V. Mečiar, poslanec: (2008-09-04):
Samozrejme rokovanie o tomto návrhu má svoje súvislosti vecné, časové a právne. Každý návrh na odvolanie je právny úkon, ktorý má mať svoje náležitosti a svoju presnosť. Je aktom, ktorým sa dáva informácia verejnosti inde. Ale ak tu počúvam, že vláda je mafiánska, tak v minulom volebnom období som z tých istých úst počúval, že celý parlament je mafiánsky. To bolo vždy, keď mal niekto iný názor ako pán Lipšic. Čo vie o mafii? To, čo čítal v Mariovi Puzovi? Vôbec ide porovnávať skúsenosť vlastnú alebo postoj k vecným riešeniam a k boju s mafiou so sudcom, ktorý stovky mafiánov poslal do väzenia, veľa razy niesol vlastný život ako riziko v rozhodovaniach o takýchto veciach. Kohože poslal do väzenia pán Lipšic? Alebo kohože odsúdil? Iba urobil pár chýb v obsahu zákonov, ktoré mu parlamentom prešli. A v dôsledku toho je ozaj niekoľko mafiánov na slobode, neboli potrestaní a boli včas prepustení. Ale spájať mafiu s vládou, dávať znamienko rovnosti, to mu treba dokázať, alebo sa s hanbou schovať pred verejnosťou a neukazovať sa viacej na nej. Samozrejme, keďže takéto veci neexistujú, zostáva druhá cesta. S hanbou prestať. Ľudové porekadlo hovorí, že „nediv sa, keď priviažeš somára o plot, že ti robí iá“. A to nevadí, keď somár robí iá, ale keď sa z toho stane mediálna kauza, tak potom je to iá rôznorodé a nadobúda podobu verejnosti, ale aj hodnovernosti, lebo tisíc razy opakované sa zdá, že je pravdivé. Keď hľadáme, že prečo takýto návrh vôbec do parlamentu prišiel, kto ho podal vieme, kto ho podpísal takisto. Tak zisťujeme, že je tu veľmi veľa súvislostí, ktoré sú skryté za týmto návrhom. Po prvé, je tu časová súvislosť s tým, že sa bude voliť predseda Najvyššieho súdu Slovenskej republiky a ľudia, ktorí používali najšpinavšie metódy až tak, že musela zasahovať Organizácia Spojených národov proti hlupákom, darebákom v politike a chráni predsedu Najvyššieho súdu Harabina pred odvolávaním, dneska robia to isté len inými metódami a vtedy použité argumenty, ktoré nikdy neboli preukázané a nikdy neboli zákonné. Prečo tí istí ľudia môžu s tou istou metódou pri ľahostajnosti ostatných pokračovať v tom istom ďalej. To už nie je náhodnosť. To už je jav, ku ktorému treba pristupovať ako k deformácii demokratického systému, ako k ľuďom, ktorým vlastné cítenie a úcta k právu a úcta k človeku sú absolútne cudzie. A neváhali na to zneužiť nikdy ani orgány činné v trestnom konaní, ani parlamentnú väčšinu, ani násilie, ani ohováranie, ani klebety. Toto sú politickí mafiáni. Toto sú oni. To nie sú len tí, ktorí chodia s pištoľami, kradnú a lúpia. To sú aj tí, čo lúpia ľudí o česť, šíria lži, zabíjajú morálku ľudí, dôveru k inštitúciám, dôveru k osobám. Práve preto, aby sa nestalo, žeby náhodou Štefan Harabin išiel kandidovať, alebo aby sa nestalo, že sa stane predsedom Najvyššieho súdu, z čoho istí páni oprávnene majú strach, tak bolo treba to urobiť teraz. Nepoškodia, len zasmradia. Všetci, čo to podpísali. A nezastavia to, čo sa stať má. Ale smrad je. Takže inak sa to nedá, tieto návrhy len hodnotiť. Ďalej je tu súvislosť aj osobná. Vy viete, že nielen v minulosti boli útoky na Štefana Harabina, ale aj po nástupe do funkcie boli veľké útoky práve zo strany pána Lipšica. Čo spravil Štefan Harabin také trestuhodné okrem toho, že vysvetlil, v čom sú jeho názory na spravodlivosť a fungovanie spravodlivosti iné a dneska funguje lepšie. Podstatne lepšie vo všetkých smeroch a zložkách ako predtým. Dovolil si urobiť jednu vec. Dal podanie orgánom činným v trestnom konaní, aby preskúmali, či v súlade so zákonom na svoju osobnú reklamu a propagáciu si nechal robiť sociologické prieskumy pán Daniel Lipšic za štátne peniaze. Podozrenie je odôvodnené a konanie vo veci prebieha. Je druhá vec, že to konanie vo veci je predlhé, ale isté, že smeruje k osobe, lebo jediný, kto mal z toho osoh, jediný, kto to podpísal, jediný, kto dával príkaz na preplatenie je Daniel Lipšic. A jeho pomstivá dušička sa rozhorela ešte viacej a od tej doby nenachádza na Harabinovi nič dobré. Ani nenájde. Ďalej je tu aj druhá súvislosť. Takisto ministerstvo spravodlivosti opúšťa druhé podanie, ktoré hovorí o podozrení zo zneužití právomoci verejného činiteľa. Totiž, keď sa pripravovali advokátske skúšky v minulom období, išlo o rok 2001, pán vedúci úradu Daniel Lipšic navrhuje podpisom zo 6. novembra 2001 pána Daniela Lipšica na vykonanie advokátskych skúšok napriek tomu, že podmienky pre ne nespĺňa, napriek tomu, že falšuje a uvádza, že má päť rokov praxe aj sedem mesiacov, a to tým, že pracoval ako vedúci projektu konkurzného práva v poradenskom stredisku pre slovenské podniky a banky, základnú službu na prokuratúre v Prešove, ak advokátsky koncipient bol dohromady sedem mesiacov. Ale podmienka je dlhšia. Čiže Daniel Lipšic navrhol Danielovi Lipšicovi a minister spravodlivosti najprv nesúhlasil, potom súhlasil, aby mohol skúšky vykonať. Nuž, vážení, každý jeden človek, ktorý neoprávnene používa titul, doklad o nadobudnutí kvalifikácie, z politiky a verejnej činnosti odchádza. Nieže nás tu bude poučovať a vystrkovať sa. Odchádza preč, lebo neoprávnene používa kvalifikačnú skúšku, ktorej podmienky nesplnil. Samozrejme, aj v samotnom príbehu pán Lipšic mal výnimku. Každý musel napísať rozsudok vlastnou ruku, iba pán Lipšic mal výnimku v tom, že rozsudok si písal na počítači. Bol v tom počítači a prepisoval ho, nebol. Dneska nikto nevie. Ale prečo mu boli urobené dve výnimky aj v nesplnení podmienok, aj v spôsobe, aký sa skúška kládla v porovnaní s inými. V tomto štáte sú tisícky advokátov, prokurátorov, sudcov, ktorí kvalifikovane pristupujú a starajú sa o svoju kvalifikáciu. Nikto z nich ju nezískal podvodom. Až na jedného. Daniela Lipšica. A Harabin si dovolí poukázať na to, že takéto niečo existovalo, pretože mnohí pochybujú, tu máte doklad, Daniel Lipšic 6. november, minister 8. november. Kto neverí, nech k tomu beží. Pokiaľ ide o tieto dve veci, samozrejme, že majú súvislosť so vzťahom k osobe. Alebo to sa hľadá pomsta akýmkoľvek spôsobom. Ďalej pokiaľ ide o predmetné vzťahy a veci, o ktorých treba rokovať. Prvá. V každej spoločnosti sa skúma nielen dôkaz, ale aj spôsob, ako bol získaný. Ak pán Lipšic ide ukazovať tu papier, že nie v trestnom spise, ale niekde inde je niečo zaznamenané, tak pretože o súdoch voľačo viem, tak viem, že sú tieto dokumenty prísne utajené, že sú v zapečatených obálkach a že prístup k nim majú iba vyhradené kvalifikované osoby. Ako Daniel Lipšic získava takéto doklady? To je mafiánstvo. To nie je čestnosť. Rovný rovného si hľadá, trafení gágajú. (Smiech v sále.) Pokiaľ ide o túto súvislosť, treba veľmi jednoznačne povedať, či parlament sa vôbec má zaoberať dokladmi, v úvodzovkách dokladmi, ktoré sú získané pochybným spôsobom. Či sa má zaoberať vôbec nejakým papierom, ktorý nie je nikým podpísaný, napísaný nie je v trestnom spise a ten, ktorý mal byť údajným podávateľom ani nevie, že také niečo robil. Ako je možné na základe tohto spochybniť vládu ako mafiánsku a spochybniť ministra spravodlivosti vo funkcii. Ako? Kto podvádza verejnosť, kto je podvodník. Skoro profesionál. Lebo to opakuje stále a robí si z toho metódu politickej popularity a robí si z toho kampaň preto, aby vyzeral ako niekto, na kom treba stavať budúcnosť, div že nie budúcnosť KDH. Pokiaľ ide o tieto spôsoby, ktoré sa uplatnili voči Harabinovi, boli uplatnené voči Lexovi, boli uplatňované voči mne, boli uplatňované voči ďalším členom vlády, je to trvalá metóda jednej skupiny v tomto parlamente. Buď sa s tým politika vysporiada, alebo bude smrdieť a zasvinená stále. Inak sa to už urobiť nedá. Pokiaľ ide o otázky vecných pripomienok a prístupov k danej situácii, ak sa stavia na prepise telefonického rozhovoru. Tiež nie je súčasť trestného spisu. Musel by byť vyňatý, ak bol z niekade inakade. Ak bol vyňatý inakade a iným zákonným spôsobom, tak potom nás zaujíma, aké je na to stanovisko prokuratúry. A generálny prokurátor listom zo dňa 28. augusta 2008 napísal: „Listinné materiály, na ktoré sa ma pýtate a ktoré boli aj produkované v printových a elektronických médiách, neboli a nie sú obsahom trestného spisu.“ Podpísaný Trnka vlastnou rukou. Nie sú obsahom trestného spisu. (Hlasy v sále.) Ako je možné, že doklady, ktoré nie sú v trestnom spise, alebo akékoľvek papiere sa dostávajú na rokovanie tohto parlamentu ako hodnoverné, preverené a preskúmané. Neboli predmetom verifikácie v konaní, ktoré mu predchádzalo. Ďalej, v čom sa vidí zavinenie Harabina. Sú dve súvislosti. Rozhovor, ktorý bol pred 14 rokmi. V médiách sa prezentuje, ako by bol včera. Pán Lipšic dneska i medzitým hovoril o priateľskom vzťahu, ktorý má, nie mal, má s drogovým dílerom. Je akýkoľvek minimálny dôkaz, že okrem tohto telefonátu existoval nejaký iný kontakt za 14 rokov? Nie je. Všetci toto tvrdia, sú dôkazmi ľudí. Klamú. Ako to takto môžete. Aj autority, ktoré, povedzme, tých pár ľudí, ktorí to podpísali, čo si zaslúžia úctu. Ak nie je takýto dôkaz, tak ako môžete hovoriť, že má kontakty s drogovým dílerom? Druhá otázka je, ak ideme ďalej. Aká je zodpovednosť za toto konanie. Pokiaľ ja viem, keby ten telefonát bol v tom, ako bol, bol zdvorilo odmietnutý akýkoľvek návrh na kontakt a stretnutie, nebolo jasné, kto volá, nevolal Štefan Harabin, nedošlo k rozhovoru, k žiadnemu schvaľovaniu alebo k rozhovoru o trestnej činnosti, k návrhu, ktorý bol odmietnutý, Harabin sa vzdal konania vo veci nie prosto k Sadikimu, poznal jeho manželku z dôb, keď pracoval v Poprade, tiež nemá o čom hovoriť a tiež to má slúžiť k nemu ako zlo, konal úplne čestne a otvorene, ale sú tu aj iné súvislosti. Veď predsa trestné stíhanie sa začalo po tomto rozhovore 12 dní. Mohol Harabin vedieť, že tá osoba bude trestne stíhaná? Ak teda po roku 1998 bolo známe, že zo Švajčiarska idú doklady o tom, že ho považujú za hlavu drogovej mafie a ministerstvo spravodlivosti osem rokov patrilo kresťanským demokratom, čo ste robili? Prečo ste ho nevydali, prečo ste ho nebrali na zodpovednosť, ministerstvo vnútra vám tiež patrilo, prečo ste nesúdili, nestíhali, nedokázali. Naopak, v týchto oblastiach a veciach je zbavený viny a netrestaný. Kde je miera vašej politickej zodpovednosti? Harabin predsa nevstupoval do prípadu, žeby on zabránil vydaniu nejakého zločinca, stíhaniu zločinca. Ale vy ste nič nerobili. Prečo? Na Lexu ste vedeli urobiť a na Sadikiho nie. Prečo? Zrazu ho nikto nepozná, je to jedno, ktorémukoľvek z nás čo sa stane. Ale vy ste mali právomoc a povinnosť takto konať a nekonali ste. Dokonca aj Daniel Lipšic mal túto právomoc a moc konať. Dneska tu ujúka. Nad čím? Nad vlastnou zbabelosťou, nekvalifikovanosťou alebo nestatočnosťou, že nevedel tieto kroky urobiť vtedy a bude stotožňovať s dnešným časom? To je tiež o morálke. A keď rozprávame o morálke a o tom, že sa rozprával s človekom podozrivým z trestnej činnosti, tak páni z KDH, veď vy ste s odsúdeným za korupciu sedeli v najvyššom straníckom orgáne. Vy ste sa s ním každý deň rozprávali. Vy ste spolu s ním hlasovali. Vy ste sa ukazovali na verejnosti s odsúdeným, nie s podozrivým, a pritom pokojne váš predseda bol predseda parlamentu, váš Lipšic, podpredseda terajší bol minister spravodlivosti, bývalý podpredseda Palko bol minister vnútra. Čo ste robili vo funkciách, ak teda kontakt s osobou odsúdenou alebo už podozrivou je dôvod na odchod z funkcií. Tak ako to, že ste boli v dennom kontakte s osobou odsúdenou, tak ste všetci na zadkoch sedeli a poberali platy, ktoré podľa všetkého tam nemali byť. Ak morálka, tak jedna a pre všetkých rovnaká. Mali ste odsúdeného funkcionára a kolegu, dokonca sa stalo aj to, že tomuto kolegovi sa stratili spisy na vnútre a minister vnútra bol funkcionár KDH a nedialo sa nič. A sedeli ste ako tri peniaze, nahrávky neboli naraz, lebo neboli porobené kópie, stratili sa len originály. Akú morálku to máte? Akú morálku to máte, čo ste to za charaktery? Akí ste to ľudia? A pokojne ste to urobili a pokojne ste to rešpektovali. Čiže Harabin pred 14 rokmi mal jeden telefonický rozhovor, ak ten telefonický rozhovor prijal, dôkaz o ňom nemám, v trestnom spise nie je, zo zapečateného spisu musel ho niekto získať protizákonným spôsobom, Národnej rade sa posúva ako dôkaz, na základe ktorého by mala dneska rozhodovať, pritom konanie o vine podstatne horšie podpísaných má byť tolerované alebo zhojené pred verejnosťou lžami poskytovaním pochybných dôkazov, ak vôbec to dôkazy sú. Ja tvrdím falzifikát. To nemôže byť efektívne získaný doklad, preto sa treba aj tak k tejto veci postaviť. Ďalej sa vytýka Harabinovi, že použil služobné auto na súkromný účel. Aká hrôza. Podľa zákona, a tento parlament ten zákon schválil ešte v dobe mojej vlády, je ministrovi pridelené vozidlo na osobné účely. Na akýkoľvek účel, môže s ním urobiť čokoľvek, koľko chce na 24 hodín denne. Vozidlo, dvaja vodiči. Každý člen vlády to mal, každý to má. K akému porušeniu zákona došlo? Môže čokoľvek poslať, zobrať, doviezť, odviezť, posadiť do toho auta, urobiť to, čo chce. Robili ste to všetci, ktorí ste boli vo vláde. Pokiaľ ide o exekútorov, tým sa nebudem zaoberať, pán predseda vlády Robert Fico toto dostatočne vysvetlil, ale pokiaľ ide o oslabovanie boja a politiky trestnej činnosti, tak sa o tom porozprávajme. Vďaka chybám, ktoré boli prijaté v zákonoch, bolo možné, že niekoľko mafiánov bolo prepustených na slobodu a nebolo ich možné držať ďalej vo väzení. To sa stalo. Bolo to predmetom kritiky práve ministra Harabina vo vzťahu k bývalému ministrovi, kde hovoril o konkrétnych prípadoch, konkrétnych chybách. Vďaka inštitúciám, ktoré boli poprijímané v Trestnom zákone sa sťažil boj s kriminalitou v mnohých oblastiach a sudcovia sami v dobe prijatia upozorňovali, nerobte to, je tam obrovské množstvo chýb a vecí, ktoré nám procesne sťažia celý priebeh a celé dokazovacie konanie. Vďaka tomuto je možné, že dvaja ľudia spáchajú vraždu, jeden udá toho druhého a ten, čo udáva, zostane na slobode. Považuje sa za nevinného. Vďaka opatreniam, ktoré urobil Daniel Lipšic ako minister je možné, že Slovenská republika ako jediný štát na svete, a myslím, že ešte jeden je v Afrike, platí zamestnancov štátu za to, že provokujú občanov k trestnej činnosti, a keď ich vyprovokujú, tak ich súdi. Čiže nie prevencia pred porušovaním zákonov, nie ochrana práva a právneho poriadku, ale navádzanie na trestnú činnosť platené štátom. Slováci sú jediní, ktorí to robia vďaka týmto hlúpym zákonom. A prechádza to zatiaľ. A nie a nie takejto hlúposti sa zbaviť. Samozrejme, že boli a budú agenti, ale nie na to, aby boli platení štátom za provokovanie trestnej činnosti. Keď sa vrátime do histórie, posledné takéto, čo bolo, bol Žingor, ktorý bol vyprovokovaný agentmi komunistickej Štátnej bezpečnosti a KGB k odbojovej činnosti. Keď bol k nej vyprovokovaný, tak ho za to obesili. A tu sa deje niečo podobné. S čím to je analógia? Kto to takéto zaviedol? Harabin, ktorý to rieši, alebo Lipšic, ktorý sa dneska tvári, že má svätožiaru nad hlavou? Toto je ten boj proti trestnej činnosti? Na koľko vecí sme upozorňovali v trestnom konaní, v poriadkoch a v ostatnom, že podstata súdnosti zaniká v štáte, kde je možné, aby sa o veciach rozhodovalo 20 rokov. Jedna z podstatných vecí, ktorú Harabinovi nikto nikdy neuprie, je práve v tom, že dokázal znížiť dĺžku konania všetkých prípadov ležiakov pod päť rokov. Zrýchlil sa celý obeh rozhodovania a činnosti súdov a ešte budú prijaté zákony, ktoré to ešte urýchlia. Vracia sa autorita sudcom. Prečo, keď tak záležalo na boji proti kriminalite boli sudcovia permanentne finančne znevýhodňovaní. Až nástupom Harabina došlo k ich spoločenskej rehabilitácii a prvýkrát dostali plat. Dovtedy dostávali len odmeny. Prečo to bolo? Kto to takto bojoval, že oslaboval orgány činné v trestnom konaní? Ich sociálne istoty, ich zázemie, ich poradie. Kto zaviedol rôzne stupne rozhodovania a politických preferencií pri menovačkách? Kto to robil? Harabin je nominant za HZDS, ale nikto z HZDS v živote si nedovolí povedať, že má byť ten alebo onen vo funkcii. Nikto. Lebo súdy sú v pravom slova zmysle nezávislé a v takomto majú aj vytrvať a zostať. Aj rozhodovanie má byť v tomto smere nezávislé. Takže, dámy a páni, keď hodnotíme boj proti trestnej činnosti, tak ideme súdiť človeka alebo rozhodovať v tomto parlamente o človeku, ktorý má za sebou dve stovky mafiánov odsúdených za závažnú kriminálnu činnosť, z toho niekoľko desiatok na doživotné väzenia. A ideme hovoriť, že je s nimi spojený. No spojený ako sudca s obžalovaným, ale iný kontakt tam nie je. A idú ho súdiť tí, ktorí tomu absolútne nerozumejú. A idú tu hovoriť o niečom inom. A ktorí sami už narúšajú svojím konaním takéto stanoviská. Pokiaľ ide o postoje, ktoré sú, citoval som generálneho prokurátora a jeho list zo dňa 28. augusta 2008. Samozrejme, malicherná dušička pána Lipšica by sa neuspokojila, a tak išiel aj na Národný bezpečnostný úrad, aby preverili všetko, čo sa stalo a zobrali previerku pánovi ministrovi vnútra. Tak si dovolím povedať, že po vyhodnotení všetkých zistených skutočností Národný bezpečnostný úrad dospel k záveru, že neboli naplnené pojmové znaky žiadneho z bezpečnostných rizík v zmysle § 14 ods. 2 zákona a pán minister Harabin má naďalej bezpečnostnú previerku. Čiže najvyšší orgán zaoberajúci sa bezpečnosťou štátu potvrdzuje dôveryhodnosť človeka, ktorého chcú tu niektorí lapaji znevážiť. To sa predsa nerobí. A ak, tak je možný aj postup druhý, že Národný bezpečnostný úrad si preverí aj pána poslanca Lipšica. Ten má tiež previerku. Môže byť držiteľ previerky človek, ktorý sa takto zaoberá utajovanými skutočnosťami? Vôbec, ako sa k nim dostáva, ako nakladá so záujmami štátu na istých dokladoch. Samozrejme, že ak pán Lipšic je dôvodne podozrivý z dvoch trestných činov, na ktoré upozornilo ministerstvo spravodlivosti, nebude mať Harabina rád. Mňa Dzurinda aj do basy posielal, a predsa ho znášam. To už musí byť človek trošku väčší, aby tomu rozumel. Ale Lipšic je veľmi malý na to, aby tomu porozumel. Takže toto sú skutočnosti, ktoré treba brať do úvahy. Pretože tu sa ustálila metóda politického života, ktorá v tomto parlamente bola dva roky. A deformuje spoločenský život, politiku aj obsah rozhodnutí a vedomie občanov, aj zmysel práva, navrhujem, aby Národná rada rozhodla najprv o návrhu navrhovateľov a aby Národná rada prijala uznesenie k návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vyslovenie nedôvery podpredsedovi vlády Slovenskej republiky Štefanovi Harabinovi, poverenému riadením Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky (tlač 760). „Národná rada Slovenskej republiky po a konštatuje, že návrh skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vyslovenie nedôvery podpredsedovi vlády Slovenskej republiky Štefanovi Harabinovi, poverenému riadením Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky, sa opiera o listiny, o ktorých je dôvodné podozrenie, že sú falzifikáty a majú slúžiť len na ďalšie znevažovanie člena vlády a spochybňovanie plnenia jeho funkcie. Po b žiada orgány činné v trestnom konaní, aby posúdili, či predloženie týchto listín pripojených k návrhu, o ktoré sa návrh skupiny poslancov opiera a či v tejto súvislosti aj postupom poslancov a orgánov činných v trestnom konaní bol porušený zákon vrátane vyvodenia prípadnej trestnoprávnej zodpovednosti. Navrhujem, aby sa o tomto návrhu na tomto konaní hlasovalo tiež a návrh predkladám pani predkladateľke.“ Ďakujem. Kto chce, pochopil. Kto nie, niet mu pomoci. (Potlesk.)