M. Urbáni, poslanec: (2004-09-21):
Samozrejme, v dnešnej dobe a pri budovaní trhovej ekonomiky nie je možné, aby zostala tá stará sieť, ten starý systém, bolo ho treba zmeniť. Pri začiatku tohto parlamentu som povedal niekoľko viet, že reformu zdravotníctva mal pripravenú len doktor Zajac a Ľudová strana HZDS komplexne. Vtedy pri rozpočte, keď sme sedeli prvé volebné obdobie, pán minister Zajac nežiadal zvýšenie financií do zdravotníctva, kde som ho upozorňoval, a je to zdokumentované, že to nie je možné, aby sa spravila reforma zdravotníctva bez toho, aby boli do toho dané financie. Život ukázal po dvoch rokoch, že som mal pravdu a život ukázal aj v iných rezortoch, či v bankovom, či v priemysle, že na transformáciu, na zmenu systému sú potrebné financie. V predkladanej reforme, ktorá tu je, ma mrzí, že nevidím krátkodobé ciele, ako budú naplnené, aký bude výsledok a z dlhodobého hľadiska, samozrejme, už absolútne nie je jasné, chýbajú dopadové štúdie, čo to vlastne spraví so zdravotným stavom obyvateľstva, čo to spraví s našimi zdravotníckymi službami, pretože kým nebude uspokojený pacient, kým nebudeme ináč pristupovať k pacientovi, kým nebude pacient tým pánom, ktorý bude rozhodovať o tom, v ktorej bude zdravotnej poisťovni a ktorého poskytovateľa bude chcieť mať a poskytovateľ kým nebude mať stanovené pevné ceny, za ktoré poskytne zdravotnú službu a bude povinný sa o toho pacienta starať na najvyššej úrovni, dovtedy nebude spokojnosť so zdravotníctvom, dovtedy budú existovať na Slovensku nezmyselné úplatky a v systéme sa nič nezmení. Pán minister sľuboval po nástupe do funkcie, že v roku 2003 v júni predloží všetky zákony, v roku 2004 sme už mali žať plody z reformy. A vtedy som upozorňoval, že čas volebný veľmi rýchlo uteká a možno nestihneme vlak a takisto si dovolím tvrdiť, že keď by hneď niekto povedal, že táto reforma je stopercentná a že prejde, aj tak za toto volebné obdobie pacient z nej už nepocíti nič. Samozrejme, mám veľa výhrad k mnohým veciam. Stále hovoríme o financovaní zdravotníctva a o spravovaní verejných fondov. Je pravdou, že od 94 až do 98 % verejných zdrojov je dávaných na zdravotníctvo a že to je potrebné znížiť. Na to práve mala slúžiť táto reforma a mal byť vypracovaný systém, kde by sa šetrilo, kde by bolo pokryté to nepoistiteľné riziko, ako pán minister hovorí, a kde by mala prísť aj záchranná služba, povedzme. Tu všade sú len náznaky, ako by sa to malo spraviť, ale vykonávacie predpisy alebo vyhlášky, nevieme ako budú vyzerať, že bude veľmi ťažko zhodnotiť a spraviť nejaký predpoklad, či to bude spĺňať svoj účel. Takisto v systéme zdravotného poisťovníctva, keď zastávame názor, že budeme mať pluralitný systém, ktorý vzhľadom na to, že tu bol zavedený a že už je dosť dobre prepracovaný, by som neodporúčal meniť a je v poriadku, že ostáva, i keď existujú, samozrejme, a sú argumenty aj iným spôsobom financovania, či cez štátny rozpočet priamou platbou a tak ďalej, cez kasu. V každom prípade je však ťažké hovoriť o akciových spoločnostiach, i keď sú náznaky, že bolo oklieštené ich podnikanie v distribúcii liekov a vo vlastnení zdravotníckych zariadení, stále si myslím, nerád súhlasím s predrečníkmi, niektorými aj z komunistickej strany, ale musím, že aj vo mne to vzbudzuje, nie ľavičiara dojem, keď sme my stredová strana, že sú to verejné financie a že sa s nimi podniká. Takže tie pravidlá, ktoré sú dané, možno sú dobre myslené, ale mám obavy práve z toho, že hneď tu na to prichádza nejaký nezmyselný úrad, Úrad pre dohľad, ktorý je vyslovene centralistickou organizáciou, ktorá bude všetko riadiť a rozhodovať, bude menované vládou a odsúhlasované parlamentom niektoré postavenia v tejto spoločnosti. Ja si myslím, že pri dobrom centrálnom elektrickom počítačovom systéme, ktorý by plošne pokryl celé Slovensko, sme sa mohli ušetriť od tohto úradu a mohli sme len zintenzívniť prácu existujúcich kontrolných úradov, ako je dohľad na zdravotné poisťovne na ministerstve zdravotníctva, na ministerstve financií, dohľad nad tokom financií, takisto samotné zdravotné poisťovne majú kontrolné mechanizmy na kontrolu toku peňazí, samotné zdravotnícke zariadenia by ich mali mať, kde by to bolo treba kontrolovať. Máme tu NKÚ, skrátka ešte ďalšie inštitúcie, ktoré majú právo a povinnosť kontrolovať verejné financie, čiže neviem sa zmieriť s touto myšlienkou, že tento úrad, nechcem byť populistický, ale že bude povedzme naň treba 300 miliónov, bude treba na jeho prevádzku a pôjde to ešte z tých poisťovní, vlastne pôjde to priamo - nepriamo z verejných zdrojov. Skrátka, ťažko sa mi s tým zmieruje, keď ho pokladám za zbytočný a on, uvidíte za pár rokov, že zbytočný bude. Skôr by som bol čakal, že táto reforma bude trošku komplexnejšia a bude intersektorálne prepojená s viacerými sektormi, s ktorými úzko súvisí a súvisí de facto s každým jedným sektorom v našom hospodárstve. Nerieši situáciu prílivu zdrojov, i keď sme odsúhlasili na zdravotníckom výbore, že by mali byť platby štátu za svojich povinných, čo je vyše 3 milióna ľudí, 5 % z priemernej mzdy, čo by zlepšilo možno okolo 5 miliárd rozpočet zdravotnícky, ale nie je to metóda, s ktorou by som aj mohol súhlasiť, ale je to potrebné teraz, ale je potrebné a ja som pred niekoľkými mesiacmi navrhol tri mechanizmy, ktorými sa dajú dostať peniaze do zdravotníckeho systému, a z tých troch je najefektívnejší a pre celú spoločnosť najlepší zvýšenie zamestnanosti. V dnešnom systéme, kde 80 % hrubého domáceho produktu je produkované súkromnými firmami, reálnou podporou malého a stredného podnikania. Keď vieme investovať 9 miliárd do zahraničného investora, nemám nič proti zahraničným investorom, ale keby sme tú istú sumu investovali do domácich podnikateľov, samozrejme, za prísnej kontroly, aby sa tie peniaze nerozplynuli, tak multiplikačný efekt, ktorý hovoria ministri hospodárstva, by bol oveľa väčší, ako bude z tejto jednej firmy, i keď hovorím, nie som proti zahraničným investíciám a som za to, aby aj automobilový priemysel sa na Slovensku rozvíjal, ale nebuďme jednostranní, keď vytvoríme jednému dobré podmienky, tak aj druhému vytvorme dobré podmienky. Čiže toto je spôsob, ako my dostaneme peniaze, lebo zvyšovať odvody, ktoré sú aj tak už dosť vysoké - 14 % dokopy, by nebolo správne, takisto branie zo štátu tiež je nesprávne, pretože je mnoho iných rezortov, kde tie peniaze treba takisto a ktoré zaostávajú, či to je školstvo, či to je kultúra. Čiže jediný spôsob vidím, zlepšiť ekonomickú situáciu v štáte, rozbehnúť ekonomiku, rozvojové programy a tam je cesta, ako dostať do zdravotníctva peniaze. V zdravotníctve, samozrejme, vytvoriť systém kontroly každej jednej koruny, aby sa nemrhala, aby bola racionálne využitá na prospech liečenia pacienta a starostlivosti o pacienta a o našich občanov, aby sa celková zdravotná situácia obyvateľstva krátkodobo aj dlhodobo zlepšovala. Jediný systém, ktorý by mal byť aplikovaný na posudzovanie celej zdravotníckej činnosti, by mala byť aplikácia štandardizácií, certifikácií a akreditácií. A z toho by mala vychádzať tá myšlienka, čo budeme, v ktorom štádiu a v ktorom zákone aplikovať. Pri tomto zákone o poisťovniach je strašne veľa dohadov a pri všetkých predkladaných zákonoch ma mrzí, je toľko pozmeňujúcich návrhov, že by bývalo možno rozumné ich trošičku ešte viac rozpracovať a nešiť horúcou ihlou. Dámy a páni, nechcel som ísť do detailu, boli tu spomínané, ale v každom prípade si myslím, že Slovensko potrebuje zmenu zdravotníckeho systému. Nie som si taký istý, že predkladané zákony ju spravia, a musím potvrdiť politické rozhodnutie našej strany, nebudeme podporovať tieto zákony. Ďakujem pekne. (Potlesk.)