B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-11-12):
M. Murgaš, poslanec: Ďakujem za slovo. Vážený pán predseda vlády, dámy a páni. Každý dokument, ktorý si nárokuje prívlastok programový, musí spĺňať určité kritériá. Medzi tieto kritériá patria kvantifikovateľné ciele, nástroje, metódy a reálne zdroje na dosiahnutie cieľov ako aj termíny, v ktorých ciele majú byť dosiahnuté. Splnenie či nesplnenie takéhoto programu je potom kontrolovateľné. S ľútosťou musím konštatovať, že dokument, ktorý vláda Slovenskej republiky nominovala ako svoje programové vyhlásenie, nespĺňa kritériá programu. Dovoľte mi v tejto súvislosti citovať denník Die Presse zo dňa 7. novembra tohto roku, ktorý v stati pod názvom Programové vyhlásenie - finta na kritikov, uvádza, citujem: „Na kritikov svojich nesplnených sľubov reaguje súčasná vládna štvorkoalícia na Slovensku fintou. Pokiaľ to okolnosti dovoľujú, vyhýba sa konkrétnym číslam a termínom. Príliš nepríjemné sú aj dnes spomienky na sľuby typu dvojnásobné zvýšenie platov a zníženie nezamestnanosti na 10 %, ktoré Dzurinda v uplynulých štyroch rokoch nesplnil.“ Koniec citátu. Vláda sa uchádza pred parlamentom o vyslovenie dôvery tým, že predkladá dokument plný vágnych formulácií, v ktorom absentujú nielen kvantifikovateľné ciele, ale tiež termíny splnenia všeobecne formulovaných cieľov. Nemôžem sa ubrániť dojmu, vážené dámy a páni, že vláda sa zámerne vyhýba konkrétnym formuláciám, aby si vytvorila dostatočne veľký manévrovací priestor pre lavírovanie pri kontrole zo strany parlamentu a snaží sa zakryť svoju vlastnú nedôveru voči programu, ktorý sama navrhuje. Dovoľte mi teraz uviesť niekoľko vecných poznámok k tej časti programového vyhlásenia, ktorá sa zaoberá makroekonomikou a verejnými financiami. Ak som sa kriticky vyjadril k absencii termínov pre plnenie cieľov, tak v tejto časti je predsa len jeden termín uvedený. Podľa predkladateľov vyhlásenia chce vláda uskutočniť všetky potrebné opatrenia, aby Slovensko splnilo podmienky pre vstup do Európskej menovej únie do roku 2006. Ak vychádzame zo skutočnosti, zo skutočných možností slovenskej ekonomiky splniť do konca roku 2005 maastrichtské kritériá, sme nútení konštatovať, že termín stanovený vládou nie je reálny. Pravda, môže sa stať, že vláda znásilní realitu, ako to občas býva jej zvykom, a do Európskej menovej únie vstúpime v uvedenom termíne. Takéto počínanie vlády by však bolo nielen nezodpovedné, ale aj vysoko rizikové, s nepredvídateľnými negatívnymi dopadmi na národné hospodárstvo Slovenskej republiky. Dámy a páni, od dôb, keď sa v politickej praxi začal používať termín pravica a ľavica, nepoznám v mierových časoch situáciu, keď vláda, ktorá sama sebe dáva prívlastok pravicová, začína svoje vládnutie zvyšovaním daní. V tom sa súčasná vláda určite zapíše do politických dejín ako prvá, ktorá takto postupovala. Vláda chce zjednotiť sadzby dane z pridanej hodnoty pred vstupom do Európskej únie. Ako ekonóm nie som apriori proti. Žiadam však vládu, aby ma presvedčila, že takéto opatrenie bude mať pozitívny dopad na ekonomiku Slovenska a na životnú úroveň jej obyvateľov. Podľa môjho názoru realizácia tohto opatrenia prinesie pre nižšie príjmové skupiny ďalšiu ekonomickú a sociálnu destabilizáciu, pretože zdražejú životne nevyhnutné tovary a služby. Privítal by som, aby sa aj v tejto súvislosti vláda prestala schovávať za sukne Európskej únie. Pravda je totiž taká, že Európska únia to síce odporúča, ale neprikazuje. Veď napokon v niektorých členských krajinách Európskej únie sú tiež rozdielne sadzby dane z pridanej hodnoty. Podmienka je len, že znížená sadzba musí byť na minimálnej úrovni 5 %. Napokon aj Česká republika má takúto zníženú sadzbu a nikto ju preto spred brán Európskej únie neodstrkuje. Ukazuje sa, že zatiaľ toto zjednocovanie sadzieb prebieha štýlom zvyšovania príjmov z dane z pridanej hodnoty. Vláda však nepredložila žiadnu serióznu analýzu, výsledky, ktoré by potvrdzovali ekonomickú opodstatnenosť a užitočnosť takýchto opatrení. Žiadam predložiť takúto analýzu, pán minister financií. „Vláda bude analyzovať možnosti zavedenia rovnej dane.“ Ja osobne ako ekonóm neviem, čo je rovná daň. Viem si predstaviť, čo je rovnaká daň, preto budem radšej používať termín rovnaká daň, lebo rovná daň je terminus technicus v českom jazyku. Dúfam, že analýza bude objektívna, korektná a jej výsledkom bude nezavedenie rovnakej dane. Jej zavedenie by totiž spôsobilo vážne poškodenie príjmov slabých skupín a ešte viac zhoršilo ich sociálny status. Treba otvorene povedať, dámy a páni, že moderný svet takýto nástroj používa ojedinele. Obozretný prístup chce vláda realizovať v oblasti využívania príjmov z privatizácie, čo možno iba privítať. Príjmy chce využiť len na zníženie verejného dlhu alebo na reformy dôchodkového systému a školstva. V tejto súvislosti však očakávam odpoveď na otázku, ktoré konkrétne procesy mieni vláda financovať v školstve využitím príjmov z privatizácie a aké mechanizmy má na to pripravené, lebo z programového vyhlásenia sa to čitateľ nemôže dozvedieť. Vo vyhlásení úplne absentuje colná politika. Mám tomu rozumieť tak, že vláda nepovažuje za potrebné mať jasno v takých vážnych otázkach, ako je napríklad colná únia s Českou republikou? Colná politika vo vzťahu ku krajinám CEFTA, potieranie colnej kriminality a tak ďalej? Vláda chce zabezpečiť dodatočné zdanenie prírastkov majetku, ak sa preukáže, že tento nepochádza z legálnych príjmov. Dámy a páni, toto je výsmech všetkým tým, ktorí nekradnú, poctivo pracujú a platia dane. Je to zároveň povzbudenie daňových podvodníkov. Vláda inými slovami hovorí: Ak sa preukáže, že majetok nepochádza z legálnych príjmov, tak vás dodatočne zdaníme, ale žiadnych iných sankcií sa nemusíte báť. Zdá sa, že ani súčasná, tak ako predchádzajúca vláda, nedokázala pozbierať dostatok odvahy na to, aby začala bojovať efektívnymi opatreniami proti ekonomickej kriminalite a korupcii, aj keď to verbálne deklaruje. Významnými aktérmi finančného trhu budú po naštartovaní reformy penzijného poistenia penzijné fondy. Tieto budú postupne disponovať zdrojmi vo výške vyššej, ako je hodnota ročného hrubého domáceho produktu Slovenskej republiky. Vláda sa síce podujala zabezpečiť nezávislý dohľad nad všetkými oblasťami finančného trhu, neformuluje však jasne, čo si pod touto nezávislosťou predstavuje. Aj tu žiadam konkrétnejšiu formuláciu. S nezávislosťou majú totiž občania tejto republiky nie vždy najlepšie skúsenosti, o čom svedčí napríklad situácia slovenskej, v úvodzovkách, „nezávislej“ justície. Dámy a páni, vláda Slovenskej republiky chce získať dôveru od poslancov Národnej rady Slovenskej republiky. Je mi ľúto, že nepredložila také programové vyhlásenie, aby si aj u mňa získala túto dôveru. Toto vyhlásenie mi v mnohom pripomína vyhlásenie predchádzajúcej vlády. Aj v ňom bolo veľa sľubov a dnes už musíme povedať, že väčšinou nesplnených. Mám obavy, že niečo podobné budeme konštatovať aj o štyri roky. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)