P. Minárik, poslanec: (2007-06-20):
Chcem sa zastaviť pri jednej zdanlivej maličkosti, ale podľa mňa so zásadným dopadom najmä na ľudí, ktorí majú radi film, teda i na vás, na mnohých kolegov, koaličných poslancov a, musím tak trošku egoisticky povedať, aj na mňa. Ale nielen preto to predkladám. Ale v každom prípade hovorím za verejnosť, aj keď nie možno širokú, ale takú, ktorá sa špecificky zaujíma o film. A preto patrí k návštevníkom filmov, ktoré veľkú návštevnosť nemajú. Myslím si, že totiž pozmeňujúci návrh, ktorý predložil v našom výbore pán kolega Senko, by mal nežiadaný a nepredpokladaný dopad. A preto sa chcem k tomuto návrhu vyjadriť. Ide mi o § 17 ods. 6. Už som to konzultoval s pánom spravodajcom aj s vašou riaditeľkou príslušného odboru. Myslím si, že sme napriek tomu, že pán Senko tu mal svoj návrh, neprišli presne k tomu, k čomu by som rád prišiel ja. Hovorím, ide o bod 6 spoločnej správy. A preto budem žiadať, aby sa o tomto bode osobitne hlasovalo, aby bol vyňatý na hlasovanie. Súvisí to s tým, že budem podávať pozmeňujúci návrh k tomuto bodu. Keď som už pri tom pozmeňujúcom návrhu, je to jednoduché, ja ho prečítam, aby sme učinili zadosť pravidlám rokovania. Takže môj návrh znie: „V § 17 ods. 1 sa slová „alebo nie je určené len na audiovizuálne predstavenie“ nahrádzajú slovami „a nie je určené len na audiovizuálne predstavenie v kinách“.“ Tie kiná sú tam uvedené len na naozaj zvýraznenie toho, o čo ide. Podľa mňa by to tam nemuselo byť, ale istota je istota. Pán spravodajca, nech sa páči. O čo ide. No ide o pomerne jednoduchú vec z hľadiska legislatívneho hľadiska, a to, že rozdiel medzi slovom „a“ a slovom „alebo“ je dosť podstatný, pretože konjunkcia a disjunkcia sú vážne iné v svojich dopadoch. Tá druhá polovička vety, ktorú pán poslanec Senko navrhol vypustiť, a teraz to koriguje s vypustením toho jedného slova v pôvodnej, mala zabezpečiť, aby  filmové kópie, ktoré sú vyrobené s českým dabingom, mohli byť inak premietnuté, pretože Slovensko je veľmi malý trh a v distribúcii filmov tvorí spolu s Českou republikou jeden región, pre ktorý sa tieto filmové kópie vyrábajú. Pán poslanec Senko to zobral trošku radikálnejšie, akoby som to chcel zobrať ja, pretože v takej úprave, v akej to predložil on, by aj v dnešnej dobe digitálnej sme zaručili pustenie do distribúcie filmov v digitálnej podobe s českými titulkami. Pri cenách, ktoré sú na české titulkovanie v takejto forme, sa mi to zdá byť neprimerané a neodôvodnené, pretože naozaj výroba slovenského titulkovania na DVD nosič je tak jednoduchá a lacná, lebo tam sa vlastne prihrá len jeden preložený nový súbor. Takže nevidím dôvod, aby sme distribuovali do našich videopožičovní takto titulkované filmy. Úplne iná situácia, samozrejme, je pri filmových kópiách. Zadováženie jednej čistej filmovej kópie, na ktorú sa dajú takéto titulky v slovenčine nahrať, je od 2 000 do 3 000 eur, niekedy viac, čo nie je jednoduché. Samozrejme, aj výroba tých titulkov je výrazne náročnejšia. Ak by sme pristúpili teda k takému riešeniu ako pán Senko, dostaneme titulky aj do DVD distribúcie, ak pristúpime k takému, necháme ich len v kinách, kde je to podľa mňa odôvodnené. To pôvodné riešenie, samozrejme, by ovplyvnilo našu ponuku v zhruba 40 % filmovej produkcie. A to určite nikto z nás nechce. Zlikvidovali by sme prakticky festivaly, klubové predstavenia, produkciu pre náročného diváka, art filmy, filmy z európskej proveniencie, umelecké filmy, pretože nikto ani nenadabuje, ani neotitulkuje vo filmovej podobe dielo pre 500 000, ale ani pre 3 000 divákov, pretože by to boli náklady určite viac ako 100 – 150 korún na jedného diváka. A to je dneska hranica, kde už ľudia odmietajú zakupovať lístky v tej pôvodnej cene. Tie ceny by sa zdvojnásobili, práve pri kategóriách filmov, ktoré asi nechceme. Preto je môj návrh, a preto prosím vážených kolegov, aby ho podporili. Ďakujem pekne.