Kaščáková, Renáta, poslankyňa NR SR (2018-02-07):
Ďakujem veľmi pekne. Pri návrhu tohto zákona sme si vypočuli veľa o regionálnych rozdieloch medzi východom a západom našej krajiny, o tom, že investície sa sústreďujú skôr na západe krajiny než na východe Slovenska, ktorý zaostáva. Ja by som ale chcela poukázať na to, že aj v rámci toho prosperujúceho západu sú veľké rozdiely. A hovorím najmä o postrehoch z môjho Trenčianskeho kraja, ktorý mám prebrázdený trochu viac ako iné kraje. Trenčiansky kraj, ale určite aj iné kraje na Slovensku s výnimkou juhu Slovenska sú typické tým, že sú to vlastne kopce a medzi nimi doliny a s trochou nadsázky sa dá povedať, že čo dolina, to iný svet. Myjavské kopanice žijú inak než priemyselné Považie či banícka Horná Nitra. A trendom na Slovensku za niekoľko vlád Roberta Fica, vlád istoty Roberta Fica, sa stáva to, že sa tu proste ponúkajú stimuly veľkým investorom, lákame ich do našej krajiny, do našich regiónov na rôzne benefity a výhody, dotujeme ich len preto, aby sa pán premiér mohol pochváliť populisticky zvýšením počtu pracovných príležitostí a znižovaním nezamestnanosti, čo sa stalo doslova mantrou, mantrou ministra práce, ktorý sa pri každej príležitosti nezabudne nafúknuť ako páv, že nám nezamestnanosť klesá. Aj pán Erik Tomáš asi, zrejme dbá o to, aby ste to nezabudli dookola opakovať, a aj on sám sa tu tým niekoľkokrát pochválil. Nízka nezamestnanosť je bezosporu veľmi dobrý ukazovateľ, ale sám osebe až tak veľa neznamená. Podstatné je, kde, v akej štruktúre sú ľudia zamestnaní, ako sa na trhu práce uplatňujú jednotlivé profesie, aké perspektívy majú mladí ľudia, či majú motivácie zostať a pracovať doma, či majú dobré vzdelanie ako prípravu na svoje budúce povolanie. A dôležité je nielen to, či sú ľudia zamestnaní, ale akú majú kvalitu života. Či po tom, čo prídu domov z práce, iba neprežívajú do ďalšieho dňa, či majú zo života radosť, ako je postarané o ich starých rodičov, prípadne ako žijú rodiny s postihnutými deťmi, ako je o ľudí postarané, keď ochorejú, čo si môžu dovoliť za svoju mzdu kúpiť, či majú na to, aby išli na dovolenku a tak ďalej. Dlhé roky tiež pod rúškom tzv. verejného hospodárskeho záujmu a pod rúškom udržania zamestnanosti dotujete napríklad aj ťažbu hnedého uhlia na Hornej Nitre stovkami miliónov eur, z čoho však skôr než samotný región ťažia konkrétne súkromné osoby, ako vieme. Teraz hovoríte, že idete zachraňovať tento región eurofondami. Výborne, výborne, len to nemuselo zájsť až na okraj znesiteľnosti a nemusel to byť región s jedným z najvyšších počtov onkologických ochorení, región s najviac znečisteným ovzduším a podobne. Alebo hovoríte, že idete zachraňovať zaostalé okresy. Výborne, super! Ale otázka znie, ako je možné, že pri vašej dlhodobej systematickej regionálnej pomoci sú rozdiely medzi regiónmi stále také veľké, ba čoraz väčšie, čo je holý fakt, ktorý veľmi dobre zdokumentovala Jana Kiššová. Takže znižovanie nezamestnanosti by nemala byť mantra, ale mantrou by mala byť, malo byť zvyšovanie kvality života. Skrátka, necháte regióny, s prepáčením za výraz, spadnúť na hubu a potom ich idete zachraňovať a ešte sa pri tom tvárite ako spasitelia. V tomto ste fakt dobrí, rozdávať vlaky zadarmo a teraz aj príspevky na dopravu sú krásne, na prvý pohľad veľmi ľúbivé návrhy, ktoré ale v reále nič neriešia a ako sa neskôr vždy ukáže, tak v konečnom dôsledku regiónom nijako nepomôžu, ak nie rovno uškodia. Ľudia z toho chlieb lacnejší mať nebudú. Chcem tým povedať, že sú to všetko pre mňa nesystémové kroky, ktoré prijímate hlava-nehlava, ktoré nepomáhajú regiónom z dlhodobého hľadiska, sú to len krátkodobé populistické kroky, ktorými dlhé roky iba krivíte konkurenčné prostredie bez toho, že by vás zaujímali dopady. Ale tie už dnes vidíme, už vládnete príliš dlho na to, aby ste sa mali na koho vyhovárať, a ľudia nie sú hlúpi, aby to nevideli. Už nezakryjete, že živnostníci, malí a strední podnikatelia sú na hrane, systematicky ich ničíte tým, že jednou zákonnou normou za druhou im len hádžete polená pod nohy, zavaľujete ich byrokraciou, poplatkami, pokutami, odvodmi, daňami, povinnosťami, ktoré sú nad ich sily. A na druhej strane dotujete obrovskými sumami vybrané podniky, veľké fabriky, ktoré sú poväčšine vo veľkých mestách, v dolinách, v tých dolinách tých spádových oblastí, ktoré majú ambíciu posťahovať do svojich výrob do tej doliny ľudí z tých kopcov, z nášho vidieka, z tých hôr a lazov, ktorí by sa, ak by na to mali vhodné podmienky, oveľa radšej zamestnali tam, kde sú doma, lebo oni sa často nechcú sťahovať. Ochota sťahovať sa na Slovensku je veľmi nízka, oni by chceli žiť a pracovať tam, kde sú doma, kde sa narodili, kde žijú. Potenciál tejto krajiny a jej regiónov je veľký, ale nemôže sa rozvíjať iba preto, lebo máte potrebu všetko centrálne regulovať. A tie výsledky regulácie ukazujú jasne, vidiek nefunguje, regióny sú postavené na umelo vytváraných a vládou dotovaných podnikoch, ktoré sú pre naše prostredie často neprirodzené a umelo implementované do našej krajiny. Ľudia ráno vstanú, odvezú sa autom, nasadnú do auta alebo na autobus, odvezú sa z celej spádovej oblasti dole do doliny, do okresného mesta, odpracujú šichtu, vrátia sa naspäť na tie svoje kopanice prespať. Mladí ľudia v tom nevidia perspektívu. Hovoria, že v krajine, ktorú majú radi, a prepáčte mi pejoratívny výraz, počula som to veľmi často, zdochol pes. Podnikateľské prostredie, v ktorom by sa možno aj radi uplatnili, nefunguje a stredná vrstva, ktorá je oporou každej prosperujúcej ekonomiky, je systematicky ničená. A ten pretlak investorov na západe a ich nedostatok na východe tiež nejako vznikol. Nejaké podmienky tu predsa od vlády dostali, nejakú infraštruktúru tu predsa v krajine dlhodobo budujeme. A dnes sa firmy boria s nedostatkom pracovnej sily? Prečo? Akékoľvek regionálne politiky ste nastavili, ich výsledky sa skrátka nedostavujú a to, čo predkladáte, sú len ďalšie a ďalšie náplasti, ktoré opäť nič nevyriešia. A príspevok na dochádzku do zamestnania považujem len za ďalšiu z nich. Ďakujem.