Marček, Peter, poslanec NR SR (2018-05-29):
Ďakujem za slovo, pani predsedajúca. Milé dámy, vážení páni, začnem úplne netradične štatistikou, a nielen slovenskou, aby sme sa odrazili od čísiel niečoho, čo ja osobne za číslo nikdy nebudem považovať, pretože ide o život a ten má nevyčísliteľnú hodnotu. Keďže dnes je tu návrh a na zákaz interrupcií na Slovensku, pozrime sa, v akom stave je svet, ale najmä by nás malo zaujímať Slovensko, pretože, že zo štatistiky vplýva, že sme poslední vo svete v úrovni pôrodnosti. Ročne je vo svete vykonaných približne 46 mil. interrupcií. Za posledných 50 rokov bolo na Slovensku vykonaných 1,37 mil. legálnych interrupcií plus nezistiteľné a nelegálne. Najviac interrupcií bolo vykonaných v roku 1988, konkrétne 51 000, po páde komunizmu je klesajúca tendencia, aj keď stále alarmujúca, pretože na rozdiel od socializmu, dnes nedokážeme zabezpečiť rozvojovú krivku natality. Ešte pred desiatimi rokmi v priemere sme vykonali asi 13 500 interrupcií. Slovensko má s indexom pôrodnosti 1,4 jednu z najhorších natalít v Európe aj vo svete. V podstate patríme medzi vymierajúce národy. U žien, ktoré podstúpili interrupciu pri prvom tehotenstve, je v ďalších tehotenstvách 500 % nárast mimomaternicových tehotenstiev, ktoré končia smrťou dieťaťa, a tiež významne ohrozujú život matky. Na Slovensku pripadá na jednu ženu vo veku 15 – 49 rokov 1,25 dieťaťa, čo je hlboko pod tzv. záchovnou hodnotou populácie, a opakujem, že sme poslední v Európe. Samotná západná, prevažná európska civilizácia postupne starne a vymiera a my sa na tento jav nemôžeme pozerať z hľadiska osobných záujmov. Ešte v roku 2016 bolo na Slovensku vykonaných 6 494 tzv. umelých prerušení tehotenstva, čiže potratov ako, alebo ak chcete asistovaných vrážd nenarodených detí. Pozrime sa na dôvody. Podľa Národného centra zdravotníckych informácií sa pre interrupciu najčastejšie rozhodli ženy, ktoré už majú dve deti. Najčastejšie ju podstúpili ženy z Banskobystrického, Nitrianskeho a Trnavského kraja. Najviac prípadov úmrtného prerušenia tehotenstva bolo vo vekovej skupine 30 – 34 rokov: 1 458 a 35 – 39 rokov: 1 354. Potrat podstúpilo aj 18 maloletých dievčat do 14 rokov a to je už čo povedať. Chcem, skupiny žien, ktoré podstupujú dobrovoľne interrupciu, tu máme skupiny s problémovým donosením plodu – spontánne potraty. Tá menej šťastná podskupina žien sa presunie do skupiny, ktorá nie je schopná dieťa donosiť, a nakoniec tu máme skupinu nielen žien, ale aj mužov, čiže párov, ktoré objektívne nemôžu mať vlastné deti, čiže sú neplodné, pretože by sme aj v tejto súvislosti mali hovoriť o pároch, keďže na splodenie sú potrební dvaja okrem tzv. umelého oplodnenia in vitro. Týchto párov je približne až 10%. Počet umelých prerušení tehotenstva, štatistka, taká malá štatistika. Rok 2011: 8 823, rok 2012: 8 443, rok 2013: 7 999, rok 2014: 7 501, rok 2015: 7 004. Zosumarizujeme si túto smutnú čiernu štatistiku. V roku 2012 bol počet potratov na 100 života..., živonarodených detí na úrovni 28,8. Každé potenciálne tretie dieťa sa do života a spoločnosti nenarodilo. Čiže počas nášho volebného, štvorročného mandátu príde Slovensko o približne 30-tisíc nenarodených detí. Počet jedného rokovacieho dňa nášho slovutného parlamentu príde o život 20 plodov a to rátam aj soboty a nedele. Takže pri pracovnom týždni, dámy a páni, na Slovensku každú hodinu v priemere asistovane zabíjame jedno nenarodené dieťa každú hodinu! Nebudem sa zaoberať dôvodmi okrem etických alebo trestnoprávnych, pretože takáto diskusia vedie do pekla. Pripomeňme si, že prvá spoločnosť, ktorá zlegalizovala potraty, boli boľševický a komunistický režim, v roku 1920 v Sovietskom zväze a po vzore Sovietov v priebehu 20. storočia aj ostatné krajiny komunistického bloku vrátane Československa. Nie je nezaujímavé, že potrat propagovalo aj nacistické Nemecko, ktoré ho používalo ako prostriedok likvidácie tzv. podradných ľudských rás, rás. Oba režimy, komunistický aj fašistický, boli totalitné diktatúry, ktoré presadzovali ateizmus. V západnej Európe a Amerike bol potrat legalizovaný najmä v 70. a 80. rokoch minulého storočia a v súčasnosti je potrat legálny vo väčšine krajín sveta. Už poznáme pojem „humanitárne bombardovanie“ a túto činnosť by mnohí radi rovnako ošatili do humánnej a reprodukčnej asistencie. Hrozné a krkolomné pomenovanie. Na začiatku sa do popredia kládlo, kládlo právo ženy, čo komunistickému aj fašistickému ateizmu vyhovovalo, paradoxne to však vyhovuje aj súčasným neomarxistickým a gender slniečkárom, ktorí sú schopní zachraňovať ekonomických migrantov na mori, ale nemajú problém propagovať prístup k právu, ktorý legitímne zabíja život tvora, keďže podľa slovenskej ústavy život človeka požíva ochranu už pred narodením. Dovoľte mi poukázať na ďalší, prepáčte, feministický a slniečkársky paradox, kedy ľudskoprávni aktivisti a niektorí ultraliberáli sa podieľajú v právach žien v prípadoch, keď žena prestáva byť ženou s veľkým „Ž“, čiže ochrankyňou života a rodiny a stáva sa z nej sebecká, egoistická občianka, ktorá má síce svoje práva, ale práve nimi berie právo a slobodu narodiť sa plodu, ktorý v tej žene rastie a nepýtal sa na svet. Ale keďže život sa v tele ženy začal, máme tu situáciu, keď to už nie je len a len jej vec, keďže spoločnosť je postavená aj na demografii, sociálnej a prorodinnej politike, pretože spoločnosť má rovnaké právo upraviť všeobecne, väčšinovo, zdôrazňujem podmienky na to, aby chránila život nenarodeného plodu a aby vyžadovala od svojich členov zabezpečenie reprodukcie a jej zodpovednosť. V minulom režime na to slúžili aj ekonomické páky cez tzv. staromládeneckú daň. Dospeli sme však do štádia extrému, keď v Európe už až na pár výnimiek dosiahlo liberálne a feministické šialenstvo svoj vrchol a potraty eufemicky alebo slovníkom politickej korektnosti alebo nekorektnosti, čiže zabitie plodu v tele budúcej matky sa robí bez uvedenia dôvodu. Odmietam oba extrémy. Prvý – aj liberálnu voľnosť bez zodpovednosti a hlasu spoločnosti, ignorujúc elementárny morálny postulát ochrany života od počatia, a aj druhý druhý – extrém stredovekého prudúrizmu, ktorý by v mene ochrany života ohrozil na druhej strane život ženy, prípadne by ju nútil do rodičovstva v situácii, kedy došlo k jej znásilneniu, incestu alebo podrobnému nedobrovoľnému aktu. Dámy a páni, preto vyzývam nás všetkých, ktorí nesmieme v 7. volebnom období, nesieme zodpovednosť za chod Slovenska, aby sme viedli intenzívny dialóg, na konci ktorého by sme zohľadnili tie najlepšie riešenia a prístupy oboch hlavných prúdov, to znamená, aby sme vytiahli proti čiernym potratom a mafiánskemu biznisu cezzahraničnej, cezhraničnej potratovej turistiky na jednej strane a súčasne aby sme sa nečinne neprizerali na zabitie, zabíjanie nenarodených detí v čase, keď nám dramaticky klesla pôrodnosť, keď na jednej strane posúvame odchod do dôchodku až k odchodu na cintorín a súčasne otvárame dvere migrácii tým, ktorí nemajú problém robiť a plodiť deti a migrovať za lepšími podmienkami do EÚ a využívať kresťanskú spolupatričnosť a sociálny systém zabezpečenia. Takže sme dospeli do štádia, že sa musí, že si musíme vybrať, ktorou cestou pôjdeme, a urobiť možno šalamúnske rozhodnutie. Paradoxne, ako viete, tento biblický príbeh sa týka záchrany dieťaťa, na ktorý si robili nárok dve ženy. A som presvedčený, že naše rozhodnutie o budúcnosti Slovenska bude v rovnakej filozofii záchrany života a budúcnosti nie jedného, ale väčšiny detí. Človek má totiž nielen svoju individuálnu pamäť, ale aj pamäť kolektívnu, nielen svoju vlastnú identitu, ale aj identitu rodu, národa a civilizácie, v ktorej vyrástol, je nielen individuálna, ale aj spoločenská a sociálna bytosť, preto má nielen zohľadňovať svoje osobné práva, ale aj spoločné práva a povinnosti či záväzky, pretože v histórii sme ixkrát čelili situácii, keď život a osud jednotlivca nebol vôbec dôležitý a závisel na spoločnom rozhodnutí a o bytí a nebytí celej spoločnosti. A aby som len nemoralizoval, prispejme už teraz niekoľkými návrhmi pre toto riešenie v prospech života, práva aj budúcnosti. Keďže na Slovensku klesá demografia, máme napätý medzigeneračný vzťah, ktorý sa negatívne premieta do dôchodkového zabezpečenia, a prepáčte, malá poznámka ekonomickým liberálom peniaze a kapitálové fondy všetko nevyriešia, tak navrhujem, aby sme ženám, ktoré chcú podstúpiť potrat, prepáčte, ale som z generácie, keď ešte sa nazývali veci, javy a pojmy pravými menami, a pri potratoch aj ostanem, aby 1. štát prijal koncepčnú celonárodnú stratégiu štátnej prorodinnej a profile (pozn. red.: správne „prolife“) politiky, 2. aby štát v súvislosti s potratmi opäť zriadil komisie zložené z lekára, psychológa, sociálnej kurately, ekonomického poradenstva, duchovného a zástupcu prolife, aby so ženou absolvovali poradenstvo, poskytli opakované sedenia a psychickú aj inú podporu v napätom čase rozhodovania v prospech rozhodnutia pokračovať v tehotenstve. Nie je to až taká novinka, podobné komisie, ktoré zohľadňovali váhu argumentov pri žiadosti, sme poznali aj z minulého režimu. V prospech inkluzívneho a komplexného prístupu do rozhodovania ženy hovorí aj nezvratnosť aktu, ktorý preukázateľne zanecháva výraznú negatívnu psychickú aj emočnú ryhu v srdci, duši a mysli väčšiny žien, ktoré potrat absolvovali. No a tento proces by sa, samozrejme, na tento proces by sa, samozrejme, vzťahovali všetky opatrenia na ochranu osobných údajov. 3. Ak by táto prolife komisia zastupujúca verejný záujem spoločnosti na zvýšení demografie na Slovensku neuspela, potom by žena mala byť ponúknutá, žene mala byť ponúknutá možnosť ekonomicko-sociálneho zhodnotenia s návrhom donosiť plod a porodiť, prepáčte za výraz, štátne dieťa, ktoré by spoločnosť ponúkla na adopciu párom, ktoré objektívne nemôžu mať deti, ale chcú rodinu a vedeli by dieťatku poskytnúť dostatok lásky aj starostlivosti. Žena, ktorá by plod donosila, by dostala od spoločnosti benefity, o ktorých sa môžeme ďalej baviť, napr. by sa pôrod klasifikoval a zohľadňoval pri odchode do dôchodku, ako by toto dieťa riadne vychovala, alebo by náklady počas tehotenstva znášal štát vrátane úľav na poskytnutie materskej dovolenky, to znamená ospravedlnené pracovné voľno zo zamestnania, ktoré podľa Zákonníka práce poskytuje zamestnávateľ zamestnankyni v súvislosti s pôrodom a so starostlivosťou o narodené dieťa vrátane nemocenského poistenia. Tento čas by poslúžil na rekonvalescenciu ženy a psychické vysporiadanie sa s odovzdaním dieťaťa na výchovu neplodným párom. Malá poznámka. Mám za to, že stále hovoríme len o manželstve muža a ženy, teda nehovorím o pároch rovnakého pohlavia, vážené dámy, milí páni, takže dúfam, že aj predkladatelia by radi uvítali takúto diskusiu a všetky pomocné faktory vedúce k cieľu, ktorým je zvýšiť zodpovednosť za sexuálne a rodičovské správanie a tiež generálny cieľ, ktorým je zastaviť vymieranie slovenského národa, a tu žijúcich národností. Rád si vypočujem vaše pripomienky, len poprosím, v duchu prvého článku Ústavy Slovenskej republiky, nie ich ideologických. Ďakujem za váš čas, pozornosť aj záujem prispieť rozumne, slušne, eticky aj právne čisto k téme, ktorá sa netýka len objektu legislatívneho opatrenia, ale aj generálneho subjektu, nás všetkých, občanov Slovenskej republiky, členov slovenského národa, príslušníkov zatiaľ ešte žijúcej európskej civilizácie s hodnotovým hebrejsko-anticko-kresťanským pilierom, ktorý je jedinečný v rozmanitosti a je preto nenahraditeľný. Ale bez detí rodiacich sa v Európe a Európanom, to nebude, žiaľ, o niekoľko sto rokov už možné. Ak teda niekomu záleží na srdci globálne otepľovanie, úbytok druhov flóry a fauny na svete, verím, že mu rovnako bude ležať na srdci aj úbytok, dokonca asistovaný, členov našeho vlastného ľudského rodu. Na záver dva výroky, citáty slávnych ľudí. Prvý: „Za interrupciu sú už ľudia, ktorí sú na svete,“ povedal to Ronald Reagan. A druhý: „Raz budú interrupcie považované za zločin,“ Gándhí. Ďakujem za pozornosť.