V. Sopko, poslanec: (2001-10-30):
Ako jeden z dôvodov sa uvádza dlhodobé úsilie vlády Slovenskej republiky ozdraviť celý sektor  verejných financií, a preto je vraj nevyhnutné dostať oblasť štátnych fondov pod kontrolu centra. Takže opäť niečo ideme tvrdo centralizovať v čase, keď by sme mali urobiť konkrétne kroky vo fiškálnej decentralizácii. Tým robíme krok smerom k centrálnemu rozhodovaniu a dávam to do láskavej pozornosti predovšetkým hlavnému reformátorovi, podpredsedovi vlády Slovenskej republiky pánovi Miklošovi. Ako druhý dôvod uvádzame úhrady k fungovaniu štátnych fondov na Slovensku zo strany medzinárodných inštitúcií. Ale aj mne sa dostal do ruky iný dokument - záznam z návštevy pani ministerky financií v Bruseli 3. apríla 2000, kde v rámci diskusie o kapitolách z ekonomickej oblasti, v ktorých je gestorom Ministerstvo financií  Slovenskej republiky, viedla sa rozsiahla diskusia aj o úlohách štátnych fondov  konkrétne v oblasti životného prostredia. Zástupca generálneho riaditeľa pre životné prostredie pán Vestringen v tejto súvislosti konštatoval, že so Štátnym fondov životného prostredia na Slovensku sú dobré skúsenosti a že v tomto období tento štátny fond má svoju opodstatnenosť a jeho opodstatnenosť vidia aj v budúcom období  s odhadom asi na 10 rokov. Takže sú aj iné kladné stanoviská medzinárodných inštitúcií. Ako tretí dôvod na rušenie štátnych fondov sa uvádza nekontrolovateľné hospodárenie a nedostatky zistené pri kontrolách Ministerstvom financií Slovenskej republiky aj Najvyšším kontrolným úradom. V tejto súvislosti poviem, že ak by sme takto reagovali na všetky prípady, kde došlo k porušeniu zákona o rozpočtových pravidlách, museli by sme zrušiť polovicu ministerstiev  a iných štátnych úradov. Ak boli zistené prípady neefektívneho vynakladania prostriedkov štátnych fondov či prípady zlého hospodárenia, nedostatočnej prehľadnosti, či podozrenia z korupcie, potom bolo treba vyvodiť iné závery. Ale nie uvádzať tu ako najdôležitejší  dôvod na zrušenie štátnych fondov. Potom zrušme aj Úrad vlády Slovenskej republiky, pretože tam boli zistené nedostatky v prideľovaní prostriedkov zo štrukturálnych fondov Európskej únie. Môj osobný názor je, že niektoré štátne fondy sú vhodným a funkčným modelom finančnej pomoci a nemali by sme v oblasti fondov podľahnúť reorganizačnému ošiaľu. Tento reorganizačný ošiaľ u nás už zúri jedenásť rokov a nie vždy priniesol  posun od zlého k lepšiemu a nie vždy priniesol v prospech občanovi. Ja osobne mám dobré skúsenosti zo spolupráce s niektorými štátnymi fondmi, ako napríklad s vodohospodárskym štátnym fondom, s fondom životného prostredia či s podporným fondom pôdohospodárstva. Takže v rámci operatívnych a systémových opatrení reformy verejných financií týmto zákonom zrušíme väčšinu štátnych fondov v súčasnej podobe a tieto by mali potom fungovať bezprostredným napojením hospodárenia do systému štátneho rozpočtu. Tým vlastne prestanú inštitucionálne pôsobiť, ale ich funkcia bude zachovaná alebo mala by byť zachovaná v príslušných ústredných orgánov aj vrátane rozpočtového zabezpečenia. Bol by som rád, aby to tak bolo. Osobne mám v tomto smere určité obavy. Všetci si uvedomujeme, že ide o veľmi vážne rozhodnutie vlády, uvedomujeme si aj to, že je to proces značne  komplikovaný. Ak som hovoril o dôvodoch tak, ako som ich postrehol v tlači a ktoré prezentovala pani ministerka financií Brigita Schmögnerová, chcel by som zaujať stanovisko aj k tomu, ako ich zdôvodňuje vláda Slovenskej republiky. Tá rovnako zdôvodňuje  zrušenie štátnych fondov nevyhnutnosťou zefektívniť hospodárenie s verejnými peniazmi, zvýšiť finančnú disciplínu a zvýšiť zodpovednosť za nakladanie so štátnymi prostriedkami. Zamýšľam sa nad touto tézou. Štátne fondy sa teda budú integrovať do štátneho rozpočtu. Ich prácu a činnosť preberú zakladateľské ministerstvá a ich finančné krytie bude vykazované v rámci štátneho rozpočtu. Nie som presvedčený, že tým skončia všetky deformácie aj zlé praktiky, na ktoré poukazuje pani ministerka. Správcami štátnych fondov boli predovšetkým ministri vlády. Rady štátnych fondov boli v pozícii poradných orgánov a je namieste otázka, prečo ministri, členovia vlády Slovenskej republiky nedokázali zabezpečiť alebo zaručiť proklamovanú efektívnosť, zodpovednosť a finančnú disciplínu pri nakladaní so štátnymi prostriedkami. Čo im v tom bránilo? Takže podľa môjho názoru nie sú to presvedčivé dôvody. Takéto tvrdenia sú skôr vyjadrením nedôvery ministrom, ktorí štátne fondy spravovali. Na záver sa rovnako zamýšľam nad časovým postupom integrácie štátnych fondov pod štátny  rozpočet. Harmonogram zániku štátnych fondov bol schválený v zákone o štátnom rozpočte pre rok 2001. Prečo tento veľmi jednoduchý vládny návrh zákona sme dostali do Národnej rady na schválenie v takomto pokročilom štádiu časovom. To znamená bezprostredne pred schvaľovaním štátneho rozpočtu na rok 2002. A tak ako v mnohých iných prípadoch poslanci Národnej rady dostávajú zase ultimátum. Ak tento zákon o zrušení štátnych fondov nebude schválený, ohrozí to prijímanie štátneho rozpočtu, dokonca hovoríme, že hrozí rozpočtové provizórium. Dokonca niektorí hovoria, že ohrozujeme priebeh reformy verejnej správy a iné nezmysly. Pri rozhodovaní o tomto zákone ako poslanec Národnej rady nemôžem brať do úvahy možné časové komplikácie. Svedomie v tomto prípade nech si spytuje vláda Slovenskej republiky, pretože poslanci Národnej rady tento posun nezavinili. A netrápi ma ani to, kto a ako to bude vysvetľovať Svetovej banke či Medzinárodnému menovému fondu, pretože  štátne fondy slúžia predovšetkým nám, a nie medzinárodným inštitúciám, ktoré k nám chodia len na exkurziu. Pre mňa sú podstatné doterajšie skúsenosti z činností  niektorých osvedčených účelových štátnych fondov, ktoré sú nástrojom štátnej pomoci pre obce, pre mestá či pre iné subjekty, čo vysoko oceňujú aj predstavitelia samospráv, predovšetkým Združenia miest a obcí Slovenska. Na záver ešte raz zvýrazním, že posúďme dôvody zriadenia štátnych fondov, posúďme skúsenosti z ich pôsobenia a potom prízvukujem, že individuálne rozhodnime o ich zrušení. Verím, že aj táto diskusia preukáže oprávnenosť takéhoto postupu, ako nám predložila vláda Slovenskej republiky. Chcem zvýrazniť, že ja som ochotný počúvať a prijať argumenty, len prehodnocujme štátne fondy veľmi citlivo, objektívne a ešte raz zvýrazňujem individuálne. Ďakujem za pozornosť. J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Pýtam sa, kto chce vystúpiť s faktickou poznámkou na vystúpenie pána poslanca Sopka. Pani poslankyňa Tóthová, ostatní sú ústne prihlásení, a pán poslanec Mesiarik, čiže dvaja prihlásení, aj pán ... čiže, moment, pani poslankyňa Tóthová, pán poslanec Mesiarik. Teraz sa pýtam k faktickým poznámkam, pán poslanec Husár a pán poslanec Hofbauer. Všetko. Uzatváram možnosť prihlásiť sa do rozpravy s faktickou poznámkou. Štyria prihlásení. Ostatní potom. Poprosil by som tých, ktorí vystúpia s faktickou, aby boli vygumovaní a ostatnú tí,  ktorí potom sa do rozpravy hlásia ústne. Čiže pani poslankyňa Tóthová  faktická poznámka. Nech sa páči.