B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-12-10):
Otváram rozpravu o tomto bode programu. Konštatujem, že som dostal písomnú prihlášku za klub KSS pána poslanca Ševca a potom ešte písomné prihlášky pána poslanca Ivana Šimka a pani poslankyne Bollovej do rozpravy. Takže ako prvý, nech sa páči, pán poslanec Ševc, máte slovo. J. Ševc, poslanec: Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, treba privítať, že rezort ministerstva zahraničných vecí predložil takúto dlhodobejšiu stratégiu. Je to, myslím si, možnože prvý pokus jediného rezortu o ucelený pohľad do budúcnosti. A treba zároveň povedať aj to, že ku kladom predloženej Strednodobej stratégie zahraničnej politiky je, že hľadá víziu, teda svoje miesto pre budúcnosť Slovenska, samozrejme, otázka  sa natíska, aká bude. Treba tiež zároveň povedať, že vlády prichádzajú a odchádzajú a Slovensko zostáva. Pevne verím, že to tak bude, že Slovensko bude spoľahlivým a dôveryhodným partnerom v Európe a vo svete. Chcem ale v rámci diskusie poukázať na niektoré možnosti a reality, ale aj poučiť sa z minulosti. Ak sme boli viazaní zmluvami v minulosti v partnerstve a bolo to kritizované a zbavili sme sa tohto, kladiem si otázku, či sme sa z tohto dostatočne poučili a nevlezieme opäť do chomúta, z ktorého nebude mať Slovensko až taký úžitok, ako mu dnes pripisujeme. Slovensko potrebuje mať partnera skutočne spoľahlivého, ktorý nám skôr pomôže a nevyužije nás, tak ako to v histórii neraz bolo. Nie je to jednoduchá záležitosť, pán minister, ja to úplne s vami zdieľam, hľadanie tohto rozmeru práve vami je sympatické. V predkladacej správe sa hovorí, že v Strednodobej stratégii zahraničnej politiky Slovenskej republiky do roku 2005 vláda Slovenskej republiky reaguje na zmenenú medzinárodnú situáciu v roku 2004 a naznačuje jej projekciu do budúcnosti. Chcelo by to troška zadefinovať, v čom sa zmenila medzinárodná situácia v roku 2004, či k lepšiemu alebo k horšiemu v porovnaní, a ako k tomu prispelo Slovensko. Ďalej sa tam konštatuje, že vstupom do NATO a do Európskej únie Slovenská republika naplnila v prvom polroku ciele, ktoré boli hlavnou prioritou jej zahraničnej politiky od vzniku republiky v roku 1993. To je to, čo sa konštatuje už v predchádzajúcom odseku, a je to tá práve položená otázka? Už sa to niekoľkokrát zdôrazňovalo aj tu v Národnej rade, že vstup do týchto medzinárodných štruktúr, ako je NATO a Európska únia, nie je a nemôže byť cieľom štátu, ale iba prostriedkom na dosahovanie určitých cieľov. Túto skutočnosť potvrdzuje aj nasledujúca veta v druhom odseku na prvej strane: „Začlenenie do týchto zoskupení významným spôsobom posilnilo medzinárodné postavenie Slovenskej republiky a rozšírilo priestor jej zahraničnopolitickým aktivitám.“ To zdôraznil aj vo svojom vystúpení pán minister Kukan. Ale zároveň sa natíska otázka, pán minister, či  by nebolo dobré možnože konkretizovať, v čom sa významným spôsobom posilnilo medzinárodné postavenie Slovenskej republiky, aby sme sa mohli teda odraziť do tej stratégie. Mám na mysli, v čom konkrétne význam Slovenska zásadne stúpol voči partnerom vnútri oboch zoskupení a ako aj navonok voči tretím krajinám. Žiadalo by sa tiež povedať, v čom uvedený vývoj vytvoril predpoklady na účinnejšie presadzovanie záujmov Slovenskej republiky v medzinárodnom prostredí, najmä to, ako boli využité tieto predpoklady aj aký má z toho úžitok Slovensko a jeho občania bezprostredne. Tvrdí sa, že základnou filozofiou stratégie je definovanie hodnotového a záujmového rámca pre zahraničnú politiku Slovenskej republiky ako člena EÚ a NATO. To ste tiež zdôraznili veľmi explicitne. V skutočnosti stratégia ale nedefinuje hodnotový ani záujmový rámec pre zahraničnú politiku Slovenskej republiky. Jednoducho explicitne podľa slovníka slovenčiny výslovne teda priamo ona sa hlási k hodnotovému rámcu platnému v prostredí NATO a Európskej únie, tomu, ktorému sa Slovensko implicitne alebo, po slovensky, skryte zaviazalo akceptovaním podmienok vstupu do oboch inštitúcií. Predložený návrh Stratégie zahraničnej politiky podľa nášho názoru možnože nie dôsledne rešpektuje rovnováhu národných a ostatných záujmov alebo možnože je to tak, diplomaticky povedané, že to tam nejako asi nie je jednoznačne povedané. Stratégia je síce transparentná a predvídateľná pre spojencov a partnerov, ale sotva možno tvrdiť, že je rovnako zodpovedná voči vlastným občanom a ich záujmom. Na záver by som chcel len dodať, že tým, čo som povedal, som nechcel poprieť úsilie ministerstva zahraničných vecí o najširšiu politickú podporu predloženého návrhu stratégie, chcel som hlavne zdôrazniť, že jej chýba národný rozmer, najmä jasná koncepcia taktiky a stratégie optimálneho presadzovania slovenských národných záujmov a medzinárodných vzťahov. Pokiaľ ide o také konkrétne ciele, ako je presadzovanie kandidatúry Slovenskej republiky za člena Bezpečnostnej rady OSN, KSS to podporuje a v rámci svojich možností k tomu aj prispeje. Slovensko, myslím si, patrí do Európy, do rodiny slovanských národov. Nie je to jednoduché, aj v tomto prostredí nájsť si svoje miesto, stabilné miesto v rámci Európskej únie a jej zahraničnej politiky. Politika v Európskej únii zrejme i v budúcnosti bude spočívať na určitej jednote, máme aj spoločného predstaviteľa tejto politiky pána Solanu, zrejme nad rámec tohto obecného zrejme žiada sa predsa len aj náš konkrétny prínos. Myslíme si, že naša originalita a náš prínos pre Európu musí vychádzať z národných záujmov Slovenska a slovenská budúcnosť, to sú, ako sa aj v správe aj v tej koncepcii hovorí, informačné systémy, vzdelanie, veda, jedným slovom, kultúra, politika a ekonomika. V tomto kontexte vidím priority zahraničnej politiky Slovenskej republiky pre budúcnosť, o čom, samozrejme, v koncepcii sa hovorí, no nie tak explicitne, ako by sa žiadalo. Chcem povedať len, že som za Európu európsku, som za Slovensko slovenské a som za spoluprácu Slovenska i s USA na báze vzájomne výhodnej spolupráce, keď už nie v ničom inom, tak aspoň vo vízovej službe a v hospodárskej spolupráci, aby sme neboli druhoradým štátom v budúcnosti. Ďakujem.