I. Šulaj, poslanec: (2004-06-17):
Jedným zo základných cieľov fiškálnej decentralizácie by malo byť spravodlivé a ekonomicky efektívne vyčlenenie finančných prostriedkov zo štátu na územnú samosprávu. Veď v predchádzajúcom období sme presunuli značnú časť pôsobnosti zo štátu na VÚC, ako aj mestá a obce. Ak teda územná samospráva dostala úlohy, povinnosti zabezpečovať originálne a prenesené právomoci, tak je potrebné, aby zo strany štátu sa vytvorili aj také mechanizmy finančného charakteru, ktoré by dopomohli k tomu, aby tieto pôsobnosti boli zabezpečované. Myslím si, že tento cieľ je prvoradý, je potrebný a možnože na tomto cieli sa vedia dohodnúť aj politici z koaličných radov aj z opozičných radov. Starý spôsob financovania územnej samosprávy, ktorý bol založený predovšetkým na prerozdeľovaní finančných prostriedkov prostredníctvom štátu a štátneho rozpočtu cez jednotlivé kapitoly, súhrnný finančný vzťah podielových daní bol dosť problematický a myslím si, že bol aj v rozpore s ústavou. Už pred niekoľkými mesiacmi opozícia konštatovala, že napríklad financovanie vyšších územných celkov je v ústave zakotvené úplne iným princípom, ako sa momentálne deje v roku 2004. Podľa ústavy by vyššie územné celky mali mať svoje vlastné finančné zdroje na krytie svojich pôsobností a potrieb, či už originálneho, alebo preneseného charakteru. A my sme dosiaľ len prerozdeľovali finančné prostriedky formou štátneho rozpočtu, ktoré sme potom následne posúvali na vyššie územné celky, na mestá a na obce. Problém nevidím v hlavnom cieli fiškálnej decentralizácie v spravodlivejšom vytváraní finančných podmienok na chod územnej samosprávy, ale v kritériách, ktorými vymedzíme rozsah a spôsob prerozdeľovania uvedených finančných prostriedkov. Už v minulom období pri kreovaní štátneho rozpočtu na rok 2004 vznikol problém spôsobu prerozdeľovania finančných prostriedkov na mestá a na obce pri časti daní z príjmu právnických osôb. Problémom vôbec nebola myšlienka prerozdeľovania dane, ale spôsob jej prerozdeľovania medzi ekonomicky silnými mestami a ekonomicky slabšími mestami. Ak teda kritériá rozsahu a spôsobu prerozdeľovania finančných prostriedkov v nových zákonoch budú nejasné a budú zvýhodňovať len určitý región alebo mesto, vznikne v ďalšom období regionálny a politický tlak na zmenu fiškálnej decentralizácie v jej legislatívnom vyjadrení. Je úplne jedno, či s tými kritériami vystúpi Igor Šulaj alebo či ich bude prezentovať iná politická strana. Musíme si uvedomiť, že len čo vytvoríme kritériá, ktoré budú uprednostňovať len jeden silný ekonomický región alebo silné mestá alebo obce, v budúcom období budú všetky zákony, ktoré tvoria fiškálnu decentralizáciu, na pretrase v parlamente a budú sa poslanci, či už koaliční, alebo opoziční, snažiť tieto skutočnosti zmeniť. Ale poďme konkrétne ku kritériám fiškálnej decentralizácie, ktoré sú podľa môjho názoru veľmi problematické a ktoré môžu spôsobiť problémy v ďalšom období, teda od 1. 1. 2005, kedy by mala byť zavedená fiškálna decentralizácia. Prvé také komplikované kritérium je kritérium súvisiace s vymedzením dane pre potreby územnej samosprávy. V súvislosti s prechodom pôsobnosti z orgánov štátnej správy na obce a vyššie územné celky podľa zákona č. 416 v znení neskorších predpisov, ako aj nadväzných zákonov by sme mali vyčleniť také finančné prostriedky, ktoré naozaj budú kryť v územnej samospráve ich originálne a prenesené právomoci. Ak sa pozrieme na tú časť daní, ktoré bude prerozdeľovať štát, ide predovšetkým o daň z príjmov fyzických osôb a súčasnú cestnú daň, alebo ju môžeme nazvať daň z motorových vozidiel. Aj v súčasnosti mestá a obce mali tzv. svoje vlastné dane, ktoré priamo plynuli do rozpočtu miest a obcí. Išlo o miestne dane a poplatky, ku ktorým takisto patrila aj daň z nehnuteľností. Je teda otázka, ak by originálne právomoci mali byť kryté daňou z príjmu fyzických osôb, čo sa týka miest, obcí a vyšších územných celkov, a cestnou daňou alebo daňou z motorových vozidiel, či tieto finančné zdroje budú postačovať na úlohy, ktoré má územná samospráva. Je to veľmi dôležitý moment ani nie tak z hľadiska miest a obcí, pretože prerozdeľovacím mechanizmom je mestám a obciam úplne jedno, akú korunu dostávajú. Viete, to ako keby ste mne ako poslancovi teraz povedali, že dostávam plat z dane z pridanej hodnoty. Ja dostávam finančné prostriedky na svoj účet, ktoré idú prerozdeľovacím mechanizmom cez štátny rozpočet. My sme tento prerozdeľovací mechanizmus nezmenili a nevytvorili sme také kritériá, aby napríklad časť dane z pridanej hodnoty alebo časť dane z príjmov fyzických osôb pozostávala v štátnom rozpočte a druhá časť išla na mestá a na obce. My stále budeme držať centralistický princíp najprv centrálneho zberu finančných prostriedkov, ktoré sa budú sústreďovať asi na účtoch štátneho rozpočtu, a potom následne jeho prerozdeľovania. Je teda otázka, ak štátna moc, ktorá je reprezentovaná ministerstvom financií, zistí, že tie finančné prostriedky na mestá a na obce a na vyššie územné celky nebudú dostatočné, nebudú postačovať, ak teraz momentálne vyčleníme len v podstate tieto dva typy daní, či budeme môcť v budúcom období ovplyvňovať aj finančné potreby územnej samosprávy, ktoré môžu byť vyššie. Napríklad mestá a obce v súčasnom období konštatovali, že majú nedostatok finančných prostriedkov, ktoré vyčíslili vo výške okolo 3 mld. korún. Môžeme sa zaoberať touto sumou a môžeme diskutovať o jej opodstatnenosti. Ale pýtam sa: Fiškálna decentralizácia vychádzala z podmienok roku 2004, kde nie sú zakotvené tieto 3 mld. korún a bola nadstavená na východiskovú bázu roku 2004, ktorá zase nebrala do úvahy 3 mld. korún – ako budeme riešiť finančné problémy územnej samosprávy, ak daň z príjmu fyzických osôb a cestná daň alebo daň z motorových vozidiel nebudú stačiť? Podľa môjho názoru by sme mali vyčleniť aj iné typy daní, ktoré by kryli finančné potreby, možnože daň z pridanej hodnoty alebo časť spotrebných daní, aby sme sa nedopracovali k legislatívnym problémom krytia potrieb územnej samosprávy. Kritérium súvisiace s ovplyvňovaním jednotlivých typov daní. Územná samospráva bude môcť ovplyvňovať len dane takzvaného nákladového typu. Ide predovšetkým o miestne dane u obcí, ich výšku stanovuje obec všeobecne záväzným nariadením. Problematická bude daň z nehnuteľností. Ak štát stanoví napríklad kritérium zvýšenia výberu daní zo štyroch na päť miliárd korún, čo je jedno z východísk fiškálnej decentralizácie, bude táto nepopulárna záležitosť na pleciach primátorov a zastupiteľstiev obcí. Šťastné budú tie regióny, ktoré napríklad dostali investičné stimuly. Tam sa daňové zaťaženie rozloží i na nové podnikateľské subjekty. No a tie ostatné obce, ktoré nemajú túto možnosť, budú mať možnosť koeficientu len 1,2. Čo to prakticky znamená? Asi to, že primátori, ktorí nebudú môcť rozložiť daňové zaťaženie na nových daňovníkov, budú musieť zvýšiť asi o 20 % daň z nehnuteľností alebo výber iných daní. To znamená, že chudobnejšie regióny budú chudobnejšie a bohatšie regióny, ktoré dostali aj investičné stimuly alebo možnosti zo strany štátu, ako sa napríklad môže diať táto skutočnosť pri Žiline alebo pri Trnave, budú mať možnosť rozvíjať svoje potreby aj cez rozvoj svojich ďalších finančných aktivít. Pri VÚC bude možnosť ovplyvniť len cestnú daň alebo daň z motorových vozidiel. Výnos z cestnej dane budú však prerozdeľovať daňové úrady. Daň z príjmu fyzických osôb, jej výška, ako aj spôsob výberu zostane plne v rukách štátu. My sme totiž v roku 2003 prijali zákon o dani z príjmov č. 595, kde sme v zmysle daňovej reformy nadstavili spôsob výberu a spôsob výšky dane 19-percentnou sadzbou. To znamená, že mestá, obce a vyššie územné celky nebudú môcť kreovať výšku sadzby tejto dane. Nie je plne v rukách týchto miest a obcí. Jedine budú môcť ovplyvňovať výšku miestnych daní alebo výšku tzv. cestnej dane. To znamená, že územná samospráva bude v podnikateľskej sfére menej populárna. Bude totiž môcť ovplyvňovať len dane, ktoré vstupujú do nákladov. Za uváženie stojí myšlienka prenesenia časti dôchodkových daní na územnú samosprávu. Takto by pri určitom intervale sadzby, napríklad dane z príjmov, ktorú by mohla ovplyvňovať územná samospráva, mohli vzniknúť podnikateľsky výhodnejšie prostredia aj v menej rozvinutých regiónoch. Vyskúšajme si zobrať napríklad švajčiarsky príklad, kde jednotlivé kantóny môžu ovplyvňovať aj daň z príjmu právnických osôb. Teoreticky by mohla byť určitá základná sadzba, ktorá by plynula do štátneho rozpočtu, napríklad 15 %, a nech regióny môžu určovať aj ďalšiu časť sadzby dane, ktorá by tiekla do jednotlivých regiónov. Tu je však potrebné zase povedať, že by bolo potrebné nastaviť asi vyrovnávacie mechanizmy medzi jednotlivými regiónmi, lebo do niektorých regiónov zase investoval štát, vzniknú tam nové podnikateľské subjekty, tie regióny budú asi silnejšie aj pri výbere daní z príjmu právnických osôb a niektoré regióny sú zaostalejšie, aj keď svojimi finančnými zdrojmi, ktoré tiekli do štátneho rozpočtu, dopomohli pri investovaní do jednotlivých investičných stimulov. Kritérium súvisiace so základom na výpočet finančných potrieb. Princíp prerozdeľovania finančných prostriedkov na územnú samosprávu je postavený na východiskovej báze roku 2004. Následne je robený prepočet na ďalšie roky, ktorý v podstate zohľadňuje inflačné tendencie. Musíme však konštatovať, už v roku 2004 mestá a obce konštatujú, že im budú chýbať približne 3 mld. Sk. Tu by bolo potrebné povedať, ako chce ministerstvo financií zasiahnuť do tejto skutočnosti a či nebude meniť východiskovú bázu, ktorá bude veľmi dôležitá pri prerozdeľovacích procesoch v roku 2005, 2006 a 2007. Musíme konštatovať, že mestá a obce okrem toho, že majú bežné a kapitálové výdavky týkajúce sa konkrétneho roku, majú aj staré dlhy. Ide väčšinou pri územných samosprávach o modernizačné dlhy. Ide o dlhy, ktoré súvisia s pôsobnosťami v oblasti kultúry alebo v oblasti sociálneho života. Tu sa pýtam: Ako berie fiškálna decentralizácia alebo tieto zákony do úvahy aj splatenie týchto dlhov? Máme dve možnosti, buď splatíme staré dlhy a pôjdeme s vyrovnaným nulovým saldom a nadstavíme fiškálnu decentralizáciu tak, aby všetky zdroje kryli bežné a kapitálové výdavky bežného roku a ďalších dvoch rokov, alebo fiškálna decentralizácia a rozdelenie jednotlivých finančných zdrojov by malo kryť aj staré dlhy. Vie mi niekto odpovedať na túto otázku? Ďalšie kritérium súvisiace so zavedením dvojitých koeficientov pre vyššie územné celky. Ak som si preštudoval tieto zákony, tak je tam, myslím, vo vyhláške uvedených niekoľko ukazovateľov, asi päť ukazovateľov, na základe ktorých by sa mali prerozdeľovať finančné zdroje, dane z príjmov fyzických osôb na vyššie územné celky. Týmto jednotlivým ukazovateľom je pridelená váha v jednotlivých percentách. Následne však je daná druhá tabuľka koeficientov, ktoré, myslím, budú platiť dva alebo tri roky, ktorým sa vyrovnávajú jednotlivé regionálne rozdiely medzi vyššími územnými celkami. Veľmi problematický stav nastane po zrušení týchto ďalších koeficientov, pretože na základe výpočtov, ktoré som si robil, môžu nastať v jednotlivých regiónoch, napríklad v školstve alebo v sociálnych systémoch, veľké výpadky. Máme konkrétne spočítané všetky vyššie územné celky, aj vplyv po ukončení druhých koeficientov v roku 2007, konkrétne napríklad na Banskobystrickom vyššom územnom celku môžem dokázať, že v oblasti školstva vzniknú veľké problémy. Pýtam sa však z metodického hľadiska: Ak sme do prvej várky koeficientov a do prvej várky ukazovateľov dostali určitý princíp, ktorý sme následne prerozdelili druhou várkou koeficientov, ktoré vôbec nie sú vysvetlené, kto opodstatnenosť týchto koeficientov vie vysvetliť a či sú naozaj tieto koeficienty spravodlivé? Kritérium súvisiace so spôsobom prerozdeľovania dane z príjmov fyzických osôb. Ak si zoberieme jednotlivé kritériá alebo ukazovatele, o ktorých som pred chvíľou hovoril, tak prídeme na to, že napríklad pri obciach je jedným z ukazovateľov aj ukazovateľ počet obyvateľov prenásobený koeficientom veľkostnej kategórie. Tvorí 35 %. Pri vyšších územných celkoch je to 10-percentný ukazovateľ podľa hustoty obyvateľstva. Ja sám som to osobne pochopil asi tak, že ak dávame takéto veľkostné kritériá hustoty do jednotlivých ukazovateľov, asi chceme, alebo štát chcel uprednostniť tie regióny, kde je vyššia hustota obyvateľov alebo kde sa nachádzajú väčšie mestá alebo obce. Z jednej strany je to možnože správna úvaha, aby dochádzalo k združovaniu menších obcí do nejakých väčších celkov, kde by si tieto dve, tri, štyri obce mohli kryť svoje vlastné finančné zdroje. Na druhej strane sa však pýtam, ako sa berie do úvahy napríklad pri vyšších územných celkoch problematika rozlohy regiónu? Môžeme si to vysvetliť napríklad na školstve. Ak do úvahy berieme hustotu, počet obyvateľov pri vyššom územnom celku a máme región, ktorý má vyššiu hustotu obyvateľstva, asi tento región dostane väčšie finančné prostriedky. Je to jeden z ukazovateľov 10 %, ktorý... (Reakcia z pléna.) Do úvahy teda dávam ďalší koeficient, ktorý by sme asi mali posudzovať pri druhom a treťom čítaní, a to je rozloha daného regiónu vyššieho územného celku. Myslím si, že najmä pri zabezpečovaní potrieb v oblasti školstva a kultúry je tento ukazovateľ dosť podstatný. Kritérium ekonomickej sily jednotlivých regiónov. Ak som si preštudoval ukazovatele na obce a na vyššie územné celky, nenašiel som tam kritérium ekonomickej sily jednotlivých regiónov. Asi každý z vás dnes vie, že sú regióny, ktoré majú 4-percentnú nezamestnanosť, sú regióny, ktoré majú 20-percentnú nezamestnanosť. Sú regióny, do ktorých investujeme finančné prostriedky – a myslím, že je to dobré, že sa tam vytvárajú nové podnikateľské aktivity –, ale sú regióny, ktoré túto možnosť, či už zákonite, alebo iným spôsobom, nemajú. Preto sa pýtam, či by sme do ukazovateľov prerozdeľovania finančných prostriedkov nemali dať aj ukazovateľ ekonomickej sily regiónu. Kritérium súvisiace so zabezpečením finančných zdrojov súvisiacich s ďalším presunom pôsobnosti na územnú samosprávu, ako aj zabezpečením finančných problémov z minulého obdobia. O finančných problémoch z minulého obdobia som už hovoril a nechcem sa k tomu vracať. Ale je tu následne otázka. Ak od roku 2005 budeme ešte ďalej presúvať niektoré pôsobnosti zo štátu na dajme tomu vyššie územné celky napríklad v sociálnej oblasti, či nadstavanie parametrov a prerozdeľovanie finančných prostriedkov berie do úvahy fiškálna decentralizácia tak, ako je postavená. Ja sám osobne som to v týchto návrhoch zákona nenašiel. Kritérium súvisiace so spoluúčasťou územnej samosprávy pri kreovaní podmienok výkonu fiškálnej decentralizácie. Je to technické kritérium, ale myslím si, že aj ostatné štátne inštitúcie, napríklad ako je Štatistický úrad alebo daňové úrady, by mali jasne dávať informácie a spolupracovať s územnou samosprávou. Toto by sme takisto mali zakotviť do jednotlivých zákonov fiškálnej decentralizácie. Ak vyšší územný celok alebo územná samospráva bude dostávať prerozdelené finančné prostriedky z konkrétnych daňových úradov, je potrebné asi kreovať aj vzťah daňový úrad a územný celok. Čo sa stane, ak daňový úrad oneskorene zaplatí finančné prostriedky alebo nebude vyberať finančné prostriedky v určitých časových intervaloch na to, aby ich následne mohol prerozdeliť? A tak ďalej a tak ďalej. Kritérium súvisiace s reálnymi finančnými potrebami v konkrétnom čase. Odporúčam, aby sme následne, ak teoreticky prejdú tieto zákony do druhého a tretieho čítania, brali do úvahy finančné potreby územnej samosprávy už od 1. 1. daného roka a aby sa finančné vysporiadanie nerobilo až 31. 3., ale možnože v reálne kratšom čase, pretože územná samospráva musí žiť každý deň a musí riešiť svoje finančné potreby každý deň. Čo sa týka miestnych daní a poplatku, viem, že niektoré miestne dane boli zrušené. Podľa mojich informácií ide o výpadok asi 544 mil. Sk, neviem, či sú správne. Je otázka, či výpadok na týchto daniach oproti roku 2004 je zachytený aj vo finančných príjmoch územnej samosprávy, ktoré by mali plynúť od 1. 1. 2005. Čiže je viacero výhrad ku kritériám fiškálnej decentralizácie. Ja sám osobne, tak ako som povedal, nie som proti zmyslu a cieľu fiškálnej decentralizácie. Koniec koncov upozorňovali sme už v predchádzajúcom období na to, že je to dôležitá vec, ktorú je potrebné riešiť legislatívnou formou. Odlišujeme sa však v prístupoch a postupoch riešenia tohto problému. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)