Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2019-03-26):
Vážený pán podpredseda vlády, vážený pán podpredseda Národnej rady, kolegyne, kolegovia, možno to pána podpredsedu vlády aj trochu prekvapí, ale budem hlasovať za ten návrh v prvom čítaní a potom zrejme aj v treťom čítaní a podporujem ten návrh, súhlasím, súhlasím s jeho obsahom a hlasoval som aj za skrátené legislatívne konanie. Začínam takto preto, lebo pán podpredseda vlády sa vyjadril, že je psou povinnosťou opozície kritizovať vládne návrhy, nech už sú akékoľvek. No nie je to pravda. My sa k vládnym návrhom staviame podľa ich obsahu. Nie je vôbec výnimočná situácia, že aj opoziční poslanci hlasujú za návrhy, s ktorými prichádza vláda, pokiaľ ich považujú za dobré. Nie je vôbec výnimočná situácia, že opoziční poslanci nielenže hlasujú, ale aj svojimi vystúpeniami, verejnými vyjadreniami podporia návrhy či už vlády alebo poslancov vládnej koalície, pokiaľ súhlasia s ich obsahom. Tak je tomu aj v tomto prípade, v prípade návrhu zákona, ktorý má riešiť dopady tvrdého brexitu, ktorý má ošetriť. A v tom, v tom nie je žiadny spor, v podstate konzervovať na ďalšie prechodné obdobie v rôznych oblastiach právne úpravy, ktoré tu dnes existujú vo vzťahu k občanom Veľkej Británie, ktoré, pokiaľ Veľká Británia odíde bez dohody, tak sa stanú z občanov Európskej únie občanmi tretej krajiny, s ktorou nemáme, nemáme tie vzťahy upravené. Preto je úplne namieste to upraviť takýmto spôsobom. Ale zároveň tá kritika, s ktorou som ku skrátenému legislatívnemu konaniu vystúpil, a nielen ja, ale aj kolega Klus, kolega Heger, smerovala k tomu, že takýto návrh zákona sme mohli mať na programe skôr, pretože už niekoľko mesiacov je známe, že tvrdý brexit reálne hrozí, že to nie je hypotetická možnosť. A ja na rozdiel od kolegu Hegera, ktorý to formuloval veľmi tvrdo, označil to za, za zlyhanie vlády, ja som iba položil otázku, prečo sme ten návrh zákona nemali, nemali k dispozícii skôr, prečo vláda čakala, až do, až do posledného možného, možného momentu. A miesto toho, aby som dostal nejaké vysvetlenie, nejakú odpoveď, tak som od pána podpredsedu vlády dostal odpoveď, že opozícia by s tým nebola nikdy spokojná, možno ani v prípade, že by ste s takým návrhom zákona prišli ešte pred samotným britským referendom o brexite. No nie je to pravda. Ja som aj vo svojom vystúpení povedal, že jasné, že sa to nedalo, nedalo tušiť dlhodobo, dlhodobo vopred. Určite by vás nikto nekritizoval, keby ste s tým návrhom prišli v decembri, v januári alebo, alebo povedzme začiatkom februára, tak ako tú problematiku vyhodnotili a ako na ňu reagovali iné krajiny, napríklad Česká republika. To sa jednoducho neudialo. A teda položil som otázku, nedostal som odpoveď, tak možnože sa ukazuje, že cesta kolegu Hegera, ktorý jednoducho konštatoval, že v tomto vláda zlyhala, keď nám to predkladá tri dni pred predpokladaným odchodom Veľkej Británie z Európskej únie, možno, možno som aj mohol sa uspokojiť s tým, že by som to konštatoval miesto toho, aby som sa pýtal na niečo, na čo odpoveď nedostanem. A dovolím si ešte dve drobné poznámky, ktoré súvisia s témou, s témou zákona. Rád by som upozornil, že sme vo veľmi unikátnej situácii nielen z hľadiska toho, že ako rýchlo ideme schvaľovať, schvaľovať nejaký návrh zákona vzhľadom na to, čoho sa týka, ale aj vzhľadom na to, že schvaľujeme návrh zákona, ktorý možno nikdy nenadobudne účinnosť. Pretože bežne v návrhu zákona alebo v schválených zákonoch býva uvedené, že zákon nadobúda účinnosť buď ku dňu vyhlásenia v Zbierke zákonov, alebo k nejakému konkrétnemu termínu, ktorý je uvedený priamo v návrhu zákona v samostatnom článku, alebo teda pokiaľ ide o zákon, tak, tak v samostatnom ustanovení, ale v tomto prípade je, bude dňom účinnosti deň, keď Veľká Británia odíde z Európskej únie bez toho, aby mala uzatvorenú dohodu. To znamená, že schvaľujeme návrh zákona, o ktorom nielenže nevieme, kedy nadobudne účinnosť, lebo to môže byť 29. marca, môže to byť koncom mája, môže to byť v júni, môže to byť o dva roky, nevieme. Ale nevieme dokonca ani to, či vôbec ten návrh zákona nadobudne, nadobudne účinnosť, alebo iba budeme mať, budeme mať v 19 zákonoch prechodné ustanovenia, ktoré nikdy nenadobudnú účinnosť, ak sa podarí dohodnúť s Veľkou Britániou na pravidlách odchodu. Druhá poznámka, tu súhlasím s kolegom Klusom, že mali by sme, toto je iba, iba jedna z vecí, ktorú musíme riešiť, riešiť v súvislosti, v súvislosti s odchodom Veľkej Británie z Európskej únie. Tých vecí, ktoré treba riešiť, je oveľa viac. Devätnásť zákonov meníme z hľadiska prechodných ustanovení, tak pokiaľ nedôjde k dohode medzi, na úrovni Európskej únie medzi Európskou úniou a Spojeným kráľovstvom, tak tie veci bude potrebné zrejme ošetriť. Ošetriť nejakým iným spôsobom, aby sa zabezpečili práva občanov Slovenskej republiky žijúcich v Spojenom kráľovstve a rovnako práva občanov Spojeného kráľovstva žijúcich na území Slovenskej republiky. Čiže bez toho, aby bola dohoda, je možné, že k tejto téme sa Národná rada, zrejme nie už v tomto volebnom období, ale prinajmenšom v budúcom volebnom období bude musieť vrátiť. A jednou z vecí, ktorou by sa Národná rada mala zaoberať a ktorou sa môže zaoberať už na tejto schôdzi, je otázka zákona o štátnom občianstve, pretože náš zákon o štátnom občianstve trestá získanie štátneho občianstva inej krajiny stratou slovenského štátneho občianstva. My sme opakovane predkladali do parlamentu návrh novely zákona o štátnom občianstve, ktorý by mal toto trestanie zo zákona vypustiť a vrátiť sa k pôvodnej úprave, ktorá nebránila tomu, aby slovenskí občania získavali cudzie štátne občianstvo. Ale teraz sme špeciálne v situácii, keď to môže byť vážny problém pre oveľa väčšiu skupinu ako doteraz. Doteraz samozrejme, že ak, ak niektorí slovenskí občania žili dlhodobo na území inej krajiny, tak mohli mať záujem nadobudnúť štátne občianstvo krajiny, v ktorej dlhodobo, dlhodobo žijú, ale teda buď, buď teda žili mimo Európskej únie a pokiaľ žili na území Európskej únie, tak to nebol praktický problém, pretože okrem toho, že sme občania Slovenskej republiky, sme aj občania Európskej únie a nesmieme byť diskriminovaní v rámci iných členských krajín Európskej únie. Ale tá situácia sa môže zmeniť a najmä sa môže zmeniť nielen samotným faktom odchodu Veľkej Británie z Európskej únie, ale tým, ak ten odchod bude tvrdý, ak bude, ak bude bez dohody medzi Európskou úniou a Spojeným kráľovstvom. V takom prípade môže aj väčšie množstvo našich občanov, lebo mnoho našich občanov, desaťtisíce, možno až okolo stotisíc občanov Slovenskej republiky žije na území Veľkej Británie, môžu čeliť otázke, že ak chcú tam naďalej žiť a chcú tam plnohodnotne využívať všetky práva ako, ako britskí občania a majú už aj nárok na to, aby získali britské občianstvo, či sa ho pokúsia získať a budú tým riskovať, že stratia slovenské občianstvo. Myslím si, že takto by sme sa voči našim vlastným občanom chovať nemali a mali by sme im umožniť, aby v tejto situácii, ktorú nezavinili oni, nezavinila to ani Slovenská republika, ale aby mali možnosť získať občianstvo Veľkej Británie, pokiaľ sa tak rozhodnú, aj bez toho, aby prišli o občianstvo slovenské. Ďakujem.