J. Mikuš, poslanec: (2008-10-24):
Chcem podčiarknuť v úvode svojho vystúpenia pojem z vládneho argumentačného slovníka pracujúci, ešte sa k nemu raz vrátiť. A chcem ešte povedať na začiatku, že negatívna dňa vo svete nie jej ničím novým alebo zvláštnym a osvojujú si ju tak ľavicové, ako pravicové strany. Kým ľavicové strany skôr vidia v nej spôsob, ako okamžite prilepšiť ľuďom, ktorí majú nižšie príjmy, pravicové v nej vidia nástroj, ako zatraktívniť pre občanov slabšie platené miesta a vyviesť ich zo sídiel nezamestnanosti. Preto je táto myšlienka blízka aj SDKÚ – DS a my sa s ňou vážne zaoberáme, dokonca sme ju mali aj vo svojom volebnom programe v trošku inej forme. Druhá myšlienka, s ktorou začínam svoje vystúpenie, sú východiskové podmienky. Dnes je situácia vo verejných výdavkoch alebo vo verejných rozpočtoch taká, že i zodpovedná vláda môže trošku viac pustiť žilou, ako sa navrhuje v novele. Príjmy štátneho rozpočtu posledné roky lámu všetky rekordy a pre veľkorysejšie riešenia problémov je oveľa väčší priestor, ako tomu bolo v minulosti. Napríklad na prelome tisícročí pre rozvrat verejných financií alebo nutnosti konania reforiem či kolabovanie bankového systému sa musela vláda boriť doslova s existenčnými ekonomickými problémami. Situácia dnes je úplne iná. O podobných krokoch, ako negatívna daň, je možné uvažovať v pokoji a bez väčších obáv z rozsiahleho dopadu na verejné financie. Druhým východiskovým bodom je poriadok v daňových zákonoch. To, kde sme dnes, je výsledkom daňovej reformy, ktorá sa uskutočnila v polovici tohto desaťročia. Zákon o daniach z príjmov sa veľmi zjednodušil, prudko v tom čase, a daňovú záťaž si môže každý jednoducho spočítať dopredu, síce už nie tak jednoducho ako pred dvoma rokmi, ale ešte stále je to pomerne veľmi jednoduchý systém. Robiť zmeny pri takomto východisku je vcelku jednoduchá vec, stačí sa zamyslieť nad tým, čo chcem a ako to chcem urobiť, a novela môže byť stručná a jasná. Svedkami toho sme práve pri tomto návrhu. A teraz konkrétne k nemu. Prvé, čo na ňom upúta, je nové kategorizovanie občanov tohto štátu. Tvorca novely delí zamestnancov na štyri kategórie, veľmi stručne odcitujem, „zamestnanci so mzdou do výšky polovice minimálnej mzdy, zamestnanci so mzdou od polovice minimálnej mzdy do úrovne minimálnej mzdy, zamestnanci so mzdou na úrovni od minimálnej mzdy po mzdu, keby začínajú platiť daň, a zamestnanci od výšky príjmu zo závislej činnosti, pri ktorej vzniká daňová povinnosť, a osoby s vyššími príjmami“. Na to, aký máme jednoduchý daňový systém, je toto dosť zložité. Tá zložitosť vychádza z toho, aby si určitá skupina obyvateľstva, v tomto prípade privilegovaní zamestnanci s najnižšími príjmami polepšili zhruba o 200 korún, pričom inflácia dnes, ktorej sme svedkom, sa pohybuje okolo 5-6 % – a potom o akej výhode to môžeme hovoriť v súvislosti s tým, čo som povedal úvodom? Ide o porovnateľne kozmetickú úpravu, ako povedzme sme svedkami pri nedôstojných dvíhaniach alebo zdvihnutiach výdavkov pre deti, ktorá sa pohybuje vo výške okolo 3 eur. Dovolím si povedať, že možno toto dvojpercentné prilepšenie pri ľuďoch s najnižšími príjmami vyvolá pri takto navrhovanej novele viac ťažkostí ako výhod. Zamestnávateľom narastie agenda, zvýšia sa im náklady, ktoré sa prenesú do cien tovarov a služieb, aj keď teda tá administratívna náročnosť nie je až taká veľká. A tu sa vrátim k pojmu, ktorý som avizoval alebo podčiarkol na začiatku, pracujúci. Vláda považuje za pracujúcich iba zamestnancov. Veď iba im priznáva nové výhody, a ako som povedal, aj to vcelku kozmetické. Živnostníci sú mimo. Chcem sa spýtať, či si vláda uvedomuje, že i medzi živnostníkmi sú ľudia, ktorí majú podpriemerné príjmy. Len ich tak nepočuť ako zamestnancov a možno je ich menej. Prečo nemá vláda rovnaký pohľad na živnostníka ako na zamestnanca? Možno preto, že slovo podnikateľ a živnostník v tomto význame slova podnikateľom je, nie je – aspoň v proklamáciách – najsilnejšej vládnej strane po vôli alebo nevonia tento výraz? Byť na mieste živnostníka, cítim sa touto novelou byť dotknutý, zasiahnutý a nespravodlivo posudzovaný. Možno je však za takýmto praktickým prístupom vlády úplne primitívna vec, pretože oveľa jednoduchšie je vykonať zmeny na základe jednoduchej zmeny zákona, tak ako sme toho svedkom, čo sa v prípade zamestnancov vlastne dá, ako meniť trošku komplikovanejšie predpisy determinujúce samostatne zárobkovo činné osoby. Takže predložením novely zákona vláda vytvára kategórie a podkategórie ekonomicky aktívnych ľudí, pričom jedna kategória sú pracujúci, čo je synonymum vlády pre zamestnancov. Napokon nie sú tak ďaleko časy, keď sa toto slovo hojne používalo ako adjektívum. V štáte sme mali robotníkov, roľníkov a pracujúcu inteligenciu a ostatní boli nepracujúci alebo príživníci. Aj v kategórii pracujúcich sa vytvárajú štyri podkategórie, ako som už odcitoval, takže predloženým návrhom zákona budeme dosť podrobne rozkategorizovaní, a to na základe vzťahu k pracovnému pomeru a výšky príjmu. Či to je správne, nechám na úvahu hlavné tým politikom, ktorí sa radi oháňajú pojmom sociálna spravodlivosť. Poďme k dopadu novely. Návrhy zákonov, aký máme dnes na stole, sa predkladajú podľa môjho názoru na začiatku volebného obdobia. Vládne strany alebo jedna z nich by mala byť nositeľom myšlienky ešte v predvolebnom období a potom v zhodne vo vládnej koalícii na ňom pracovať a v zmysle programového vyhlásenia vlády potom realizovať. Dôsledkom váhania je, že zákon sa prijíma v druhej polovici funkčného obdobia vlády, čo vyvolá dopad na správu štátu a verejné financie vo funkčnom období novej vlády. Táto novela totiž bude platiť pre zdaňovacie obdobie roku 2009, čo znamená, že s potenciálnymi negatívnymi dopadmi sa stretneme až v roku 2010, teda v čase, keď bude nastupovať nová vláda. Ešte šťastie, a chcem to úplne seriózne povedať, že podľa prepočtu tvorcov novely nejde o veľké dopady, ale aj tak si myslím, že je to nevhodné načasovanie. V každom prípade vláda potvrdzuje trend v prijímaní zákonov podľa krokov typu „po nás potopa“. Keď sa tak pozrieme, či chceme, alebo nechceme, vidíme, že sa tak deje. Uvediem len pár príkladov. „Kuchanie“ dôchodkového systému, kde vláda naháňa občanov späť do Sociálnej poisťovne, a pritom posúva čoraz pálčivejšie problémy neudržateľnosti prvého piliera na budúce garnitúry. Ceny energií, najnovšie ceny tepla, to je otázka týchto dní, sa vláda umelými krokmi snaží udržiavať na ich nízkej úrovni, nedbajúc na to, že investičná poddimenzovanosť bude v budúcnosti viesť k takým skokovým zmenám, aké sme zažili v 90. rokoch po odchode poslednej vlády Vladimíra Mečiara. V tých dopadoch tvorca novely uvádza dôvody dopadu na verejné financie. Návrh zákona bude mať negatívny dopad na výnos dane z príjmov fyzických osôb zo závislej činnosti, nižšie uvedené vplyvy na štátny rozpočet a rozpočty územnej samosprávy sú kompenzované výrazne vyšším aktualizovaným odhadom dane z príjmov fyzických osôb na roky 2009 – 2011. Chcem povedať, že na rok 2009 dopad tejto novely sa bude štátu dotýkať veľmi málo. A tak to bude aj v budúcnosti. Oveľa väčšou mierou sa bude dotýkať samospráv. Ten pomer je 1 : 15. Čiže dopad tejto novely na verejné financie sa bude týkať najviac miestnych samospráv, trošku menej územnej samosprávy a veľmi malý dopad bude na rozpočet štátu. Takže chcem len skonštatovať, že vláda robí svoju sociálnu politiku na úkor rozpočtu samospráv. Keď to zhrniem, predložený návrh novely vychádza úplne z logickej, myslím si, aj odôvodniteľnej myšlienky, a správnej. Je však nie celkom systémový, nie celkom zodpovedný a možno polarizuje viac spoločnosť, ako by sa to dalo spraviť pri jednoduchšej novele. A je aj dosť platonický, pretože jeho dopad bude mizivý a dokonca ešte aj náklady sa môžu rovnať výnosom alebo plusy sa môžu rovnať mínusom, a bremeno dopadov prenáša na zamestnávateľov, samosprávu a na budúcu vládu. Na záver ešte jedna poznámka. Prepočty predkladateľa sú v korunách. To len takú technickú poznámočku, myslím, že by už mala byť v eurách, ak nútime podnikateľov a podnikateľskú sféru, aby robila podvojné v duálnych cenách, tak by sme to mali robiť aj my. A napriek tomu, čo som všetko tu povedal aj v rámci kritiky alebo kritických poznámok k predloženej novele v duchu aj malá pomoc je pomoc, ale hlavne v duchu tom, že myslím si, že v druhom čítaní by sme mohli upraviť trošku túto novelu aj v zmysle mojich kritických poznámok a verím, že sa tak stane, budem sa o to aj usilovať, podporím tento návrh zákona v prvom čítaní. Ďakujem za pozornosť.