Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2018-11-27):
Rád by som dal slovo pánu poslancovi Hegerovi. Nebudem hovoriť o celom tomto zákone, to sme absolvovali v prvom a druhom čítaní. Ja teda neskrývam, že celý ten koncept zákona považujem za pomýlený, populistický, lobistický, ale chcem sa venovať tomu, čomu sa venoval aj pán prezident vo svojom rozhodnutí vrátiť tento zákon na opätovné prerokovanie Národnej rady. A síce ide o opatrenie, ktoré v zásade je asi dôsledkom toho, že tento zákon bol predložený ako poslanecký, návrh neprešiel riadnym medzirezortným pripomienkovaným konaním, kde by sa mohli veci vydiskutovať, vychytať. A teda nie len s poslancami, ale aj s verejnosťou, odbornou verejnosťou, dotknutou verejnosťou, podnikateľmi, odborármi a tak ďalej. Bola o tomto návrhu, samozrejme, diskusia v parlamente, v médiách, ale ako to už býva, takáto mediálna a politická diskusia nedokáže plnohodnotne nahradiť vždy ten riadny legislatívny proces, na to tu máme vládne návrhy zákonov a na to tu máme pripomienkové konanie. To, na čo reaguje pán prezident, je v podstate pozmeňujúci návrh, s ktorým samotní predkladatelia, alebo teda koaliční poslanci prišli v druhom čítaní a ktorým sa zmiernili dôsledky toho navrhovaného zákona tým spôsobom, že, že povinnosť zamestnávateľa poskytovať príspevok na rekreáciu sa zúžila, zúžila sa zo všetkých zamestnávateľov iba na tých zamestnávateľov, ktorí zamestnávajú 49 a viac zamestnancov. Teda viac ako 49, 50 a viac. Čo je z toho praktického hľadiska nepochybne dobré, že nebudeme zaťažovať malých podnikateľov finančne a ani administratívne, lebo ak je s tým spojená aj nejaká byrokracia povinným poskytovaním, povinným poskytovaním príspevku na rekreáciu, čiže z hľadiska praktického, z hľadiska dopadov na podnikateľské prostredie tá zmena, ktorú ste odsúhlasili, je pozitívna. Na druhej strane vytvára právny problém, ústavnoprávny problém diskriminácie zamestnancov, pretože niektorí zamestnanci, zamestnanci v podnikoch, ktoré majú 50 a viac zamestnancov, majú nárok, aby im zamestnávateľ poskytol príspevok na rekreáciu, zamestnanci v podnikoch, ktoré zamestnávajú 49 a menej, takýto nárok, 49 a menej zamestnancov, takýto nárok mať nebudú. Samozrejme, že aj takíto zamestnávatelia môžu na základe vlastného rozhodnutia poskytnúť svojim zamestnancom príspevok na rekreáciu za rovnakých podmienok ako, ako tí väčší zamestnávatelia, ale nemajú tú povinnosť. A je to problém, lebo to diskriminuje zamestnancov. Vytvára to neodôvodnený rozdiel medzi dvoma kategóriami zamestnancov nie na základe ich vlastných zásluh, na základe toho, ako dlho sú zamestnaní u zamestnávateľa, aký majú vek, koľko, aký podávajú výkon, ale čisto na základe skutočnosti, ktorú nemajú možnosť nijako ovplyvniť, teda, že či pracujem u zamestnávateľa, ktorý má 50 zamestnancov a v tom prípade mám nárok na príspevok na rekreáciu, alebo pracujem u zamestnávateľa, ktorý má 49, jedného prepustí a už ten nárok mať nebudem a bude to iba dobrá vôľa, dobrá vôľa zamestnávateľa, či mu takýto príspevok poskytne. Je to v rozpore so základnými zásadami Zákonníka práce, ktoré v čl. I napríklad hovoria, že fyzické osoby majú právo na prácu a na slobodu voľby zamestnania, na spravodlivé a uspokojivé pracovné podmienky, a tak ďalej, a tieto práva im patria bez akýchkoľvek obmedzení a diskriminácie z dôvodu, aj sú tam vymenované dôvody vrátane iného postavenia. Pričom toto spadá do kategórie iného postavenia, či pracujem pre zamestnávateľa, ktorý má 50 alebo 49 zamestnancov. Námietka bola a teda dúfam, že to niekto, niekto z predkladateľov vysvetlí, lebo máme tu predkladateľov, že predsa aj dnes zákon rozlišuje v ukladaní povinností medzi väčšími a menšími zamestnávateľmi, ale to sú úplne iné záležitosti, keď podľa veľkosti ich zamestnávateľa z hľadiska počtu zamestnancov môže byť rozdiel, že či, ak tam sú odbory, môže tam pôsobiť zamestnanecká rada, alebo zamestnanecký dôverník, či zamestnávateľ má povinnosť poskytovať, zamestnávať občanov so zdravotným postihnutím, ak zamestnáva najmenej 20 zamestnancov, a potom rozdiel je aj pri do 50 a nad 50 zamestnancov, pri zákone o oznamovateľoch, oznamovaní protispoločenskej činnosti, ale to sú všetko povinnosti, ktoré sa ukladajú zamestnávateľom, ktoré nemajú bezprostredný dôvod na práva zamestnancov. Vy týmto návrhom, tak ako ste ho schválili, vytvárate dve kategórie zamestnancov, zamestnancov u zamestnávateľov do 50 zamestnancov, ktorí nebudú mať nárok na poskytnutie príspevku na rekreáciu, a na zamestnancov vo väčších podnikoch, ktorí ten nárok budú mať. Je to evidentne diskriminácia a je to diskriminácia, ktorá je neopodstatnená. Čiže ja sa stotožňujem s pripomienkami pána prezidenta, budem hlasovať za to, aby Národná rada pripomienkam pána prezidenta vyhovela. Predpokladám, že koaliční poslanci nebudú hlasovať za, a v tom prípade je to dôvod odmietnuť aj zákon ako celok. Ďakujem.