P. Hrušovský, predseda NR SR: (2003-12-04):
M. Murgaš, poslanec: Dámy a páni, v doterajšom procese privatizácie štátneho majetku boli občania tejto krajiny mystifikovaní rôznymi pseudoekonomickými teóriami a kvázivznešenými cieľmi. Naša privatizačná skutočnosť je však veľmi realistická, hrubá a drsná. Aj dnes však zo strany vládnej koalície pokračuje mystifikácia, zavádzanie, dezinterpretácia, cieľom ktorých je presvedčiť parlament a občanov o doprivatizovaní strategických podnikov. Dovoľte mi preto uviesť stručne niekoľko argumentov proti. Vláda je rozhodnutá privatizovať za každú cenu, lebo inú koncepciu nakladania so štátnym majetkom nemá a ani sa ju nepokúša nájsť. Jediným jej zdôvodnením je, že štát je zlý vlastník. Ak potom chce vláda pokračovať takto, pýtam sa, ako chce zdôvodniť, že štátne podniky, ktoré boli majetkom Slovenskej republiky, boli predané korporáciám, v ktorých má iný štát rozhodujúci vlastnícky podiel. Tak sa to stalo napríklad v prípade SPP a Gaz de France, či Slovenských telekomunikácií a Deutsche Telekom. V tejto súvislosti chcem podotknúť, že by bolo korektné tézu o štáte ako o zlom vlastníkovi spresniť takto: Štáty krajín Európskej únie sú dobrými vlastníkmi a štát Slovenská republika je zlý vlastník. Dodávam, že zlý pravdepodobne preto, lebo ľudí sediacich v jeho vrcholových politických exekutívnych orgánoch nemožno z hľadiska kvality ľudských zdrojov označiť ako dobrých. Predchádzajúcej, súčasnej vláde chýba premyslená a cieľavedomá energetická koncepcia. Vláda ignoruje strategickú dôležitosť prirodzených monopolov, pričom koná v rozpore s verejným záujmom. Akceptuje len účelové, v úvodzovkách „odborné“ stanoviská, ktoré boli vypracované s cieľom podporiť jediné riešenie, ktoré vláda pozná, a tým je predaj štátneho majetku. Treba otvorene povedať, že vláda Mikuláša Dzurindu v procese privatizácie úplne zlyhala a je totálne nedôveryhodná. Dámy a páni, energetické zdroje plyn, ropa, elektrická energia  nie sú takým istým tovarom ako iné tovary. Miera ich substitúcie je totiž veľmi nízka a svojou povahou je i produkcia, respektíve distribúcia kľúčovou otázkou aj národnej bezpečnosti. Ak sledujeme svetovú ekonomiku, vidíme, že energetické zdroje a ich cena bývajú často príčinou ozbrojených konfliktov a rozsiahlych ekonomických kríz. Vláda sa teda predajom majetkovej účasti v týchto podnikoch zbaví nielen zodpovednosti, ale aj možnosti ovplyvňovať negatívne dopady na ekonomiku v dôsledku nerovnomerného a turbulentného vývoja cien týchto komodít na svetových trhoch. V takom malom štáte, ako je Slovenská republika, kde podniky tohto druhu majú monopolné postavenie, sa po ich úplnom predaji vláda stáva vazalom zahraničných vlastníkov. Suverenita štátu bez majetku je len fiktívna suverenita. A práve takto suverénne bude Slovenská republika po privatizácii majoritnej účasti strategických podnikov vystupovať na medzinárodnom fóre. Po rokoch tunelovania a nekoncepčného riadenia sú Slovenské elektrárne v zlej finančnej pozícii a preto dôjde k ich predaju pod cenu. Jednorazový výnos z predaja bude nižší ako dlhodobý príjem z trvalej majetkovej účasti štátu. Ide o lukratívnu oblasť podnikania, ktorej ekonomický význam v globalizujúcej sa ekonomike prudko rastie. Vláda sa pokúša privatizáciou týchto podnikov zaretušovať ekonomické parazitovanie špičiek politických strán v podnikoch a tým zahladiť jej vlastné korupčné správanie sa. Vláda nakladá s majetkom nezodpovedne, čoho dôkazom sú nielen verejné súťaže a privatizácia, ale neustále sa opakovane porušovania rozpočtových pravidiel všetkých orgánov štátnej správy. Vláda na jednej strane nevedela dokončiť Mochovce pre nedostatok zdrojov, ktorý sama spôsobila, na druhej strane rozšafne poskytovala garancie štátnym podnikom, ktoré nedokázala reštrukturalizovať a zefektívniť. Typickým príkladom, odstrašujúcim príkladom sú Železnice Slovenskej republiky. Dámy a páni, v roku 1999 začínali vlády transformáciu s veľkým majetkom štátu a minimálnym štátnym dlhom. Dnes má štát astronomický dlh a temer žiadny majetok. Aj to málo je vláda rozhodnutá za každú cenu predať. Táto vláda je pre mňa v oblasti privatizácie totálne nedôveryhodná a preto nemôžem zákon vrátený prezidentom republiky opätovne podporiť, respektíve zaň hlasovať. Ďakujem. (Potlesk.)