D. Jarjabek, poslanec: (2009-12-04):
V prvom rade by som chcel povedať, že táto novela zákona o Slovenskej televízii a Slovenskom rozhlase nie je o predaji. Nie je o predaji, nie je o privatizácii, nie je o cieľoch, o ktorých tu bolo veľmi často hovorené, je to práve novela, ktorá má zabrániť predaju, resp. má urobiť isté komplikácie eventuálnym novým vedeniam Slovenskej televízie, v ktorej by chceli privatizovať pozemky, ako sa to už raz stalo, ale o tom budem ešte hovoriť. Naozaj, pani poslankyňa, hovorím, budem reagovať viackrát na vás, náročky vystupujem v rozprave a nie v záverečnom slove, aby ste aj vy mohli reagovať na mňa preto, lebo mám taký pocit, že je to korektné, takže nenechal som si svoje vystúpenie na záverečné slovo, ale práve naopak, kvôli reakciám vystupujem teraz. Vaša najpoužívanejšia veta, ktorú ste vo svojom prejave hovorili, bola: „Neviem, či je to pravda, ale...“, použili ste to niekoľkokrát a na základe toho a tejto vety ste vytvorili istú konštrukciu a posunuli, resp. podsunuli ste túto konštrukciu všetkým tým, ktorí vás počúvali, tak ako keby to jednoducho bola pravda a bol to nezmeniteľný fakt. Nie je to tak, hovorím ešte raz, nie je to tak a akýkoľvek projekt z našej strany, ktorý sa týka verejnoprávnych inštitúcií, je na ich záchranu. Vy ste pri svojej vizualizácii napr. spomenuli Národné divadlo, a teda ten strašný vzhľad akoby dostalo toto nové centrum, pomenovali ste, nové kultúrno-spoločenské centrum bude také alebo onaké. Pani poslankyňa, ja si pamätám ešte pri vašom prvom vstupe, keď ste vstúpili do výboru pre kultúru a médiá, ste predsa povedali, že nové Národné divadlo treba zbúrať. Tak ako je to v tejto chvíli? Je vám to Národné divadlo dobré teraz, aby ste ho takto používali? Je to tak, pani poslankyňa. Sú na to svedkovia, celý výbor pre kultúru a médiá, to bola prvá veta, ktorú ste povedali, že Národné divadlo treba zbúrať, novostavbu Národného divadla treba zbúrať. To bol váš postoj už dávno potom, ako bolo jasné, že sa divadlo bude sťahovať do nových priestorov zo starých. Viete, je to niečo podobného s tým divadlom ako so Slovenskou republikou. Tiež ste k nej mali taký vzťah, aký ste k nej mali, tiež ste jej nevedeli prísť na meno a predsa teraz veľmi rada by ste boli, keby ste z nej mohli profitovať, čo sa vám, predpokladám, aj darí. Takže je to trošku nekorektné z vašej strany toto prirovnanie, nemám z toho dobrý pocit a je to zavádzanie. Nuž, ale na to si môžeme, resp. musíme zvyknúť. Hovorili ste o Slovenskej televízii v tom zmysle, ako keby hlavne teda Slovenská televízia, spomínali ste aj Slovenský rozhlas, mali byť predmetom privatizácie a toto je nejaká taká špekulácia, táto novela. Takže veľmi jasne a jednoducho, pani kolegyňa, Slovenská televízia má dnes tri programy, môžeme o nich hovoriť, či sú kvalitné, alebo nie sú kvalitné, ale v každom prípade za tejto vlády nikto nehovorí o privatizácii nejakého programu verejnoprávnej inštitúcie, ako to bolo za vašej vlády, kde sa verejne hovorilo o privatizácii druhého programu. A skutočne všetko sa robí preto, aby tá Slovenská televízia mohla prosperovať, dokonca aj so štvrtým programom, preto sa hľadajú rôzne formy nových zákonov, rôznych novelizácií týchto zákonov, ktoré sú tu. Apropo, ten zákon, ktorý platí dnes, to je zákon, ktorý vyšiel, pani kolegyňa, za vašej vlády, za vašej vlády celý zákon o Slovenskej televízii aj o Slovenskom rozhlase, kde boli presne pomenované, tak ako sú teraz, vzťahy rady a vedenia, vzťahy vedenia a výboru, kompetencie výboru, kompetencie rád, počet rád, počet členov rád. V tom zákone je istá, rady sú v súčasnosti tak neuveriteľné silné, že jednoducho ich nie je možné odvolať, to bol váš výmysel, pani kolegyňa, výmysel vašej vlády. V tomto my v tejto chvíli len pokračujeme a snažíme sa z toho nejakým spôsobom dostať von, aby sme nemuseli robiť nový zákon o Slovenskej televízii. Hoci si myslím, že blízka budúcnosť čaká aj v tomto zmysle veľké zmeny preto, lebo ak sa má vyriešiť nejako situácia v rámci Slovenskej televízie a Slovenského rozhlasu, ale to je zrejme otázka pre ďalšiu vládu a pre ďalšie volebné obdobie. Musí vzniknúť novelizácia rád smerom ku kompetencii, musí vzniknúť novelizácia tohto zákona smerom k vedeniu, musí vzniknúť novelizácia, kde sa bude znovu hovoriť o financovaní verejnoprávnych inštitúcií. Nuž a keďže vy ste hovorili stále o tej privatizácii, no zažili sme tu jedno vedenie Rybníčkovsko, neviem aké ešte, hej. A čo sa stalo v rámci tohto vedenia? Prepustilo sa častokrát nezmyselne tisícsto ľudí v rámci nejakého šetrenia. No prečo sa prepustili títo ľudia? No veď z jedného jediného dôvodu. Nebol to príprava na privatizáciu Slovenskej televízie, o ktorej sa súčasne hovorilo? Veď vy to všetko obraciate z hlavy na nohy. (Reakcia z pléna.) Na jednej strane tuná hovoríte o tom, ako tá Slovenská televízia nefunguje a ako... (Reakcia z pléna.) Áno, áno, áno, viete veľmi dobre, ako som to myslel, proste myslím si, že úplne hovoríte veci, ktoré jednoducho nie sú pravdivé. No a veď na jednej strane ste chceli privatizovať druhý program a na druhej strane ste dali návrh zákona o zoštátnení televízie a rozhlasu. Ste ju priamo chceli podsunúť pod závislosť štátu. No jednoznačne sú to veci, ktoré, myslím si, ste hovorili iba preto, aby ste ich hovorili, jednoznačne ste tu domýšľali konštrukcie a mne to často pripadalo tak aj v rámci tej privatizácie a v rámci toho vztýčeného prstu oproti tej privatizácii, ako keby to tak malo byť, že skutočne „zlodej kričí, chyťte zlodeja“, dúfam, že teraz som to povedal správne. Ďakujem za pozornosť.