V. Faič, poslanec: (2009-06-16):
Podľa môjho názoru však zároveň táto téma, prirodzene, plodí množstvo protirečení a súvislostí, ktoré majú určite význam spoločensko-politický. A takým najzávažnejším protirečením a zároveň otázkou je, či boli v roku 2003 pri kreovaní Špeciálneho súdu, v roku 2006, ale i teraz v roku 2009 názory na potrebu a existenciu Špeciálneho súdu relevantné, alebo boli bezvýznamné. Nazdávam sa, že boli relevantné vtedy a relevantné sú aj teraz aj pre politikov. Niekoľko mesiacov po nástupe súčasnej vlády sa na politickej scéne začali polarizovať názory a stanoviská vo vzťahu k Špeciálnemu súdu. Je to fakt. Bolo nutné akceptovať aj ten fakt, že naši koaliční partneri mali problém s existenciou uvedenej súdnej inštitúcie. Rovnako sa nedali prehliadať opačné postoje nekompromisnej obhajoby zvoleného legislatívneho a inštitucionálneho stvárnenia Špeciálneho súdu a zároveň menšej ochoty vidieť jeho problematické stránky a nedostatky. Obraz o prenikaní podsvetia a iných kriminálnych živlov do verejných inštitúcií a presadzovanie týchto postojov sa stalo vďačnou témou masívnej mediálnej kampane vytvárajúcej neadekvátny obraz akútneho a plošného ohrozenia spoločnosti, štátu a občanov. Potreba reagovať na uvedený stav platnými nástrojmi trestného práva už boli všeobecne očakávanou odpoveďou, ako by iné názory ani neboli. To je tiež fakt. Názory a argumenty za a proti súčasnej podobe Špeciálneho súdu však existovali už pri jeho kreovaní v roku 2003. Nebolo ale vtedy v móde využívanie názorov odbornej verejnosti, pokiaľ mi moje informácie dovoľujú takto sa vyjadriť. Nebola ani žiadna odborná diskusia pre robenie dôležitých rozhodnutí spoločenského významu. Tak tomu bolo aj pre kreovaní špeciálnych inštitúcií zameraných na boj s korupciou a závažnou trestnou činnosťou. Pri citlivejšom prístupe a ochote načúvať argumenty aj druhej strany bolo možné zohľadniť tieto stránky existencie a fungovania Špeciálneho súdu o nesúlade s ústavou, o ktorých nedávno rozhodol Ústavný súd, ktoré sa aj dnes javia ako problematické. Ako je všeobecne známe, zrušenie Špeciálneho súdu aj Úradu špeciálnej prokuratúry nie je výslovne a jednoznačne uvedené v programovom vyhlásení vlády. Viazanosť vlastným programom vlastne zaväzuje vládu vytvoriť podmienky na vykonávanie podrobnej analýzy činnosti špeciálnych inštitúcií, vyhodnotiť ich a navrhnúť opatrenia. Rovnako OECD sa v roku 2006 obrátila v danej súvislosti na predsedu vlády, ministra zahraničných vecí a ministra spravodlivosti s otázkou, či skutočne plánujeme zrušenie Špeciálneho súdu, pretože, a to treba povedať celkom jednoznačne, náš koaličný partner tieto návrhy podával. Krátko po nástupe tejto vlády sme si v zbore poradcov predsedu vlády uvedomili potrebu sústredenia sa na analýzu dokumentov alebo argumentov za a proti. Z uvedeného dôvodu sme sa obrátili na 33 odborníkov z mnohých inštitúcií zo všetkých zložiek štátnej moci, predstaviteľov vedeckej a akademickej obce, stavovských a profesijných organizácií a vybraných zástupcov tretieho sektora. Dostali sme stanoviská od niekoľkých katedier trestného práva právnických fakúlt, Ústavu štátu a práva Slovenskej akadémie vied, rektora Akadémie Policajného zboru, predsedu Najvyššieho súdu, verejného ochrancu práv, špeciálneho prokurátora, predsedu Špeciálneho súdu, Združenia sudcov Slovenska, Slovenskej advokátskej komory, Slovenského národného strediska pre ľudské práva, ako aj predsedu Národnej rady a ctených našich kolegov z Ústavnoprávneho výboru Národnej rady pani poslankyne Tóthovej, Žitňanskej, Laššákovej a Lipšica. Doručené stanoviská predstavovali hodnotný argumentačný a inšpiračný materiál bez ohľadu na navrhovaný záver, či Špeciálny súd ponechať, alebo zrušiť. V týchto stanoviskách zazneli tri základné skupiny názorov: ponechať Špeciálny súd, lebo existujúci stav je možné považovať za správny, musím povedať s minimálnym počtom stanovísk; ponechať Špeciálny súd za podmienky uskutočnenia legislatívnoprávnych a inštitucionálnych zmien, ktoré predstavovali najväčší počet stanovísk. A tretia skupina tvorila názory takisto v menšine, nekompromisné odporúčanie zrušenia Špeciálneho súdu. Táto odborná verejná diskusia, ktorá prebehla ako celok, priniesla dôležité poznanie objasňujúce dôvody polarizácie názorov a tie pretrvávajú doteraz vo vzťahu k predmetným špeciálnym inštitúciám, poukázala na objektívnu existenciu dvoch verejných záujmov. Po prvé, ochranu jednotlivcov a spoločnosti pred páchateľmi trestných činov prostriedkami trestného práva, aby odhalenie potrestania a postih za trestný čin boli včasné, spravodlivé a zákonné. Po druhé, mechanizmu, v ktorom všetky zložky štátnej moci podporujú demokratický a právny charakter štátu a existujú dostatočné záruky, že sa orgány štátu neobrátia proti občanom a ich ústavou garantovaným právam. Každá diskusia je aj o rôznosti pohľadov a z ich vyplývajúcich názorov. Pravdepodobne je vhodné uviesť zaujímavý príklad z okruhu vedeckej a akademickej obce. Prílohu jedného príspevku tvorí vyhlásenie Verejnosť proti mafii na podporu Špeciálneho súdu. Účastníkom tejto iniciatívy je aj rektor univerzity, zatiaľ čo profesor, vedúci Katedry Trestného práva a kriminológie Právnickej fakulty tej istej univerzity považuje Špeciálny súd za nesystémový prvok demokratického a právneho štátu a navrhuje jeho zrušenie. Takto sa majú odborné názory. Za danej situácie sa mali politici a volení zástupcovia občanov rozhodovať, čo je pri kreovaní a výkone súdnictva Špeciálnym súdom v súlade s ústavou a čo nie. Bolo by to oprávnené? Mne ako zástancovi existencie ústavnoprávne čistej špecializovanej súdnej inštitúcie prejednávajúcej korupčné trestné činy a najzávažnejšie delikty sa zdalo byť najsprávnejšie nechať ho v súlade s ústavou rozhodnúť Ústavný súd, a preto som aj podpísal toto podanie na Ústavný súd a uskutočniť relevantné opatrenia v novej právnej úprave. Táto nová právna úprava podľa môjho názoru navrhuje riešenie akceptujúce rozhodnutie Ústavného súdu a zároveň zabezpečuje kontinuitu s doterajšou činnosťou Špeciálneho súdu. A aj preto tento návrh zákona podporím. Ďakujem.