J. Tkáčová, poslankyňa: (2009-06-30):
Je faktom, že novela zákona tak, ako ju predložila vláda je urgentná. Reaguje na upozornenie Komisie, že Slovensko neimplementovalo správne smernicu o nakladaní s elektroodpadom a vlastne porušujeme zmluvu o Európskych spoločenstvách, a preto som bola pripravená vládnu novelu zákona podporiť, pretože som presvedčená, že je minimálne slušné, aby si členský štát Európskych spoločenstiev plnil svoje povinnosti vyplývajúce mu z členstva. Na strane druhej po skončení pripomienkového konania a po predložení návrhu zákona do Národnej rady sa tu zrazu vyrojilo nespočetné množstvo všelijakých pozmeňujúcich návrhov obsahujúcich čo najširšiu škálu rôznych záujmov. Ale tou najzávažnejšou zmenou je snaha napumpovať peniaze do Recyklačného fondu. Tento fond rozdeľuje veľké peniaze, ale v podstate nenesie zodpovednosť za výsledný stav v zbere, triedení a recyklovaní odpadu; ZMOS si robí nádeje, že sa mu z tohto nárastu podarí profitovať a vyrieši si rastúce problémy so zberom a separovaním odpadu, o ktorých my veľmi dobre vieme. Ja ale osobne, neverím, že sa im to podarí, mám dokonca obavy, že im zostanú oči len pre plač. Takto navrhovaná zmena iba finančne podporí vybraných konečných adresátov, ktorí sú kamaráti s Recyklačným fondom. Veľmi trefne to vystihol v poslednom Trende publicista Dominik Orfánus, dovolím si tu zacitovať: „Takéto hry o mecenáša ekológie na Slovensku udržujú nezdravý trh s odpadom.“ V čom ja vidím najväčší problém vo fungovaní Recyklačného fondu, je v tom, že všade, kde sa prerozdeľujú cudzie peniaze, dochádza k plytvaniu a ku korupcii. Napríklad v prípade agrodotácií odhaduje OECD, že cestou od daňových poplatníkov ku konečným adresátom sa vsiakne, vstrebe, stratí v systéme až 50 % financií. Ako chceme hovoriť o efektivite takto vynaložených peňazí daňových poplatníkov? Minule ráno som vykukla z balkóna a práve pri kontajneroch stálo smetiarske auto. My si v našej  bytovke triedime, odpad –  máme nádobu na sklo, nádobu na plastové fľaše a na ostatný odpad. No pozerám a čo sa nestalo, šup všetky nádoby do jedného zberného auta. A pritom v januári magistrát v Košiciach zdvihol poplatky za odvoz odpadu, dokonca v niektorých prípadoch až o 100 % a v praxi sa tieto zvýšené poplatky prejavili opačným spôsobom. Tá služba, jej kvalita klesla o 100 %. Dámy a páni, už od minulého roku sa zjavujú signály, že tu sú a budú veľké problémy so smeťami a s odpadkami. Keď sa na to bližšie pozrieme, zistíme, po prvé, že odpadky nemáme kam voziť. Vyplávalo to z kauzy pezinská skládka, ale aj z ďalších, napríklad v Žilinskom kraji, pretože ľudia už majú toho dosť, aby bývali na úpätí skládok a zakladanie skládok v mestských aglomeráciách odmietajú. Zistíme ďalej, že na Slovensku sa tvorí množstvo malých nelegálnych skládok. Iste sa každý už prešiel po extraviláne okolo dedín v kríkoch a na medziach a na okrajoch rolí je hŕba všelijakého odpadu, ktorý tam vyhodili ľudia bez svedomia. Korytá riek a ich brehy vyzerajú ako bizarné umelecké diela z petfliaš. A to isté môžeme povedať o našej pýche – o našich lesoch alebo o vodných nádržiach. Ďalej: Zistíme, že o separovaný odpad nie je záujem, pretože je drahší ako podobná surovina z dovozu, respektíve je drahší ako prvotná surovina. Zistíme, že ceny likvidovania zbytočne rastú práve začlenením medzičlánku, ako je Recyklačný fond. Dotovaním investícií na likvidáciu odpadov sa vytvoril na Slovensku odpadový priemysel, ktorý je momentálne v dôsledku dramatického poklesu cien surovín v kríze a nedokáže likvidovať tak efektívne a lacno, ako to vedia napríklad spoločnosti v Maďarsku alebo v Rakúsku. Tak naťahujú ruky späť k svojmu tvorcovi – k Recyklačnému fondu. A riešenie sa v Recyklačnom fonde našlo. Vytiahnuť z nich ďalšie peniaze, vytiahnuť peniaze zo subjektov, ktorých výrobky sa stávajú odpadom po opotrebovaní alebo ktorých výrobky sú do budúceho odpadu zabalené. V konečnom dôsledku to všetko aj tak zaplatia koneční spotrebitelia, ale tí majú dostatok rozumu na to, aby si z ponuky na trhu vybrali tie cenovo prístupnejšie výrobky. A keďže žijeme v rámci vnútorného trhu Európskej únie, nie je žiadny problém, aby si náš zákazník vybral v rámci tohto veľkého trhu. Čo to znamená pre štátny rozpočet? Výpadok z príjmov na dani z pridanej hodnoty. A to nie je len hrozba do budúcnosti, to už je stav dnes, keď naši občania v hraničných oblastiach odchádzajú nakupovať do Maďarska alebo do Poľska k lacnejším susedom. Dámy a páni, dávam do pozornosti bod číslo 21 spoločnej správy, v ktorom je zakódované zvyšovanie cien potravín a výrobkov dennej spotreby. Hlasovať za tento návrh Recyklačného fondu a ZMOS znamená hlasovať za zdražovanie potravín a tovaru dennej spotreby. Doplatia na to domáci výrobcovia, domáci dovozcovia, ktorých sa prísnejšie platby budú týkať a ktorí sú týmto návrhom diskriminovaní. Už vo výbore sme upozorňovali na hroziace žaloby, na ktoré tieto subjekty dotknuté nerovnakým prístupom majú v zmysle všeobecných ustanovení európskeho práva nárok a pýtam sa vás, kto zaplatí tieto súdne spory? No predsa občania Slovenskej republiky. Navrhla som vo výbore a navrhujem to aj teraz, kolegovia, kolegyne, odhlasujme iba to, čo predložila vláda. Ja za to zdvihnem prvá ruku. Všetky ostatné návrhy, ktoré sú obsiahnuté v spoločnej správe, nech idú do riadneho pripomienkového konania k novému zákonu o odpadoch, ktorý sa pripravuje. Pán minister mi to iste potvrdí. Nech sa stanú súčasťou verejnej diskusie, v ktorej by sme si mali odpovedať na niektoré otázky, ktoré tu visia vo vzduchu a na ktoré odpovedané nebolo. Či má občan platiť za likvidáciu dvakrát? Prvýkrát v obligatórnom poplatku za likvidáciu komunálneho odpadu a druhýkrát v každom výrobku. Ľudí nezaujíma neschopnosť úradov alebo samosprávy zorganizovať a dobre zaplatiť spratanie smetí. Celý dnešný systém je prešpekulovaný, drahý a neúčinný. Odpovedajme si na otázku, či je vydávanie potvrdení o recyklácii a spracovaní odpadu, s ktorými existuje čulý čierny trh tou správnou formou kontroly obehu odpadu. Povedzme si, či je existencia Recyklačného fondu v prospech zberu, triedenia a likvidácie odpadu, alebo ho zbytočne predražuje. Povedzme si odpoveď na otázku, či nie je alibizmom hodiť celú zodpovednosť za odpad na plecia samosprávy. Ale tou základnou a legitímnou otázkou, na ktorú by sme si mali odpovedať úplne na začiatku, je, či chceme lacné výrobky a špinavé ulice, alebo sme si ochotní za čisté životné prostredie priplatiť. Nazvala by som to takou odpadkovou solidaritou. Dámy poslankyne, páni poslanci, ako som na úvod povedala, cítim sa pred týmto hlasovaním pod tlakom a tento tlak odmietam, preto zo spoločnej správy nepodporím ani jeden pozmeňujúci návrh. Pán spravodajca, navrhujem v rámci procedúry vyňať na osobitné hlasovanie bod 21, myslím, že už kolega Štefanec ho vyňal, a hlasovať o ňom samostatne, pretože tento bod je najviac škodlivý. Tento bod znamená zdražovanie a hlavne neprešiel riadnym pripomienkovým konaním. Pán spravodajca, ešte vás poprosím na úvod hlasovania hlasovať o mojom návrhu, aby sa návrh zákona vrátil predkladateľovi na dopracovanie. Ak tento návrh v hlasovaní neprejde, budem odporúčať kolegom v poslaneckom klube SDKÚ – DS, aby návrh zákona nepodporili ako celok. Ďakujem vám, kolegovia a kolegyne. A. Belousovová, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pani poslankyňa. Faktické poznámky na vystúpenie pani poslankyne Tkáčovej nie sú. Neskoro, pán poslanec. Končím možnosť prihlásiť sa s faktickými poznámkami. Vyčerpali sme vystúpenia všetkých písomne prihlásených rečníkov. Pýtam sa preto, či sa chce niekto prihlásiť do rozpravy ústne? Ústne sa do rozpravy prihlásil pán poslanec László Miklós, pán poslanec Peter Gabura. Ešte niekto má záujem? Ak je to všetko, končím možnosť podania ústnych prihlášok do rozpravy. Pán poslanec Miklós, máte slovo.