P. Hrušovský, predseda NR SR: (2004-12-01):
Otváram rozpravu k tomuto bodu programu. Dostal som písomne prihlášku za poslanecký klub HZDS – Ľudovej strany. Pán poslanec Miroslav Maxon, nech sa páči, máte slovo. M. Maxon, poslanec: Vážený pán predseda Národnej rady, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, výkony vo verejnom záujme asi sa netešia veľkej pozornosti Národnej rady Slovenskej republiky a ostatné sociologické prieskumy nám politikom všetkým signalizujú, že je tendencia, že politici sa odtŕhajú od potrieb a požiadaviek občanov Slovenskej republiky. Moja osobná skúsenosť je, že na ktoromkoľvek stretnutí s občanmi problematika či už mestskej alebo prímestskej hromadnej dopravy je veľmi vážnym problémom. Bol som na ostatnom stretnutí v Bytči napr. A tam sa na mňa obrátili starostovia a primátori obcí, miest okresov Žilina, Bytča, Kysucké Nové Mesto, Čadca, Martin, Turčianske Teplice. A obrátili sa teda so znením uznesenia, ku ktorému dospeli pri rokovaní so Zväzom autobusovej dopravy. Mám informácie, že takéto stretnutia starostov a primátorov prebiehali po celom území Slovenskej republiky. A v zásade tie požiadavky primátorov a starostov sú v rámci celého územia Slovenskej republiky skoro totožné. Predovšetkým rozhodujúcu prioritu dávajú na to, aby bol zachovaný počet liniek a spojov dotovanej autobusovej dopravy minimálne na úrovni roku 2004. Ďalšia požiadavka starostov a primátorov je nezvyšovať cenu cestovného a v prímestskej a mestskej doprave neznižovať rozsah sociálnych zliav, financovať dopravnú obslužnosť územia prostredníctvom zmluvy o výkonoch vo verejnom záujme z podielových daní vyšších územných celkov na základe ukazovateľa, ako je cena na ubehnutý kilometer, a financovať sociálne zľavy dopravcom adresne, priamym transferom zo štátneho rozpočtu. Dámy a páni, to navrhované uznesenie, ktorého navrhovateľom je pán poslanec Hurban, má dve časti. V tej prvej časti sa to uznesenie venuje tomu finančnému deficitu vyplývajúcemu z vykonaných výkonov vo verejnom záujme v roku 2004. Myslím, že kvantifikoval pán poslanec tie údaje. K tomuto termínu evidujú prepravcovia deficit neuhradených výkonov vo verejnom záujme, podotýkam, neuhradených výkonov, ktoré si vyššie územné celky objednali zhruba vo výške teraz neviem či 323 mil. Sk. A odhady do 31. 12. odhadujú čiastku prevyšujúcu 400 mil. Sk. Pán kolega aj dosť jasne vysvetlil, čo sú to výkony vo verejnom záujme. Ja by som chcel zdôrazniť, že, samozrejme, týkajú sa všetkých zákonných zliav, ale absolútna priorita je zachovať obslužnosť územia Slovenskej republiky. Ak dnes hovoríme o deficite, tak ten deficit sa neskladá z toho, ako boli liberalizované ceny vstupov pre prepravcov, to je jednoducho vyčíslenie tých zliav, ktoré autobusová doprava na Slovensku zo zákona musí tým prepravovaným osobám poskytnúť. Chcel by som ešte vás upozorniť, v čom je teda v roku 2004 aj taký, by som povedal, kľúčový problém. Ceny cestovného v prímestskej a mestskej autobusovej doprave sa zvýšili v roku 2004 približne o 10 %. Ak rešpektujeme to, a to je štatisticky fakt, že miera inflácie dosahuje 8,1 %, ak rešpektujeme zvýšenie sadzby dane z pridanej hodnoty o 5 %, to znamená zo 14 % na 19 %, aj laikovi v tejto oblasti vychádza, že toto zvýšenie cestovného bolo nedostatočné a ten rozdiel medzi potrebným zvýšením, pri ktorom odhadujeme, že by malo byť zhruba na úrovni 13, 1 %, a nie 10 %, a skutočným predstavuje ekonomický dopad  na prepravcov vo výške 130,88 mil. Samozrejme, tento ukazovateľ je absolútnym ukazovateľom. A on nezohľadňuje aj tie regionálne rozdiely aj rozdiely medzi jednotlivými prepravcami z hľadiska efektívnosti zabezpečovania tejto prepravy. Ďalší faktor, ktorý vyvolal, samozrejme, finančné napätie medzi spoločnosťami, ktoré zabezpečujú autobusovú dopravu, bol spôsobený zvýšením cien motorovej nafty predovšetkým z dôvodu rastu svetových cien ropy. Pre tento rok ten cenový dopad sa odhaduje približne na 3,74 koruny na 1 liter nafty. Ak zoberieme štatistický údaj a počet kilometrov, ktoré prepravcovia absolvovali, tak len tento dopad v súvislosti so zvýšením ceny nafty predstavuje alebo prevyšuje čiastku 231 mil. Sk. A ďalšia skutočnosť, ktorá vstúpila do ekonomickej efektívnosti alebo neefektívnosti prepravy, ale efektívnosť je zlý výraz, teda do ekonomiky prepravy, je spoplatnenie vymedzených úsekov ciest I. triedy. Toto spoplatnenie úsekov ciest I. triedy sa dotýka približne 50 % autobusovej prímestskej dopravy a len dopad tohto spoplatnenia na prepravcov predstavuje, presne povedané, 17,17 mil. Sk. Z toho dôvodu si myslím, že je naozaj relevantný dôvod na to, aj vo väzbe na to, ako sa vyvíja aktuálna situácia v rozpočtovom hospodárení Slovenskej republiky, aby sa vláda vážne zaoberala tou ekonomickou disproporciou medzi tým, na čo VÚC-ky majú, a tým, čo si od prepravcov objednali. Druhá časť uznesenia, dámy a páni, sa venuje tým koncepčným záležitostiam, ktoré súvisia so skutočnosťou, že tá metodika, ktorá je v tomto období uplatňovaná, podľa môjho názoru a podľa názoru viacerých odborníkov nie je komplexným riešením a vôbec nie je stabilizujúcim faktorom na to, aby ta perspektíva autobusovej dopravy a všeobecne dopravy a v rámci dopravy výkonov vo verejnom záujme bola riešená predovšetkým na prospech tých občanov Slovenskej republiky, ktorí verejnú prepravu využívajú. Myslím si, že v tej druhej časti uznesenia je veľmi jasne a zrozumiteľne formulované, čo by malo spraviť v tejto oblasti ministerstvo dopravy, resp. vláda Slovenskej republiky, aby sme sa dopracovali k tomu ideálnemu modelu, kde by bolo veľmi jasné, že to, čo si vyššie územné celky vzhľadom na objektívne potreby občanov u prepravcov objednajú, tak že to im bude aj uhradené. Ale súčasne táto koncepcia by mala smerovať podľa môjho názoru k jednému veľmi dôležitému vyústeniu, aby ten systém bol realizovaný a zabezpečovaný tak, aby začala fungovať aj konkurencia medzi prepravcami. Tá konkurencia je, samozrejme, prirodzeným tlakom na to, aby tie ceny pôsobili konkurenčne navzájom a aby ten tlak po cenovom navýšení cestovného nebol enormný. Ak by tieto veci neboli vyriešené, to, prosím, hovorí Zväz autobusovej dopravy, tak je veľmi veľký predpoklad, že by v krátkom čase autobusová doprava na Slovensku zabezpečovala svoje výkony v tzv. sviatkových alebo sobotných grafikonoch. Ja nejdem sa púšťať do tej diskusie, či tie postupy ktoré Zväz autobusovej dopravy zvolil, boli celkom optimálne. Ja neviem ani posúdiť, či sa využil všetok priestor na dialóg tých, ktorých sa to týka. Skôr si myslím, že áno, bol využitý, len neboli všetci vypočutí. A vo väzbe na to, čo teraz hovorím, je aj rozhodujúce uznesenie predsedov vyšších územných celkov, ktorí naozaj žiadajú tie veci, ktoré predkladateľ sa snažil zakomponovať do toho návrhu uznesenia, o podporu ktorého sa uchádzame. Moje informácie sú také, že tí, ktorí rokovali v tejto oblasti , zatiaľ najväčšie porozumenie našli na ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny, dokonca aj s istou dávkou prísľubu, že bude minister hľadať v rozpočtovej kapitole priestor na to, aby mohol niektoré veci realizovať. A tá druhá časť uznesenia smeruje aj k tomu, aby sa jasne a zrozumiteľne povedalo, že ak tie zľavy sú, a podľa nášho názoru bezpochyby sú istou sociálnou pomocou, resp., nie celkom sa presne vyjadrím, sociálnou dávkou , tak myslím si, že správcom tejto podpory už v rámci tej budúcej koncepcie by malo byť ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny. Ministerstvu práce, sociálnych vecí a rodiny, myslím, táto kompetencia patrí aj z iného dôvodu, aj keď si myslím, že Ministerstvo dopravy, pôšt  a telekomunikácií by malo byť gestorom z iného dôvodu, predovšetkým preto, že všeobecne vieme, že na Slovensku je mimoriadne nízka mobilita pracovnej sily. Ak významným spôsobom zliberalizujeme cestovné, ak významným spôsobom znížime dopravnú obslužnosť územia Slovenskej republiky, tak v každom prípade musíme očakávať, že ten nepriaznivý ukazovateľ, ktorý odborníci nazývajú mobilita pracovnej sily, sa ešte významným spôsobom zhorší. Myslím si, že je to problematika, o ktorej by sme aj z hľadiska kvantifikácie dopadov mohli naozaj hovoriť ešte veľmi dlho. Ja, ak dovolíte, by som predniesol ešte jeden procedurálny návrh. Z toho môjho procedurálneho návrhu by malo byť zrejmé, že nie je nám ľahostajný rok 2004, ale absolútnu prioritu dávame na to, aby sa v priebehu roku 2005 vyriešila táto problematika koncepčne, legislatívne aj z hľadiska finančného krytia. Poviem, dámy a páni, a budem o tom hovoriť ešte aj pri návrhu zákona o štátnom rozpočte, resp. pri rozpočte verejnej správy, dnes teda VÚC-ky budú financované prostredníctvom podielových daní, daní z príjmu fyzických osôb. Registrujete asi ten problém, ktorý sa teraz otvára z hľadiska percenta, ktoré by malo patriť vyšším územným celkom, mestám a menším mestám, ale tomu sa budeme venovať pri rozpočte. Ale súčasne teda pri rozpočte verejnej správy, ktorú Národná rada Slovenskej republiky podľa novej metodiky berie len na vedomie, sa odporúča, aby na výkony vo verejnom záujme vyššie územné celky vyčlenili čiastku málo presahujúcu 1 mld. Sk, presnejšie povedané, 1,052 mld. Sk. Už podľa dnešných kvantifikácií bez akéhokoľvek koeficientu miery inflácie, ktorá sa v roku 2005 očakáva na podstatne nižšej báze ako v roku 2004, je úplne zrejmé, že táto čiastka na pokrytie výkonov vo verejnom záujme nemôže v žiadnom prípade vystačiť. Myslím si, že musíme hľadať definitívne riešenie s jedným jediným cieľom, aby štát bol najserióznejším partnerom a prostredníctvom štátu aby vyššie územné celky boli konečne serióznym partnerom a to, čo si od svojich dodávateľov objednajú, aby aj v plnom rozsahu bolo týmto dodávateľom uhradené. Dámy a páni, otvorila sa aj diskusia na tú tému, že dnes SAD-ky sú súkromnými spoločnosťami a že to je, by som povedal, istý lobing privátnych firiem. Pokiaľ ste počúvali navrhovateľa tohto uznesenia a pokiaľ mám tu česť a počúvali ste aj pár mojich slov, my absolútne nevnímame tento problém ako problém privátnych spoločností. A celkom jednoznačne musím povedať, že v konečnom dôsledku nás ani hospodársky výsledok týchto spoločností nezaujíma, nás zaujíma to kľúčové, aby vyššie územné celky to, čo si objednajú,  aj korektným spôsobom zaplatili. A na dôkaz toho, že nám naozaj ide o koncepčné riešenie, chcem navrhnúť, aby sa o bodoch uznesenia hlasovalo osobitne, osobitne predovšetkým napriek tomu, že vás veľmi pekne prosím, aby ste podporili aj prvú časť. Ale ak by náhodou ste mali problémy s tou prvou časťou, aj keď sa tam finančne nekvantifikuje tá požiadavka na štátny rozpočet v roku 2004, je to len teda požiadavka voči vláde, aby sa týmto problémom vážne zaoberala, ak by ste mali akýkoľvek problém alebo ak by sme mali akýkoľvek problém, tú prvú časť uznesenia nepodporiť, tak chcel by som vás veľmi pekne poprosiť, aby sme sa zhodli na tej druhej časti, ktorá by mala v roku 2005 spôsobiť to, že túto oblasť z hľadiska koncepčného, z hľadiska legislatívneho si berieme za povinnosť v spolupráci s vládou Slovenskej republiky vyriešiť predovšetkým nie k spokojnosti prepravcov, nie k spokojnosti vyšších územných celkov, ale k spokojnosti ľudí, ktorí verejnú dopravu na Slovensku využívajú. Ďakujem pekne, dámy a páni, za vašu pozornosť a ešte raz vás aj v mene teda predkladateľa prosím o podporu tohoto uznesenia. Ďakujem pekne.