Viskupič, Jozef, poslanec NR SR (2013-06-19):
Ďakujem, pani predsedajúca. Kolegyne, kolegovia, keď sme, keď som rozmýšľal nad touto témou, ktorá rozhodne bude, je troška podľa mňa absurdná, ako, ako ona vznikla a čo, čo sa vlastne stalo. Mám pocit, že na Slovensku nebol karikaturista alebo človek, ktorý sa venuje vtipom, dokonca som zaznamenal v jednej speváckej reality show, moderátor tejto speváckej reality show sa rozhodol, že teda ohlási svoj pobyt ministrovi vnútra, že sa nachádza viac ako 13 hodín mimo územia Slovenska a podobne, čiže stalo sa tým, že možno aj chybou hlasovania vládnych poslancov a následne aj samotnú tému, ktorá upozornila na to, že budeme alebo chceme, alebo ministerstvo chce, alebo tí, ktorí mali legislatívnu iniciatívu v tomto bode, chcú od občanov, aby bolo presné a jasné, že majú povinnosť hlásiť svoj pobyt, ak sa nachádzajú mimo územia Slovenska viac ako 90 dní, keďže dovtedajšie znenie zákona nebolo celkom jasné, a tá povinnosť menená, ktorá hovorila slovkom ohlásiť, sa jasne definovala. Pán prezident nadobudol dojem, že to ide nad rámec, tak ako spomína on v dôvodovej správe zmenu, kedy hovorí, že, že navrhovaná zmena ukladá priamo povinnosť občana, ktorý sa pripravuje na vycestovanie do zahraničia na dobu dlhšiu ako 90 dní, ohlásiť túto skutočnosť príslušnej ohlasovni pobytu. S týmto odôvodnením však nemožno súhlasiť. Ak by platilo toto odôvodnenie, bolo by treba v § 9 v časti vety za bodkočiarkou tiež slovo „uvedie“ nahradiť slovami „je povinný uviesť“. Konštatovanie v poslednej vete osobitnej časti správy v § 9 vo vládnom bodu neobstojí ani vo vzťahu napríklad k § 2, kde občan hlási miesto, začiatok a skončenie svojho pobytu ohlasovni, čiže by sa muselo zmeniť na má povinnosť ohlásiť a pod. Mne sa ale zdá aj napriek týmto pozmeňujúcim alebo tejto, tejto iniciatíve pána prezidenta, ktorý v podstate robí to, že povinnosť nahlasovať svoj pobyt dáva do predchádzajúceho stavu. Tak ako to tí, ktorí v tejto snemovni sa hlásime k liberalizmu, cítime, myslím si, že je omnoho lepšie postaviť túto, túto podmienku do, do miery dobrovoľnosti. Myslím si, že existujú prípady, kedy občan môže vyhodnotiť to, že je dobré, aby dal kompetentným orgánom alebo ohlasovni vedieť, do akej miery chce, aby štátne orgány vedeli, a podľa mňa sme sa mohli vydať cestou, keď nie ohlási, tak mohlo, mohlo sa aj ministerstvo predtým dostať do polohy, že môže ohlásiť. Táto téma sa mi zdá v dobe facebookov, fordsquareov a všetkých možných sociálnych sietí, ktoré majú v sebe funkcionalitu tú, že tak ako ja a možno mnohí iní, ktorí disponujú technickými zariadeniami, ktoré automaticky ohlasujú polohu pri zadaní statusu na Facebook, kde alebo existuje iná utilita, ktorá mne a stovkám mojich priateľov, ktorí sú v tejto utilite združení, umožňuje to, kde sa presne nachádzame, môžeme obohacovať toto fotkami, tak v tejto dobe sa mi zdá trošička absurdné, že, alebo až teda smiešne, tak ako vzniklo obrovské množstvo vtipov na túto vládnu, vládnu iniciatívu, že niekto má problém teda hlásiť pobyt. Rozdiel však medzi tým, že ja používam tieto aplikácie – a keď chcem, tak môžem –, je presne v tomto jednom bode. Je v bode, že štát si odrazu vymyslel povinnosť a nadelil občanom pod možnou pokutou, ktorá bola síce vo fakultatívnej polohe, ale pod pokutou 33 eur, že ak si nesplní štátom nakázanú povinnosť ohlásenia svojho pobytu, ktorý trvá viac ako 90 dní, tak sa vystavuje tomuto riziku. Čo to spôsobilo spoločnosti okrem teda vtipov? Bola to obrovská zmluva, vzbura proti tomuto a spoločnosť možno nie celkom oprávnene, pretože v danom zákone sa nachádza mnoho aj dobrých vecí, napr. nahlasovať túto polohu svoju mailom, zavádzajú sa aj iné veci, ktoré môžu uľahčiť život, takisto spomínaná iniciatíva ESO. Čiže keďže toto celé garantoval minister vnútra, odrazu spoločnosť nadobudla pocit, že niekto im ide po krku viac, ako dokážu akceptovať, a zavádzať povinnosť tam, kde, si myslím, že stačí možnosť, sa celkom slušne ministerstvu vypomstila. Ja by som sa chcel, keďže na túto schôdzu som sa pripravoval komplexne a zbadal som dva návrhy z opozičných, teda škoda, lebo možno je ohrozené tým pádom ich prijatie, ale prihováral by som sa, či už prezidentské veto bude alebo prezidentská poznámka, prezidentský návrh bude prijatý alebo neprijatý, lebo v tejto miere podľa mňa ideme z dažďa pod odkvap alebo z blata do kaluže, aby si zvážili ctení poslanci, myslím, že kolega, ktorý je prihlásený za mnou, bude o tom hovoriť viacej, keďže je to z ich dielne, aby si zvážili túto legislatívnu iniciatívu z liberálneho klubu SaS, ktorá teda pravdepodobne viacej vychádza v ústrety občanovi v miere možnosti nahlasovania, ak on vyhodnotí, že, že je dôležité pre neho, aby sa vyhol možným exekučným konaniam bez jeho prítomnosti alebo iným, iným konaniam, ktoré vyžadujú jeho prítomnosť, resp. ktoré vyžadujú to, aby bolo možné ho dohľadať tak, aby mohol – či už mailom, alebo priamo – nahlásiť svoju, svoju, zamýšľané miesto pobytu, a tým pádom ho štátne orgány budú môcť nájsť. Ja sa, keďže sú tu dve, prihováram za to, že skutočne sa mi zdá teraz, keďže iniciatíva pána prezidenta uvádza stav, ktorý aj samotný minister vnútra pri ohlasovaní zavádzania povinností hovoril, že nie je dobrý a nie je terminologicky vyčistený zákon a slovko „ohlási“ nestačí a chcel zaviesť „povinnosť ohlásiť“, tak na základe obrovského ohlasu z verejnosti by mohol byť využitý štatút toho, že či už bude platné hocičo, prijať v prvom čítaní tuná do pléna predložený návrh z dielne teda SaS, keďže sa to stalo, a urobiť z povinnosti možnosť. Druhý návrh hovorí o tom, aby sa táto situácia, aby, aby vôbec neprichádzalo k takejto ani možnosti, ani povinnosti. Tu si myslím, že skôr zodpovedný, rešpektujúci mieru slobody občanov je návrh zaviesť možnosť. Zdá sa mi, že vôbec ten celkový prístup k povinnostiam občanov by mal byť aj na základe tohoto príkladu omnoho citlivejší. A aby nebola vystavovaná či už agenda parlamentu, alebo vládna možným posmeškom, aby sa ministerstvo do budúcna vyvarovalo vecí, kedy zavádzajú povinnosti nad akceptovateľnú mieru a zároveň vzbudzujú možno na úkor aj zákonov, ktoré sú, kde majú obrovské ambície v zmysle svojich záväzkov, či už programového vyhlásenia vlády a pod., pretože potom aj samotná reforma ESO sa stáva predmetom mnohých vtipov a nie je dobré sa vydávať cestou toho, že občania dostávajú viacej povinností, ako sú ochotní akceptovať. Takže by som sa prihováral, z hľadiska prezidentskej námietky sa mi zdá, že veľmi túto situáciu nevyriešime, skôr by som sa prihováral za to, aby sme skutočne občanom dali možnosť sa rozhodnúť, či svoj pobyt, ktorý bude trvať viac ako 90 dní, ohlásia, alebo nie. Ďakujem za pozornosť.