D. Lipšic, minister spravodlivosti Slovenskej republiky: (2004-01-21):
Pani poslankyne, páni poslanci, veľká diskusia zrejme bude - a už aj prebehla - o ťažiskovej otázke návrhu zákona, ktorým je § 8 ods. 1 dôkazné bremeno. Dovoľte mi vyjadriť sa k stanovisku v spoločnej správe výborov, ku ktorej nemám výhrady, s výnimkou bodu 6, ktorý sa týka práve dôkazného bremena. Podľa návrhu vládneho zákona prokurátor znáša bremeno tvrdenia, to znamená, bude musieť preukázať skutočnosti nasvedčujúce tomu, že rozdiel medzi legálnymi príjmami a skutočným majetkom je vyšší ako x-násobok minimálnej mzdy. To znamená, v praxi si vyžiada daňové priznania od doby, keď bola osoba pracovne činná, zistí, aký bol jej legálne zdanený príjem a pokiaľ príde k záveru, že na základe znaleckých posudkov reálny majetok tejto osoby je viac ako x-násobok minimálnej mzdy, je tam rozdiel viac ako tento, tak bude môcť iniciovať súdne konanie, to znamená, to prvotné bremeno tvrdenia bude niesť prokurátor. A len potom sa prenesie bremeno na odporcu, ktorý bude musieť preukazovať, alebo vyvracať tvrdenie prokurátora. Vzniká vyvrátiteľná právna domnienka, ktorú však odporca môže novými dokumentmi vyvrátiť. V spoločnej správe je však problém - navrhuje sa druhá veta vypustiť, čo podľa mojej mienky môže spôsobiť absolútny právny zmätok. Reálne dokonca môže zhoršiť situáciu odporcu, pretože výkladom zostávajúceho znenia ods. 1 v spojení so znením ods. 2 možno dôjsť k záveru, že súd bude rozhodovať len na základe dôkazov predložených prokurátorom bez toho, aby umožnil odporcovi účinne sa brániť predložením dôkazov o opaku, teda o legálnom nadobudnutí majetku. Samozrejme, zdôvodnenie v spoločnej správe je diametrálne odlišné, zdôvodnenie je, že dôkazné bremeno bude niesť len prokurátor. Ale ide o veľmi citlivý právny predpis a preto otázka dôkazného bremena musí byť jasne vyriešená v návrhu zákona a nemôže vzniknúť zmätok. Nemôže vzniknúť v našej justícii zmätok vo výklade ustanovenia § 8 ods. 1 bez druhej vety. A to reálne hrozí! Musím zároveň povedať, že otázka konštrukcie dôkazného bremena je nastavená úplne rovnako ako v návrhu zákona, ktorý zrejme získa podporu tejto snemovne, a tým je antidiskriminačný zákon. Áno, iste, predmet zákona jedného a druhého je odlišný, ide aj o iné právne odvetvia, dopad je odlišný, aj s tým súhlasím, ale princíp je rovnaký, princíp je rovnaký a skutkovo si myslím, že bude mať ťažšie zamestnávateľ dokazovať, že nediskriminoval, ako bude mať odporca dokazovať, že majetok má z legálneho príjmu. Dovoľte mi, vážení páni poslanci, vážená snemovňa, na záver odcitovať jednu pasáž z Parížskej deklarácie, ktorú podpísali významné osobnosti Európskeho práva, traja nositelia Nobelovej ceny, viacerí významní sudcovia a prokurátori, ktorou vyzvali tieto osobnosti jednotlivé štáty, aby prijali konkrétne opatrenia na boj proti korupcii. Odcitujem: „Štáty musia zabezpečiť, aby verejní činitelia mali zákonnú povinnosť poskytnúť vierohodné vysvetlenie o pôvode svojho majetku a zabezpečiť prepadnutie aktív v tých prípadoch, ak nebudú vedieť k spokojnosti súdu poskytnú rozumné vysvetlenie.“. Ja akceptujem mnohé právne pripomienky a zrejme sa k nim vyjadríte aj v rozprave. Otázku dôkazného bremena však považujem za kľúčovú vec v navrhovanom znení zákona. My sme veľmi dlho konzultovali práve túto kľúčovú otázku s ústavnými právnikmi, ten návrh zákona sa netvoril ani deň, ani týždeň, tvoril sa niekoľko mesiacov tak, aby spĺňal garancie ústavnosti a garancie, ktoré našim občanom poskytuje Európsky dohovor o ochrane ľudských práv. Z tohto dôvodu si vás dovoľujem požiadať, vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, o podporu vládneho návrhu zákona o opatreniach voči osobám, ktoré nadobudli majetok z nelegálnych príjmov. Ďakujem za pozornosť.