Viskupič, Jozef, poslanec NR SR (2015-03-18):
Ďakujem. Vážená pani predsedajúca, pani navrhovateľka, pán spravodajca, kolegyne, kolegovia, ja by som si dovolil možno troška zoširšia a nenechať si nadiktovať témy, o ktorých chcem hovoriť. Lebo tento zákon hovorí, z môjho pohľadu, ako som ho študoval, a v dôvodovej správe o dvoch základných veciach a stručne by som sa chcel vyjadriť aj k tej prvej. Tú som ja v tej debate nezachytil, to je predškolská výchova. A myslím si, že po opakovanom predkladaní tejto témy, aby boli vlastne od troch rokov učené deti nejakým sociálnym návykom a podobne, už od tretieho roku veku dieťaťa, je, vytvorilo už taký tlak, že pomaličky sa dostávame k tomu, že si to osvojuje aj vládna strana a podľa mňa z hľadiska filozofie predkladania v tomto bode, predkladania tohto návrhu zákona už je len chybou samotný predkladateľ alebo predkladateľka, pretože sa asi dočkáme prijatia toho, aby sme mali zákonne vyriešené to, že či budeme definovať sociálne vylúčené spoločenstvá podľa definície, ktorú máte vy v programe, alebo ak sa na to budeme pozerať inou terminológiou, je toto z hľadiska nastavenia parametrov v societach, kde sme atakovaní tým, že deti prichádzajú potom do vyučovacieho procesu alebo možno nultých ročníkov s tým, že nemajú osvojené základné hygienické návyky a podobne, ako dobrý krok. Čiže ak by sme sa bavili o filozofii predkladania tohto zákonu, predpokladám, že v tomto pléne by sa nenašla jedna pani poslankyňa, jeden pán poslanec, ktorý by nebol za. Možnože by bola výhrada, ako to ufinancovať a podobne, ale tam by sa mohla rozvinúť tá debata, že keďže máme na podporu iných, a nie celkom neviem akých hľadísk programov, tak tento by mal byť ten základný, pretože sa bavíme o presahu generačnom, a malo by to byť jednou z priorít toho, aby sme tieto veci dostali do tzv. predškolskej dochádzky, a nájsť na to aj finančné prostriedky. Ten druhý, ktorý tu vzbudil ako keby podľa mňa veľmi nekorektnú debatu, hovorí a teraz to úzko vymedzím, o žiakoch 5. – 9. ročníka. To som tam ja našiel. Ja tu teraz trošička urobím reklamu jednému výraznému dokumentu, ten dokument má 16 strán. Neviem, ktorí z pánov poslancov ho čítali, ten, predpokladám, že sú tu takí, a tento dokument, priamo ktorý sa dotýka len tejto úzkej špecifickej časti, teda 5. – 9. ročníka, nazýva sa a dovolím si zacitovať, dokument Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky z roku 2010 Výchova k manželstvu a rodičovstvu a je uvádzaný pod teda termínom učebné osnovy. Učitelia alebo ľudia s pedagogickým vzdelaním vedia, že nie je to nič tajné, je to uvedené na rôznych webových sídlach a touto časťou, ktorú vy riešite v zákone, ja mám troška výhrady na to zákonné vyjadrenie, ale nech sa budete baviť s akýmkoľvek pedagógom, ktorý má na starosti, či to bude Rišo Vašečka, ktorý hovorí o náboženstve alebo s pohľadom vyučovania náboženstvo, alebo to bude tak, ako som ja vzdelaný v etike alebo v NOS-ke, alebo pôjdete na katedru Pedagogickej fakulty Univerzity Komenského a opýtate sa šéfa katedry, aký je stav v tomto vyučovaní, tak vám povie, že hrozný. Ja viem, prečo s tým prichádzate pred Národnú radu. Lebo čo ten hrozný stav znamená, že to máme medzipredmetovo rozpľasnuté. Dokonca sú školy, ktoré to zaradiť nemusia, lebo dokument učebné osnovy nie je tým záväzným dokumentom. A ak som sa pýtal, možno ma opravia kolegovia, ale je na učiteľovi a možno zástupcovi školy, ktorý je poverený pedagogickým procesom, či v rámci piatich predmetov, ktoré som spomínal vo faktickej poznámke, sa naplnenie učebných osnov, ktoré je rozpracované na štyroch stranách toho dokumentu, to je tá, učebné osnovy pre nižšie sekundárne vzdelávanie, to je ten 5. – 9. ročník, skratkou ISCED2, sa zaoberá nimi na štyroch stranách. Nemyslel som si, že budem musieť vystúpiť tu, ale asi nezaberie to toľko času. Ja si dovolím zacitovať z učebných osnov výchova k manželstvu a rodičovstvu, tzv. nižšie sekundárne vzdelávanie, čiže základom nižšieho sekundárneho vzdelávania, tzv. druhý stupeň základnej školy, 5. – 9. ročník, je tzv. medzipredmetový prístup pri osvojovaní znalostí a osobitostí žiakov a rozvoj ich analytických a kritických schopností. Predmet výchova, resp. predmetové zameranie výchova k manželstvu a rodičovstvu má výrazne interdisciplinárny charakter, čo mnohí z tých odborníkov považujú za nedobrý vzťah a vy zákonne sa snažíte nastaviť tento interdisciplinárny charakter ako jeden z predmetov, a to preto, že sa dotýka viacerých oblastí etáp ľudského života. Integruje v sebe pedagogické, biologické, psychologické i sociologické poznatky a aspekty v dospievaní, sexualite, sociálnych vzťahov, to je tá poznámka pána profesora, pána poslanca Kvasničku. Pretože tento spôsob výchovy je u nás nastavený nie ako faktograficky, ale tzv. na budovaní sociálnych vzťahov a osvojovaní si návykov v dosť ťažko uchopiteľnej predmetovej báze, pretože je to naozaj, jeho povaha je interdisciplinárna, že musí mať biologické predpoklady k tomu, aby som, alebo predpoklady vzdelávacieho procesu, ktoré mi určí biológia, aby som sa vedel zaoberať následne vysvetľovaním nejakých faktov, veku primeraných faktov, na predmete výchova k manželstvu a rodičovstvu. Čo sú cieľmi tohto vychovávacieho procesu alebo ciele učebných osnov výchovy k manželstvu a rodičovstvu, aby prispeli k výchove celej osobnosti dospievajúceho dievčaťa a chlapca, aby boli schopní poznávať a chápať mravné, sociálne, psychologické, fyziologické zvláštnosti ľudských jedincov podľa pohlavia a aby boli schopní vytvárať optimálne medziľudské vzťahy s ľuďmi svojho okolia, opačného pohlavia a budovať kvalitné medziľudské vzťahy. Čiže v rámci nižšieho sekundárneho vzdelávania je možné navrhovaný cieľ dosiahnuť prostredníctvom plnenia nasledovných čiastkových cieľov. A teraz by som sa chcel opýtať, ja ich prečítam, tie ciele, či sa tu nájde jeden, ktorý tieto ciele do bodky nepodpíše, pretože sú to nasledovné a tieto: – pomáhať žiakom v procese sebaovládania a sebaúcty, rozvíjaniu tolerancie, zodpovednosti ako základných podmienok vzťahov medzi ľuďmi navzájom, – dať žiakom ucelený etický, morálny, náboženský a konfesijný systém, ktorý im osobne umožní osvojiť si spoločensky žiaduce a eticky správne postoje, názory a presvedčenie, aby vedeli správne hodnotiť vzťahy medzi pohlaviami, vzťahy v manželstve, v rodine a predchádzať možným konfliktom, ktoré na základe toho vznikajú, – viesť žiakov k pochopeniu lásky ako základnej zložky sexuality, – pripraviť žiakov na zodpovedné rozhodovanie v kritických oblastiach psychosexuálneho vývinu na základe mravných a všeobecne platných hodnôt a noriem, – prispieť k prehĺbeniu poznatkov o viacerých rozmeroch nášho života a k jeho pochopeniu, a ktoré by prispelo k jeho pochopeniu, v tomto procese sú podstatné city, hodnoty a hodnotová výbava a tzv. kultivovaná komunikácia, – sprostredkovať žiakom základné poznatky o biologických, psychických a sociálnych zmenách v puberte, v týchto súvislostiach dať žiakom aj primerané, veku primerané informácie o anatómii a fyziológii rozmnožovacieho ústrojenstva, tam je ten interdisciplinárny prenos muža a ženy, – priblížiť im proces rozmnožovania, vnútromaternicový vývoj plodu vrátane priebehu gravidity a pôrodu, – vysvetliť žiakom význam plánovaného rodičovstva, – vysvetliť žiakom možné riziká predčasných a rizikových sexuálnych aktivít vrátane nežiaducej gravidity, interrupcie, pohlavných chorôb a nákazy HIV, – zoznámiť žiakov s metódami plánovaného rodičovstva. Sú tam ďalšie podobsahy a podtémy, čiže ja sa pýtam v rámci týchto tém, kde je kondóm, keďže je tu absolútna, absolútna báza hladenia trojrozvrstvením tohto dokumentu na vekovo primerané zobrazovanie, navyše toto sa nebude vyskytovať, lebo už v súčasnom stave, tuto Jožo Mikuš sa pýtal, že kde je problém súčasného status quo. Súčasné status quo je, že mnohé školy tento proces a tieto osnovy vo svojom vyučovacom procese nezaradili. Nemusia. Je to na učiteľovi, zástupcovi riaditeľa zodpovedného za pedagogický proces a možno samotnom riaditeľovi, a ak nezaradí, ja som sa pýtal pri tom rozhovore s pánom profesorom Mistríkom, že či existuje nejaký korektil, napríklad že inšpekcia. Lenže my vieme, že inšpekcia u nás, teraz predpokladám, že budú nejaké zmeny, sa nikdy nezaoberala obsahom vyučovacieho procesu. Čiže ak v škole, a to už som si urobil potom vlastný prieskum medzi školami, kde, či existujú učitelia, ktorí v rámci etiky, NOS-ky, náboženstva, biológie a podobne tendujú k týmto osnovám, moje prekvapenie a chcem využiť, existuje, myslím, že v Mlynskej doline, úrad školskej štatistiky a plánujem tam ísť, pretože neexistuje, ja ten údaj nemám, a možnože v rámci interpelácie by sa mohli aj ministra školstva opýtať, koľko škôl svoj vyučovací proces podriaďuje alebo teda tieto osnovy z roku 2010 má implementované vo svojom vyučovacom procese. Chcel by som upozorniť na posledný fakt, ktorý je veľmi dôležitý z hľadiska týchto vyučovacích osnov. V každom jednom momente môže do tejto roly vstúpiť rodič. Ja si dokonca myslím, že filozofia toho zákona je dobrá, ja mám nejaké výhrady, ktoré by sa dali v druhom čítaní upraviť a rozumiem aj stanovisku Riša, že on tie výhrady vidí za rámec, čiže ja by som chcel otvoriť túto debatu, aby sme sa raz dostali, že spolu s pedagógmi, odborníkmi, rodičmi sa dopracujeme k tomu, že naše deti dostanú v konsenzuálnej podobe, lebo vyššiu mieru konsenzu, ak tam bude zapracovaná škola a teda pedagóg, ktorý to reálne sprostredkováva, odborníci na túto oblasť, a teda samotní, samotní rodičia, že sa dopracujeme k tomu, že tie informácie, ktoré boli definované v cieľoch tohto, týchto učebných osnov, sa k našim deťom budú dostávať. Moja informácia, resp. to moje čiastkové, no nie preukazné, ale z desiatich oslovených škôl sedem toto nemá vo vyučovacom procese ako zapracované, že by dbali na osnovy, ktoré tu od roku 2010 máme. Čiže ten reálny stav je, že 70 %, a uvidíme, čo vypadne možno z tej školskej štatistiky, resp. ak sa dohodneme na interpelácii, či vôbec ministerstvo disponuje týmto údajom, že ako sú tieto problémy zaraďované v predmetovej alebo aprobačnej výbave jednotlivých učiteľov, a tým, ako sprostredkovávajú informácie k výchove, rodine a manželstvu a rodine na súčasných školách. Ak by sme prijali predpoklad, že tieto informácie – ešte raz opakujem – dohodnuté na základe vekovej príslušnosti s rodičmi, s pedagogickými odborníkmi, riaditeľmi škôl a dohodli by sme sa na tom, že toto je presne ten, tá pôda, aby sme predchádzali mnohými neblahým skutočnostiam, ktoré sa dejú v hodnotovej výbave, pre boha živého, tento, táto, tieto osnovy hovoria o..., preto interdisciplinárne, lebo hovoria o možnosti budovania hodnotových systémov. Čiže ja si myslím, že neexistuje naozaj kritika, prečo by sme tieto otázky nemohli otvárať na témach náboženstva alebo etiky, pretože aj tento proces je inak, keďže teraz s mojím päťročným synom absolvujem proces rozhodovania sa, kam do prvej triedy, najväčším brzdným mechanizmom toho je, keď tam vypíšeme všetky tie formálne veci, je, že či ho dáme na etiku alebo na náboženstvo. A teraz ja hovorím o tom, že v rámci, v rámci sprostredkovania hodnotových mechanizmov, či to bude náboženská výchova, etická výchova alebo iná nadstavba tohto, je dobré, aby sme mali osnovy. A ja chcem teda povedať, že možno by tento dokument a tie osnovy, ktoré by boli potom zapracované a dohodnuté v širokom konsenze, že ako túto tému budeme uchopovať. Ja si myslím, že by zniesli tieto osnovy od toho 2010. roku update, aby sme sa dopracovali možno aj pod tlakom doby, pretože tie hodnotové témy sa v spoločnosti objavujú čím ďalej viacej, a robili to, čo škola má robiť, to je pripraviť žiakov na život, pripraviť žiakov na odpovede, kde im život bude klásť nejaké otázky. A preto si myslím, že hovoriť o zaradení predmetu do vyučovacieho procesu, ktorý bude stáť na konsenzuálne prijatých osnovách, lebo nijak inak sa ten predmet zaradiť nedá, tak žiadna iná cesta do budúcnosti nás čakať nebude. Súčasný stav, máme osnovy, ktoré sa na školách neuplatňujú. Tento proces, nehovoriť o tom, je asi podľa mňa ten najhorší možný spôsob, ako sa stavať k výchove a vzdelávaniu mladých ľudí. Čiže ak je úmyslom zákonodarcu v tomto prípade nastoliť tému na základe vypracovaných osnov a dodržaní celého toho pedagogického procesu a s dohodou rodičov, akým, akým spôsobom, a teda možný je ten kontrolný mechanizmus, ktorý nastavený máme. Neviem si predstaviť, ako by tá škola inak tento predmet vyučovala, ak by pod prísnym dohľadom rodičov a inštitúcií na to v školách vytvorených by sme to pustili ako keby na voľno, čiže nehovorme, že u nás na školách je tá rodičovská kontrola nejakým spôsobom zatlačená do úzadia, je to jeden z veľmi významných prvkov vzdelávacieho procesu, a preto si myslím, že dostať tento predmet medzi predmety s jasným vymedzením, je dobrý krok. Ja z hľadiska filozofie teda tento návrh podporujem a výhrady, nebudem ich opakovať kvôli krátkosti času, keďže som to citoval z toho materiálu dosť dlho, sa s niektorými, s kolegom Vašečkom stotožňujem a dúfam, že ak by prišlo k druhému čítaniu, mám pocit, že nepríde, tak by sme ich vedeli opraviť. Ďakujem.