Budaj, Ján, poslanec NR SR (2018-05-17):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Kolegyne a kolegovia, predkladatelia, chcem oceniť váš záujem o všedný život obyčajných ľudí. Naozaj popri rôznych konfrontačných, ideových sporoch tu máme úsilie poslancov napraviť dosť neúnosný stav. Ako komunálny poslanec, dlhoročný, absolútne rozumiem predkladateľa pána Antala a jeho kolegov, ktorí vnímajú, že pokusy samosprávy obmedziť obťažovanie, obťažovanie touto pyrotechnikou sú zatiaľ zväčša márne. Kolega Dostál už spomenul úsilie Bratislavy. V Bratislave je veľa solventných ľudí, ktorí si poriadajú aj vlastné súkromné ohňostroje, a, veru, ani zákaz, prakticky plošný zákaz na tom nič nezmenil. Ten ohňostroj trvá krátko, zdokumentovanie toho prečinu je diskutabilné, problematické, ľudia to nemôžu preukázať a neviem o tom, že by sa bolo prišlo k nejakému postihu. Ja si v tomto prípade práve preto nemyslím, že je len problémom nejakých donucovacích nástrojov, pretože dobrá legislatíva, dobrý zákon by mal byť taký, že už tu na tomto mieste predkladateľ uvažuje o jeho uplatňovaní, pochopiteľne, a tým pádom aj o vynútiteľnosti. Zákony, ak by Národná rada prijímala zákony, ktoré znejú pekne, ktoré ľuďom sľubujú nejakú nový benefit, v tomto prípade povedzme nerušenie svojho súkromia a súkromného priestoru, neplašenie svojich detí alebo aj domácich zvierat, to je pekný benefit, ale v prípade že už teraz, keď ten zákon navrhujeme, je zreteľné, že vynútiť to nevieme a ten zákon ani nepredpokladá žiadne nástroje, ktoré by na tom niečo zmenili, tak, tak to môže vyznievať ako márne úsilie. Obmedzenie predaja F3 a F4, F2 a F3 považujem za márne, pretože vášnivci, ktorí v tejto oblasti sa už vypestovali, vznikli nadšenci alebo zanietenci pyrotechniky, tak tí sa predzásobia, dovezú a naozaj, samozrejme, že internetovým obchodom úplne bez problémov zásobia celoročne a kedykoľvek. Keby nie z územia Slovenska, tak z územia Moravy alebo iných susedných krajín. Čiže čelíme naozaj na zdanlivej banalite celému radu otázok ako zabezpečovať občanom ochranu ich súkromného priestoru. A ja by som tu chcel predkladateľovi aj z tohto miesta takto verejne navrhnúť, aby sme začali diskusiu, tí, ktorí žijeme s komunálnou politikou a ktorí vnímame tieto každodenné problémy ľudí, ktorí žijú v našich obciach a mestách, aby sme začali diskusiu o legislatívnej úprave pojmu, ktorému sa v Európe hovorí „obytné prostredie“. Obytné prostredie nepoznajú naše zákony, nepoužíva sa tento pojem. Je to dedičstvo z čias, ako sa vtedy vzletne hovorilo, povedzme direktívne riadeného štátu, totalitného štátu, ktorý si nemienil obmedzovať právomoc posadiť nejaké zariadenie aj doprostred obytnej zóny, dať tam trafostanicu, ktorá vám celú noc bude bzučať, dať tam prevádzku, ktorá bude mať 24-hodinovú pracovnú dobu, alebo dať tam prevádzku, kde budú dochádzať kamióny. A stávalo sa to a toto je dedičstvo a trochu to berieme aj ako samozrejmosť, lebo sme sa do takého sveta zväčša narodili, že sa nad tým súkromím občanov, proste nad týmto súkromím občanov má moc niekto, nejaký úradník, ktorý mu môže to súkromie celkom zmeniť. Áno, najčastejšie sú zmeny územných plánov a výstavba nejakých budov, ale obťažovanie a zaťažovanie obytného prostredia rôznymi technickými prvkami a jeho ničenie exhalátmi, ale najčastejšie hlukom, je, je notoricky rozšírené a legislatíva ho ignoruje. Navrhujem vám, pán Antal, bez ohľadu na osud tohoto zákona, ktorý zrejme máte v koalícii dohodnutý, a ja napokon sa s tým zámerom predkladaného zákona stotožňujem, len vám a tomu zákonu vyčítam, že v tých pravidlách, tak jak je to dnes stanovené v mestách, sa nám ho nepodarí postihnúť. Museli by sme kráčať smerom celkom iným a vytvoriť nejaké priestory, kde platí naozaj ochrana občana pred obťažujúcimi prvkami bez diskusie a trvalo, ktoré budú potom rešpektovať aj starostovia a primátori, a občan, ktorý si kúpi rodinný dom alebo byt v obytnej zóne si bude istý určitými zárukami, určitými istotami, že niektoré veci sa tam nikdy diať nebudú. V takomto rámci si viem predstaviť aj definovanie zákazu narušovania obytného prostredia aj s akýmisi postihmi a reálnou vynútiteľnosťou. Znovu opakujem, že ak koalícia chce, mala by si uvedomiť, že v komunálnej oblasti už veci za tie roky neriešenia a len plátania problémov dospeli do situácie a všetci, čo ste v komunálnej politike, to viete, kedy počnúc mestskou políciou a končiac územným plánovaním, alebo hoci aj pyrotechnikou už de facto sa nedá zatvárať oči, že je potrebné revízia celého systému, celého vnímania komunálnej sféry, komunálnej politiky, urobiť jednu inventúru a urobiť nie už iba záplaty zákonov, ale celkom iný prístup, novší prístup k ochrane občanov v tom priestore a kvality ich obytného prostredia, ich životného prostredia v tom priestore, kde ľudia žijú. Práve, práve tá nevynútiteľnosť, ktorú, sa obávam, že ani tento dobre myslený návrh neprinesie, tak tá ho odsudzuje, žiaľ, na jeden z tých pokusov vyriešiť problém iba, iba čiastkovými záplatami. Tak či tak oceňujem zámer predkladateľov z toho hľadiska, že vnímajú problémy, riešenie ale je zásadný pohľad na celý systém ochrany jednotlivca v priestore jeho obytného života, jeho každodenného sveta v obciach a mestách Slovenskej republiky. Ďakujem pekne.