J. Mikolaj, podpredseda vlády a minister školstva SR: (2006-08-03):
Možno, že ste nervózny z toho, a teraz budem trošku, lebo tá politika učí každého, aj ja by som bol nervózny, keby som porovnával váš volebný program a náš volebný program, pretože keď som si ho chcel zobrať ako podklad, tak nedalo sa z neho použiť takmer nič. A pokiaľ by sme chceli vyhodnotiť, čo ste naozaj spravili za tie 4 roky, tak by to bolo veľmi krátke moje vystúpenie. Najviac vám vyčítam to, že ste neprijali školský zákon. Darmo sa budete vyhovárať, že to boli tí iní, ktorí ho neprijali, ale vy, vaša vláda neprijala školský zákon, ktorý je rozhodujúcim zákonom na to, aby ste školstvo mohli posunúť trošku dopredu. To ste nesplnili a treba povedať, že ste zhoreli. Neviem, či chodíte medzi učiteľov, keď máte také optimistické postoje, ale aj pán prof. Devínsky vyrátal, že ak by sme chceli prísť k priemernému platu v školstve k národnému hospodárstvu, potrebujeme 16,7 mld. Sk. Čiže také je zaostávanie, zrejme sa tu však myslí na počítanie počas celých 4 rokov. My to máme v programovom vyhlásení vlády, že chceme dostať priemerný zárobok v školstve do konca volebného obdobia na úroveň mzdy národného hospodárstva. Ďalej nám vyčítate, že sa nám podarilo do programového vyhlásenia vlády dostať 5 % HDP do oblasti školstva postupne s cieľom. Ja si myslím, že by ste mal byť rád, keď sa nám to podarí, a nehovoriť o tom, že či to je v regionálnom školstve, alebo je to vo vysokom školstve, či to bude viaczdrojové financovanie alebo z verejných investícií. No prečo by školstvo nemohlo mať viaczdrojové financovanie? Prečo by sme sa nesnažili, aby do školstva išli aj granty, 6., 7. rámcový projekt? Je nachystaných, pripravených 80 mld. Sk z fondov Európskej únie na najbližších 6-7 rokov. Prečo by sme sa nepokúsili alebo nezmanažovali to tak, aby tie peniaze naozaj do toho školstva prišli? Veď to by bola najväčšia chyba, keby tieto prostriedky, ktoré sú možno poslednýkrát, pretože je dosť možné, že Slovensko už neskoršie bude prispievateľom do fondov Európskej únie, tak prečo by sme všetko neurobili pre to, aby tieto prostriedky prišli do školstva a zmysluplne boli v školstve uplatnené, a tým dostali školstvo na podstatne vyššiu úroveň, ako je v súčasnosti? Prečo by sme sa nesnažili, aby súkromný kapitál vošiel do školstva? Vy ste presadzovali spoplatnenie. Prečo by sme neumožnili vytváranie technologických inkubátorov a pripravili spoločné projekty vysokých alebo niektorých stredných škôl? Pretože je nedostatok verejných financií, ale je prebytok kapitálu, súkromného investičného kapitálu je prebytok. Je naša snaha pripraviť veci tak, aby sme tieto peniaze do školstva dostali. Potom tých 5 % nebude žiaden problém. Hovoríte o vybavenosti Infovek a tak ďalej, ale súčasný stav je taký v základnom školstve, že na jedného študenta alebo na jedného žiaka, 20 žiakov na 1 počítač. Takže je síce pravda, že učitelia majú, ale žiaci nemajú – tak ako sa môžu žiaci a akým spôsobom chceme posunúť školstvo dopredu? Kritizujete alebo sa vyjadrujete, že nemáme správne napísané to, ako sa budú akreditovať vysoké školy. Ale veď musíte vedieť, že v súčasnosti nie je korektné prostredie na to, aby sme zaviedli súťaživosť medzi vysokými školami. Verejné univerzity musia byť schválené zákonom, súkromným stačí uznesenie vlády. Verejné vysoké školy musia ísť cez komplexnú akreditáciu, súkromné nemusia. Čiže pri vydávaní súhlasu na súkromnú univerzitu stačí uznesenie vlády, kde je stanovisko Akreditačnej komisie k študijnému programu, nič viac, k študijnému programu. Áno, tak je to aj v zákone. Ale komplexná akreditácia hovorí o spôsobilosti vysokej školy vykonávať štúdium podľa študijných programov. A v zákone je napísané „primerane“. No čo to znamená „primerane“? Znamená to to, že nie je a dnes, keď porovnávame verejné vysoké školy a súkromné vysoké školy, tak sú ďaleko, by som povedal, v horšom prostredí, pretože nesmú vyberať poplatky, súkromné môžu, ale súkromné môžu žiadať aj o dotáciu štátu. Tak aké je tam rovnocenné prostredie? Čiže musíme zmeniť zákon, musíme vytvoriť rovnaké korektné podmienky a potom sa môžeme vyjadrovať aj k tomu, či úroveň vysokých škôl je alebo nie je, preto hovorím, dobre viete, že je taká, aká je. Pán prof. Devínsky hovoril o tom, že zahraničné univerzity na Slovensku musia mať súhlas akreditačných komisií materských krajín. No ale neviem, na základe čoho to bolo povedané, v zákone nie je ani bodka na i, v zákone nie je napísané nič. A pôsobia nám tu rôzne zahraničné, nazvem to, „prevádzky“, ktoré majú názov „vysoká škola, a. s.“, ale to je komerčný názov, to nie je vysoká škola ani nemá nič spoločné s tou zahraničnou spôsobilosťou, a učí. To mi pripomína slávne nebankové subjekty, ktoré takisto tu pôsobili a štát sa tváril, že tu nie sú alebo že je všetko v poriadku. Pokiaľ ide o vedu a výskum, takisto nám vyčítate, že sa nám podarilo do programového vyhlásenia vlády presadiť 0,8 % HDP. No veď to je fantázia! Dostať takéto obrovské prostriedky do vedy a výskumu, klobúk dole. Takže by ste skôr mali pomáhať a rozmýšľať nad tým, ako to dosiahnuť, aby sme opäť ten súkromný investičný kapitál dostali do vedy a výskumu, aby tie prostriedky boli, a potom naozaj tomu Slovensku pomôžeme a pohneme sa dopredu. Ďakujem pekne. (Potlesk.)