K. Tóthová, poslankyňa: (2002-04-10):
Táto novela sa týka nedávno prijatého zákona o nadáciách. Pokiaľ vieme, je to vlastne druhý zákon v histórii našej Slovenskej republiky a tento zákon vystriedal komplexný do roku 2002 platný zákon o nadáciách. Komplexný doteraz platný zákon o nadáciách vo vzťahu k teraz platnému zákonu bol bohatší o jeden paragraf, ktorý, žiaľ, bol z nového textu z nepochopiteľných dôvodov vynechaný, zdôrazňujem, že z nepochopiteľných dôvodov bol vynechaný, pretože keby som povedala, že bol vynechaný z pochopiteľných dôvodov, už by to bolo veľmi žalostné. Ide totiž o bývalý § 4, ktorý zakotvoval povinnosť nadácie preukázať pôvod a zdroj peňazí, s ktorými vlastne hospodária, ktoré rozdeľujú a podobne. V minulosti platný zákon, ako som uviedla, jednak zakotvoval túto povinnosť a jednak v záverečných ustanoveniach, myslím, že to bol § 35, uvádzal, že aj vo výročnej správe pri jednotlivých finančných položkách sa uvedie zdroj a pôvod peňazí. V súčasnosti platný zákon už uvádza len tú druhú úpravu, a síce, že nadácia vo výročnej správe pri výpočte vlastne jednotlivých svojich finančných kapitol a finančných výdavkoch a príjmoch uvedie zdroj a pôvod peňazí. Aký je rozdiel v týchto dvoch úpravách? Zatiaľ čo § 35 má len evidenčnú povinnosť, znamená len evidenčnú informačnú povinnosť, vynechaný § 4 zakotvoval zákonnú povinnosť preukázať pôvod a zdroj peňazí. Toto má veľký právny dôsledok. Pokiaľ dôjde k spochybneniu zdroja alebo pôvodu peňazí za dnes platného zákona, nadácia nemá bremeno dôkazné na sebe, že áno, to, čo uvádzam, je pravda, ale opačne, ten, kto spochybní, musí vyvinúť tortúru preukázania, že to, čo je tam napísané, nie je pravda, čo je veľmi obťažné v praxi. Vážení, keď sa v minulosti robil zákon o nadáciách a bola som ako predsedníčka Legislatívnej rady pri tom a rokovala som o tomto zákone v zahraničí, konkrétne v Rade Európy, práve vynechaný paragraf bol mimoriadne vysoko pozitívne hodnotený v právnej úprave Slovenska, pretože toto ustanovenie bolo považované za krok zamedzujúci praniu špinavých peňazí. Nadácia bola povinná preukázať, odkiaľ tie peniaze má. Teda akékoľvek peniaze, ktoré dochádzali do nadácie a ona použila, bola povinná komukoľvek, ak sa ktokoľvek príslušným spôsobom obrátil najmä na štátne orgány, preukázať dôkazmi, že skutočne tie peniaze pochádzajú z tých zdrojov, ktoré ona vo výročnej správe uvádza. Pokiaľ, vážené pani poslankyne a poslanci, my hovoríme o zmoralizovaní, o našom boji proti korupcii, o boji proti praniu špinavých peňazí a pod., čo je nielen vo vládnom programe tejto vlády, ale všade, kde vystupujú politici, súčasní predstavitelia súčasnej vlády sa hrdia, aké míľové kroky alebo aké aspoň pozitívne kroky robia na tejto parkete, tak je veľmi podivuhodné, že práve toto ustanovenie bolo vynechané zo zákona o nadáciách. To totiž preukazuje opak. To vôbec nesvedčí a nepotvrdzuje líniu, ktorá je hlásaná oficiálne. A opätovne dochádzame k tomu, že znovu sa tu voda káže a možno víno sa necháva piť. Preto chcem poukázať na to, že viacerí poslanci v tejto snemovni pozitívne sa vyjadrili aj k návrhom legislatívnym o preukazovaní pôvodu peňazí u fyzických osôb. Už sa robia, pripravujú sa kroky aj k takémuto ďalšiemu preukazovaniu zdrojov a pôvodu peňazí a naraz u právnických osôb, akými sú nadácie, dochádza k takémuto právnemu lapsusu. Vzhľadom na túto skutočnosť, keďže máme obavy, že nadácie sa môžu stať práčkami špinavých peňazí, poslanci Hnutia za demokratické Slovensko sa rozhodli podať návrh tejto krátkej novely. Táto krátka novela nezaťaží parlament, je to jedno ustanovenie v podstate. A osobne nevidím dôvody, ktoré by prekážali prijať toto ustanovenie, pretože pri vynechaní jeho zo súčasnej právnej úpravy nebol v parlamente, resp. neodznel v parlamente žiaden argument, aby bolo možné akceptovať vynechanie tohto ustanovenia. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, myslím, že nemusím viacej zdôvodňovať, že ide jednak o citlivú otázku, ide o otázku, ktorá môže naštrbiť renomé Slovenskej republiky v zahraničí, pokiaľ by bolo zverejnené, že Slovensko odchádza od takej právnej úpravy, ktorá bola kvitovaná a hodnotená pozitívne. Preto verím, že všetci máme záujem, aby sme v našom právnom poriadku nevytvárali priestor na také aktivity, s ktorými vlastne chceme bojovať, to znamená, aby sme nevytvárali priestor na pranie špinavých peňazí možno aj v nadáciách. Verím, že podporíte tento legislatívny návrh do druhého čítania, za čo vám vopred ďakujem. A pokiaľ pán predseda parlamentu nenavrhol prerokovanie tohto legislatívneho návrhu vo výbore pre ľudské práva a národnosti, prosím, aby moje vystúpenie bolo brané aj v tom zmysle, že navrhujem, aby tento výbor predmetný legislatívny návrh prerokoval. Ďakujem vám za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Pani kolegyňa, ďakujem za uvedenie návrhu zákona. Prosím vás, aby ste zaujali miesto určené pre navrhovateľa. Teraz dávam slovo spravodajcovi, ktorého určil navrhnutý gestorský výbor, ústavnoprávny výbor, pánovi poslancovi Petrovi Kresánkovi. Pán kolega, nech sa páči, máte slovo. P. Kresánek, poslanec: Ďakujem. Vážený pán predsedajúci, vážené poslankyne, vážení poslanci, dovoľte mi len veľmi stručne, aby som v súlade s § 73 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky o rokovacom poriadku v znení neskorších predpisov vystúpil na rokovaní Národnej rady Slovenskej republiky v prvom čítaní o návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa dopĺňa zákon č. 34/2002 Z. z. o nadáciách a o zmene Občianskeho zákonníka v znení neskorších predpisov (tlač 1402). Konštatujem, že predmetný návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti uvedené v § 67 a v § 68 zákona Národnej rady Slovenskej republiky o rokovacom poriadku v znení neskorších predpisov, ako i náležitosti určené v legislatívnych pravidlách. Vážený pán predsedajúci, môžete otvoriť diskusiu a rozpravu k tomuto návrhu zákona. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega. Nech sa páči, zaujmite miesto určené pre spravodajcu. Dámy a páni, otváram všeobecnú rozpravu o tomto bode nášho rokovania. Keďže som písomne nedostal žiadnu prihlášku do rozpravy, pýtam sa, kto sa hlási ústne. Keďže nikto, uzatváram možnosť podania prihlášok a zároveň aj prerušujem rokovanie o tomto bode nášho programu. Ďakujem vám. Nasledujúcim bodom nášho programu je prvé čítanie o návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 229/1991 Zb. o úprave vlastníckych vzťahov k pôde a inému poľnohospodárskemu majetku v znení neskorších predpisov . Návrh zákona ste dostali ako tlač 1403. Návrh na pridelenie tohto návrhu zákona na prerokovanie výborom máte v rozhodnutí predsedu Národnej rady pod č. 1564. Za skupinu poslancov tento návrh odôvodní pán poslanec Tatár. Prosím pána poslanca, aby sa ujal slova. P. Tatár, poslanec: Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, dovoľte mi veľmi jednoducho uviesť tlač 1403, ide o otázku vlastníctva. Najprv by som povedal, že vlastníctvo ako také je popri ľudskej slobode hodné tej najvyššej kategórie právnej ochrany a je hodné najvyššej starostlivosti spoločnosti a štátu. Jednoducho vlastníctvo je právo na hodnotu, ktorú človek vytvoril svojou prácou. A to platí o všetkých druhov vlastníctva. V tomto prípade ide o vlastníctvo k pôde alebo k inému podobnému majetku, ako sú lesy. Treba povedať, že vlastníctvo sa vytvára teda prácou a nie je celkom dobre prípustné, aby nejakým zákonom sa menilo inak ako je ono vo svojej podstate dané. Vieme, že sme v tejto otázke vlastne zažili po roku 1990 obnovovanie vlastníctva, odstraňovanie krívd na vlastníkoch. A z tohto hľadiska vychádza aj nasledujúci návrh, ktorý má ochraňovať vlastníctvo. A ide o to, aby človek vlastník, tvorca hodnôt si mohol byť istý použitím plodov svojej práce alebo práce svojich predkov. Návrh zákona má štyri konkrétne časti. Tá prvá časť sa týka v podstate dobre známej veci, keď sa má napraviť krivda v oblasti Javoriny, čo sú lesy v oblasti Levočských vrchov. My sme o tom už hlasovali a veľmi málo hlasov chýbalo na to, aby bola táto krivda napravená. Chcem zdôrazniť, že pôvodne tento titul vypadol v zákone o reštitúciách z reštitučných titulov, a preto je potrebné zaradiť ho tam dodatočne. Nejde tu v žiadnom prípade o dve veci. Predovšetkým ani jeden z týchto návrhov nejde pred rok 1948, čiže naprosto sa nemôže týkať majetkových vzťahov a právnych vzťahov pred rokom 1948, samozrejme, vrátane toho, že je vylúčené, aby sa týkal tých problémov, ktoré riešili Benešove dekréty. Ale zároveň chcem povedať, že v tomto volebnom období sme sa tu už rozprávali o reštitúciách a niekto tu vytiahol veľmi nepravdivý a zavádzajúci údaj, že nebodaj sa ide pred rok 1948. Niekto tu operoval Esterházyovcami. Nič také tento zákon nerieši. Je to naozaj len dočistenie dnes platných právnych vzťahov tak, aby tí, na ktorých sa zabudlo v tých pôvodných reštitučných zákonoch, mali zadosťučinenie. Špeciálne v Javorine ide o to, že tam v podstate nikdy neboli vydané tie majetky, ktoré z prevažnej časti normálne analogicky s ostatnou pôdou na Slovensku patria pod tituly reštitúcie. Istá časť tých majetkov bola zdanlivo, ale len zdanlivo, nútene vykúpená, pretože aj tie extrémne nízke pod nátlakom navrhované ceny, ktoré nikdy neboli zazmluvnené, pričom nikdy neboli žiadne peniaze vyplatené, ostali len vo forme akýchsi dohôd, ktoré ale tí vlastníci nikdy nepodpísali a s ktorými nikdy nesúhlasili. Myslím si, že kvôli tejto jedinej kauze sa oplatí zákon posunúť do druhého čítania, aj v prípade, že by poslanci potom v druhom čítaní nemali záujem podporiť tie ostatné problémy, ktoré sa snažíme v tomto návrhu zákona riešiť. Ďalším okruhom je problém, že istá časť oprávnených osôb, ktoré boli povinné v tej 18-mesačnej lehote do konca roku 1992 si podať reštitučné nároky, nemala objektívne možnosti tak urobiť. V podstate je to tam aj taxatívne vymedzené. Ide o ľudí, ktorí pre chorobu alebo pre pobyt v zahraničí, alebo pre objektívnu nemožnosť získať reálne informácie o vlastníctve vlastne nemohli si uplatniť tento titul. My sme robili aj také prieskumy o tom, aký objem oproti doteraz reštituovaného majetku spadá pod takýto režim. A sú to len zlomky, sú to len jednotlivé percentá. Takže ide o nie veľký majetok. Ale je to obrovská krivda, keď všetci spoluobčania mali túto možnosť a z objektívnych dôvodov malá časť ľudí o túto možnosť prišla. To je ten druhý problém, ktorý navrhujeme riešiť. Tu dávame veľký pozor na spravodlivosť, pretože ten majetok buď je vo vlastníctve štátu, alebo je to majetok neznámych vlastníkov, tak je vedený, alebo je vo vlastníctve iných konkrétnych súkromných osôb, či už fyzických, alebo právnických. A tento návrh pamätá veľmi citlivo a spravodlivo na všetky tie prípady, pretože v prípade, že bude uznaný buď štátnym orgánom, alebo súdom takýto dodatočný a, hovorím, ojedinelý reštitučný nárok, tak buď je možnosť dohody o vysporiadaní s tým, ktorý je teraz držiteľom, alebo ak nepríde k dohode, tak, samozrejme, sú tam všetky náhradné mechanizmy s náhradným majetkom. Čiže naozaj sme veľmi dbali, aby v prípade, že urobíme spravodlivosť pre všetkých, ktorí sú oprávnenými osobami, bola aj spravodlivosť voči tým, ktorí ten majetok teraz vlastnia a alebo užívajú. Tretí okruh, ktorý rieši tento návrh, je taká trvalá polemika, čo sa týka reštitúcií, najmä teda pozemkov v záhradkárskych osadách, ale aj na iný podobný účel využívaných plochách, kde zákonná úprava, a nakoniec aj po posúdení Ústavným súdom, uprednostnila to druhé využitie, lebo pôvodné bolo v roku 1948, že to bol súkromný majetok. Potom to bolo „štátne“, potom to štát pridelil na záhradky. A teda dnešná právna úprava skôr uprednostňuje to ďalšie použitie ako záhradky. Ale tam je potom problém vysporiadania toho majetku a problém užitia vlastného majetku tými, ktorým vlastne ten majetok patrí, teda nie užívateľmi, ale vlastníkmi. A navrhujeme veľmi vyvážené riešenie, aby sme ešte trošku ďalej posunuli tento problém v prospech tých skutočných vlastníkov bez toho, aby sme poškodili záujmy užívateľov tých záhradkárskych pozemkov. Štvrtý okruh, ktorý vlastne je veľmi príbuzný všetkým týmto trom predchádzajúcim, hovorí o procedúre reštitúcií pri lesných pozemkoch. Vieme dobre, že v polovici deväťdesiatych rokov, keď sa prijímali zákony o lesných spoločenstvách, tam bol vznik spoločenstva daný ako reštitučná podmienka. Ona je právne platná, v podstate ale nemá právne odôvodnenie, pretože vlastníctvo nemôže byť podmienené tým, či je alebo nie je daný pozemok v nejakom spoločenstve. A z týchto jednoduchých dôvodov navrhujeme, aby takáto podmienka bola z tých reštitučných podmienok vypustená. Myslím si, že je to naozaj právne nesprávne unikátne riešenie, ktoré nezodpovedá tomu základnému právnemu pojmu vlastníctva. To sú štyri okruhy ktoré navrhujeme riešiť. Hovoríme veľmi jasne, že ak prosím o vašu podporu do druhého čítania, tak tam bude dostatočný priestor na to, či bude záujem o niektorý z nich alebo či dokonca bude záujem len o ten prvý, teda o riešenie Javoriny, teda tých lesov, ktoré teraz sú v užívaní vojenskom, pretože to už bol problém ktorý sme v podstate mali vyriešený. A myslím si že je možné dotiahnuť túto vec, ak sa nič iné nepodarí, hoci ja by som bol najradšej, poviem to rovno, keby sme teraz posunuli zákon do druhého čítania a v druhom čítaní, pokiaľ možno, vyriešili všetky štyri tie otázky. Ďakujem pekne za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za uvedenie návrhu zákona a prosím aby ste zaujali miesto určené pre navrhovateľa. Teraz dávam slovo spravodajcovi, ktorého určil navrhnutý gestorský výbor, výbor pre pôdohospodárstvo, poslancovi Pavlovi Hajdúkovi. Pán kolega, nech sa páči, máte slovo. P. Hajdúk, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, vystúpiť na dnešnej schôdzi Národnej rady Slovenskej republiky k uvedenému návrhu skupiny poslancov ma určil Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre pôdohospodárstvo svojím uznesením č. 378 zo 6. marca 2002. V súlade s § 73 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku teda podávam v prvom čítaní spravodajskú správu o predmetom návrhu skupiny poslancov. Konštatujem, že uvedený návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti uvedené v § 67 a v § 68 zákona o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky, ako i náležitosti určené v legislatívnych pravidlách. To značí, že návrh skupiny poslancov obsahuje paragrafové znenie a dôvodovú správu. Ďalej konštatujem, že zo znenia návrhu zákona je zrejmé, čo sa ním má dosiahnuť. Všeobecná časť dôvodovej správy obsahuje vyjadrenie súladu návrhu zákona s Ústavou Slovenskej republiky v súvislosti s inými zákonmi a medzinárodnými zmluvami, zhodnotenie súčasného stavu, dôvodov potreby novej právnej úpravy, hospodárskeho a finančného dopadu a vplyvu na štátny rozpočet, finančného dosahu na rozpočet obcí. Osobitná časť dôvodovej správy obsahuje odôvodnenie jednotlivých uznesení. Návrh zákona obsahuje doložku zlučiteľnosti s právom Európskej únie, z ktorej vyplýva, že v práve v Európskej únie problematika návrhu zákona nie je upravená. Vychádzajúc z oprávnení ktoré pre mňa ako spravodajcu vyplývajú z § 73 zákona o rokovacom poriadku, odporúčam, aby sa Národná rada Slovenskej republiky uzniesla v zmysle § 73 ods. 3 písm. c) rokovacieho poriadku na tom, že po rozprave odporučí uvedený návrh skupiny poslancov prerokovať v druhom čítaní. Súčasne odporúčam v zmysle § 74 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku a v súlade s rozhodnutím predsedu Národnej rady Slovenskej republiky č. 1564 z 26. februára 2002 prideliť návrh skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 229/1991 Zb. o úprave vlastníckych vzťahov k pôde a inému poľnohospodárskemu majetku v znení neskorších predpisov (1403), v druhom čítaní na prerokovanie Ústavnoprávnemu výboru Národnej rady Slovenskej republiky, Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre financie, rozpočet a menu, Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť, Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre pôdohospodárstvo. Za gestorský výbor navrhujem v súlade s citovaným návrhom predsedu Národnej rady Slovenskej republiky Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre pôdohospodárstvo, pričom odporúčam, aby výbory predmetný návrh skupiny poslancov prerokovali v lehote do 13. mája 2002 a gestorský výbor do 14. mája 2002. Pán predsedajúci, skončil som a odporúčam otvoriť k danému návrhu všeobecnú rozpravu. Zároveň hlásim sa ústne ako prvý do diskusie. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega. Nech sa páči, zoberte si miesto určené pre spravodajcov výborov. Otváram všeobecnú rozpravu o tomto bode nášho rokovania. Keďže som nedostal písomne žiadnu prihlášku, pýtam sa, kto sa hlási ústne. Ústne sa hlásia traja poslanci do rozpravy. Pýtam sa, či môžem uzatvoriť podanie prihlášok. Áno, uzatváram. Podľa § 27 ods. 8 prednosť má pán spravodajca, ktorý sa tiež hlási do rozpravy. Pán spravodajca, nech sa páči, máte slovo. P. Hajdúk, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, páni poslanci, dovoľte mi v rozprave uviesť k návrhu skupiny poslancov niekoľko poznámok. Návrh skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 229/1991 Zb. o úprave vlastníckych vzťahov k pôde a inému poľnohospodárskemu majetku v znení neskorších predpisov, si kladie za cieľ navrhovanými opatreniami a doplneniami niektorých ustanovení zákona č. 229/1991 Zb. obsahovo naplniť preambulu, podľa ktorej sa zákonom má riešiť zmiernenie niektorých majetkových krívd spôsobených vlastníkom poľnohospodárskeho a lesného majetku v období rokov 1948 až 1989. V predloženom poslaneckom návrhu zákona sa navrhuje doplniť § 6 novým písm. v), podľa ktorého vydanie nehnuteľnosti by sa vzťahovalo aj na nehnuteľnosti nachádzajúce sa vo vojenských obvodoch. Vojenské obvody sa zriaďovali podľa zákona č. 169/1949 Zb. o vojenských obvodoch. Tento zákon upravil podmienky a spôsob určenia náhrady za zoštátnené nehnuteľnosti, ktoré sa nachádzali na území vojenského obvodu. Podľa § 10 ods. 6 zákona č. 169/1949 Zb. náhrada sa poskytovala v peniazoch, bolo však možné na základe žiadosti priznať náhradu v primeranej nehnuteľnosti. Žiadatelia o poskytnutie nehnuteľnosti boli pri prideľovaní nehnuteľností zo skonfiškovaného majetku alebo z majetku získaného na účely pozemkových reforiem považovaní za prednostných uchádzačov. Ak medzi vojenskou správou a bývalými vlastníkmi nedošlo k dohode v zákonom stanovenej lehote, mohol ktorýkoľvek z nich požiadať príslušný okresný národný výbor o rozhodnutie. Zákon č. 281/1997 Z .z. o vojenských obvodoch a zákon, ktorým sa mení zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 222/1996 Z. z. o organizácii štátnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, zrušil zákon č. 169/1949 Zb. Podľa § 13 zákona č. 281/1997 Z. z. opatrenia vykonané podľa doterajších predpisov sa považujú za opatrenia vykonané podľa tohto zákona, ak neodporujú ustanoveniam tohto zákona. Vzhľadom na uvedené skutočnosti zastávam názor, že problémy súvisiace so vznikom území vojenských obvodov už nie je možné riešiť, tak ako sa navrhuje, schválením doterajšieho reštitučného titulu podľa navrhovaného písmena v). V tom by Ministerstvo obrany Slovenskej republiky prišlo o výcvikové priestory a bolo by nútené obstarať si iné výcvikové priestory, čím sa výdavky kapitoly Ministerstva obrany Slovenskej republiky neznížia, ale zvýšia, čo vyplýva aj zo stanoviska ministerstva financií k predloženému poslaneckému návrhu. V poslaneckom návrhu zákona sa navrhujú v § 11 vypustiť písmená e) a f). Citované ustanovenia upravujú i prípady, keď nemožno vydať pozemky a ich časti, konkrétne záhradkárske a chatové lokality, botanické záhrady, lesy určené na výskum alebo šľachtiteľské účely a pozemky určené na telovýchovné a športové zariadenia, arborétum. Na riešenie problematiky záhradkárskych osád bol prijatý osobitný zákon č. 64/1997 Z. z. Vlastnícke vzťahy v chatových lokalitách sú riešené v súčasnosti udelením výnimky z § 45 zákona č. 92/1991 Zb. Pôvodný vlastník v oboch prípadoch má právo na náhradné pozemky. V ostatných prípadoch sa na pozemkoch nachádzajú hodnoty duševného vlastníctva štátu budované desaťročia, ktorých hodnota sa nedá vyčísliť. Telovýchovné a športové zariadenia sú vo vlastníctve obcí alebo telovýchovných organizácií. Akceptovaním návrhu v uvedených prípadoch dôjde k porušeniu schválenej koncepcie usporiadania vlastníckych vzťahov. A zároveň nemožno opomenúť ústavný dopad tejto úpravy, pokiaľ pôjde o prípady už uskutočneného predaja niektorých pozemkov. Rovnako nie je prijateľný návrh úpravy v § 13 zákona, pokiaľ ide o zavedenie premlčacej lehoty na uplatnenie práva a príkladný výpočet dôvodov, kedy sa právo nepremlčí. Závažné dôvody môžu byť zo strany oprávnených osôb vysvetľované ako ich subjektívny názor, pričom zákon ich bližšie nešpecifikuje. Uplatnením tohto návrhu ustanovenia sa umožňuje nanovo predkladať žiadosti na vydanie nehnuteľnosti bez obmedzenia doby predkladania žiadosti, čo je v protiklade s ostatnými reštitučnými zákonmi, ktorých lehoty ostávajú zachované, a s princípom právnej istoty. Neakceptovateľný je aj návrh na zrušenie, resp. vypustenie § 22a. Toto ustanovenie bolo doplnené na základe skúseností s reprivatizáciou lesného pôdneho fondu, ktoré preukázali finančnú a technickú náročnosť, v niektorých prípadoch až nemožnosť vyčleňovania pôvodných lesných pozemkov. Po odovzdaní ucelenej lesnej časti sa vytýčili jej hranice, a nie hranica pôvodných pozemkov. Zrušením ustanovenia § 22a by zanikla aj možnosť postupovať podľa § 15 zákona č. 330/1991 Zb. pri vyčleňovaní náhradných pozemkov za pozemky, ktoré nemožno v teréne identifikovať. Vychádzajúc z uvedeného dávam návrh, aby sa Národná rada Slovenskej republiky uzniesla v súlade s § 73 ods. 3 písm. b) zákona o rokovacom poriadku na tom, že nebude pokračovať v rokovaní o návrhu zákona. Pán predsedajúci, skončil som. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega. Nech sa páči, sadnite si na miesto určené pre spravodajcu. Keďže rozprava je otvorená, teraz v rozprave vystúpi pán poslanec Cuper, pripraví sa pán poslanec Delinga. Pán kolega Cuper, otváram vám priestor na vyjadrenie vašich myšlienok. J. Cuper, poslanec: Milé dámy, vážení páni, dovoľte, aby som aj ja povedal pár slov k návrhu skupiny poslancov Národnej rady na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 229/1991 Zb. o úprave vlastníckych vzťahov k pôde a inému poľnohospodárskemu majetku v znení neskorších predpisov, ktorý predkladajú páni poslanci Tatár, Palko, Gyurovszky, Šlachta a Šebej. Hneď na úvod chcem predoslať, že sa mi nepáči, ak politici o sebe vyhlasujú, že ich jediným zmyslom politického pôsobenia je hovoriť len čistú pravdu a pravdu a nič nezamlčiavať. Takto počúvam pána poslanca Tatára vystupovať v médiách veľmi často, že jeho politický subjekt je ten, ktorý má zaviesť etické vzťahy do politiky. A zrazu v tomto návrhu zákona, ktorého skrytým zmyslom je reštitúcia tzv. neidentifikovateľnej pôdy, lebo taká neexistuje, teda ide o pôdu, ktorej vlastnícke práva zanikli, a teda ktorá prešla ako res derelicta na štát. A tá sa znova má stať iba akousi pôdou premlčanou alebo tou, ku ktorej sú vlastnícke práva iba premlčané. A zákon teda má otvoriť v bodoch 2 až 9 prístup k tomu, aby sa k tejto pôde dostali tí, ako to vysvetľuje § 13 ods. 2: „Právo sa nepremlčí, ak nemohlo byť uplatnené z objektívnych dôvodov, najmä ak a) oprávnená osoba zo zdravotných alebo iných závažných dôvodov nemohla nárok uplatniť, b) oprávnená osoba z dôvodu pobytu v zahraničí alebo iných závažných dôvodov nemala dostatok informácií o možnosti uplatnenia práva. V sporných prípadoch rozhodne na návrh oprávnenej osoby súd.“ Vážené panie poslankyne, páni poslanci, sami uznáte, že iný závažný dôvod môže byť hocijaký dôvod. Nemusí to byť dokonca ani dôvod právny. A to otvára hranice reštitučných nárokov naozaj mimo práva a aj mimo etiky. S tým teda, vážený pán predkladateľ, súhlasiť ani klub poslancov Hnutia za demokratické Slovensko nemôže. Nenecháme zo seba vedome zo strany maďarskej koalície, ktorá je tu podpísaná pánom Gyurovszkým, robiť bláznov. Veď tento taký istý návrh už maďarská koalícia do tohto parlamentu predložila ešte za Mečiarovej vlády dvakrát. Dvakrát sme povedali, že jednoducho takéto bezbrehé reštitúcie hocikým a za akýchkoľvek podmienok na Slovensku jednoducho neprichádzajú do úvahy. Takže tým pánom starostom, ktorí boli predkladateľmi zneužití, oklamaní a sedia na balkóne tohto parlamentu, chcem povedať verejne, áno, klub poslancov Hnutia za demokratické Slovensko je ochotný podporiť reštitučné nároky vo výcvikovom priestore Javorina a Lešť, ale nie je ochotný podporiť tie časti tohto zákona, ktoré otvárajú priestor na bezbrehé reštitúcie. Takže je len jedna možnosť. Ak predkladateľ stiahne z návrhu zákona body 2 až 9, potom, vážení páni starostovia, budete mať aj hlasy poslancov Hnutia za demokratické Slovensko. Ak tak pán predkladateľ alebo páni predkladatelia vo svojom vystúpení tu z tejto tribúny neurobia, jednoducho takýto návrh zákona reštitučného klub poslancov Hnutia za demokratické Slovensko nepodporí. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. V rozprave teraz vystúpi pán poslanec Delinga, pripraví sa pán poslanec Slafkovský. Pán poslanec Delinga, nech sa páči, máte slovo. (Ruch v sále.) Pán Šagát, nerušte rokovanie slovenského parlamentu. Ďakujem za pochopenie. P. Delinga, poslanec: Vážený pán predsedajúci, panie poslankyne, páni poslanci, otváranie reštitúcií v predvolebnom roku je asi najkrajším lákadlom pre voličskú základňu. A keď sa tak teraz týmto návrhom zákona má stať, tak si myslím, že minimálne v pozadí tento problém sa tu črtá. Vážení páni predkladatelia, bol by som považoval za čistú prácu to, keby ste boli napísali zákon jednoduchým spôsobom. Všetci tí, ktorí opomenuli, ktorí tu neboli a ktorí boli ja neviem kde a nevedeli, že reštitučné nároky sa predkladajú do konca roku 1992, majú možnosť ja neviem do 31. 12. 2002, teda po 10 rokoch si znovu uplatniť svoje nároky. V nadväznosti na to by bolo spravodlivé, aby sa vykvantifikovalo v dokumente k zákonu, asi o aký objem nárokov na zdroje, či už zo štátu alebo z reštitučných fondov a pod., by išlo, pretože to by bolo legitímne, správne, objektívne, spravodlivé a tak ďalej. Vieme veľmi dobre, že ako Fond národného majetku, tak aj Slovenský pozemkový fond rozpustili reštitučné fondy, akcie, ktoré tam mali. Čiže sa s tým obchoduje. Nie je to možné. Treba počítať, aby sa z týchto fondov uplatňovali nároky. Na druhej strane je jasné, že signovať určitý nárok skupiny občanov alebo jedného občana, to je jedno akého, len na príslušnú lokalitu, myslím, je z titulu zákona nie dobré, neprípustné a nehodiace sa. Ja som vystupoval aj k zákonu, ktorý sme tu mali prednedávnom, ktorý bol jasne zameraný len na tú prvú časť, na ten prvý bod, t. j. na prinavrátenie pozemkov, ktoré sú vo Vojenskom obvode Javorina. A keďže predkladatelia nemohli prísť s tým istým, tak rozšírili okruh tohto zákona aj na ďalšie, by som povedal, takmer školácke podmienky, teda že sa môže prihlásiť na reštitúciu aj ten, kto má zdravotné dôvody, iné závažné dôvody, kto je v zahraničí. Čiže nebol som v škole a ak to neviem, nemôžem odpovedať. Je z tohto pohľadu veľmi ťažko možné a podporiteľné, aby sme takýto návrh zákona práve pred voľbami v Národnej rade pustili do reality. Ja súhlasím s tým, že je tu veľmi veľa vlastníckych práv, ktoré neboli v rámci reštitúcií usporiadané, uspokojené, nahradené. Ja som o nich hovoril už, myslím, pred pár mesiacmi tu a zároveň aj som ich predkladal v návrhu vo výbore pôdohospodárskom k tomuto zákonu, či už išlo o bývalé roľnícke, skladištné a iné družstvá, ktorým v rámci reštitúcií bol znárodnený majetok príslušnými štátnymi úradmi v rokoch päťdesiatych. Hovoril som o tom, koľko je tu občanov, ktorí nútene museli odovzdať svoju pôdu ako družstevníci do štátnych majetkov. A potom pri transformácii poľnohospodárskych družstiev zo zákona neboli, samozrejme, tieto ich nároky realizované, pretože už neboli členmi družstiev, keď ich zákon mohol riešiť. A na druhej strane štát už vzhľadom na to, že reštitučný zákon mal určitú ohraničenú dobu, takisto nemohol tento problém vyriešiť. Čiže je tu ďaleko-ďaleko viac rukolapnejších problémov, ktoré, ak by sme ich chceli spravodlivo doriešiť, by bolo treba jednoduchým a jasným spôsobom pre každého vyriešiť. Takže aj napriek tomu, že pán poslanec Cuper hovorí, že by sme vedeli určitým spôsobom tento návrh zákona dať do podoby toho prvého bodu, si myslím, že aj tak by sme museli o tom veľmi vážne diskutovať, pretože ide len o úzky okruh občanov. Ja im neberiem ich nároky, ja nie som proti nim. Ale ide len o úzky okruh občanov, kde máme jasné dôkazy, a hovoril to aj pán spravodajca, kto z nich už dostal proste tieto nároky uplatnené, či už spravodlivo alebo nespravodlivo, to je vec posúdenia. Niektorí si ich prevzali, niektorí ich majú ešte dodnes v depozite. Aj dnes máme také veci, ktoré sa stávali, že sa, povedzme, vyvlastnil majetok. Bola to roľa. Dostal za to občan, povedzme, 40 halierov za štvorcový meter. Bola tam výstavba, čiže bol to v podstate intravilán. A za trhovú cenu sa tam predávajú dneska pozemky. A ten občan, ten vlastník v podstate prišiel o veľké hodnoty. Takže, vážení predkladatelia, myslím, že ste sa nezamysleli dôveryhodne nad tým, čo je potrebné, ak otvoríme problém reštitúcií v našom štáte, v našej spoločnosti, spravodlivo a jasne doriešiť. Takže nemôžem sa v takomto pohľade prihovoriť za to, ak by išlo len o to, čo je predmetom tohto zákona, že by sme spravodlivo riešili tie problémy, aj keď sú akokoľvek citlivé, akokoľvek, by som povedal, uznávaniaschopné, aby sme ich vyriešili takýmto spôsobom, aká je predloha. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za vaše vystúpenie. S faktickou poznámkou sa hlási zatiaľ iba jeden poslanec. Uzatváram možnosť podania ďalších prihlášok do faktických poznámok. Pán kolega Osuský, máte slovo, nech sa páči.