P. Paška, predseda NR SR: (2006-12-12):
Napriek tomu, že viete, že sa snažím z pozície predsedu Národnej rady udržiavať polohu, ktorá, samozrejme, v agendách a v politikách má mať relatívne nadstranícky charakter, nedá mi, aby som toto svoje vystúpenie nezačal postrehom. Keď som počúval vystúpenia opozičných poslancov a keď som počúval tú ich úpornú túžbu po sociálnosti, keď som počúval ich pohľady na to, ako treba chrániť našu kultúru, ako treba financovať naše zdravotníctvo, až mi, dámy a páni, prišlo ľúto, že títo ľudia 8 rokov nevládli. Dámy a páni, s návrhom štátneho rozpočtu na rok 2007 sa už oboznámili všetci poslanci, prerokovali ho výbory, viedla sa verejná diskusia a viedla sa o ňom v posledných dňoch  aj rozprava v parlamente. Teraz je na poslancoch Národnej rady, aby sa k návrhu rozpočtu vyjadrili kladne alebo záporne svojím hlasovaním. Je na parlamente, aby rozhodol, či si tento rozpočet získa dôveru zástupcov ľudu a či bude môcť slúžiť racionálnemu hospodáreniu v roku 2007. Slovenská republika, dámy a páni, je parlamentnou demokraciou, a preto leží konečné rozhodnutie o osude tohto rozpočtu na pleciach poslancov. Národná rada Slovenskej republiky sa svojej ústavnej povinnosti náležite zhostí a rozhodne o tom, či  predložený návrh štátneho rozpočtu vstúpi do platnosti alebo nie. Azda ani netreba priveľmi zdôrazňovať, aký význam má štátny rozpočet pre budúcnosť krajiny, pre plnenie našich záväzkov, pre efektívne hospodárenie a sociálnu politiku vlády. Štátny rozpočet je totiž základným ekonomickým zákonom finančnej politiky štátu, vytyčuje rozhodujúce smery vývoja vládnej politiky, zakladá rámce finančnej politiky štátu a určuje celkový charakter štátu. Pokiaľ ho Národná rada Slovenskej republiky prijme, dáva vláde legitímny priestor pre realizáciu svojej  vízie, svojho programu, svojej predstavy o politickej a ekonomickej línii štátu. Dámy a páni, štátny rozpočet však nie je vecou svojvôle vládnych strán, ako sa to niekedy podsúva verejnosti. Existujú totižto rôzne druhy obmedzení, ktoré zodpovedná vláda nemôže ignorovať. Sú to obmedzenia finančnej povahy, pretože príjmy štátneho rozpočtu sú limitované a štát nemôže míňať bezhlavo a neuvážene, musí si určiť priority a základné ciele svojej politiky. Ale sú tu zároveň aj obmedzenia, ktoré majú politickú povahu, pretože vláda sa, prirodzene, riadi svojím programovým vyhlásením. Ale existujú aj obmedzenia ústavnej povahy. Štát je totiž viazaný Ústavou Slovenskej republiky, aby plnil určité konkrétne sociálne funkcie a predovšetkým aby napĺňal explicitnú ústavnú požiadavku sociálne a ekologicky orientovanej trhovej ekonomiky. Štát je povinný byť sociálnym a starať sa o svojich občanov. Z nedávnej minulosti poznáme pokusy vlády zbaviť sa tohto ústavou vymedzeného záväzku. Boli sme priamymi svedkami takéhoto experimentu, ktorý sa kontrastne s Ústavou Slovenskej republiky snažil totálne pochovať sociálny štát a v mene neoliberálnej ideológie do všetkých  sfér spoločenského života zaviesť fetiš trhu, liberalizácie a privatizácie. (Potlesk.) Ukázalo sa, dámy a páni, že kto ignoruje sociálne posolstvo ústavy, kto ignoruje sociálne tradície európskeho priestoru, kto nedokáže vnímať reálny život ľudí a celú politiku postaví iba na dogmách liberálnych ekonómov, nemôže v politike uspieť, lebo zabúda na to, čo je v demokratickej politike najdôležitejšie, zabúda na občana a na jeho ľudskú dôstojnosť. Nová vláda nezopakuje chyby bývalej vlády. Je si vedomá spomínaných predpokladov, svojej rozpočtovej politiky, a preto bude tak zodpovedná, ako aj sociálna. Tento svoj zámer strany vládnej koalície prezentovali pred voľbami, vyjadrili ho v programovom vyhlásení vlády a napĺňajú ho aj teraz po voľbách. Dôkazom toho je návrh zákona o štátnom rozpočte, ktorý nová vláda predložila do Národnej rady Slovenskej republiky a ktorý rešpektuje programové vyhlásenie vlády, Ústavu Slovenskej republiky, ako aj ekonomické požiadavky pre stabilné a prosperujúce hospodárstvo. Vážené pani poslankyne, páni poslanci, máme pred sebou hlasovanie o návrhu štátneho rozpočtu, ktorý netrpezlivo očakávala slovenská verejnosť, domáce aj zahraničné finančné inštitúcie, devízové trhy, ekonomickí analytici, experti, širšia odborná obec. Neznalému pozorovateľovi slovenskej politickej scény musel zavše naskakovať mráz po chrbte, keď počúval hlasy opozície a niektorých spriaznených ekonomických analytikov o katastrofickej vízii, ktorá Slovensko čaká, štátny rozpočet novej vlády mal podľa opozície a niektorých analytikov priniesť bezhlavé ľavicové rozhadzovanie. Finančná politika novej vlády, dámy a páni, mala zastaviť ekonomický rast, zadlžiť krajinu, odstrašiť zahraničných investorov, znehodnotiť korunu. A mohol by som vo výpočte týchto predikcií pokračovať. Slovom, mala nastať kataklizma nedozerných následkov. Počúvali sme, že jediný, kto má recept na vládnutie, je pravica, že robiť ľavicovú politiku, politiku pre ľudí je nezodpovedné a populistické, že každý krok, ktorý povedie k rehabilitácii inštitúcií sociálneho štátu, je krokom späť a je krokom spiatočníckym, lebo údajne zákonite prehĺbi rozpočtový deficit a vzdiali nás od prijatia európskej meny. Dnes je celkom jasné, dámy a páni, že opozícia aj ekonomickí analytici často vedome, nevedome, je to na vás, zavádzali verejnosť. Pripomeňme si, že v auguste Národná rada schválila programové vyhlásenie vlády. Vláda vzápätí učinila prvé politické kroky a napočudovanie žiadna ekonomická katastrofa sa nekonala, ak však opozícia nepovažuje za katastrofu rekordné zhodnocovanie koruny, dôveru zahraničných trhov či vysoký ekonomický rast. (Potlesk.) Dnes máme na stole návrh štátneho rozpočtu novej vlády a napočudovanie, dámy a páni, investori neutekajú zo Slovenskej republiky, ekonomika sa nerúti, nezamestnanosť nerastie, zadlženie sa neprehlbuje a zahraničné trhy novej vláde a jej rozpočtu plne dôverujú. A čo je najdôležitejšie, dámy a páni. Ukázalo sa, že sociálny štát je možné zosúladiť s požiadavkami ekonomickej efektivity a hospodárskeho napredovania. Nová vláda, ktorá sa hlási k stredoľavým pozíciám, pripravila rozpočet s iba 2,9-percentným deficitom. Možno to niekomu bude znieť neuveriteľne, ale až vláda so sociálnodemokratickým programom dokázala zrealizovať to, čo sa žiadnej pravicovej vláde nepodarilo. Až nová vláda dokázala, že aj napriek sociálnejšej politike možno dospieť k najnižšiemu deficitu štátneho rozpočtu v histórii Slovenskej republiky. (Potlesk.) Vážené pani poslankyne, páni poslanci, ja aj z radov opozície, samozrejme, sa nebránime kritike, ktorá má opodstatnenie. Sme ochotní počúvať reálne argumenty a upozornenia na prípadné chyby a omyly. Sme ochotní a schopní zapracovať dobré návrhy, aj keď sú z dielne opozície, a viackrát sme to už dokázali. Ale pokiaľ dlhodobo pravica ideologicky a neodôvodnene ohovára sociálnu demokraciu z toho, že je nezodpovedná, rozhadzovačná, nemožno to chápať ako vecnú, primeranú a odôvodnenú kritiku. Som rád, že sme konečne dostali príležitosť ukázať, že je to mýtus, ktorý nemá žiadne opodstatnenie v realite. O stredoľavej politike sa, dámy a páni, vo verejnosti šírili očividné nepravdy. Pravica varovala pred prebujneným a byrokratickým štátom, ktorý tu údajne mala zaviesť sociálna demokracia. Namiesto toho vláda pripravila 20-percentné zníženie počtu pracovníkov vo verejnej správe. A bola to práve predchádzajúca vláda, ktorá podporovala prebujnený úradnícky aparát, nie ľavica, dámy a páni. Pravica strašila ľudí neefektívnou a nezodpovednou politikou ľavice. Namiesto toho sme pripravili rozpočet, ktorý je čisto z účtovného hľadiska najlepší v histórii. A navyše je sociálnejší než všetky predošlé rozpočty bývalej vlády. (Potlesk.) Ukázalo sa, dámy a páni, že pravica zavádzala a strašila účelovo ľudí. Bývalá vláda sa za 4 roky skrývala za frázy o zodpovednosti, ekonomickej racionalite, šetrení v záujme budúcich generácií a podobne. Tým ospravedlňovala svoju nesociálnu politiku. Pravicová vláda za 4 roky vyhovárala sa na fiškálne obmedzenia. Ale dnes sa ukázalo celkom jasne, že len jednoducho nechcela, nechcela ľuďom dávať, nechcela ľuďom pomáhať, chcela len brať, brať a brať. (Potlesk.) Štátny rozpočet na rok 2007 je jasným dôkazom, že nová vláda sa pod tento sociálne necitlivý prístup nikdy nepodpíše, pretože jej záleží na hodnote solidarity, pretože háji záujmy bezbranných, pretože chce zaviesť sociálne spravodlivejšiu spoločnosť. Budeme podporovať rodinu, budeme podporovať mládež, budeme podporovať dôchodcov, postavíme sa zodpovedne k rozvoju vidieka a k zníženiu regionálnych nerovností. Štátny rozpočet dokazuje, že vláda nezabúda na sociálne slabších a hodlá im pomáhať. Slovensko potrebuje sociálny štát a bude ho mať. (Potlesk.) Veľmi oceňujem, že nová vláda nezabudla na svoje hlboké sociálne posolstvo, že si sociálnu oblasť určila za svoju prioritu, že umožňuje, aby slovenská spoločnosť opäť nadobudla charakter modernej, solidárnej spoločnosti, ktorej nie sú ľahostajné osudy tých menej šťastných a menej úspešných. Vážené dámy, vážení páni, som úprimne presvedčený, že v tejto sále nesedí nikto, kto by nedal na školstvo, kultúru, zdravotníctvo či iné oblasti viac, ako dáva tento rozpočet. Ale pripomeňme si predsa, v akom stave preberala nová vláda tento štát. Sú to alarmujúce sociálne nerovnosti, 20-percentná miera chudoby, zdravotníctvo absolútne v dezolátnom stave, mizivá podpora poľnohospodárom, ktorá by vidiek postupne doviedla do záhuby, chabá podpora rodinám, zúfalé postavenie tisícok dôchodcov. A mohol by som v tomto výpočte pokračovať ešte veľmi dlho. V tomto svetle je voľba priorít novej vlády na rok 2007 absolútne korektná, zodpovedná a legitímna. Čo je však, dámy a páni, najdôležitejšie. Slovensko konečne vykročilo k sociálnemu štátu a k hodnotám solidarity a sociálnej spravodlivosti. Slovom, konečne tu robí niekto politiku pre ľudí. Chcel by som na záver, dámy a páni, zdôrazniť, že opozícia vo svojich pripomienkach nepredložila nič, čo by spochybnilo legitimitu štátneho rozpočtu na rok 2007. Chcem skonštatovať, že opozícia mala dostatok priestoru na to, aby verejnosti prezentovala  svoj pohľad, a diskusia o rozpočte prebehla v súlade so zákonom aj so zaužívanou praxou. Ako predseda Národnej rady Slovenskej republiky oceňujem, že rokovanie o štátnom rozpočte prinieslo štandardné koalično-opozičné polemiky, ktoré sa nevymykali obvyklým spôsobom politickej diskusie a v zásade naplnili posolstvo parlamentnej demokracie. Vážené pani poslankyne, páni poslanci, tento rozpočet je dobrý. Je dobrý preto, že je nielen zodpovedný, ale aj solidárny. Je dobrý preto, lebo nezadlžuje krajinu, ale navyše umožňuje sociálnejšiu politiku. Je dobrý preto, že výrazne navyšuje prostriedky v rezorte sociálnych vecí, v zdravotníctve či v pôdohospodárstve. Je dobrý preto, lebo myslí na ľudí a zároveň nezabúda na ekonomickú stabilitu a rast. Je dobrý preto, lebo napĺňa sociálne posolstvo Ústavy Slovenskej republiky, ako aj ambiciózne zámery programového vyhlásenia vlády. Dámy a páni, kto nezahlasuje za tento rozpočet bude si musieť odpovedať na niekoľko zásadných otázok, či je proti napĺňaniu maastrichtských kritérií, či je proti zavedeniu eura v roku 2009, či je proti zvyšovaniu platov učiteľov a zdravotníkov, či je proti záchrane slovenského vidieka, či je proti tomu, aby bolo Slovensko bohatšie a solidárnejšie. (Potlesk.) Ja už som si na tieto otázky odpovedal a prišiel som k záveru, že jediné rozumné rozhodnutie, ktoré môže urobiť zodpovedný a triezvo uvažujúci politik či už z koalície alebo opozície, je zdvihnúť ruku za tento dobrý rozpočet Slovenskej republiky. Chápem, že opozícia musí mať výhrady, pretože z politických dôvodov nemôže pripustiť, že nová vláda je úspešná pri napĺňaní svojich zámerov. Apelujem však na poslancov opozície, aby sa riadili heslom, ktorým kedysi Immanuel Kant ovenčil odkaz osvietenstva: Sapere aude, t. j. majte odvahu používať vlastný rozum. Ak budete používať rozum, vážení páni poslanci, a nenecháte sa zlákať politickou, záujmovou hrou a ideologickými dogmami, musíte za tento rozpočet zahlasovať. Ďakujem. (Potlesk.)