Procházka, Radoslav, poslanec NR SR (2013-05-21):
Ďakujem, pán podpredseda. V časti upravenej pozmeňovacím návrhom pána poslanca Valockého, nazvime si tú časť pracovne Obušok z vreca von, platí jednoduchá slovenská rovnica: za dobrotu na žobrotu, alebo inak, pomôž susedovi, okaká ti plot. Dve veci z tohto návrhu presvitajú najvýraznejšie. Po prvé, v tomto štáte už aj parlament považuje slušnosť za slabosť, ktorá si zaslúži trest, a po druhé, vláda pokračuje v tendencii kompenzovať vlastnú neschopnosť priťahovaním uzdy ľuďom, ktorí v tomto štáte naozaj niečo užitočné robia. Hlavnými obeťami navrhovanej zmeny a vlastnej poctivosti sa stanú zdravotné sestry. Ony nevydierali, neutekali od pacientov, rokovali, slušným spôsobom sa domáhali toho, o čom všetci vieme, že si to zaslúžia, a spoliehali sa na to, že štát ich svedomitý a poctivý prístup ocení. Aj ocenil, sú to práve zdravotné sestry, kto zostal stáť nahý na mraze. Zákon, ktorý im mal pomôcť k spravodlivejšej odmene, dnes leží bezvládny na stole Ústavného súdu a žiadne prvé, druhé či tretie navýšenie platov im ani nehrozí a práve ony práve pre toto budú potrebovať to, čo im dnes parlament touto zmenou ide vziať a ide ich vydať napospas ministerstvu zdravotníctva. Podľa návrhu totiž práve ministerstvo zdravotníctva nebude nijako viazané rozhodnutím súdu o tom, či došlo porušením povinnosti k spáchaniu trestného činu, ale samo môže rozhodnúť o zrušení registrácie. Vláda vyhlási krízovú situáciu, ministerstvo zdravotníctva rozhodne o zrušení registrácie. V skratke, keď si to zoberieme v celom tom rámci, v akom k tomuto došlo, tak štát tým vlastne všetkým vydáva signál, že ak chcú niečo od vlády dosiahnuť, nesmú mať žiadne zábrany. Musia ísť takpovediac na krv, na barikády, čím bezohľadnejšie, tým účinnejšie. Lebo ak urobia všetko tak, ako sa má, zostanú aj bez právnej ochrany, aj bez výsledku, po novom so stratou hrozby práce, s hrozbou straty práce, s hrozbou pokuty a dokonca s hrozbou straty slobody. Tí, ktorí sa na svet nepozerajú spoza okien vládnych bavorákov, tak dostanú od vlády odpoveď: Chcete kolektívne vyjednávanie? Chcete spravodlivejšiu odmenu? Chcete zastanie? Figu borovú, tu máte trestné konanie. Veľmi úzko to súvisí so sklonom súčasnej vlády kompenzovať zlyhania štátu uťahovaním uzdy a postupným odkrajovaním zo základných práv a slobôd, ukladaním nových a nových bremien ľuďom, ktorí nechcú viac než to, čo im patrí. Začalo to už rozhodnutím konsolidovať verejné financie osemdesiatimi tromi percentami na strane príjmov od ľudí. Nevieme šetriť, tak nech to zaplatia ľudia. Tu nový registračný poplatok, tam vyššia daň, tu nové odvody, hotová lavína. Keď sa zistilo, že súd nevie predsedovi vlády doručiť predvolanie na pojednávanie opakovane v priebehu dlhého obdobia, a ministerstvo vnútra objavilo jednu zabudnutú ohlasovaciu povinnosť, tak namiesto toho, aby ju slávnostne zrušilo, tak ju zacementovalo. Na úkor ľudí, ktorí sú zvyknutí pravidlá dodržiavať, nie na úkor tých, ktorí na Belize prevádzkujú plážové bary. Keď sa pred rokom a pol pri lekárskom štrajku zistilo, že štát už ani len núdzový stav nevie vyhlásiť tak, aby mu to na niečo bolo, bác! Trestný obušok práve na tých, ktorých služba verejnému dobru sa s tou našou ani nedá porovnať, o toľko je užitočnejšia. Kriminalizácia zdravotných sestier znamená, že tí, ktorí dodržiavali pravidlá, dostanú najviac po nose a že štát má pre bežných ľudí v zálohe už iba bič. Ja súhlasím s tým, že v štáte musí byť poriadok, ale treba začať zhora. Tu sa novými a novými reguláciami idú ľudia stavať do poslušných radov, ale pravidelne z tajných služieb vyliezajú na svetlo rôzne akože tajné spisy, dépéháčkari majú, podvodníci s dépéháčkou majú žatvu celý rok, procesné chyby prokurátorov a sudcov už sa berú ako úplná samozrejmosť a mohol by som, mohol by som pokračovať. Jednoducho, čím láskavejšie štát k sebe samému, k svojim úradníkom a politikom, tým viac si dovolí vyšľapnúť na bežných ľudí. Ja ešte, pán minister, predsa len sa na vás obrátim s niekoľkými odbornými, temer až technickými výhradami. Taká prvá zásadná je tá, že kriminalizácia nejakého konania je v právnom štáte vždy, a teraz prepáčte ten žargón, opatrenie ultima ratio. Niečo, k čomu sa pristupuje až vtedy, keď ostatné nástroje nedokážu splniť rovnaký cieľ. A tu sa dve nové skutkové podstaty trestného činu zavádzajúce výborový pozmeňovací návrh, čo by vám aj ako skúsenému praktikovi predsa len malo aspoň trochu vadiť. Ale nie je to až také podstatné, podstatné je to, že keď už sa nejaké konanie kriminalizuje a nie sú preto splnené dôvody v tomto prípade, tak poriadne a s nejakým poriadkom v pojmoch. A nemáte ho. V tom návrhu poriadok v pojmoch nie je. Napríklad, a to je možno marginália, ale výpovedná, používate pojem obzvlášť závažný trestný čin, ktorý dnes Trestný zákon už ani nepozná. A používa pojem obzvlášť závažný zločin, ale nie je to, to nie je až také dôležité, dôležité je to, že skutková podstata trestného činu nemôže byť vymedzená vágne. Poznáme v Trestnom zákone falšovanie verejnej listiny, vy tu hovoríte o falšovaní listiny. Opäť, alebo hovoríte o inom úskoku. To je, všetko je to vymedzené príliš vágne na to, aby to spĺňalo základné kritériá predvídateľnosti, a práve pre policajné štáty je typické to, že sa ponecháva široká miera voľnej úvahy pre represívne orgány. A pre právny štát je, naopak, typické to, že ľudia dopredu vedia, čo majú zakázané, a nezisťujú to ex post, následne podľa toho, či si s nimi štát vie dať rady, alebo nevie. Ale za najvážnejší odborný technický nedostatok toho návrhu považujem fakt, ak má tento nedostatok aj ústavný rozmer, fakt, že ministerstvo zdravotníctva dostáva k dispozícii tú právomoc, o ktorej som už hovoril, a to je právomoc rozhodnúť o tom, či povinnosť, ktorú zákon vymedzuje ako trestný čin, porušenie tej povinnosti, či k tomu porušeniu povinnosti došlo, alebo nie. Idete úplne priamo proti základnej zásade trestného práva, ne bis in idem, nie dvakrát v tej istej veci, a naozaj je to celé v rukách exekutívy. Vláda vyhlási, ministerstvo zdravotníctva môže rozhodnúť o zrušení registrácie, čo je pre ľudí, ktorí celý život nerobia nič iné, než že sa starajú o pacientov, dramatický zásah do ich životov. Ja keď vás opáčim s myšlienkou, že predsa len zaviesť tú hmotnú zodpovednosť verejných funkcionárov, tak o tom ani počuť. Ale zdravotníckym pracovníkom sa dá naložiť čokoľvek a súvisí to s tým, čo som hovoril. Čím viac úľav si dnes dopriava moc, tým prísnejšia je na ľudí. Cukor pre hornú palubu, bič pre tú dolnú. Stačilo. Ďakujem. (Potlesk.)