E. Angyalová, poslankyňa: (2005-02-02):
Táto novela prináša podstatné zlepšenie vzhľadom k aktuálnemu vzťahu, ktorý máme v odmeňovaní učiteľov, dopad sa, samozrejme, znižuje vekom, pretože nosnou ideou tejto novely je zvýhodniť mladých učiteľov a umožniť mladým absolventom, aby naozaj nastúpili na povolanie, na ktoré sa pripravujú, dokonca v 11. platovej triede, tam, kde sa nachádza väčšina učiteľov, približne 40 000 pedagógom tejto krajiny sa navrhuje zvýšenie tarifného platu o vyše 12 %. Je to veľmi pozitívne z hľadiska percent, keď sa na to dívame, keď sa na to pozrieme z hľadiska reálnych čísel, tak to už, žiaľ, nie je také ružové. V 9. platovej triede to znamená zvýšenie o 560 korún, v 10. o 1 040 a v 11. o 1 390 približne. Keby sme urobili priemer z hľadiska toho, ak medzi mladých učiteľov zaradíme tých, ktorí majú do 5 rokov praxe, tak potom ide o priemerné zvýšenie platov okolo 1 100 korún, u starších pedagógov, nad 25 rokov praxe je to približne o 600 korún. Vravím, je to pomerne slušné zvýšenie vzhľadom na to, čo je dnes, ale keď si zoberieme základný plat bez nárokovateľných zložiek platu v najvyššej platovej triede po 25 rokoch praxe, tak ešte stále - a to hovoríme o hrubom plate -, je to menej ako 18 000 korún, čosi pod 18 000 korún. Pritom, ako som povedala, väčšina učiteľov sa nachádza v 11. platovej triede, kde je teda hrubý plat navrhovaný vo výške 13 970 korún, aj keď si vezmeme štandardného učiteľa povedzme s 10 rokmi praxe, tento plat, samozrejme, bez nárokovateľných zložiek nedosahuje ani priemer v národnom hospodárstve. Pri tomto by som sa trošku chcela zastaviť, ak si totižto zoberieme štatistiku a pozrieme sa na to, ako sa vyvíjal priemerný plat v národnom hospodárstve a ako sa vyvíjal priemerný plat v tomto odvetví školstva, tak prídeme na to, že približne od roku 1997 vždy tam boli isté nožnice roztvorené, ale približne v roku 1997 sa tie nožnice rozvárajú pomerne vážnym spôsobom. Zhodnocujú to napríklad analýzy ústavu informácie a prognóz školstva, ale niektoré analýzy OECD, ktoré hovoria o tom, že v roku 2002 v 11 odvetviach národného hospodárstva, kde bola meraná priemerná mzda, bola v školstve druhá najnižšia priemerná mzda. Pritom percentuálne v tomto odvetví pracuje najviac ľudí, vysokoškolsky vzdelaných. Keď si pozrieme dnešný stav, žiaľ, napriek niektorým zmenám napríklad v roku 2003, v súvislosti s vysokoškolskými pedagógmi sa situácia nezmenila, v roku 2003 v národnom hospodárstve bola priemerná mzda - hovorím o nominálnych mzdách -, 14 365, v školstve 11 984 včítane vysokoškolských pedagógov. Keď sa pozrieme na prvé tri kvartály roka 2004, ja čerpám z údajov štatistického úradu, tak v školstve - prvý kvartál 11 648, národné hospodárstvo - 14 541, druhý kvartál - 12 254, národné hospodárstvo - 15 472, nebudem hovoriť tretí kvartál, je to podobné, podstatné je však, že okrem toho, že tie nožnice sú roztvorené, okrem toho sa ešte zvyšuje pomer, akým percentom, akým menším percentom rastie mzda v školstve, o to vlastne vyšším percentom rastie priemer v národnom hospodárstve, tak teda ten pomer, prvý kvartál 2004, mzdy v školstve, hovorím aj s vysokoškolskými mzdami, „porástli“ o 7,1, nominálne, národné hospodárstvo o 11,2, pomer je obdobný v ďalšom kvartáli, 15,6 ku 9,6. O čosi lepší je tretí kvartál, 8 ku 8,8. No v každom prípade nožnice to trvalo roztvára a to hovoríme o priemerných mzdách, pritom keby sme si zobrali mzdy v učiteľskom stave, tak deje sa približne to, čo sa deje v priemere v celom národnom hospodárstve, to znamená, určitá skupina ľudí, ktorá poberá pomerne vysoké platy v tom sektore, potom zvyšuje ten priemer, ale väčšina ľudí tam poberá menej, ako je priemer v školskom sektore. Z tohto všetkého potom, keďže učitelia nemajú priemerné platy, ani len priemerné platy v národnom hospodárstve, v hrubom, vyplýva jedna vec, ich postavenie je také, že si musia na mnohých miestach hľadať vedľajšie zamestnanie. Budem citovať ďalej tú správu, ktorú som spomenula, ústavu informácie prognóz školstva, ktorá hovorí, že mapovala tú situáciu, že aké vedľajšie zamestnanie si tí učitelia hľadajú, sú to napríklad distribútori, ľudia, ktorí spracúvajú doma objednávky, ďalej je to upratovanie, čo zvyknú robiť, opatrovanie detí, administratívne práce, v menšom rozsahu obchod a služby. Bola tam aj ďalšia zaujímavá informácia, totiž že 20 % učiteľov približne 4 týždne dovolenky, ktorú majú podľa zákonníka práce na zotavenie, používa na hľadanie vedľajších príjmov a na prácu vo vedľajšom nejakom prostredí, pretože, jednoducho, im príjmy nestačia. Ešte tam bola jedna zaujímavá informácia, ak sa učiteľ rozhodne z učiteľského stavu odísť, takmer nikdy sa nevracia, u žiadnych skupín sa nepotvrdilo, okrem jednej, a to boli ženy na materskej. Čo tým všetkým ja chcem povedať vlastne. Ja považujem za pozitívne, že sa konečne vážnejším spôsobom ako len kozmeticky zvyšujú platy, tarifné platy. Ale keď sa pozriem na to, aké sú vlastne dopady, hoci aj takéhoto zvýšenia, ktoré stále nepovažujem za dostatočné, pretože učiteľ nebude mať ani len priemer v národnom hospodárstve, tak v roku 2005 to má byť podľa doložky vplyvov okolo 660 miliónov, v roku 2006 a 2007 okolo 1,4 miliardy. Ak by sme sa teda mali pokúsiť dorovnať tie platy aspoň na takú úroveň, aby väčšina učiteľov poberala priemer v národnom hospodárstve, ja som to prepočítavala, vychádzali rôzne ukazovatele, ale skoro dvojnásobok týchto verejných zdrojov by bolo treba. A ja absolútne verím, že v tejto chvíli štátny rozpočet na to nemá. No ale v tejto chvíli, aj keď je to smutné, skúšam sa skôr zamyslieť nad tým, či bude mať tento štátny rozpočet na to v budúcnosti. A musím vám povedať, že si myslím, že nie. A myslím si, že nie preto, lebo bola nastúpená daňová politika, aká bola nastúpená. Rovná daň je čosi, čo je, naozaj, zdá sa populárne a čo prináša pozitívny imidž tejto vláde a ja teraz to zbytočne nechcem rozoberať, ale jedno je isté, daň je najprv platba od občana, ktorú, povedzme si úprimne, nedobrovoľne, ale zo zákona dáva štátu, ale na druhej strane tá istá daň je potom príjmom štátneho rozpočtu. A spolu dane tvoria sumu verejných zdrojov, z ktorých sa všeličo financuje. A preto si myslím, že ak dnes štátny rozpočet nemá na to, aby učiteľský stav dostal do pozície, že budú poberať aspoň priemerné mzdy v národnom hospodárstve, vzhľadom na to, že daňová reforma bola urobená na princípe daňovej neutrality, si nemyslím, že trend je možné zmeniť. Nemyslím, že tento trend je možné zmeniť. A preto aj keď sme teraz touto novelou, zdvihneme tarifné platy, ak nedotiahneme tých učiteľov, tak znova sa tie nožnice zase začnú pekne roztvárať. A toto je čosi, čo ja nepovažujem za pozitívne a hoci, hovorím, budeme hlasovať za túto novelu, nemyslím si, že by bolo treba o nej rozprávať, že je obrovským prínosom, je stále na veľmi vážne zamyslenie, ako to je s postavením učiteľov, keď im ani len priemernú mzdu v národnom hospodárstve nie sme schopní z verejných zdrojov zabezpečiť. Ďakujem pekne. (Potlesk.)