len pre európske krajiny. Ale to, že je dnes sila príťažlivosti Európy reálna, konkrétna, svojím spôsobom až globálna, je pravda a to je výhoda pre nás. A raz príde čas, keď aj Rusko bude chcieť mať strategické vzťahy s Európskou úniou, keď možno zóna voľného obchodu bude od Lisabonu až po Vladivostok, od Atlantiku až na druhú stranu po Pacifik. Je to možné. Je to rozumné. A prídu raz aj predstavitelia Ruska, ktorí povedia, že je to aj potrebné a bude to vzájomne výhodné. Ale dovtedy je dôležité, aby sme pracovali s tými, ktorí sú presvedčení o svojej európskej ceste. A zmluva alebo dohoda o pridružení Ukrajiny je takýmto nástrojom. Ak vyhlásenie je skôr postojom, tak zmluva je cestou a oveľa viac ovplyvní vývoj, než v tejto chvíli mnohí z nás možno si vedia predstaviť. Samozrejme, klub KDH bude hlasovať za ratifikáciu tejto dôležitej medzinárodnej európskej zmluvy s Ukrajinou. Ďakujem pekne.