A. Slafkovský, poslanec: (2002-04-10):
Takéto praktiky veľmi dobre poznáme, a preto sa aj rôzne skupiny tzv. vymáhačov pohľadávok dokážu veľmi dobre uživiť na Slovensku, pretože obchádzajú Slovensko a od drobných obchodníkov vyberajú peniaze, ktoré sú dlžní oni dodávateľom výroby. Preto si myslím, že možno by sa dalo v tomto zákone dosiahnuť aj to, aby sme doň potom vložili časom, ak prejde do druhého čítania, ja ho do druhého čítania podporím, aj také ustanovenia, ktoré budú obchodnú súťaž ochraňovať a nebudú ju skôr kaziť, lebo zákon o hospodárskej súťaži je v praxi nedostatočne rešpektovaný. Naráža tu na ten problém, o ktorom hovoril kolega Kresák, že prijatím nového zákona a nerešpektovaním pôvodného vec nevyriešime, ale možno by to napomohlo tomuto riešeniu. Niekoľko ustanovení v tom návrhu zákona, aj keď by sa v prvom čítaní o paragrafovom znení nemalo hovoriť, treba upresniť na to, že stanoviť napr. nejakým číslom, aké musí byť percento domácej produkcie na pultoch v supermarketoch, je dosť pritiahnuté za vlasy z pohľadu slobodnej obchodnej súťaže. Napr. možno stanoviť, že môže to byť len taký výrobok, ktorý má minimálne troch výrobcov. A čo keď niekto príde s niečím, čo ešte nikto nevyrobil. Veď ja keď nechcem, to nemusím kúpiť. Nikto ma nebije po prstoch za to, že som nekúpil nejaký výrobok v supermarkete. Je to na občanovi, aby sa naučil rozmýšľať. Je to aj o tom, že keď idem do supermarketu, tak tam idem s predstavou, čo idem kúpiť. Potom nekupujem bezhlavo a vyjdem von a zistím, že mi z účtu, z karty zmizla obrovská suma, pretože som si nedal pozor, čo som si všetko nahádzal do košíka. Zo zákona je to aj tak aplikované, skutočne, tie všetky tovary tam majú tú svoju cenovku. Takže na to si treba dávať pozor, nie na to, či som svoj rodinný rozpočet prešvihol alebo nie. Spory určite privedie aj pojem „relevantný trh“ a pojem „podstatná ujma“, ktoré sa zavádzajú v tomto zákone. Je naozaj ťažké stanoviť, čo je relevantným trhom pre výrobcu bavlneného trička v slovenskej fabrike. Je to len Slovensko? Sú to aj susedia? Takže pokiaľ by sa to týkalo len potravinárskych komodít, aj potraviny sa dajú vyvážať. Viem, že potravinárska loby najviacej bojovala za prijatie tohto zákona. Uvediem, pre výrobcu rožkov je relevantný ten trh, ktorý je v jeho okolí, na blízku, ale pre výrobcu syra relevantný trh je vlastne celá Európska únia. Dneska nie je problém vyrobiť syr s trvanlivosťou nad 30 dní, ktorý je akceptovaný. Dokonca už aj bryndzu dokážu vyrobiť naši výrobcovia s trvanlivosťou 30-dňovou, čo je veľmi pozitívne vnímané predovšetkým z pohľadu supermarketov aj výrobcov, lebo sa bryndza môže dostať na pulty supermarketov, lebo je pravda, že supermarkety nechcú na svojich pultoch mať výrobky, ktoré majú krátku dobru trvanlivosti. No takisto môže zákon priniesť mnoho problémov. A treba zvážiť, ako bude ustanovená napr. doba splatnosti faktúr. Je tam tá splatnosť stanovená na 30 dní. Je to v podstate v návrhu, tak to znie, ale predsa by sa dala ustanoviť splatnosť aj nižšia pri niektorých výrobkoch a mnohí výrobcovia by akceptovali aj 60-dňovú výrobnú lehotu. Uznávam, že 90 dní je pomerne dlhá lehota. Veľmi nepríjemné zo strany toho, ako fungujú supermarkety, je ich prístup pri budovaní supermarketov. Cez veľké množstvo položiek, ktoré predávajú a vyžadujú, tzv. zalistovací poplatok, to je poplatok, ktorý výrobcovia musia zaplatiť len za to, aby sa mohli objaviť ich výrobky na pultoch v predajniach, tu treba naozaj povedať to, že na zalistovacích poplatkoch často dokážu niektoré supermarkety vybrať takú sumu, že majú supermarkety dopredu zaplatenú výstavbu. Nepotrebujú ani korunu vlastných nákladov a výrobcovia im to zaplatia celé. Je pravda, že ten zalistovací poplatok musia platiť ako cudzí, tak domáci. Od tých zahraničných si to vlastne vyberajú v rámci poplatku siete, keď je sieť zriadená v Nemecku alebo v Holandsku. Tak to už zaplatia pravdepodobne tam. Aj keď nie som si istý reálnosťou takýchto praktík a rád sa nechám poučiť, ak je to ináč, pochybujem, že by to bola špecialita uplatňovaná len na Slovensku. Skúsenosť hovorí to, že tam, kde vošli supermarkety, tam došlo k udržaniu a k tlaku na výrobcov, k znižovaniu ich cien, k racionalizácii ich práce. A je to pre spotrebiteľa v konečnom dôsledku pozitívny efekt. Je len potrebné si jasne zadefinovať to, aby vstupom supermarketov sa neohrozovala hospodárska súťaž a nedochádzalo k diskriminácii určitých výrobcov. Toľko z moje strany. Ďakujem pekne.