Heger, Eduard, podpredseda vlády a minister financií SR (2020-04-07):
Ďakujem pekne. Ospravedlňujem sa, pán Kamenický, ale myslel som to tak, že vlastne ja by som po úvodnom slove, lebo na úvodné slovo, ako viete, nemôžte reagovať faktickými poznámkami, čiže ak by ste chceli reagovať teraz na to, čo budem hovoriť, tak som vám chcel dať priestor reagovať aj faktickými poznámkami. Myslím, že toto, tento dobrý zvyk je dobré tu zaviesť. Takže ja by som ešte nadviazal na to, čo som hovoril, pretože viacerí ste vo svojich vlastne, vo svojich vystúpeniach v rozprave ste práve aj na jednu časť, ktorú, o ktorej budem hovoriť, vlastne poukazovali. A musíme si uvedomiť vlastne aj tie opatrenia, s ktorými sme prišli práve v čase pandémie, ako sme prebrali vládu, tak tie opatrenia boli zamerané na viacero vecí. Ako prvé, ten spoločný menovateľ, a toto je kľúčové, lebo keď sa bavíme o konkrétnych opatreniach, niekedy sa človek v tom môže stratiť a má pocit potom alebo ľahko môže začať byť tendenčný a povie si, však tomuto by som dal to, tomu to a podobne. Si myslím, že je dôležité držať to v určitých spoločných menovateľoch, aby to bolo spravodlivé, a potom sa rozprávajme o tom, či tie spoločné menovatele chceme rozšíriť. Ale ten prvý spoločný menovateľ bol, že štát by mal poskytnúť pomoc, ktorá pomôže udržať zamestnanosť. To je úplne kľúčové, pretože vieme, že každá firma, ktorá podniká, tak má isté náklady, má tzv. variabilné náklady, čiže na tovar, ktorý predáva, potom má náklady so zamestnancami, potom môže mať nejaké investičné náklady a potom, samozrejme, teda zvyšok je zisk. Vláda pristúpila k tomu a urobili to aj okolité štáty, že povedali, chceme pomôcť udržať zamestnanosť, preto sú aj tie schémy vlastne toho kurzarbeitu, ktorý je teraz skloňovaný za posledné týždne asi najviac, ako kedy bol, a zdá sa, že jedna z veľkých vecí, ktorá nechá silný odkaz celej Európe, bude, že do modelu, do schémy kurzarbeitu prejdú mnohé krajiny, ktoré to doposiaľ nemali, lebo vlastne zistili, že tento model je práve na takéto, na takúto dobu určenú, a tie, ktoré to zaviedli už dávno, sú na to pripravené, majú v tých fondoch peniaze, pretože sa na to skladali zamestnanci, zamestnávatelia a vlastne majú teraz pripravené ako keby, som povedal, z toho vankúša môžu vyťahovať a používať to v prospech záchrany a pomoci firmám, pretože si tam naodkladali. Čiže tam je ten princíp toho, toho dobrého hospodára. My sme nepristúpili zatiaľ do opatrenia, ktoré by urobilo niečo také, že začne hovoriť jednotlivým firmám, ako majú si dávať svoju cenu, že teraz tak vy môžete, resp. regulácia ceny. Do tohto opatrenia sme zatiaľ nepristúpili, pretože keď si povieme vyslovene, že pozeráme sa teda na obdobie koronavírusu, aj tí samotní zamestnávatelia povedali, potrebujeme, aby ste nám pomohli práve s tými nákladmi na zamestnancov, lebo jednak je to veľmi veľká položka, a po druhé, keď nám s tým nepomôžete, musíme ich prepustiť a to nechceme, pretože vieme, že keď táto kríza koronavírusu prejde, tie firmy sa musia vrátiť späť do ekonomiky a budú tých zamestnancov potrebovať. Čiže nedáva zmysel, aby v jeden týždeň ich vyhadzovali a potom o niekoľko týždňov, možno niekoľko mesiacov ich volali späť, pretože vieme, že aj to prepúšťanie niečo stojí, stojí to firmy dosť, ale takisto to stojí aj čas a administratívu a po druhé najímanie zamestnancov je opäť proces, kedy musíte vyberať, už možno nemáte tých zaučených, musíte ich potom zaúčať. Toto všetko má svoj náklad a spomaľuje to rozbeh ekonomiky. Preto aj pre štát, aj pre každého, kto má zdravý rozum, je normálne, že chce pomôcť tej zamestnanosti, aby, keď koronavírus pominie, aby firmy mohli znovu, aby sa ľudia mohli vrátiť do práce a robili na práci, ktorú robia roky, ktorú robiť vedia, a kde vedia poskytovať svoju produktivitu. Takže preto sa vlastne urobilo to, to opatrenie pomoci zamestnanosti. Vy však dnes ste práve pri odklade splátok, ktorá je ďalšia pomoc a je pomoc podnikateľom, ale je aj pomoc aj obyvateľom, ktorá hovorí o tom, ako som už povedal v úvodnom slove, že si odkladáte vlastne celú tú splátku, ktorú splácate, aby ste mali hotovosť, aby ste mali tú likviditu. Každý, kto tú likviditu má, by ju musel teraz splatiť na svoju investíciu, lebo to má voči svojej investícii, či už je to človek, občan, ktorý si kúpil nejakú nehnuteľnosť, alebo či už je to firma, ktorá tiež má nejaké investície či už v podobe nehnuteľností, alebo v podobe nejakého zariadenia a podobne. Preto sem prichádza ten odklad, aby nemusel túto hotovosť, vzdať sa jej, ale aby mu mohla ostať práve na tie základné životné potreby, aby sme vedeli prečkať, aby sme vedeli prečkať, lebo to je ako keby búrka. Vy sa musíte skryť, my sme sa tiež museli kvázi pred touto búrkou pandémie skryť, aby sme prečkali to obdobie, kým tá pandémia prehrmí, prejde, a potom znovu mohli vyjsť, keď to tak poviem, do ulíc, do prác a vrátiť sa do svojho normálneho života. Ale aby sme si na to obdobie mohli teda nakúpiť potraviny, aby sme mohli ostať vo svojich bydliskách a podobne, aby sme mohli fungovať, potrebovali sme tú hotovosť. A preto prišiel vlastne aj tento odklad splátok, lebo pomáha to všetkým obyvateľom aj firmám udržať likviditu na tie ostatné veci, ktoré potrebujú na svoju réžiu. A tá splátka teda má v sebe istinu a má v sebe úrok. A úrok je niečo, to je také kontroverzné slovo, kde automaticky sa ukáže, aký je kto človek, keď reaguje na úrok. Viete, kto prvý zarezonuje najviac na slovo úrok? Viete, lebo... A ja teda nechám to ako rečnícku otázku, aby som nedráždil túto sálu. Ale chce tým povedať, že úrok je cena za službu poskytnutiu, poskytnutia tej istiny. To je veľmi dôležité, to je cena, takisto ako keď si idete kúpiť chlieb do potravín, tak vy platíte nejakú cenu. V tej splátke za chlieb máte náklady na suroviny a máte za službu. Tomu sa hovorí výrobná marža, veľkoobchodná marža a maloobchodná marža. Viete, koľko je maloobchodná marža, viete, koľko je maloobchodná marža? Veď sme to tu preberali pri tých zákonoch. Máte pocit, že teraz to je aké, nejaká malá marža? Áno, môže to vyzerať, že 30-40-50-percentná marža je niečo veľké. Choďte do reštaurácie a pozrite sa tam, aké sú tam marže, 200-percentná a poviete si, 200-percentná marža. Poďme sa teda takto akože baviť o tom a teraz poďme siahnuť na tie veľké marže. Lenže musíte si uvedomiť, pri všetkej cenotvorbe si musíte narátať tzv. fixné náklady, ktoré, na ktoré musíte v tých variabilných a v tej marži zarobiť. A ja to vysvetľujem preto, lebo som povedal, že zatiaľ sme nepristúpili k spoločnému menovateľu, že ideme upravovať cenu. Povedali sme, že počas pandémie prichádzame s opatrením, kde upravujeme zamestnanosť. Prichádzame na pomoc so zamestnanosťou. A toto je úplne kľúčové, takže lebo tu sa zrazu ozvalo áno. A tu sú tie názory, táto sála odráža rôzne názory, či už na, na riadenie ekonomiky, na riadenie štátu a podobne. A to sa vlastne ozvalo aj vo vašich vystúpeniach, kde každý preukázal, alebo teda povedal, predostrel, akým spôsobom by chcel riadiť štát. A mali sme tu vlastne vystúpenie aj pána Kotlebu, ktorý, myslím, že tu teraz nie je, ktorý hovoril o tom, že mali by sme nadiktovať, že mali by sme nadiktovať niečo, že štát je tu na to, aby diktoval. Teda pokiaľ ja viem a pokiaľ čítam ústavu, tak si myslím, že sme demokratický štát a taký štát nediktuje. Je možné, že pán Kotleba preferuje iný typ zriadenia, a preto hovorí práve o tom, že by štát mal nadiktovať. Ale v tom prípade sa poďme pozrieť na ústavu a poďme zistiť, že koľko ľudí zastáva tento názor, aby štát niečo diktoval. Pretože ústava naša hovorí niečo úplne iné. Ja som chcel ešte osloviť aj pána Kotlebu, ktorý tu teraz nie je, ale, ale oslovím teda váš klub, aj keď teda tá komunikácia nebola jednotná. Najsilnejšie zaznela z úst pána Kotlebu, lebo ja viem, že pán Kotleba hovorí o sebe, že je kresťan. A ja teraz dovolím si teda použiť trošku takú kresťanskú terminológiu práve k nemu a k ľuďom, ktorí sú okolo neho, pretože, ako dobre vieme, sme v týždni pred Veľkou nocou, máme pred sebou Veľký piatok a tí, čo sú kresťania, dobre vedia, o čom bol Veľký piatok. Dobre vedia, čo sa udialo vo štvrtok, keď Ježiša Krista predviedli, mal vlastne na, večeru so svojimi, so svojimi učeníkmi, a potom prišli miestodržitelia a zobrali ho pred Piláta. A tam vidíme to posolstvo kresťanstva, ktoré mne úprimne, keby som to mal pánovi Kotlebovi povedať, ale poviem to ľuďom, ktoré mne úprimne nesedí, a ja by som rád teda poprosil aj pána Kotlebu alebo vás, aby ste mi vysvetlili, ako ide diktát, ktorý ste tu požadovali, dokopy s kresťanstvom, keď sviatky Veľkej noci sú jasným ukázaním toho, že Ježiš Kristus, ten, v ktorého, hovoríte, že veríte a nasledujete, ukázal pravý opak. On sám bol pred Pilátom a povedal, že nebude si nárokovať svoju moc, hoci ju má, a práve naopak, obetoval sa, pretože v tom videl to bohatstvo, a to bolo vlastne to jeho víťazstvo. Takže mne tuto ten váš, vaša rétorika diktátu absolútne nejde. O to viac, ak sa nachádzame tesne pred Veľkou nocou, a pokiaľ kresťania vedia, o čom Veľká noc je, tak o to viac mi absolútne teda toto slovo diktát a diktovanie absolútne nesedí s tým. Čiže niečo, niečo tu nesedí. Buď teda nie ste kresťania, alebo potom nie ste za ten diktát. Toto by bolo podľa mňa dôležité nejakým spôsobom očistiť. Pretože, áno, je niečo iné byť na strane ľudí, zastávať sa ľudí, ale je dôležité si povedať, aké zriadenie teda štátu ctíme. Či ctíme, lebo, páni a dámy, ak si pamätáte, nebolo tomu tak dávno čo sme tu sľubovali na ústavu. Čiže ja sa pýtam, či tá ústava teda je niečo, čo si ctíme, alebo nectíme. Toľko teda k tomu, pretože ako som povedal, tie opatrenia, ktoré sme pristúpili, boli na to, aby pomohli ľuďom, a zatiaľ sme sa nerozhodli o tom, zasahovať do cenotvorby, pretože vieme, že aj toto nejakým spôsobom ošetruje ústava a máme tu právo slobodného podnikania, ktoré ústava garantuje, a tým pádom je veľmi dôležité si rozmyslieť, či chcete ísť do sporu s ústavou, keď idete zasahovať do cenotvorby, to je úplne kľúčové. Teraz by som prešiel na chvíľočku ešte k pánovi Kamenickému, k pár veciam, ktoré zazneli, a viem, že teda je prihlásený do rozpravy a bude, bude ešte hovoriť viacej k tomu. Mňa tam zaujala jedna vec, keď pán Kamenický povedal, že ho trápi, či bankový sektor bude stabilný. Na jednej strane veľmi správne vyslovil vlastne parametre a to bola už tá odborná debata, kedy sa bavíme o tom, čo všetko vlastne obnáša život na finančných trhoch, aké to má plusy a mínusy a ako do toho môžte zasahovať tak, aby ste ten organizmus takisto ako trh, v čomkoľvek inom je istý organizmus, a keď urobíte určité zásahy, tak ho môžete zničiť. A pán Kamenický teda povedal, že ho trápi, či bude tento sektor stabilný. No tu som veľmi spozornel, pretože ak by to tak bolo, tak zrejme neviem si predstaviť, a je to otázka možno, pán Kamenický, na vás, že ako ste to teda mysleli, keď ste bankám vlastne na jednej strane zvýšili bankový odvod na dvojnásobok minulý rok a dali ste ho na neurčito, hoci ste vedeli, že ten bankový odvod bol určený na isté konečné obdobie. A myslím, že sám ste priznal v rozprave, že ste to robili kvôli záchrane rozpočtu, ak si to nemýlim, myslím, že dnes ste to tu povedali, čo opäť vyvracia slová, ktoré ste sa snažili prezentovať vtedy, keď ste ho zavádzali, lebo vtedy to ste sa všetkými možnými slovami bránili tomu, že to nie je kvôli tomu. Takže zdá sa, že tu naozaj vychádzajú, a viete, pravda si vždy nájde svoj čas a pravda vždy vyjde na povrch. Takže aj tu vlastne vidíme, že po pár mesiacoch sme sa dozvedeli, ako to vlastne s tým bankovým odvodom bolo. A na jednej strane teda hovoríte o tom, ako vám záleží na tom, aby bol stabilný, a na druhej strane ste urobili, vy ste urobili práve to opatrenie, kde ste ten bankový sektor výrazne ohrozili. Čiže toto mi tiež úplne nesedí. Dobre, to sú také základné veci, na ktoré som chcel zareagovať aj práve z tej rozpravy, ktorá bola v prvom čítaní. A myslím si, že ktorá bola ako také najväčšie dva menovatele, ktoré sa tam spomínali práve pri, pri tej diskusii. Viem, že teda na finančnom výbore bola odborná debata na konkrétne otázky, ktoré zazneli, takže toto teraz nebudem opakovať. Iba v prípade, že by to zaznelo v rozprave, tak môžme sa znovu o tom porozprávať. Takže ďakujem za pozornosť, a nech sa páči priestor na rozpravu. (Potlesk.)