M. Maďarič, minister kultúry SR: (2009-06-25):
Pán podpredseda, dámy poslankyne, páni poslanci, novela zákona o štátnom jazyku má utvoriť také legislatívne podmienky, ktoré umožnia zabezpečiť uplatňovanie štátneho jazyka vo všetkých sférach verejného styku na celom území Slovenskej republiky. Napriek tomu, že v jednotlivých etapách prípravy návrhu novely táto novela prechádzala zmenami, základná koncepcia zákona o štátnom jazyku z roku 1995 zostáva zachovaná. V predloženom návrhu sa odstraňujú niektoré legislatívno-technické nedostatky pôvodného textu zákona, niektoré nejednoznačné formulácie a riešia sa v ňom problémy, ktoré nastolila 12-ročná aplikačná prax. Zmyslom, podstatou, cieľom zákona o štátnom jazyku je zabezpečiť všetkým občanom Slovenskej republiky, aby vo verejnej sfére mali dostupné všetky informácie, ktoré potrebujú vo svojom štátnom jazyku. Z toho vyplýva aj to, že Slováci nebudú nútení na území Slovenska vo verejnom styku ovládať jazyk žiadnej národnostnej menšiny. Popritom, zdôrazňujem, zákon o štátnom jazyku nezasahuje negatívne do jazykových práv národnostných menšín. Zdôrazňujem to, pretože v diskusiách o novele často dochádzalo k mylným interpretáciám najmä v súvislosti s jazykovými právami národnostných menšín. Používanie menšinových jazykov upravujú iné právne predpisy. Zákon o štátnom jazyku však nevylučuje zo svojej pôsobnosti ani jazyky národnostných menšín a predložená novela zákona dokonca rozširuje priestor pri ich uplatnení vo viacerých oblastiach verejného života. Po schválení tejto novely pribudnú príslušníkom menšín také zákonné možnosti používania ich materinského jazyka, ktoré doteraz neboli v našom právnom systéme zakotvené. Podľa našej ústavy je slovenský jazyk štátnym jazykom Slovenskej republiky a v tejto úlohe si plní nenahraditeľnú funkciu jednotného dorozumievacieho prostriedku na území Slovenskej republiky. Keďže štát vytvára vo vzdelávacom systéme podmienky na to, aby ho mohli ovládať všetci občania, je významným prostriedkom ich vzájomného dorozumievania sa bez ohľadu na sociálnu, náboženskú či národnostnú príslušnosť. Integračnú úlohu štátneho jazyka ako základného dorozumievacieho prostriedku v rámci štátneho útvaru vyzdvihli aj tvorcovia švédskeho jazykového zákona. V dôvodovej správe k návrhu zákona uviedli: „Úlohou švédčiny v spoločnosti je, aby ju osoby pôsobiace a bývajúce vo Švédsku ovládali v takej miere, aby sa mohli zúčastňovať na spoločenskom živote, zachovať si svoje práva a plniť si svoje povinnosti. Na plnohodnotné spolupodieľanie sa na spoločenskom živote je potrebný prístup k jazyku, ktorý je spoločný, ktorému obyvatelia majúci bydlisko v danej krajine rozumejú a ktorý vedia používať. Vo Švédsku je takýto spoločný jazyk švédčina, ktorú je možné používať vo všetkých oblastiach života.“ Návrh švédskeho jazykového zákona švédsky parlament schválil 28. mája 2009. Ako vidieť, legislatívne zakotvenie postavenia štátneho jazyka sa vo Švédsku nepokladá za tému patriacu do minulého storočia. Spomínam to aj preto, pani poslankyňa, aby som vyvrátil tvrdenia, ktoré tu odzneli pri prvom čítaní k novele zákona, že vyspelé demokracie ako napríklad Švédsko nepotrebujú vo svojej legislatíve zakotvovať štátny alebo úradný jazyk. Je pravdepodobné, že príklad Švédska budú nasledovať aj ďalšie krajiny, ktoré zatiaľ jazykové zákony nemajú. Napríklad Nórsko, kde ministerstvo kultúry v apríli tohto roku pripravilo po rokovaní parlamentu k jazykovej správe za roky 2007 až 2008 správu, ktorej súčasťou je návrh, aby sa pripravil jazykový zákon legislatívne zakotvujúci nórčinu ako hlavný a národný jazyk v Nórsku. Tie štáty Európskej únie, ktoré už jazykové zákony prijali, dôsledne dbajú o ich uplatňovanie a priebežne ich aktualizujú. Všade tam, kde platí zákon o štátnom jazyku, sú ustanovené aj osobitné orgány alebo inštitúcie, ktoré zabezpečujú praktický výkon dohľadu nad dodržiavaním jazykového zákona. V Slovinsku je to Inšpektorát ministerstva kultúry a Medzirezortná komisia vlády Slovinskej republiky, v Poľsku Rada pre poľský jazyk, v Lotyšsku Centrum pre štátny jazyk pričlenené k ministerstvu spravodlivosti, v Litve Štátna komisia pre litovský jazyk a Štátna jazyková inšpekcia Litovskej republiky pôsobiaca pri ministerstve kultúry, v Belgicku Stála komisia pre jazykový dohľad, v Rumunsku vykonáva dohľad nad zákonom ministerstvo kultúry, v Estónsku jazyková inšpekcia, vo Francúzsku na dodržiavanie zákona o štátnom jazyku dohliada celý rad špecializovaných inštitúcií. Podotýkam, že súčasťou viacerých jazykových zákonov sú aj sankčné ustanovenia, ktoré umožňujú orgánom dohľadu uložiť pokutu bezprostredne po zistení porušenia zákonných ustanovení, to znamená, bez akéhokoľvek predchádzajúceho upozornenia. V Slovinsku sa výška pokút za porušenie ustanovení jazykového zákona pohybuje v rozpätí od 6 259 do 62 593 eur. Najvyššia navrhovaná sankcia v materiáli, ktorý je predmetom dnešného rokovania, teda nedosahuje ani spodnú výšku sankcie ukladanej v Slovinskej republike. Okrem toho sankčný mechanizmus tak, ako je navrhnutý v predloženej novele zákona o štátnom jazyku, má predovšetkým preventívny charakter, pretože pred uložením pokuty počíta s písomným upozornením, čím utvára dostatočný priestor na nápravu bez akéhokoľvek finančného postihu. Z toho, čo som doteraz povedal, by malo byť dostatočne jasné, že zmyslom novely zákona nie je ukladanie pokút, ale úsilie prispieť k celkovému zlepšeniu používania štátneho jazyka a uplatňovania platnej právnej normy. Základným dôvodom na prípravu predloženého návrhu zákona bola potreba zvýšiť účinnosť platného zákona o štátnom jazyku a prispieť tak k upevneniu pozície slovenského jazyka ako štátneho jazyka v Slovenskej republike. Ministerstvo kultúry ako ústredný orgán štátnej správy má zákonnú povinnosť dohliadať na dodržiavanie ustanovení zákona o štátnom jazyku, avšak súčasné znenie mu neumožňuje vykonávať účinný dohľad. Tento dohľad však neznamená postihovanie individuálnych jazykových prejavov. Ľudia teda nebudú trestaní za pravopisné chyby alebo za to, že hovoria nespisovne. Dohľad neznamená ani umŕtvenie súčasnej podoby jazyka. V § 11 sa jasne hovorí, že sa nevylučuje používanie inojazyčných nových termínov, pojmov, ako aj používaní nespisovných jazykových prostriedkov, inak povedané, zákon o štátnom jazyku pripúšťa používanie výrazov zo všetkých vrstiev jazyka, aj slangových, aj nových preberaných z cudzích jazykov. Popritom novela upravuje tie ustanovenia zákona, ktoré by mohli spôsobovať neopodstatnené prekážky v používaní iných jazykov popri štátnom jazyku. Do textu zákona sa dopĺňajú odkazy na predpisy, ktoré upravujú používanie iných jazykov v konkrétnej oblasti verejného styku tak, aby sa ich platnosť zákonom o štátnom jazyku potvrdila a aby sa mohli uplatniť bez hrozby porušenia zákona o štátnom jazyku všade tam, kde zákon vyžaduje povinné použitie štátneho jazyka. Tým, ktorí tomu nechcú rozumieť, to poviem ešte aj inak. Vo vzťahu k menšinovým jazykom sa plne rešpektujú všetky zákonné práva na ich používanie zakotvené v osobitných predpisoch. Na záver ešte raz zopakujem. Zmyslom, podstatou, cieľom zákona o štátnom jazyku je zabezpečiť všetkým občanom Slovenskej republiky, aby vo verejnej sfére mali dostupné všetky informácie, ktoré potrebujú vo svojom štátnom jazyku. Ďakujem.