E. Antošová, poslankyňa: (2002-11-12):
Ak hneď v úvode je proklamovaná túžba vlády stať sa efektívnou a realistickou, naskytá sa otázka, či sa realisticky pozrela na život ľudí v jednotlivých regiónoch Slovenska, pretože z predloženého dokumentu to nie je celkom zrejmé. Zaujali ma napríklad veľmi úsporne vypracované kapitoly regionálny rozvoj a verejná správa, kde vláda sľubuje zvýšiť mieru informovania verejnosti v oblasti regionálnej politiky. Nuž, pánboh zaplať. Teraz chceme informovať občanov o tom, čo v podstate tá istá vláda v predchádzajúcom období štyroch rokov zmätočne a chaoticky rozbehla a vysvetľovanie v tom čase zámerne nechala na pleciach starostov a primátorov? Alebo chce dnes vysvetľovať, že takmer tá istá vláda a tí istí ústavní činitelia si zabudli pri tvorbe a schvaľovaní zákona o prechode kompetencií zo štátu na samosprávu osvojiť odborné stanoviská jednotlivých ministerstiev a ignorovali stanoviská najväčšej stavovskej organizácie, Združenia miest a obcí Slovenska, a taktiež sa boja priznať, že nie samosprávy, ale najmä vysokí štátni úradníci nevedeli dôsledne plniť opatrenia vlády? V októbri v roku 2001 som si prečítala úvahy vtedajších politikov v jednom známom denníku, ktoré vyjadrovali všetko jednou vetou: Reforma verejnej správy potrebuje reparát. A predpokladala som, že nová vláda, zložená z akýchkoľvek politických strán, prizná a pomenuje riziká, ktorým sa nevedela vyhnúť, ale čo je horšie, nevedela ich ani riešiť. Tie najvážnejšie pritom ohrozujú kvalitný výkon orgánov na všetkých úrovniach. Veď hrubé nedôslednosti pri prechode kompetencií z orgánov štátu na orgány územnej samosprávy, najmä chýbajúca, miestami až rozporuplná legislatíva, absencia personálneho, finančného a materiálneho zabezpečenia, to všetko tu už predsa bolo. Aj preto som očakávala, že vláda v programovom vyhlásení aspoň načrtne východiská financovania ako napríklad transformácia miestnych poplatkov na miestne dane, zmena postavenia dane z nehnuteľností, preradenie dane z darovania a podobne. Som presvedčená, že systémové opatrenia, ktoré sú veľmi stroho a skôr formálne a deklaratívne uvedené v programovom vyhlásení, by mali byť garantované nielen časovými hranicami, ale absolútne mi tu chýba čo i len zmienka o zodpovednosti za ich realizáciu. Nakoľko je evidentné a z programového vyhlásenia vlády zrejmé, bohužiaľ, musím skonštatovať, v skvalitnení života v oblasti verejnej správy strácame čas, ďalšie štyri roky. Vláda napríklad neplánuje dať do poriadku chaotickú legislatívu, kde jeden zákon absolútne odporuje druhému. Obchádza problematiku privatizácie SAD, nejasná je transformácia zdravotníckych zariadení pod obce a VÚC a mlčí o ďalších krokoch transformácie vodární a kanalizácií. Vážené dámy, vážení páni, chcem vás upozorniť, že nevenovať pozornosť programovému vyhláseniu vlády je neúcta voči nášmu štátu, ale predložiť takýto materiál poslancom Národnej rady Slovenskej republiky je neúcta k občanom, ktorých tu my zastupujeme. Je to nielen znevažovanie kontrolnej právomoci parlamentu vo vzťahu k vláde, ale aj deformovanie funkcie programového vyhlásenia vlády ako nástroja parlamentnej demokracie. Tento všeobecný, nekonkrétny materiál nedáva podklad parlamentu vôbec sledovať, ako sú plnené ciele, ktoré sú tu ako-tak načrtnuté. Dovolím si, vážení kolegovia, kolegyne, pristaviť sa aj okrem mne blízkej téme, ktorou je verejná správa, aj pri inej blízkej téme, ktorá sa ozaj týka nás všetkých. Je až zarážajúce, ako sa vláda postavila k problematike o rodine. Jeden z koaličných partnerov si svoj politický imidž budoval na sľuboch o podpore rodiny ako základnej bunky spoločnosti. Preto je priam trestuhodné pristupovať v programovom vyhlásení vlády k riešeniu a podpore rodín doslova diletantsky, formálne a nevyvážene, bez kompenzačných opatrení vo vzťahu k sociálne slabším rodinám. Balíček ekonomických opatrení je programovaný bez analýzy dopadu na sociálne slabších. Veď aj takzvaná učesaná správa ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny z roku 2001 musela konštatovať, že každé piate dieťa na Slovensku žije v podstate v biede. Reštrikčné opatrenia nemyslia ani na to, aký vplyv budú mať na nárast kriminality, čiže vôbec neuvažujú o dopade na morálku a zdravie rodín. Podľa informácií v roku 2001 na Slovensku prudko rastie napríklad tuberkulóza detí. Pre tieto a mnohé vážne dôvody chcem apelovať na poslancov Národnej rady Slovenskej republiky, aby téme rodina venovali náležitú pozornosť, takú, akú si naozaj zaslúži. Treba si uvedomiť, že značná časť rodín sa dostáva do ekonomickej krízy, ktorá ohrozuje nielen funkciu reprodukcie, ale aj zdravý vývoj našej mládeže. Mrzí ma, že v programovom vyhlásení vlády nie je ani len zmienka o matkách a ich postavení, o osamelých matkách alebo o otcoch, vdovcoch a podobne. Pritom každá deviata rodina je neúplná. Na záver chcem upozorniť, že základnou bázou rozvoja rodiny je skutočne riešenie nezamestnanosti. Popri nej realizáciou zvyšovania cien energií, služieb, poplatkov, nájomného a tak ďalej sa bezpochyby znásobí počet rodín, ktoré určite budú žiť v biede a v dôsledku toho sa začnú rozpadávať. Je načase nielen sa zamyslieť nad touto situáciou, ale som presvedčená, vážené poslankyne a poslanci, že je načase tento problém aj riešiť. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)