Ľ. Kaník, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR: (2004-03-17):
Zvýrazňoval, ako sa vlastne dostávajú niektoré skupiny do problémov, najmä skupiny zdravotne postihnutých. Celý systém je v problémoch, do ktorých sa dostal dlhé roky tým, že za posledné roky, veľmi názorne vidno prudký nárast od roku 1996, došlo k prudkému nárastu poberateľov  kompenzačných dávok a sociálnych dávok v tejto oblasti. Z počtu 20-tisíc v roku 1996 až na 220-tisíc. To je zjavné, že takýto prudký nárast geometrickým radom sa nedá uniesť finančne takým spôsobom, aby poskytované dávky mohli uspokojovať potom tých, ktorí naozaj pomoc potrebujú. Stále rastúce množstvo prostriedkov sa rozdeľuje pre ešte rýchlejšie rastúce množstvo ľudí, a tým pádom pomoc je malá a voči nárastu nákladov znižujúca sa. Preto sme my pristúpili k zmene filozofie v tom smere, že chceme presunúť pomoc v prospech tých, ktorí ju viac potrebujú, ktorí sú naozaj odkázaní. Ale to sa nedá urobiť iným spôsobom, iným postupom, iba že sa opäť vrátime k normálu. Že jednoducho musíme prísnejšie nazerať na tých, ktorí nie sú postihnutí až tak vážne, aby boli odkázaní na takúto pomoc od štátu, a tým pádom vytvoriť, akumulovať dostatok prostriedkov pre tých, ktorí tú pomoc naozaj potrebujú. Dnes sme presne v tej fáze, aby ste ten zisk dali do poriadku a mohli navyšovať postupne pomoc pre tých, ktorí naozaj pomoc objektívne potrebujú.  A ja som presvedčený, že už v priebehu tohto roku sa ten priestor bude vytvárať, tak ako začne fungovať tento reformovaný sociálny systém a že najneskôr od budúceho roku od 1. januára už to naozaj budeme môcť zrealizovať a bude to fungovať, aby tí, ktorí sú ťažko zdravotne postihnutí, dostali výraznejšiu a citeľnejšiu pomoc od štátu. Dosť rozsiahlo sa tu venoval počtu ľudí, ktorí sú bez práce, a počtu zamestnancov, ktorí pracujú v tejto sfére, smerujúc k tomu, že by mal byť podstatne väčší počet zamestnancov na úradoch, aby mohol venovať väčšie, kvalitnejšie služby jednotlivým občanom. No, ale to je cesta, ktorá bola, ale zdá sa mi, že úplne unisono kritizovaná všetkými politickými stranami v minulosti, že nám tu bujnela a rástla administratíva, byrokracia, že nám tu neustále rástol počet úradníkov. My sme prvý raz po veľmi, veľmi dlhom čase tento trend zvrátili a konečne naozaj iba dochádza k reálnemu znižovaniu štátnej byrokracie. Konkrétne pri zlúčení Národného úradu práce a sociálnych odborov okresných úradov dochádza k úspore viac než tisíc zamestnancov. Je pravdou, že v tej fáze prechodu, keď dochádza k tejto zmene, nie vždy všetko funguje, tak ako by malo. Nie sme spokojní s každou službou, ktorá je poskytnutá občanom, ale je to prechodná fáza. Tento systém štyri týždne je zabehnutý a myslím si, že už len veľmi ojedinele sa prejavujú nedostatky v poskytovaných službách, ale myslím si, že toto je správna cesta znižovať administratívu, zvyšovať jej efektívnosť, dať viac ľudí do výkonu tam, kde sa stretávajú s ľuďmi, znižovať počet obslužných pracovníkov, a nie teraz hovoriť o tom, že by sme mali sa vrátiť späť k pôvodnému stavu a zvyšovať počet administratívy. Pretože aj keď ten počet bol vyšší, služby neboli lepšie. Naopak, dovolím si povedať, že boli horšie. Dosť rozsiahlo sa venoval otázke platov,  ktoré sú, ako pán Tkáč veľmi rád používa také slová, genocídne. Myslím si, že práve reformy, politika tejto vlády privádza na Slovensko zamestnávateľov, ktorí rozsiahlo budujú a vytvárajú nové pracovné miesta. A to nie v nejakých doplnkových, okrajových činnostiach s nízkou pridanou hodnotou, to znamená s nízkymi platmi. Je absolútny nezmysel, že sem prichádzajú investície preto, že tu máme nízku pracovnú silu, pretože keď sa bavíme o dvoch najväčších, posledných, ale môžeme sa pokojne aj o viacerých, teraz myslím v automobilovom priemysle, už je všeobecne známe, bolo to publikované  v médiách, že mzdy v automobilovom priemysle sú výrazne vyššie, ako je celoslovenský priemer. To znamená, práve táto politika od takzvaných genocídnych platov, ako pán Tkáč hovorí, odvádza celkovú platovú úroveň a bude znamenať výrazný rast platov na základe reálneho ekonomického vývoja. Ale pokojne  by sme mohli hovoriť aj o ďalších podnikoch, ako je U. S. Steel, Volkswagen a ďalšie, ďalšie podniky, ktoré sem prišli, usídlili sa a ktoré určite nedávajú svojim zamestnancom nízke platy, ale naopak, práve táto politika reforiem zabezpečuje platový nárast a hlavne v budúcnosti, v blízkej budúcnosti sa to bude prejavovať. Veľmi dôležité je, že v minulom roku vzrástla zamestnanosť o 1,8 percenta. To je veľmi vysoký nárast oproti predchádzajúcemu obdobiu a signalizuje to, že naozaj to funguje, že všetky tieto reformy prinášajú efekt, pretože viac ľudí má prácu, viac ľudí sa vymanilo zo sociálnej siete, čo bolo dokumentované aj poklesom nezamestnanosti, ale najmä poklesom ľudí v sociálnej sieti a len tak ilustratívne za ten posledný rok to bolo skoro 40-tisíc ľudí, ktorí si našli prácu, a aby sme to dobre chápali, to je, ako keby krajské mesto zhruba veľkosti Prešova bolo na Slovensku, nikto nemal prácu a zrazu všetci v tomto meste by túto prácu mali, ako v minulom roku sa zamestnalo oproti predchádzajúcemu obdobiu jedno veľké krajské mesto. A to si nemyslím, že je málo. V dôchodkovej oblasti všetko, čo pán Tkáč povedal, by som skôr nazval šírením poplašných správ, pretože veľmi málo z toho sa zakladá na pravde. Druhý pilier, ktorý tu bol rozoberaný, sa ešte ani nerozbehol. Veď ten začne fungovať až od 1. januára budúceho roku. Nie je potrebné ani nechystáme žiadnu veľkú novelu ostatných zákonov, pretože nevidíme žiadne problémy, ktoré by nás k tomu mohli viesť a všetko, čo sa okolo tohto povedalo aj z iných úst, je naozaj len poplašnou správou. Prejdem veľmi stručne jednou poznámkou k pánovi Hoptovi, ktorý sa tu dotkol nepokojov, ktoré boli v poslednom čase. Pán Hopta, ja viem, že máte o tom veľmi dobré informácie, pretože aj ja mám v Humennom známych, ja tam mám veľkú časť svojej rodiny a viem, že ste sa výrazne angažovali pri povzbudzovaní týchto ľudí, ktorí sa do týchto nepokojov zapojili, že ste im dokonca výrazne nalievali. Takže je mi jasné, že o tomto máte dobré informácie. Teraz opäť vážne. Pán Blajsko tu spomínal, súhlasím s ním, že  skupina sociálne odkázaných je stále veľká. Ale to, že začala klesať a klesá dynamicky, je dobrým znamením, a to neznamená, že sa zastavilo toto klesanie, som presvedčený, že bude pokračovať a že naozaj z tej veľkej skupiny sa dostaneme k malej skupine. Dôležité je, nič nie je naraz, všetko musí prejsť istou cestou a toto je cesta, ktorá vedie k poklesu. K tomu konkrétnemu príkladu, ktorý tu zaznel. Ja tu už stále nosím so sebou teraz tabuľky, ktoré presne každý typ rodiny zaznamenáva, a preto aj pani Angyalovej môžem povedať, aký sociálny príjem má nezamestnaný, ktorý sa či už aktivizuje, alebo neaktivizuje. V tomto prípade rodina so štyrmi deťmi, pokiaľ by sa aktivizovala, tak má príjem na hranici 10-tisíc korún, pokiaľ by sa obidvaja zapojili do aktivizácie, a pokiaľ by si jeden z nich našiel prácu čo len na polovičný úväzok, ešte by k tomu pribudol daňový bonus, čo je ďalších 2 400 korún. A keby si našiel prácu aspoň jeden z nich za minimálnu mzdu, ich príjem by dosiahol 12 787 korún. Takže ja viem, že situácia je ťažká, ale sú aj, myslím si, že ten systém nie je nastavený zle, len je nastavený tak, že tlačí ľudí, už to je naozaj trampolína, ktorá vyhadzuje ľudí späť do pracovného procesu. Prečo si myslím, a to je tak už trošku aj reakcia na pani Navrátilovú, že nie je ľahké bez dopadov na tento systém hovoriť o prechodných obdobiach a o povedzme nejakom navyšovaní. Tento systém je postavený na tom, že každý, kto si nájde prácu aspoň za minimálnu mzdu, musí mať vyšší príjem ako príjem zo sociálnej pomoci, a tým pádom hladina minimálnej mzdy nám dáva hladinu, ktorá určuje aj hladinu sociálnej pomoci. Len čo by sme tieto korelácie narušili, tak porušíme tento princíp a opäť sme v pasci neaktivity, pretože by sa pre isté skupiny prestalo oplatiť uchádzať sa, intenzívne hľadať prácu, pretože by sme tento vzťah narušili a prechodné obdobie, aj keď nevravím, že tá diskusia, samozrejme, je účelná vždy a možno sa podarí prísť na vylepšenie systému, ale v tomto ohľade, keby sme nasadili prechodné obdobie, to nie je ako v dôchodkovom systéme, jednoducho počas prechodného obdobia by ten vzťah pracovať sa oplatí nefungoval. Akurát by sme oddialili naplnenie, a tým pádom aj efekt tohto systému, čím, samozrejme, sa nebránim v žiadnom prípade diskusii o tom. A k tej, len aby sme boli presní, keď sa povedalo, že na 20 percent sa zvýšila podpora v nezamestnanosti, toto je prechodné obdobie. Na budúci rok to bude 30 percent a potom 50  percent. Toto sme v prechodnom období. Tých 20 percent je len prechodné obdobie, pre budúci rok, pre ďalší už je to 30  percent, potom je to 50  percent. Takže to bude ďalej stúpať ako, samozrejme, maximálna výška podpory. Ďakujem za pozornosť.