Richter, Ján, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR (2017-11-28):
Ďakujem pekne za slovo, pán predseda Národnej rady. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, novela zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele bola vypracovaná v súlade s programovým záväzkom vlády Slovenskej republiky, ktorým sa vláda zaviazala, citujem, „podporiť dostupnosť rôznych foriem odbornej pomoci ohrozeným a rizikovým rodinám s deťmi, zameraných na podporu plnenia funkcií rodiny, pokračovať v procese deinštitucionalizácie náhradnej starostlivosti, a to vrátane odbornej pomoci zameranej na zotrvanie detí v starostlivosti ich rodičov, resp. na návrat detí do rodičovskej starostlivosti“. Návrhom zákona je tiež splnený ďalší programový záväzok, a to posilnenie finančnej podpory starostlivosti príbuzných o blízku, o blízkych, o deti, ktoré sa, o ktoré sa nestarajú ich biologickí rodičia, aby čo najviac takýchto detí vyrastalo v rodinnom prostredí. Celkom cielene uvádzam plný text programového vyhlásenia vlády v tejto činnosti, lebo práve v nej je pomenovaná podstata najväčších problémov, možno by sa dalo povedať, že rezervy pomoci ohrozeným deťom a rizikovým rodinám s deťmi tak, aby boli identifikované v uplynulých rokoch samotnou odbornou verejnosťou. Bez snahy o prikrášlenie sa dá pomenovať problém ako nedostatok či nedostupnosť odbornej pomoci pre deti a ich rodiny na dobrovoľnej báze, a to rovnako v ambulantnej, terénnej i pobytovej forme. Ďalším nemalým problémom je jednotvárnosť tejto pomoci, čo neumožňuje reagovať zodpovedajúco na potreby toho-ktorého dieťaťa či jeho rodiny. Nemáme, nemáme tiež okrem personálnych štandardov pre samotné skupiny v detských domovoch určené profesijné štandardy ich zariadenia. V teréne sa otvárajú témy častokrát spoločné, nadrezortné, ktoré doposiaľ boli neriešené, alebo sa objavujú postupne tak, ako ich prináša sám život. Aktuálne rozdelenie v zriaďovateľskej pôsobnosti zariadení medzi štátnu správu, čo sa týka detských domovov, vyššie územné celky, ktoré sa týkajú krízových stredísk a resocializačných stredísk, k tomu nastavený systém financovania a tradičné chápanie úlohy jednotlivých druhov zariadení, osobitne detských domovov, umožňuje riešiť problémy praxe v zásade len prostredníctvom orgánov sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately a ovplyvňovať zabezpečenie výkonu rozhodnutí súdov v zariadeniach. Zabezpečenie výkonu súdnych rozhodnutí je aktuálne organizované aj financované Ústredím práce, sociálnych vecí a rodiny, a to nezávisle od toho, či ide o zariadenia štátne, akreditované alebo samosprávne. Celá časť výkonu pobytových aj ambulantných opatrení pre deti i plnoletých v zariadeniach je založená na tzv. dobrovoľnej báze, je plne v réžii samosprávy. Zásadnou otázkou teda je, ako naplniť alebo ako naplno využiť potenciál zariadení sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately aj na riešenie dostupnosti ambulantnej, terénnej, odbornej pomoci deťom a ich rodinám, ako aj na zlepšenie dostupnosti odbornej pomoci pobytovou formou pre deti a ich rodiny. Riešením je zmena podmienok výkonu opatrení v zariadeniach a ich financovanie. Tak vznikol v prostredí samotných zariadení návrh na vytvorenie nového multifunkčného druhu zariadenia, centra pre deti, ich rodiny a plnoleté fyzické osoby, ktorého vecný obsah doplní doslova diery vo výkone opatrení na miestnej úrovni. A podľa miestnych podmienok, samozrejme, úlohy týkajúce sa zabezpečenia výkonu súdnych rozhodnutí musia byť premietnuté v istej inovovanej podobe aj v tomto novom druhu zariadení. Postupne sa formoval konkrétny návrh riešenia aj právnej úpravy. Na tomto mieste si považujem za potrebné poďakovať najmä zástupcom zariadení z Fóra riaditeľov a zamestnancov detských domovov, Združenia neštátnych detských domovov, Asociácie krízových stredísk, ako aj mnohých mimovládnych organizácií a NO-čiek. Bez ich pomoci a ochoty vystúpiť z istých zabehnutých procesov by dnes nebolo možné podporiť návrh tejto novely. Návrh je postavený na zriaďovateľskej úlohe ústredia a nadväzujúcimi povinnosťami zabezpečiť dostupnosť opatrení sieťou štátnych a neštátnych centier, a to aj prostredníctvom financovania výkonu všetkých opatrení, teda nielen súdnych rozhodnutí, v akreditovaných centrách. Treba zdôrazniť, že ide o nový druh zariadenia, čo neznamená, že všetky zariadenia budú rovnako všetko, to znamená sieť štátnych centier a ich účelom určí ústredie a sieť budú dotvárať akreditované centrá so svojou konkrétnou ponukou. Čo sa týka zariadení zriadených samosprávou, samospráva bude môcť centrá zriaďovať podobne ako dnes detské domovy, nebude to však jej povinnosťou. Tieto samosprávne centrá podľa návrhu nebudú zabezpečovať výkon súdnych rozhodnutí ani ambulantných výchovných opatrení. Celkovú zmenu podmienok v zariadeniach chceme využiť aj na doriešenie situácie v krízových strediskách. Tieto prešli do samosprávnej pôsobnosti v roku 2004 ešte ako zariadenia sociálnych služieb, a keďže sa v nich vykonávajú aj súdne rozhodnutia, v roku 2005 prešli do systému sociálnoprávnej ochrany detí, sociálnej kurately a úprimne je treba povedať, že mnohé z krízových stredísk doposiaľ poskytujú skôr sociálnej služby krízovej intervencie. Dnešné krízové strediská, resp. ich zriaďovatelia sa podľa návrhu budú môcť rozhodnúť, či budú naďalej pôsobiť ako zariadenia sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately, avšak už v nových podmienkach, alebo budú ďalej pokračovať v systéme sociálnych služieb. Okrem návrhu na riešenie dostupnosti výkonu opatrení prostredníctvom zariadení celkovej zmene podmienok výkonu v zariadeniach vrátane úhrad a opatrení finančného charakteru je v návrhu riešených aj niekoľko ďalších okruhov, ktoré si iste zaslúžia našu pozornosť. Medzi také patrí aj napríklad doplnenie zákazového ustanovenia, v úvodzovkách. Za uplynulých niekoľko rokov sa objavili rôzne pochybnosti o fungovaní zariadení z pohľadu dodržiavania práv detí. Z môjho pohľadu je vylúčené, aby sa napr. viedli debaty o tom, či je, alebo nie je vhodné umiestniť dieťa s tým, že sa mu zakáže akýkoľvek kontakt s rodičmi, alebo či je vhodné, aby deti rozhodovali o trestoch pre iné deti. Preto je v návrhu aj jednoznačná úprava toho, čo je pri vykonávaní opatrení výsostne neakceptovateľné. Návrh obsahuje aj zmeny, doplnenia a častí týkajúcich sa sprostredkovania náhradnej rodinnej starostlivosti. Za všetkým uvediem doplnenie právnej úpravy sprostredkovania osvojenia dieťaťom z iných krajín na území Slovenska a spresnenie procesov sprostredkovania medzištátneho osvojenia tak, aby boli minimalizované pochybnosti, či je dôsledne dodržiavaný princíp subsidiarity a či sú dôsledne zvažované všetky okolnosti na strane dieťaťa tak, aby medzištátne osvojenie bolo iba v jeho najlepšom záujme. V ďalšom sa chcem osobitne venovať téme resocializácie. V rámci prípravy novely bolo zrejmé, že jedným z účelov centra, ktorý musí mať osobitne upravené podmienky, je vykonávanie resocializačného programu tak na dobrovoľnej báze, ako aj na základe súdneho rozhodnutia. Postupne sa vykreovali náležitosti resocializačného programu, profesijné i priestorové štandardy a iné podmienky jeho vykonávania. Podmienkami vykonávania resocializačného programu a najmä témou prepojenia liečby a resocializácie sa zaoberala aj osobitná pracovná komisia, ktorá zhodnocovala cieľovú skupinu klientov, podmienky prijatia na resocializačný program, ako aj ďalšie náležitosti týkajúce sa resocializácie. Výsledkom tejto diskusie napríklad je, že poruchy správania dieťaťa v dôsledku užívania alkoholu, drog alebo v dôsledku patologického hráčstva nemôžu byť indikáciou resocializačného programu osôb závislých od alkoholu, drog a patologického hráčstva. Zmeny boli dohodnuté aj v podmienkach prijatia na program v prípade detských klientov, aj v prípade dobrovoľných pobytov detí. Aj v prípade súdnych rozhodnutí bude podmienkou na prijatie dieťaťa absolvovanie najmenej štvortýždňovej ústavnej liečby a odporúčanie lekára so špecializáciou v konkrétnom špecializačnom odbore detská psychiatria. Splnenie týchto podmienok musí byť osvedčené pri nástupe na resocializačný program. Keďže je novela zákona cielená aj na celkovú podporu procesov deinštitucionalizácie, návrh obsahuje v rímskej trojke aj zmeny o príspevkoch na podporu náhradnej starostlivosti o dieťa. Rozširuje sa okruh oprávnených osôb pre nárok na opakovaný príspevok náhradnému rodičovi aj náhradných rodičov, ktorí majú dieťa zverené do náhradnej osobnej starostlivosti a nie sú jeho príbuznými v priamom rade. Náhradní rodičia, ktorí majú dieťa zverené do náhradnej osobnej starostlivosti, aktuálne napríklad na rozdiel oproti pestúnom nemajú nárok na príspevok náhradného rodiča. Zároveň považujeme za správne, aby suma opakovaného príspevku dieťaťu, ktorá je v súčasnosti v jednotnej výške 139,09 eura zodpovedala úrovni výdavkov na dieťa v profesionálnej rodine, t. j. aby bola nielen diferencovaná podľa veku dieťaťa, ale aby aj zodpovedala jej výškou, t. j. v reáli pôjde o príspevok na dieťa od 184,90 do 231,10 eura. Zmena, ktorú navrhujeme, je veľká. Vyžaduje si nielen finančné prostriedky, ale najmä dôslednú prípravu a čas na zavedenie do praxe. Neujde sa alebo neuvedie sa z večera do rána, premena systému bude trvať možno roky, ale iná cesta v tejto chvíli jednoducho nie je. Uchádzam sa o vašu podporu, ja i moji kolegovia z rezortu sme pripravení na diskusiu, sme pripravení poskytnúť súčinnosť pri riešení tém či prípadných otázok, ktoré máte v záujme v kontexte návrhu tohto zákona otvoriť. Ďakujem pekne, skončil som.