P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2001-12-05):
Prosil by som teraz pani ministerku financií, aby sa dostavila do rokovacej sály. Prosím pána spoločného spravodajcu, aby zaujal miesto určené pre spravodajcov. Ako prvý je do rozpravy prihlásený pán poslanec Kozlík, ktorý vystúpi v mene poslancov klubu Hnutia za demokratické Slovensko. Nech sa páči, pán poslanec Kozlík, máte slovo. S. Kozlík, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážená pani ministerka, kolegyne, kolegovia, o rok o takomto čase na mieste predkladateľa návrhu štátneho rozpočtu na rok 2003 bude sedieť minister financií zastupujúci v budúcej vláde Hnutie za demokratické Slovensko-Ľudovú stranu. Bude tu úplne nová vládna garnitúra, ktorá sa bude musieť vysporiadať s katastrofálnymi dôsledkami činnosti Dzurindovej vlády a vôbec nebude mať čas ani záujem vypisovať čierne knihy o súčasnej vláde, ale bude mať snahu efektívne riešiť otázky reforiem, ekonomického rastu a zlepšenia sociálnej situácie občanov. Aj preto k návrhu štátneho rozpočtu na rok 2002 je potrebné pristúpiť bez obalu, treba povedať viacero nepríjemných právd, ktoré pani Schmögnerová vo svojom vystúpení buď zatajila, čo je lepší prípad, alebo o ktorých nemá ani tušenia, čo je horší prípad, alebo ich zámerne štylizovala do prijateľnejšej podoby, než v skutočnosti sú. Hneď úvodom by som chcel predoslať principiálny pohľad na prerokúvaný návrh. Návrh štátneho rozpočtu i rozpočtu verejných financií na rok 2002 je zlý vo všetkých oblastiach, ako vo východiskových parametroch, tak v konštrukcii príjmov a výdavkov, ako aj vo vymedzení deficitu štátneho rozpočtu verejných financií. Nepredstavuje žiadny posun dopredu v oblasti vládnych a verejných financií. Naopak, miesto reformy predstavuje deformu verejných financií. Je to návrh rozpočtu na úkor budúcnosti, ktorý svojimi dôsledkami výrazne zaťaží budúce generácie a predstavuje absolútnu rozpočtovú pascu pre každú vládu, ktorá príde po parlamentných voľbách v roku 2002. Je to skutočne volebný rozpočet v najmorbídnejšej podobe. Sedí tu iba torzo vlády, pani ministerka financií, chcem povedať, že zodpovednosť za takúto konštrukciu štátneho rozpočtu, za vývoj verejných financií leží na celej Dzurindovej vláde. Pokiaľ sa dotknem východiskových parametrov, vývoj hrubého domáceho produktu na rok 2001 predpokladaný štátnym rozpočtom v roku 2001 bol plánovaný na úrovni 3,2 %, za 1. polrok 2001 rast hrubého domáceho produktu bol 2,9 %. Ja sa nedomnievam, že prekročí na konci roka 2001 úroveň 3 %, pričom najmä v druhom polroku tento rast bude ťahaný spotrebou, ktorá bola nabudená predovšetkým 30 miliardami vyplatených dlhopisov. Je tento ekonomický rast na hranici jednoduchej reprodukcie v národnom hospodárstve bez výraznejších signálov budúceho ekonomického oživenia s výnimkou elektrotechnického priemyslu, kde bolo zrealizovaných niekoľko investícií, ale jeho podiel na celkovej produkčnej schopnosti slovenského hospodárstva nie je výrazný, ale indikátory produkcie a v tom najmä čistej produkcie sú mizerné. V druhom polroku prichádza ku klesajúcej tendencii v oblasti stavebnej produkcie, klesá objem tonokilometrov, trebárs v železničnej nákladnej doprave. Podobne nebola kvalitne založená úroda v oblasti poľnohospodárstva, kde nebol dostatok zdrojov v rozpočte roku 2001, teda možno čakať pomerne zložitý rok, samozrejme, aj s poklesom výnosovosti a produkcie, produkčnej schopnosti v oblasti poľnohospodárskej výroby. Takže pokiaľ sa týka zahraničných investícií rozvojového charakteru, žiadna významná z nich na obzore nie je, ak nerátam predaj strategických podnikov, ktoré sú realizované touto vládou v masívnych objemoch a sú vykazované na účte priamych zahraničných investícií. Na druhej strane aj hospodárske veľmoci avizujú podstatné spomalenie ekonomického rastu. Spomenula to tu aj pani ministerka bez toho, že by na to bol štátny rozpočet v makroekonomických parametroch reagoval. To spomalenie vyspelých západných ekonomík je pomerne výrazné. Myslím si, že malo to nájsť odraz aj vo východiskách štátneho rozpočtu. Podobne niet signálov na žiadne významné oživenie na úverových trhoch Slovenskej republiky. Úverové trhy stagnujú. To znamená, pri zohľadnení miery inflácie dokonca objem úverov v reálnom vyjadrení na Slovensku klesá. A v dôsledku nízkych, dokonca negatívnych úrokových sadzieb na vklady, kde už tri roky pokračuje systém negatívneho úročenia vkladov občanov a podnikateľov, dochádza k znižovaniu miery úspor obyvateľstva. Každý z poslancov si to môže nalistovať v správe o menovom vývoji Národnej banky. Spomínam to preto, že chceme objektívne hodnotiť predpoklady ekonomického rastu, či v druhom polroku 2001, najmä či sú správne zadané parametre štátneho rozpočtu pre rok 2002. Chcem teda povedať, že nie je reálne očakávať ekonomický rast na úrovni 3,6 % hrubého domáceho produktu a ani návrh štátneho rozpočtu priamo stimuly pre takýto rast mimoriadnym spôsobom nezakladá s výnimkou čiastočného zvýšenia zdrojov do výstavby diaľnic, ktoré však majú byť v značnej časti hradené z prostriedkov privatizácie, predovšetkým z výpredaja strategických podnikov. Nie je možné z pohľadu budúceho vývoja hospodárstva Slovenskej republiky obísť deficit obchodnej bilancie, kde skutočne ten vývoj je katastrofálny a nie je pravdou, že nárast dovozov je viazaný predovšetkým na technológie, ktoré by zakladali nejaký mimoriadny rast, ekonomický rast v budúcnosti. Opäť keď citujem správu Národnej banky za 1. polrok o menovom vývoji, je možné dokladovať, že z analýzy Národnej banky vyplýva, že len 10 – 12 % dovozov je ako-tak viazaných na štrukturálne zmeny alebo podporu budúcich produkčných procesov Slovenskej republiky. Naopak, sme svedkami toho, že v roku 2001 narastajú dovozy predovšetkým predmetov dlhodobej spotreby, automobilov, že značná časť nárastu dovozov sa viaže na spotrebné tovary, čo, samozrejme, potom do istej miery aj sa odráža v oblasti dane z pridanej hodnoty. V roku 2001 jej príjem prevýšil plánované predpoklady. Ale vyjadrím sa potom pri konštrukcii príjmov, že nie je možné len mechanicky predĺžiť vývoj trebárs v oblasti dane z pridanej hodnoty a akcelerovať vývoj príjmov v oblasti tejto dane alebo daní celkom takým spôsobom, akým je to vykonané v konštrukcii štátneho rozpočtu. Chcem ale teda povedať, že vláda pokiaľ počíta s takýmto vývojom spotreby a dovozov, aj, samozrejme, s väzbami na daňovú sústavu, tak predpokladá aj v roku 2002 ďalej pomerne zložitú situáciu v obchodnej bilancií. A o to je to varovnejšie, že deficit obchodnej bilancie alebo jej premietnutie do platobnej bilancie a riešenie týchto dôsledkov vláda prekrýva privatizačnými zdrojmi, to znamená nie zdrojmi vytvorenými v reálnej ekonomike, ale jednorazovými neopakovateľnými zdrojmi z privatizácie strategických podnikov, čo je cesta do pekla, pretože keď privatizácia týchto podnikov skončí, pre každú ďalšiu vládu zostane úplne odkrytá situácia, problém, ako bude riešiť krytie a riešenie deficitov platobnej bilancie. Pokiaľ sa týka miery nezamestnanosti, ak je zrejmé, že vláda nemá ambíciu zvýrazniť alebo nie je tu reálny predpoklad na výraznejšie zrýchlenie ekonomického rastu, je samozrejmé – a prvýkrát vláda priznáva v návrhu štátneho rozpočtu reálnejšiu mieru nezamestnanosti 18,9 %, spomeňte si, že v uplynulých rokoch boli komponované do štátneho rozpočtu miery nezamestnanosti okolo 16 % a vláda nechcela pripustiť hlbokú nereálnosť takýchto ukazovateľov –, na druhej strane pripustenie tejto vysokej miery nezamestnanosti naznačuje, že vláda nemá ambíciu, že nemá program, nemá nástroje, ako by chcela v roku 2002 pohnúť s tak vysokou mierou nezamestnanosti a riešiť tento najpálčivejší problém občanov. Pokiaľ sa týka miery inflácie, plánovaná miera inflácie 6,7-percentná, dokonca úvaha Národnej banky ešte o nižšej miere inflácie naznačuje, že ani v oblasti riešenia niektorých cenových disproporcií vláda nemá ambíciu v roku 2002 prikročiť k výraznejším úpravám, to znamená, že postupuje spôsobom, ktorý kritizovala veľmi tvrdo a nevyberavo pri predchádzajúcej vláde, keď v roku 1998, samozrejme, z dôvodov nastupujúcich volieb neboli realizované výraznejšie cenové zmeny, boli realizované isté úpravy, ale v rámci rozpočtu na rok 1998 alebo v súvislosti s rokom 1998. Ale teda očakávam, pani ministerka, aj istú sebakritiku a sebareflexiu. Ak ste veľmi tvrdo, nevyberavo kritizovali predchádzajúcu vládu, tak presne tá kritika teraz padá na plecia vaše a na plecia súčasnej vlády. Pokiaľ sa týka konštrukcie štátneho rozpočtu, už to tu spomínal predseda Najvyššieho kontrolného úradu, že navýšenie príjmov štátneho rozpočtu o 38 mld. korún je veľmi pochybné. A ja by som ho označil, že je šialené, že 38-miliardový prírastok, ktorý sa predovšetkým ale opiera o prírastok 22 mld. v oblasti daňových príjmov, to nemá obdobu, je doslova šialený. Pôvodne vláda uvažovala s 32-miliardovým prírastkom príjmov ešte kdesi v mesiaci máji. Vtedy aj pani ministerka, aj ministerstvo financií označovali tento prírastok príjmov za prírastok na hranici možnosti. Čuduj sa svete, o mesiac, o dva za zeleným stolom vláda rozhodla o 6-miliardovom ďalšom navýšení príjmov štátneho rozpočtu na úroveň 38 mld. korún. Samozrejme, hneď ho premietla aj do výdavkov štátneho rozpočtu, aby nebodaj niektorý z ministrov nezablokoval štátny rozpočet vo vláde. Rovnako šialený je predpoklad navýšenia daňových príjmov o 22 mld. korún a najmä 17 mld. korún navýšenia v príjmoch dane z pridanej hodnoty. Vážení páni poslanci, poslankyne, počúvajte, aký bol medziročný vývoj daňových príjmov. Medzi rokmi 1999 a 1998 medziročný prírastok reálny daňových príjmov bol 7,4 mld. korún. Medzi rokmi 2000 a 1999 to bolo 13,8 mld. korún. Medzi rokmi 2001 a 2000 aj s prihliadnutím na určitý predstih vývoja dane z pridanej hodnoty je možné očakávať ten medziročný prírastok daňových príjmov 10 mld. – 13 mld. korún. A tu nám pani ministerka predkladá návrh štátneho rozpočtu s prírastkom daňových príjmov 22 mld. korún. Je to dvojnásobok oproti priemernému prírastku rokov trebárs za obdobie činnosti súčasnej vlády. Ja myslím, že každý, kto má trošku zdravý rozum, si vie urobiť úsudok o tom, ako sú nafúknuté, ako nereálne sú nastavené daňové príjmy v návrhu štátneho rozpočtu. Spomínal som, že ak teda sa tu ráta so 17-miliardovým prírastkom dane z pridanej hodnoty, to je predsa daň viazaná na spotrebu. A teda ak nerátame s tým, že tá inflácia prevýši 6,7 %, tak nesporne sa tu ráta s pomerne vysokým prírastkom spotreby. A to znamená, vláda ráta už v tejto konštrukcii hospodárskeho plánu s ďalším tlakom na dovozy a tlakom na vývoj deficitu obchodnej bilancie. O ďalší zdroj príjmov štátneho rozpočtu sa ešte doteraz vedie tvrdý boj v zákulisí parlamentu. Je to tzv. transformácia štátnych fondov. Ja som sa už včera stručne vyjadril k tomuto, že nejde o žiadnu transformáciu, je to iba zásterka. Nedá sa ani použiť celkom výraz znárodnenie zostatkov štátnych fondov, lebo sú to štátne fondy, ale ide o prevedenie zostatkov štátnych fondov pre potreby zostavenia štátneho rozpočtu, nejde o žiadnu transformáciu štátnych fondov, pretože nemení sa spôsob nakladania s prostriedkami, nemenia sa mechanizmy, nemenia sa kontrolné systémy. Takže ohlupujete, pani ministerka, tento parlament a občanov, odvolávate sa na svetovú banku a neviem aké svetové autority, tie nevideli na prvom mieste inštitucionálne riešenie, ale na prvom mieste videli zmenu charakteru nakladania s prostriedkami, precizovanie, kontrolné mechanizmy a tak ďalej. To vôbec transformácia štátnych fondov v podaní súčasnej vlády nerieši a naháňa sa 5,2 mld. korún zostatkov, a preto sú tu také dramatické rokovania, aby len, preboha, aspoň všetky fondy boli takto tzv. stransformované pod jednotlivé kapitoly a, najmä čo sa týka zostatkov, pod štátny rozpočet. Je to, pani ministerka, jednoducho systém – po nás potopa. A presne tento istý systém, a už na to 3 roky upozorňujem, sa robí v Sociálnej poisťovni, kde zostatok v rezervnom fonde tejto poisťovne po Mečiarovej vláde 11 mld. korún každoročne je brakovaný rádovo o 2,5 mld. korún. To znamená, na konci funkčného obdobia tejto vlády na rezerve v Sociálnej poisťovni nezostane pravdepodobne ani koruna. Ďalšie príjmy. Myslím, že to ani nie dosť zodpovedal, a je mi ľúto, že tu nie je, predseda Najvyššieho kontrolného úradu. Nemyslím si, že by tu mal len odrecitovať svoju správu. A myslím si, že by tu mal sedieť aspoň na základné stanoviská k štátnemu rozpočtu. Ale sú tu ďalšie príjmové položky, ktoré priamo vo svojom stanovisku spochybnil Najvyšší kontrolný úrad. Musím sa oň oprieť, aby som sa opieral teda o istú nezávislú autoritu. Sú to splátky návratnej výpomoci zdravotných poisťovní a Štátneho fondu trhovej regulácie 2,3 mld. korún. Je tu otázka návratnej finančnej výpomoci Slovenskej konsolidačnej 4,2 mld. korún. Ja neviem, z čoho pramení optimizmus ministerstva financií, keď sme ešte nevideli nejaký výraznejší úspech zo strany tejto inštitúcie. A tým len dokladám neúspech vlády pri reštrukturalizácii alebo tzv. ozdravení bánk, keď 105 mld. problémových úverov odsunutých z týchto bánk znamenalo zmenu potenciálneho záväzku bánk na reálny záväzok štátu. Presne takto vám to, pani ministerka, definoval aj Medzinárodný menový fond minulý rok, keď vás varoval pred tým, pokiaľ nezvládnete túto reštrukturalizáciu a nedotiahnete ju do ozdravenia podnikovej sféry. Teraz zožínate úrodu z nezvládnutia tejto situácie 15-miliardovým dopadom v deficite štátneho rozpočtu. Ale čo je horšie, prenášate to minimálne na dve-tri vlády, ak nie viac vládnych garnitúr, v ďalšom období, takže ďalšie miliardy, ktoré sú spochybnené, samozrejme, nielen mnou, opieram sa aj o stanovisko Najvyššieho kontrolného úradu. Podobne sú spochybnené odvody dividend Slovenského plynárenského priemyslu, kde aj Najvyšší kontrolný úrad pokladá za nereálne, že by Slovenský plynárenský priemysel mal vytvorený reálny priestor na splnenie tohto odvodu. Podobne sa plánuje odvod Národnej banky Slovenska 4,7 mld. Nesporne časť z výnosov z operácií, ktoré majú priniesť tento odvod, zaplatia hospodárske subjekty. Pokiaľ sa týka ďalšej situácie alebo ďalšieho pohľadu na konštrukciu štátneho rozpočtu, sú značné rozpory medzi predlohou ministerstva financií a pohľadom verejnoprávnych fondov. Stačí spomenúť, že Sociálna poisťovňa v rozpočte nemá zahrnuté zdroje na valorizáciu dôchodkov, ale ministerstvo financií avizuje, že tento problém je riešený, pretože štátny rozpočet síce kalkuluje časť zdrojov na riešenie valorizácie dôchodkov v roku 2002, ale ten väčšinový podiel, ten väčšinový balík, ktorý zachytáva Sociálna poisťovňa, v rozpočte Sociálnej poisťovne premietnutý nie je. To znamená, okamžite naskakuje ďalší skrytý deficit alebo, ak chcete, otvorený problém v Sociálnej poisťovni rádovo niekoľko miliárd korún. Podobne problém deficitov pri štátnym rozpočtom kalkulovaných odvodoch pre zdravotné poisťovne tak avizujú zdravotné poisťovne deficit z tohto titulu v budúcom roku rádovo 5 mld. – 10 mld. korún. To ste ani náhodou, pani ministerka, vo svojom vystúpení nespomenuli. Nespomenuli ste rozpory so ZMOS-om, Združením miest a obcí Slovenska, kde dôjde k reálnemu poklesu aj tak nedostatočných zdrojov obcí a miest o vyše 2 %. Tým som sa dostal k charakteristike výdavkovej časti štátneho rozpočtu. Treba povedať, že nezabezpečuje tento návrh štátneho rozpočtu riadny chod väčšiny kapitol štátneho rozpočtu. Najvypuklejšie sa to prejavuje v oblastiach školstva, kultúry, vedy, poľnohospodárstva. A určite v tomto smere bude podaných aj najviac pozmeňujúcich návrhov. Treba povedať, že nárast výdavkov v dôsledku zákona o štátnej a verejnej službe s účinnosťou od 1. 4. 2002 neznamená nič iné ako prehratie tohto problému zase na plecia budúcej vlády, pretože súčasná vládna garnitúra bude sa starať o riešenie šiestich mesiacov od účinnosti tohto zákona, ale dlhodobo a rádovo ide len v roku 2002 pri časovo obmedzenom priestore platnosti tohto zákona o 6,6 mld. korún. To znamená, celý dopad z tohto opatrenia už bude padať na plecia ďalšej vládnej garnitúry. Valorizácia dôchodkov. Spomínal som to už. Ráta sa s 3,7 mld. korún navýšenia výdavkov, ale je to krytie teda navýšenia dôchodkov, ktoré bolo rozhodnuté v tomto roku, a predpokladanej minimálnej valorizácie dôchodkov v roku 2002, ale neberie sa do úvahy rozpočtová situácia v Sociálnej poisťovni, ktorá vôbec neráta s valorizáciou dôchodkov. Ďalšie navýšenie výdavkov, ktoré menovite uvádza návrh štátneho rozpočtu, sa dotýka kapitoly Štátny dlh. Je to prírastok 4 mld. korún v dôsledku nezvládnutia reštrukturalizácie bánk. Už som spomenul tento problém. Takže, samozrejme, dôsledky sa dotýkajú ako priamo výdavkov štátneho rozpočtu, tak oveľa, ale oveľa zložitejším spôsobom deficitu štátneho rozpočtu a deficitu verejných financií. Treba povedať, že tá situácia na úverovom trhu ukazuje, že napriek tzv. ozdraveniu bánk neprišlo k významnému rastu aktivít bánk. To znamená, že banky nenachádzajú v slovenskej hospodárskej sfére dostatok klientov, pretože slovenské podniky neboli ozdravené, nebol tu vytvorený prepojený systém. Pokiaľ sa týka ďalšej časti výdavkov, tá tvrdá kritika zaznela aj vo výbore finančnom, rozpočtovom a pre menu a nakoniec prebehlo to aj v diskusiách iných výborov, že štátny rozpočet vôbec v tej výdavkovej časti nerieši reformu verejnej správy. To znamená, úplne odkrytý je celý finančný systém alebo financovanie verejnej správy. Máme za sebou zákon o kompetenciách, dokonca máme za sebou prvé kolo volieb do vyšších územných celkov a my nevieme, ako tu bude vyzerať financovanie okrem platov predsedu budúcej samosprávy, nevieme o tom vôbec nič. Takže aj v tomto okruhu vláda žalostne zlyhala a vlastne kupujeme v štátnom rozpočte v oblasti financovania verejnej správy mačku vo vreci. Pokiaľ sa týka programového rozpočtovania, pani ministerka, ja stotožňujem vaše poňatie rozpočtového programovania a vytyčovanie smelých cieľov pre budúcu vládu. Ja by som vzal programové rozpočtovanie v situácii, že ste prvý rok vo vláde a zadefinujete jasné mantinely rozpočtového vývoja, pretože tie 4 roky, keď ste vo vláde, viete to ovplyvniť, ale láskavo vytyčovanie smelých cieľov, znižovanie deficitov verejných financií a smelý ekonomický rast, to nechajte na budúcu vládu, pretože vy ste pre takéto smelé čísla vôbec nič neurobili, naopak, súčasná vláda vytvorila pomerne zložitú, priamo by som povedal, katastrofálnu situáciu pre východiská budúcej vlády. Chcem povedať, pokiaľ sa týka konštrukcie deficitu, že ide o verejné klamstvo. Povedal to tu síce miernejšími slovami predseda Najvyššieho kontrolného úradu, ale ja zacitujem stanovisko a každý normálny súdny človek si urobí obraz: „Najvyšší kontrolný úrad Slovenskej republiky konštatuje, že v nadväznosti na nesprávne uvedený objem celkových výdavkov návrhu zákona o štátnom rozpočte na rok 2002 mal byť schodok štátneho rozpočtu vyčíslený v sume 52,479 mld. korún a súhrnný schodok verejných financií by mal byť rozpočtovaný v sume 52,316 mld. korún.“ Teda ide, nemôžem to pomenovať inak, o verejné klamstvo. Vy neakceptujete autoritu v tejto oblasti, ktorou nesporne Najvyšší kontrolný úrad je. A ministerstvo už druhý rok zotrváva, si myslím, na faktickom zakrývaní tej situácie vo vývoji deficitu, keď ako keby neexistovali náklady spojené s reštrukturalizáciou bankového sektora, ako keby nemal štát záväzok tieto náklady splácať a ako keby teda vôbec neexistovali. Takže ony reálne existujú a v rozpočte v roku 2002 zaťažujú tento rozpočet pätnástimi miliardami, ale zaťažujú aj vrecká daňových poplatníkov a zaťažujú ich ako istinou 105 mld., tak aj úrokmi, ktoré na správu tejto istiny každoročne bude treba uhrádzať. A vôbec sa neodvaľuje z tejto istiny. Pani ministerka, veď vy ste sľúbili a vláda sľúbila, že keď sprivatizuje banky, že výnosy z týchto bánk použije na splátky záväzkov, ktoré vznikli z reštrukturalizácie bánk, veď vy ste oklamali parlament a oklamali ste občanov tohto štátu, vy ste to sľúbili v koncepcii reštrukturalizácie bánk, teraz sa čudujete. Máte krátku pamäť, pani ministerka. Takže ani korunu z reštrukturalizácie bánk a z výnosov, ktoré ste za banky dostali, ste nepoužili na zníženie nákladov spojené s touto operáciou a prenášate to na budúce vládne garnitúry. Takže ak mám definovať, ak mám vymedziť deficit štátneho rozpočtu, tak on nebude verejných rozpočtov, nebude 38 mld. korún, ale treba k nemu započítať 15 mld. korún na reštrukturalizáciu bánk, to je 52 mld. korún, keď to zaokrúhlim, presne v zmysle stanoviska Najvyššieho kontrolného úradu. Ale ďalej. Aby štátny rozpočet v tom okruhu verejných financií fungoval, on potrebuje ďalších rádovo 30 mld. korún, ktoré majú zakryť deficity vo verejnoprávnych fondoch a v ďalších inštitúciách verejného charakteru, v Železniciach. Sú tam zdroje plánované na riešenie štátneho dlhu, sú tam zdroje, ktoré majú byť orientované na výstavbu diaľnic, rádovo je to asi 30 mld. korún, ktoré sú takým oblúčikom schované v konštrukcii štátneho rozpočtu. A ďalej. Tam je 5 mld. zostatkov štátnych fondov. To znamená nad rámec príjmov štátneho rozpočtu, ktoré sú vytvorené reálnou ekonomikou, ide táto vláda v roku 2002 spotrebovať 88 mld. korún. Veď to je šialené, to nemá obdobu v rozpočtovej histórii Slovenskej republiky. Takže tu je aj odpoveď, prečo sa vláda úplne bezhlavo ženie do privatizácie Slovenského plynárenského priemyslu a ďalších strategických podnikov. Jednoducho si je vedomá, že bez získania zdrojov z tejto privatizácie nebude v stave ustáť nielen nejaké budúce problémy spojené s dlhom štátu, ale dokonca ani ustáť ten bežný finančný systém, ktorý je vyjadrený štátnym rozpočtom na rok 2002. Takže kde sme v reáli teraz v porovnaní s predchádzajúcou vládou? Ak vezmeme deficity verejných financií, tak vývoj tých deficitov v percentuálnom vyjadrení k hrubému domácemu produktu v rokoch 1995 – 1998 sa pohyboval od prebytkového hospodárenia v porovnateľných údajoch, samozrejme, vo fiskálnom vyjadrení od kladného výsledku až po tých 5 %, ktoré nám stále, samozrejme, pripomína súčasná vláda za rok 1998, ale priemer deficitov verejných financií za roky 1995 – 1998 neprekročil 3 % hrubého domáceho produktu. Ak vezmem do úvahy deficit verejných financií včítane reštrukturalizácie bánk, tak môžeme povedať, že priemerný deficit verejných financií za vlády Mikuláša Dzurindu, to znamená v rokoch 1998 – 2002, sa blíži k 5 % hrubého domáceho produktu. To samo osebe by sa dalo prejsť, ale toto sa, samozrejme, prenáša a kumuluje potom v ďalších číslach a predovšetkým sa to kumuluje vo vývoji verejného a štátneho dlhu. A tam je to, čo je meritórne, čo je veľmi problémové, že konsolidovaný verejný dlh vzrastá od roku 1998 do roku 1991 na 2,5-násobok úrovne roka 1998. A to je tabuľka, ktorá zase je obsiahnutá aj v strednodobom výhľade ministerstva financií tejto vlády. Hovorím o číslach tejto vlády a hovorím o číslach, ktoré potvrdil aj Najvyšší kontrolný úrad. Zo 188 mld. verejného dlhu sa jeho úroveň dostane v roku 2001 na 415 mld. korún. A tento vývoj bude ďalej veľmi dramatický aj za predpokladu, že vláda použije rádovo 100 mld., ak ich použije na riešenie dlhovej služby alebo riešenie problémov štátneho dlhu. Pri nerealizácii tohto kroku dokonca ten vývoj bude ešte dramatickejší. Pritom do riešenia problémov štátneho dlhu vláda nie je v stave zapojiť reálne ekonomické procesy alebo výnosy z reálnych ekonomických procesov. Ak mám teda zadefinovať také globálne zhodnotenie alebo taký súhrnný pohľad na tento návrh štátneho rozpočtu, treba povedať, že Dzurindova vláda žne úrodu za svoju defenzívnu, pasívnu, školoveckú politiku, za nedostatočnú výkonnosť, neschopnosť aktívne ovplyvňovať hospodárske a sociálne procesy, za stratu kontinuity a vyrábanie hrubých deliacich čiar a čiernych kníh vo vzťahu k predchádzajúcej vláde, za kriminalizáciu podnikateľskej sféry a za vytváranie nerovnakých podmienok pre domácich a zahraničných podnikateľov, za faktické zastavenie výstavby infraštruktúry, najmä diaľnic, najmä v prvom období nástupu tejto vlády, za nezvládnutie manažovania verejných financií a ich smerovanie na plátanie vznikajúcich deficitov verejných financií a verejnoprávnych fondov práve z titulu nedostatočnej výkonnosti ekonomiky a absentujúcich reforiem, miesto podpory produkčnej sféry, napr. podporou výstavby infraštruktúry či riešením problémov trebárs pri zakladaní úrody v poľnohospodárstve. Je to žatie úrody za obrovský nárast nezamestnanosti, kde aktívna politika zamestnanosti bola nahradená pasívnym utrácaním peňazí na sociálne dávky a platby v nezamestnanosti, je to daň za nezvládnuté reformy, ktoré by som skôr nazval v poňatí tejto vlády deformami z prehliadania, a nedostatočná komunikácia so spoločenskými inštitúciami. Je to prehliadanie, samozrejme, aj stanovísk opozície. Takže návrh štátneho rozpočtu na rok 2002, naznačil som, skutočne je až šialený, je od podstaty provizóriom, je už teraz čiernou knihou, ktorú si súčasná vláda napísala sama. Tento štátny rozpočet sa nedá vylepšiť ani zachrániť pozmeňujúcimi návrhmi, tento rozpočet je možné, aj to len s pomocou božou, prežiť, pokúsiť sa ho prežiť, ale aj pri ňom prežiť dokončenie funkčného obdobia tejto Dzurindovej vlády, ktorú si myslím, že je možné smelo a objektívne označiť za vládu prepadáku, za vládu, ktorá v oblasti rozpočtových hospodárskych a sociálnych vzťahov prepadla na celej čiare. Ja predpokladám, vážené kolegyne, kolegovia, že hlasovacia mašinéria vládnej koalície umožní schváliť túto katastrofálnu rozpočtovú predlohu. Poslanci Hnutia za demokratické Slovensko-Ľudovej strany na základe toho, čo som uviedol, podporia niektoré vlastné i ďalšie pozmeňujúce návrhy v snahe aspoň zmierniť niektoré hrozby a deformácie tohto návrhu štátneho rozpočtu. Ale s návrhom štátneho rozpočtu na rok 2002 ako celkom, ktorý je rozpočtovou pascou a cestou do pekla, klub HZDS-Ľudovej strany nemôže súhlasiť. Ďakujem pekne. (Potlesk.) M. Andel, podpredseda NR SR: Pán kolega, ďakujem vám za vaše vystúpenie. Podľa § 27 ods. 8 o slovo požiadala pani ministerka. Nech sa páči, máte slovo. B. Schmögnerová, ministerka financií SR: Ja som, pravdupovediac, nepožiadala o slovo, ale požiadala som pána predsedajúceho, že nebudem tu sedieť za predpokladu, ak sa budú opakovať vyjadrenia takého druhu, ako predniesol teraz pán poslanec Kozlík. Jednoducho, pán poslanec, zneužívate túto poslaneckú snemovňu na osobné urážky a to v žiadnom prípade nie som ochotná počúvať. Ďakujem. (Ruch v sále.) M. Andel, podpredseda NR SR: Páni, prosím o kľud. Skutočne buďme džentlmeni. (Hlasy z pléna.) Priatelia, nemáte slovo. Ak niečo chcete, prihláste sa. (Neustále hlasy z pléna.) Pán kolega, vieš veľmi dobre, že podľa § 27 ods. 8 člen vlády alebo navrhovateľ, alebo spravodajca kedy chce, môže požiadať o slovo. Teraz vystúpi v rozprave pán Pál Farkas za SMK. Nech sa páči, pán kolega, máte slovo.