B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-04-11):
I. Belohorská, poslankyňa: Vážený pán predsedajúci, vážení páni ministri, dámy a páni. Dovoľte mi, aby som predložila interpeláciu na pána ministra Macejka ohľadom ťažkej situácie, v ktorej sa nachádza 75-ročná obyvateľka Piešťan, vdova Jozefína Hudcovičová. 27. júna 2000 o 7.40 hodine nad Piešťanmi, citujem z jej listu, takže budem používať jej terminológiu, zazunel obrovský hrmot mimoriadne veľkého leteckého obra IL 76 zo Spojených arabských emirátov. Jeho kapitánom bol pán Tereškov. Nepriviezol kúpeľných hostí, bol to bezokenný, pancierom obrnený velikán, ktorý vzbudil pozornosť občanov natoľko, že si ho neskôr boli na letisku aj obzrieť. Pilot pri zletovaní neodhadol správnu dráhu a v snahe zachrániť svoju posádku aj lietadlo pred istou katastrofou urobil práve nad našimi domami istý letecký manéver, ktorým ohrozil v prvom rade naše životy, ale poškodil nám aj domy. Opis celej udalosti by vyžadoval ďalšiu kapitolu vysvetľovania, čím vás teraz nebudem obťažovať. Celý tento prípad zadokumentoval správca letiska pán Varga. Urobil fotodokumentáciu, prišli aj zástupcovia poisťovní. Vzhľadom na to, že poisťovne odmietli vyplatiť tento druh odškodnenia, v ich záväzkoch tvrdili voči poistencom, nemajú takýto typ nehody, boli nútení ďalej pátrať po vinníkoch, ktorí dali vlastne prelet Slovensku tomuto lietadlu a zisťovali alebo snažili sa zistiť si poisťovňu príslušnej spoločnosti. Zavolali si na pomoc aj médiá. Markíza urobila záznam na tvári miesta v októbri roku 2000 a v relácii Lampáreň 9. januára 2001 aj tento prípad odvysielala. Napriek tomu všetkému, že ďalej postihnutí občania interpelovali alebo písali list ústavným inštitúciám, ako napríklad predsedovi nášho parlamentu pánu Migašovi, nedostali z parlamentu žiadnu odpoveď. Okrem toho písali aj ministerstvu dopravy, pôšt a telekomunikácií v Bratislave, ktoré zistilo aspoň príslušnú poisťovňu, ktorá bola v Londýne, kde bolo dotyčné lietadlo poistené. Menovaná poisťovňa v Londýne prostredníctvom veľvyslanectva dostala všetok písomný materiál od poškodených aj o výške škody. Dodnes deň nedostali žiadnu odpoveď. Občianka sa pýta, aké práva v ústave má zabezpečené, keď inštitúcie, ktoré by mali pomôcť riešiť jej prípad, nekonajú. Ozvalo sa neskôr veľvyslanectvo v Londýne, ktoré napísalo, že zahraničná poisťovňa síce má poistené toto lietadlo, ale vlastne neskôr sa zistilo, že spoločnosť nebola registrovaná. Prezidentská kancelária postihnutým odpovedala, že nemôžu konať v danej veci ani pán prezident, ani jeho kancelária nemajú ústavou dané kompetencie, aby vstupovali do činnosti príslušných leteckých prepravných spoločností. Takže chcela by som sa opýtať pána ministra, ako je možné, že na území Slovenskej republiky pristávajú lietadlá, ktorých poisťovňa je fiktívna, spoločnosti, ktoré jednoducho nie sú registrované a ktoré takýmto spôsobom znevažujú alebo škodia majetku slovenských občanov. Musím povedať, že ja osobne a takisto moja asistentka máme za sebou už aj mnohé telefonáty na správu letísk a podobne, ale jednoducho danej postihnutej dôchodkyni to vyzerá, že sa nedá pomôcť. Pán minister, pýtam sa, takéto lietadlo, keby napríklad poškodilo nejakú dosť významnú budovu na území Slovenskej republiky, kto by platil príslušné škody. Pýtam sa, pán minister, nie je riziko, keď pristávajú na našom území lietadlá, ktoré sú takýmto spôsobom nehodnoverné, nemôže sa stať, že by sa na našom území opakovali podobné alebo aj keď nie v takom rozsahu možné teroristické akcie. Ďalšiu interpeláciu by som mala na pána ministra zahraničných vecí a musím povedať aj napriek tomu, že vlastne my sme si vec vysvetlili, robím tak pre to, aby som mala možnosť aj takýmto spôsobom vám páni poslanci povedať o spôsobe našej práce a takisto aj mám otázku na pána ministra, akým spôsobom potom vystupujú úradníci, vysokí úradníci ministerstva zahraničia, koho záujmy obhajujú. Za slovenský parlament do Európskeho konventu boli zvolení dvaja poslanci. Bol to pán poslanec Hamžík a Belohorská ako riadni členovia. Pán poslanec Šebej a pani poslankyňa Keltošová ako náhradníci. Boli sme tam poslaní nie preto, aby sme pobehali po obchodoch, boli sme tam poslaní nie preto, aby sme sedeli tichučko niekde vzadu, ale preto, aby slovenský parlament tam mal svojich zástupcov, ktorí budú vedieť povedať čo to možno o záujmoch Slovenskej republiky a o budúcnosti Európskej únie, ako ju vidíme my alebo lepšie povedané naši občania. Pri ostatnom zasadaní, keďže sa podarilo prebojovať jedno miesto pre zástupcu kandidátskych krajín do predsedníctva, uchádzali sa o tento post dvaja poslanci. Bol to Slovinec a Litovec. Ja som vtedy v tom čase z konventu odišla, sedela som tu s vami, pretože iste si pamätáte, že bol závažný bod programu, a to bolo odvolávanie vlády Mikuláša Dzurindu. (Hlas z pléna.) Pán poslanec, je vám niečo smiešne? Ja neviem, veď nech sa páči, keď máte chuť sa zabávať. Ja hovorím o vážnych veciach, o parlamentarizme hovorím, kde je odvolávanie vlády alebo odvolávanie ministrov jeden z bodov programu. A keďže ani jeden z týchto kandidátov neuspel, dohoda medzi kandidátskymi krajinami bola taká, že voľba sa uskutoční teraz pätnásteho a bola poverená litovská zástupkyňa, aby vypracovala proces, akým spôsobom sa bude voliť. Jeden z týchto bodov bol prvé dať kandidatúru, lebo ten, kto nedá kandidatúru, jednoducho nemôže byť volený. A kandidatúra mala obsahovať jeho curriculum vitae plus s tým, že pätnásteho prednesie trojminútovú svoju predstavu o tom, čo by mal zástupca v predsedníctve robiť a potom bude tajná voľba. Mala som telefonát z Európskeho konventu, aby som sa o toto miesto uchádzala aj ja. Pretože boli predtým len dvaja kandidáti, z ktorých nebol nikto zvolený, je určitý záujem možno, aby boli aj ženy v politike. Myslím si, že my na túto tému sme hovorili dosť, takže kandidatúru presne podľa týchto dispozícií, ako bol schválený rokovací poriadok, som podala. Včera ma oslovil jeden z redaktorov denníka, mienkotvorného denníka na Slovensku, ktorý mi dával niektoré otázky. Prečo som ju dala, čo vidím, ako vidím? Uviedol tam chybu. Namiesto pána podpredsedu Hnutia za demokratické Slovensko pána Žiaka menoval pána poslanca Šveca, ale myslím si, že nie je to mojou vecou to vysvetliť, ale práve možno vecou redaktora. Tu som si zrazu prečítala niektoré veci, ktoré sa nezhodujú s tým a chcem teda povedať, že asi zástupcovia slovenského parlamentu si nečítali pravidlá hry podávania kandidatúry, ale najviac ma zarazilo, a to bola vec, ktorú som sa aj pýtala pána ministra, aby mi vysvetlil, ako je možné, že štátny tajomník ministerstva zahraničných vecí napíše, že aj keby som bol požiadaný o podporu slovenskej kandidátky, asi by som to neurobil. Už v marci sa vyslovil za zvolenie slovinského poslanca. Vážení páni poslanci, mňa netrápi to, že pán štátny tajomník Figeľ si vybral možnosť svojho politického súputníka, a nie opozičnú poslankyňu. To by ma najmenej trápilo. Mňa trápi a mrzí iná vec. Že vysoký úradník ministerstva zahraničných vecí fandí druhému štátu alebo lepšie povedané, má dôveru, že druhý štát ho bude zastupovať lepšie. Je to presne tak, ako keby sme za štátne peniaze zaplatili cestu hokejistom na majstrovstvá sveta a potom by sme fandili a držali palce Nemcom alebo Francúzom a svojich vlastných by sme znevažovali sami. Pre mňa nerobí najmenší problém uvedený článok preložiť a poskytnúť ho napríklad aj prezidentovi Rady Európy, ktorý mi napísal gratuláciu k môjmu zvoleniu. Písal gratuláciu s vedomím, lebo poznal osem rokov moju prácu v Rade Európy a píše na záver: „Generálny tajomník nášho zhromaždenia pán Bruno Haller a ja, prezident pán Peter Schieder sme vám úplne k dispozícii pre ďalšie potrebné kontakty alebo informácie, ktoré budete potrebovať. Takže, páni poslanci, ak ste si zvolili svojich zástupcov, ktorí nemajú vašu dôveru, keď idú von, budú „makať“ na tom, aby bolo počuť zastúpenie Slovenskej republiky, tak potom vám odporučím, aby ste ušetrili peniaze, aby náhodou páni poslanci nebehali po obchodoch. Ďakujem pekne.