Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-06-24):
Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, ja len využijem, kratučký vstup si predsa len dovolím, aj zaznelo to u predrečníka, o zamestnancoch a to je to, čo mňa zaujíma, že kde začína a kde končí vaše hrdinstvo, pán minister, lebo mám obavy, že ani nezačína, a keď nezačína, to znamená, ani nekončí. Znova tuná k tomu vášmu návrhu zákona a to je technická záležitosť, ktorú upravujete, len vy ste schopní to ľuďom predať znova, ako neviem čo. Znova im to vylúhujete, odprezentujete, jak ste, neviem čo, vymysleli, urobili, (povedané so smiechom) zachránili, pomohli a najväčšia tragédia je, že tí niektorí ľudia vám to aj uveria. Ja naozaj žasnem, koľko a čomu všetkému sú tuná ľudia schopní uveriť. Ako málo im stačí ku šťastiu, jak strašne málo. Stačí im, že niekto sa ide zaregistrovať, niekto že sa niekde, niečo povie, nechce výsledky. On len chce tie rituály, chce tie tanečky, chce technické veci, ktoré v zásade dokopy nič neznamenajú a oni sú spokojní, a takto si tu my žijeme. Veľké veci neprechádzajú. Vaše hrdinstvo, pán minister, ani nezačalo, podľa môjho, lebo vy ste, nepredpokladám, keď tu boli spomenutí zamestnanci, vy ste neboli chrániť. Boli ste chrániť toho triediča na pošte? Boli ste chrániť toho triediča na pošte, ktoré finančné skupiny, tie finančné skupiny, ktoré teraz ste neodsúhlasili návrh, aby sme to skúmali. Tie finančné skupiny ho terorizujú prostredníctvom aj vašich odborov, prostredníctvom vášho vedenia. Triediča obálok na pošte terorizujú, musí za mesiac predať losy za 5 eur, ak chce dostať časť mzdy. Prosím vás, robili ste niečo v tom? Poslali ste tam niekoho? Išiel to niekto šetriť? Kde končí vaše hrdinstvo? Na pleciach koho? Na pleciach opravára chladničiek! Na pleciach biedaka! Tam je nejaká magická hranica, kde ďalej už nepôjdete. Pôjdete na poštu, pán minister? Alebo po prijatí tohto zákona sa postavíte pred kamery a poviete, že sociálna vláda. Čo sociálna?! Socialistická vláda. Neumožnila to, čo by teoreticky bolo možné, že by to mohlo byť menej. No však jasné, že to neumožní, však to by tu mohol byť aj Pinochet, však aj Pinochet by to zastavil, toto je technická záležitosť, že to nemá ísť dole, že to má ísť len, že keď, tak to má ísť hore. Ale vy ste schopní to tým ľuďom predať, ako sociálny posun vo veci. Dokonca dvakrát. Teraz ste dali jedno percento. Keby to náhodou, tá deflácia pokračovala, vy ste schopní tu prísť a keď bude jeden a pol, tak prídete s jeden a pol. A znova im to vylúhujete, ešte raz. Ešte raz a znova a znova a znova a tí ľudia vám to uveria. Mne je ľúto. Naozaj, mne to je ľúto, čomu všetkému sú tuná ľudia ochotní veriť. Pán minister, možno niekto namieta, že či alebo nie. Je to aj k prerokovanej veci. Kde začína, pán minister, a kde končí vaše hrdinstvo? Boli ste na pošte chrániť záujmy toho triediča obálok, ktorému podmieňujú vyplatenie, časť mzdy, že má predať losy za päť eur? A ten chudák si ich kúpi sám. Ten chudák si ich kúpi sám. To je teror, pán minister, to je teror. To si manufaktúry na prelome 19., 20. storočia nedovolili, čo si dovolia vaši nominanti v Slovenskej pošte a vaši chlapci, ktorí okolo nich tancujú. Povedzte mi, kde je vaše hrdinstvo, aby som si vás mohol vážiť, že ste tam nabehli, že tam nabehli a že ste narobili poriadky? Som zvedavý, čo mi poviete. Ďakujem.