Jurzyca, Eugen, minister školstva, vedy, výskumu a športu SR (2010-10-15):
Ďakujem pekne. Vážený pán predseda Národnej rady Slovenskej republiky, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci Národnej rady Slovenskej republiky, na základe bodu B.2 uznesenia vlády Slovenskej republiky č. 650 zo dňa 22. septembra 2010 si dovoľujem uviesť návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 245/2008 Z. z. o výchove a vzdelávaní (tzv. školský zákon) a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. Cieľom predkladanej novely je vytvorenie legislatívneho prostredia na zabezpečenie niekoľkých úloh. Prvou úlohou je vytvoriť taký legislatívny priestor, aby štát mohol štátnym vzdelávacím programom určiť zavedenie povinného vyučovania anglického jazyka od tretieho ročníka základnej školy. Termín bude určený v štátnom vzdelávacom programe. Dôvodov na zavedenie povinného vyučovania anglického jazyka je niekoľko. Tak ako je povedané aj v dôvodovej správe, anglický jazyk je najrozšírenejším jazykom v medzinárodnej komunikácii v prostredí informačných technológií, vedy, výskumu a v komerčnej sfére. Znalosť anglického jazyka zvyšuje konkurencieschopnosť uchádzača na trhu práce tak na Slovensku, ako aj v zahraničí. Zavedenie povinného vyučovania jazyka a popritom podporu aktívnej viacjazyčnosti treba chápať ako snahu vlády k smerovaniu Slovenska k uplatneniu sa budúcich absolventov stredných škôl na trhu práce a smerom k podpore mobility slovenského obyvateľstva. Okrem toho povinné vyučovanie dvoch cudzích jazykov je dnes už zakotvené v cieľoch výchovy a vzdelávania v rámci platného školského zákona. Zavedenie povinného vyučovania anglického jazyka je súčasťou Programového vyhlásenia vlády na roky 2010 – 2014, ktoré vychádzalo z poznania, že anglický jazyk sa postupne stáva nielen obchodným jazykom, ale i diplomatickým jazykom. Ak odrátame krajiny Európskej únie, v ktorých je anglický jazyk úradným jazykom, tak viac ako v polovici zostávajúcich krajín Európskej únie je už teraz zavedené povinné vyučovanie anglického jazyka. Zavedenie povinného vyučovania anglického jazyka neobmedzuje žiaka pri výbere ďalšieho cudzieho jazyka ako druhého povinného jazyka. Dôležité je taktiež poznamenať, že 90 % žiakov Európskej únie sa učí anglický jazyk a v Slovenskej republike sa ho v súčasnosti učí už približne 66 % žiakov. Zavedenie povinného vyučovania cudzieho jazyka má aj etický a ekonomický prínos tak pre žiaka, ako aj pre spoločnosť. Súčasný systém umožňuje žiakovi vybrať si cudzí jazyk z koša šiestich cudzích jazykov. Bežne sa tak stáva, že žiak je odsúdený začínať vyučovanie cudzieho jazyka až trikrát. Napríklad žiak začne v málotriednej škole s nemčinou. Po ukončení štvrtého ročníka prechádza do plnoorganizovanej základnej školy v susednej dedine, kde však nemajú nemčinára, a preto nemčinu nevyučujú, ale vyučujú napríklad taliančinu. Tak si vyberie taliančinu a znova je začiatočník. Po ukončení základnej školy pokračuje na strednej škole, kde však vyučujú len anglický a francúzsky jazyk, napríklad. Takže si vyberie napríklad anglický jazyk a znova je začiatočníkom. Je preto ďaleko efektívnejšie a ekonomickejšie, ak jeden jazyk – v našom prípade je to anglický – bude musieť byť vyučovaný v každej škole bez rozdielu stupňa vzdelávania a zriaďovateľa. Žiak môže kontinuálne pokračovať vo vzdelávaní v tomto jazyku. Nie menej podstatná je efektivita prípravy učiteľov cudzích jazykov. Keďže sme si vedomí, že celoplošné vyučovanie anglického jazyka si vyžaduje aj dostatok učiteľov, rozhodli sme sa, že v prvom kole pripravíme len legislatívnu cestu, pričom termín a ročník spustenia bude určený v štátnom vzdelávacom programe. Od školského roka 2010/2011 bolo štátnym vzdelávacím programom spustené povinné vyučovanie cudzieho jazyka od tretieho ročníka základnej školy, a to aj za cenu dočasného zníženia kvalifikačných požiadaviek na učiteľov. Táto vláda rozhodne, od ktorého ročníka a ktorého termínu budeme vedieť zabezpečovať povinné vyučovanie anglického jazyka v požadovanej kvalite. Vážené dámy, vážení páni, ďalším cieľom navrhovaného zákona je v nadväznosti na právo nevidiacich vzdelávať sa aj pomocou Braillovho písma, bezplatne zabezpečovať vydávanie nových alebo prepisovanie existujúcich učebníc do Braillovho písma. Platný školský zákon v ustanovení § 144 zaručuje nevidiacim žiakom právo na výchovu a vzdelávanie pomocou Braillovho písma. Navrhované ustanovenie garantuje toto právo priamo v ustanovení, ktoré sa týka vydávania učebníc a učebných textov a dokonca ho rozširuje o možnosť vydávania prepisov a v iných vhodných formách, ako sú napríklad audioknihy, zväčšené písmo a podobne. V záujme znižovania administratívnej náročnosti sa ustupuje od obligatórneho vydávania polročných vysvedčení a na ich fakultatívne vydávanie na základe požiadania zákonného zástupcu žiaka alebo dospelého žiaka. Vydávanie polročných vysvedčení historicky spôsobovalo školám vždy problémy. Žiak si totiž toto vysvedčenie bral domov na polročné prázdniny a po ich ukončení vysvedčenie vracal škole, aby mu mohla škola na konci školského roka doplniť na toto tlačivo koncoročné vysvedčenie. Lenže už od polroku bolo vo veľa prípadoch toto tlačivo nepoužiteľné. Ešte väčšie problémy nastali po zavedení výpočtovej techniky, takéto vysvedčenie sa na konci školského roka nedalo použiť v tlačiarni, a preto školy na konci školského roka vypĺňali nové tlačivá aj s údajmi polroka. Teda pre takéhoto žiaka museli byť použité dve tlačivá. V záujem šetrenia finančných prostriedkov na nové tlačivá školy do školského roka 2009/2010 riešili tento problém už tak, že na polroka nevydávali vysvedčenie, ale len výpis, ktorý obsahoval tie isté údaje ako vysvedčenie, len ho žiak nemusel vracať. Predchádzajúce vedenie ministerstva v dobrej viere zrejme, že tento problém vyrieši, zaviedlo v školskom roku 2009/2010 nové samostatné tlačivo – polročné vysvedčenia, čo však v skutočnosti spôsobilo nárast neefektívnej administratívy. Ak má totiž škola napr. 900 žiakov, tak riaditeľ školy podpisuje 900 polročných vysvedčení. Na konci školského roka podpisuje znova 900 vysvedčení, a to dokonca s údajom o polročnom hodnotení žiaka. Takže žiak môže svoje samostatné polročné vysvedčenie zahodiť, lebo už má na novom koncoročnom vysvedčení. Po prehodnotení potrebnosti polročného vysvedčenia, keď sme konštatovali, že polročné vysvedčenie žiak potrebuje len vo výnimočných prípadoch, napríklad v prípade prestupu na inú školu a na základe požiadavky samotnej praxe, ktoré sme dostali prostredníctvom vyjadrení približne 70 riaditeľov škôl, zástupcov, profesijných a odborných združení a zástupcov rodičov, rozhodli sme sa tento problém riešiť tak, že o ročnom hodnotení žiaka bude škola rodiča informovať prostredníctvom výpisu, ktorý vydá triedny učiteľ a ktorého formu si určí samotná škola, resp. triedny učiteľ. Tento výpis nebude verejnou listinou. Oficiálne hodnotenie a kvalifikáciu za oba vyučovacie polroky dostane žiak alebo zákonný zástupca na vysvedčení na konci druhého polroka. V záujme možnosti dlhodobého plánovania, napríklad podnikateľov v oblasti cestovného ruchu, dopravcov, ale aj ostatných obyvateľov, návrh zákona zaväzuje ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu, aby termíny školských prázdnin zverejňovalo tri roky vopred na internete. Súčasný stav v tejto oblasti je taký, že o organizácii školských prázdnin rezort školstva oboznamuje verejnosť prostredníctvom Pedagogicko-organizačných pokynov médií a internetových stránok ministerstva, ale vždy len na príslušný školský rok. V záujme podpory dlhodobejšieho plánovania nielen v oblasti cestovného ruchu, dopravy, ale aj samotných rodičov a zamestnávateľov navrhujeme, aby ministerstvo termíny školských prázdnin oznamovalo nielen na jeden školský rok, ale na tri roky vopred. Návrh zákona predkladáme bez rozporov. Vážený pán predsedajúci, prosím o prerokovanie návrhu zákona. Ďakujem za pozornosť.