Šípošová, Janka, poslankyňa NR SR (2015-06-26):
Vážená pani predsedajúca, drahé kolegyne, kolegovia, mne je dosť ľúto, že vyšiel takýto čas na predstavenie tohto návrhu zákona a na rozdiel od pána poslanca Osuského, ktorý ten predchádzajúci označil niečo v tom duchu, že nie je to možno až také významné, si myslím, že toto je téma a problém naozaj veľmi významný o to viac, že sa o ňom nerozpráva a že vlastne ani väčšina ľudí nemá predstavu, aký je to veľký problém. Ide o to, že chceme zmeniť Trestný zákon, ustanovenia Trestného zákona v tom zmysle, aby trestné činy, ktoré považujeme za nesmierne závažné, za oveľa častejšie, ako sme ochotní si pripustiť a oveľa latentnejšie, ako tiež si vieme predstaviť, aby sa dostávali na svetlo Božie, aby sa o nich hovorilo, najmä preto, nie z nejakej krvilačnosti, nie preto, že chceme trestať páchateľov, ktorí v rôznej miere možno môžu za svoje skutky, ale že chceme ochrániť, pomôcť obetiam a ochrániť ďalšie obete pred tým, aby sa im stalo to, čo sa stáva často a o čom sa veľmi málo hovorí. Ide nám predovšetkým o trestné činy sexuálneho zneužívania, najmä detí. Náš Trestný zákon je postavený trochu nešikovne na to, aby sme to dokázali jedným odsekom, alebo jedným ustanovením napraviť a zmeniť, ale napriek tomu si myslím, že musíme o tom rozprávať a keď som konzultovala a komunikovala s kolegami právnikmi, ale aj s pánom ministrom spravodlivosti, ktorý sám nie je úplne odporcom takejto úpravy, ale vidím, že v našej spoločnosti a v našej justícii a v našich justičných profesionáloch stále nenachádza akoby svoje miesto a odozvu, to, čo sa už roky, desaťročia snažíme v Európe presadiť, a to rozvoj alebo rozkvet, alebo presadenie restoratívnej justície na rozdiel od doteraz stále platnej a do úvahy branej retributívnej justície. To znamená, že nie trest pre páchateľa má byť zmyslom justície, ale pomoc obetiam a odčinenie nespravodlivosti, odškodnenie ich krívd. Vo svete existuje hnutie, ktoré rozpráva o tejto problematike, volá sa to, no neviem, ako by som to po slovensky povedala, zastavme ticho, alebo prerušme to ticho, „stop the silence“ možno je zrozumiteľnejšie, ktoré robí veľké akcie, aktivity po celom svete a má už aj nejaké výsledky. Pred rokom a niečo sme mali aj na pôde tohto parlamentu vyslanca tohto hnutia, bol to škótsky aktivista, ktorý sám ako dieťa bol obeťou sexuálneho zneužívania a sám na svojom príklade veľmi zrozumiteľne a presvedčivo hovoril o tom, ako sa deti neopovážia povedať o tom, čo sa im deje. Ako sa k tomu odhodlajú niektoré, nie všetky, až potom, keď dospejú. Ale v našich podmienkach napríklad je to už neskoro, pretože ten trestný čin je už premlčaný, už sa k nemu nikto nevracia a čo je najhoršie, nielenže im sa nepomôže, ale nebránime tým páchateľom v tom, aby naďalej páchali trestné činy proti ľudskej dôstojnosti, napríklad trestné činy sexuálneho zneužívania, ale aj obchodovania s deťmi a ďalšie, zneužívanie detí na detskú pornografiu a tak ďalej a tak podobne. Čiže chceli by sme týmto návrhom zákona docieliť dva ciele. Po prvé, aby sa premlčacia doba zrušila u týchto najzávažnejších trestných činov, čiže zrušiť premlčanie trestného stíhania aj výkonu trestu závažných trestných činov proti slobode a ľudskej dôstojnosti, najmä u detí. Patria tam najmä trestné činy obchodovania s ľuďmi, znásilnenia, sexuálneho násilia, sexuálneho zneužívania i týrania blízkej a zverenej osoby a výroby detskej pornografie, ale zároveň, a čo sa mi zdá možno nemenej dôležité, sprísniť trest zákazu činnosti tak, že bude zahŕňať predovšetkým, predovšetkým priamy a pravidelný kontakt s deťmi. Ja nie som fanúšik nejakých srdceryvných prejavov a zalamovania rúk a šušotania poza chrbát a rozprávania o pikantných skutkoch sexuálneho zneužívania detí, ktorého sa dopúšťajú a dopúšťajú, žiaľ, ľudia, ktorí si práve preto, že majú takýto neblahý sklon k sebe, vyberajú povolania, kde majú ľahší prístup, to poviem, k svojim obetiam. Učitelia, vychovávatelia, aj duchovné osoby, nehovorím, že sa to nestáva, ale nie je podstatné a primárne hľadať túto pikantnosť za tými vecami. Treba hľadať spôsob, ako zabrániť tomu, aby sa ďalšie a ďalšie obete obeťami stávali. Takže v našom návrhu, ako som povedala, navrhujeme, aby sa nepremlčiavalo nielen trestné stíhanie, ale aj výkon trestu. Viaceré členské štáty Európskej únie prijali už vo vzťahu k obetiam sexuálneho zneužívania priaznivejšiu právnu úpravu, než aká v súčasnosti platí na Slovensku. Vo Veľkej Británii sa aj vďaka tým pohybom a tomu hnutiu, ktorý som spomínala na začiatku, sexuálne zneužívanie detí vôbec nepremlčiava. V Nemecku sa môže premlčať až po 30 rokoch od dosiahnutia 21 rokov veku obete. V Českej republike sa do premlčacej doby nezapočítava doba, po ktorú obeť trestného činu, akéhokoľvek trestného činu proti ľudskej dôstojnosti v sexuálnej oblasti bola mladšia ako 18 rokov. Takže je mi ľúto, že neoslovím viacerých kolegov s touto témou tak, aby si uvedomili vlastne, že čo to je, že to nie je, nie je to ani preto, že chceme hovoriť o zaujímavých veciach, nie je to otázka ani politická, je to otázka na zamyslenie a na to aj, aby sme zmenili nielen Trestný zákon, aby sme zmenili naše myslenie, aby sme rozmýšľali o skutkoch, takých závažných trestných činoch z hľadiska obete, v záujme obete a v snahe jej pomôcť. Ja vám ďakujem za pozornosť.