Z. Kramplová, poslankyňa: (2009-04-21):
V súčasnosti je situácia taká, že sa zmenila cena pšenice smerom dolu, zmenili sa ceny pohonných hmôt, zmenili sa ceny mnohých vstupov smerom dolu, ale potraviny sa keď nezvýšili, tak sa ani neznížili, zostali v podstate takmer na rovnakej hranici. Vychádzam z indexu spotrebiteľských cien podľa Štatistického úradu. Na základe toho sme sa ešte minulý rok začali zaoberať otázkou obchodných marží. Samozrejme, otázka obchodných marží je akoby veľkým tabu pre obchodníkov a veľmi ťažko sa dopracúvate k obchodným maržiam v obchodoch. Okrem toho vstupuje u nás na trh veľmi zaujímavá skutočnosť. A to je tá, že konkurencia medzi výrobcami potravín v podstate nie je konkurenciou medzi samotnými výrobcami, lebo konkurenciu určujú maloobchodné siete, ktoré diktujú, ktoré výrobky budú v maloobchodnej sieti a ktoré nebudú. To znamená, že spotrebiteľ neurčuje, čo si kúpi alebo si nekúpi, ale určuje to sortiment, ktorý zabezpečia obchodné siete. V tomto prostredí, ktoré momentálne u nás máme, si dovolím tvrdiť, že antimonopolná legislatíva je krátka na situáciu, ktorá vzniká aj v súvislosti s obchodnými sieťami. A to, že už minulom roku sa pripravil a odsúhlasil zákon o neprimeraných obchodných vzťahoch, bol to zákon č. 172/2008 Z. z., naznačovalo, že tu vo vzťahu odberateľ – dodávateľ – spotrebiteľ niečo nie je v poriadku. Samozrejme, tento zákon išiel po povrchu a neriešil a ani nerieši tú základnú záležitosť, ktorá sa týka cien potravín. Niektorí ekonómovia tvrdia, že zdravá konkurencia vyžaduje určitý stupeň regulácie zákonmi, lebo inak dochádza k presadzovaniu záujmov silnejších a bezohľadnejších na úkor tých slabších, a tým vzniká monopolizácia. Život ukázal, že zákony treba prispôsobovať podmienkam. A práve britský protimonopolný úrad na základe štúdií od roku 2006 vydal zaujímavý názor. Podľa nich dominantné postavenie vzniká už vtedy, keď niekto má objem na trhu viac ako 8 %. U nás maloobchodné siete majú podstatne vyššie percento na trhu, ako je 8 %. Pokiaľ ide o návrh zákona ako takého, vychádzali sme aj z toho, že na Slovensku alebo v slovenských podmienkach je zmluvná sloboda narušená. Veľakrát obchodné reťazce kričia, že treba mať zmluvnú slobodu. Ale tá zmluvná sloboda je len na strane odberateľov. Táto zmluvná sloboda neexistuje na strane dodávateľov. A preto je dôležité, aby aj tieto vzťahy boli riešené a boli riešené pre prospech spotrebiteľa. Regulovaná marža, tak ako sa navrhuje v návrhu zákona, je inštrument, ktorý obchodníci nemôžu obísť. V prípade, ak by sme v tejto situácii riešili zníženie DPH-čky, v podstate neexistuje žiaden mechanizmus na to, aby automaticky boli znížené ceny potravín a aby z tohto profitoval spotrebiteľ, a nie obchodník. Po prijatí takéhoto riešenia, to znamená po prijatí regulovanej obchodnej marže, je možné uvažovať aj o znížení DPH, pretože štát tu má zabezpečené, že skutočne znížením DPH-čky nie je možné ukrátiť spotrebiteľa. V podstate dnes je taká situácia, keď dodávatelia znížia cenu, za ktorú dodávajú určitý produkt, určitú potravinu do obchodných sietí, tak nie je automaticky znížená táto cena na pultoch. A vlastne toto v súčasnosti má riešiť tento predložený návrh zákona. Chcem vás poprosiť o to, aby ste pochopili tento návrh ako pomoc aj výrobcom a poľnohospodárom, aby mohli prežiť aj v období hospodárskej krízy, aby neprežívali a neprofitovali len obchodníci, ale aby konkrétnym riešením sme vedeli zabezpečiť, aby v období hospodárskej krízy a v trhovom prostredí vedeli prežiť aj potravinárske podniky a poľnohospodári, pretože ceny výrobcov podľa indexov sa znižujú, ale ceny spotrebiteľských cien buď sú rovnaké, alebo sa zvyšujú. Budem presne o číslach hovoriť v rozprave. Ďakujem za pozornosť a, vážený pán predsedajúci, hlásim sa aj do rozpravy.