L. Szigeti, poslanec: (2009-06-24):
Teda zdanlivo sa zdá, že na Slovensku po prijatí tohto zákona všetci pedagogickí a odborní zamestnanci sa budú musieť povinne vzdelávať v rámci takzvaného kontinuálneho vzdelávania, čo, samozrejme, nie je pravda, lebo len minimálna časť kontinuálneho vzdelávania je povinná. Všetko ostatné je na báze dobrovoľnosti. Teda v žiadnom prípade nie je možné pedagogického alebo odborného zamestnanca prinútiť, aby sa prihlásil na kontinuálne vzdelávanie, čo je pomerne veľkým nedostatkom návrhu zákona. Akým spôsobom sa teda odrazí podstata návrhu, že naši pedagogickí a odborní pracovníci v oblasti školstva budú môcť absolvovať rôzne druhy kontinuálneho vzdelávania, za ktoré získajú kredity, môžu robiť atestácie a z toho vyplývajúc mať vyššie platy na skvalitnenie nášho vzdelávacieho systému. To ale zatiaľ nikto ani netuší. Jedna vec je ale už určite jasná, že po prijatí zákona a jeho zavedením do praxe sa určite rozbehne na Slovensku takzvaný kreditový turizmus, naháňanie bodov, kreditov k tomu, aby učitelia lepšie zarábali. S tým, aby učitelia naozaj lepšie zarábali sa, samozrejme, dá maximálne súhlasiť. Veď súčasná vláda im sľúbila priemerné platy na úrovni priemerného platu národného hospodárstva a, žiaľ, od toho sme ešte stále ďaleko. Žiaľ, zákon ale nedáva garancie na to, že toto všetko sa postupne premietne do zvyšovania úrovne výkonu vzdelávacej činnosti na Slovensku. Budú naši pedagógovia unavení a vyčerpaní od kontinuálneho vzdelávania, atestácií na vyučovacích hodinách podávať lepšie, kvalitnejšie výkony ako doposiaľ? Vynaložia svoje energie, pedagogické majstrovstvá, umenie na hodinách v prospech žiaka? Budú podávať maximálne výkony v krúžkovej činnosti v príprave žiakov na predmetové súťaže, v mimoškolskej činnosti a všade inde, čo súvisí s ich prácou, keď finančná motivácia je v kreditoch, v kontinuálnom vzdelávaní, v atestáciách a nie bezprostrednom kontakte so žiakmi? Nie v procese odovzdávania informácií, vedomostí, zručností, teda odovzdávanie rôznych kompetencií? Pedagogickí a odborní zamestnanci budú motivovaní navštevovať kontinuálne vzdelávanie, úspešne zvládnuť záverečné skúšky, získavať kredity, robiť atestácie, pretože práve za to budú mať viac peňazí. Úroveň, kvalita podstaty ich činností je, žiaľ, vedľajšia. Aspoň teda pre mňa zo zákona jednoznačne to vyplýva. Obávam sa, že v mnohých prípadoch to povedie k tomu, že kontraselekcia urobí svoje a na mnohých školách tí, ktorí nebudú mať záujem o ďalšie vzdelávanie, ktorí uprednostňujú iné pre nich dôležitejšie pedagogické činnosti priamo na školách, ako napríklad už spomínaná krúžková činnosť, príprava žiakov na predmetové olympiády, rôzne iné aktivity budú vo výraznej finančnej nevýhode. Som toho názoru, že aj za takúto dlhodobú aktívnu činnosť by mohli byť prideľované kredity. Teda ako jeden z najväčších nedostatkov návrhu vidím v tom, že presadenie princípu motivácie pedagogických a odborných zamestnancov k ďalšiemu vzdelávaniu nebude priamo úmerný a nebude dostatočne účinný k zvyšovaniu úrovne výchovno-vzdelávacej činnosti na našich školách a v školských zariadeniach, čo by malo byť prvoradým cieľom predloženého návrhu zákona. A teraz mi dovoľte niekoľko konkrétnych pripomienok k návrhu zákona. Návrh zákona síce pripustí, aby poskytovateľom kontinuálneho vzdelávania mohla byť aj cirkev, náboženská spoločnosť alebo iná právnická osoba, ktorá má v predmete činnosti vzdelávanie, ale na rozdiel od zamestnancov iných možných poskytovateľov kontinuálneho vzdelávania ich zamestnancov nerieši. Teda zamestnancov cirkví, náboženských spoločností alebo iných fyzických alebo právnických osôb. Nie som presvedčený o tom, že v prípade škôl a školských zariadení je potrebné, aby sa zriaďovateľ vyjadril k ročnému plánu kontinuálneho vzdelávania. Odborne to nemôže byť jeho kompetencia. Je pre mňa nepochopiteľné, prečo nemôže poskytovať funkčné vzdelávanie aj iná právnická osoba, ktorá má v predmete činnosti vzdelávanie podobne ako v prípade kontinuálneho vzdelávania. Základné veci o akreditačnej rade by mali byť v zákone. Spôsob, akým je v zákone uvedený, svedčí  o tom, že ministrove kompetencie budú príliš silné a, bohužiaľ, nemožno sa spoliehať na štatút akreditačnej rady, čo ministerstvo školstva dodatočne vydá. Je pre mňa veľkým problémom, že za funkčné vzdelávanie sa neprideľujú kredity. Skúsme modelovať jednu konkrétnu situáciu. Zástupkyňa riaditeľa alebo zástupca riaditeľa sa prihlásia alebo aj riaditeľ sa môže prihlásiť na funkčné vzdelávanie v rozsahu 200 hodín. O rok neskôr táto škola buď zanikne vzhľadom na to, že môže mať málo žiakov, buď sa spojí s nejakou inou školou. Dotyčný pedagóg, riaditeľ alebo zástupca sa zúčastnil ďalšieho vzdelávania, absolvoval 200-hodinové funkčné vzdelávanie, nedostal za to žiadny kredit. Samozrejme, že v tej dobe, keď vykonával funkciu, dostával príplatok, ale jeho snaha, jeho štúdium v podstate preňho neznamená žiadnu finančnú motiváciu, pretože za to nezískal žiadne kredity. Vo všetkých školách môže byť problém každoročné hodnotenie pedagogického alebo odborného zamestnanca. Môže byť spochybniteľná jeho objektivita, pričom hodnotenie pedagóga je podkladom a východiskom pre riaditeľa pri vypracovaní plánu kontinuálneho vzdelávania, respektíve odmeňovania pracovníkov. Je síce pozoruhodné, že zákon myslí aj na starostlivosť o pedagogických a odborných zamestnancov, avšak popri uvedených formách starostlivosti ako hradenie nákladov rekondičného, respektíve liečebného pobytu, preukázanej hodnoty vakcíny proti chrípke, hepatitíde typu A, B, navrhovateľ by mohol myslieť aj na poskytovanie rôznych iných výhod a zliav pre pedagogického a odborného zamestnanca vo forme napríklad zavedenia takzvaného preukazu pedagóga, zavedenia rôznej zľavy pri hromadnej doprave, pri návšteve divadla, múzeí a iných kultúrnych podujatí, ako aj zľavu pri kúpe odbornej literatúry. Myslím si, že tieto veci sú skutočne na zváženie a v budúcnosti by sme spoločne, prípadne i ministerstvo školstva mohlo pouvažovať o ich realizácii. Najmenej rozpracovanou časťou návrhu zákona je spôsob financovania kontinuálneho vzdelávania atestácií. Ako keby štát na jednej strane tlačil pedagógov k ďalšiemu vzdelávaniu, k získavaniu atestácií, na strane druhej by sa zbavoval objektívneho financovania. Spôsob financovania by mal byť založený na úplne inej filozofii, na akej je. Podstatou financovania by malo byť vytvorenie konkurenčného prostredia a súťaživosti medzi poskytovateľmi kontinuálneho vzdelávania. V štátnom rozpočte ministerstva školstva by mali byť účelovo vyčlenené finančné prostriedky na kontinuálne vzdelávanie a, samozrejme, aj na atestácie a z týchto prostriedkov isté percento na základe dohody 30, 40, možno polovica by malo slúžiť pre priamo riadené organizácie ministerstva školstva ako metodicko-pedagogického centra, ŠPÚ, ŠIOV a tak ďalej na zabezpečenie rôznych foriem ďalšieho vzdelávania  a zvyšok by mal byť rozdelený normatívnym spôsobom pre školy a školské  zariadenie na ďalšie vzdelávanie. Mal by to byť normatív pedagóga na ďalšie vzdelávanie. Školy a školské zariadenia z týchto prostriedkov by hradili ďalšie vzdelávanie a poskytovatelia v konkurenčnom prostredí trhového mechanizmu súťažili o tieto peniaze, vďaka čomu by ponúkali kvalitné programy kontinuálneho vzdelávania. Veď aj v Miléniu sa označuje súťaživosť a konkurenčné prostredie za indikátor kvality. Na záver mi dovoľte povedať toľko. Myslím si, že je dobré, že budeme mať zákon o pedagogických a odborných zamestnancoch, pretože aj ja som to pripomenul počas prvého čítania, že názov návrhu zákona neodzrkadľuje aj tú skutočnosť, že my myslíme aj na odborných zamestnancov. Teda je dôležité, že chceme motivovať pedagógov k ďalšiemu vzdelávaniu. Je správne, že sa vytvoria určité formy starostlivosti štátu o nich, avšak odhadnúť prínos tohto zákona na podstatu vecí, čím je skvalitňovanie a zvyšovanie úrovne nášho výchovno-vzdelávacieho systému je dnes riskantné a neodhadnuteľné. Samozrejme, že to ukáže budúcnosť. Teraz mi dovoľte predložiť pozmeňujúci návrh v tom zmysle, že navrhujem zo spoločnej správy vyňať na osobitné hlasovanie body 59, 65, 67, 68 a 70. Ďakujem vám za pozornosť. A hlasovať o týchto bodoch osobitne, teda samostatne. Ďakujem.