R. Fico, poslanec: (2004-06-30):
Chcem maximálne podporiť túto myšlienku, pretože na Slovensku sme svedkami obrovskej nerovnosti pred zákonom. Ľudia, ktorí majú peniaze, si dokážu svoje veci vydobyť, ale žena, ktorá má príjem 5 - 6 000 korún a jej manžel napríklad neplatí výživné, povedzte mi, ako sa má súdiť, kam má ísť, kto ju bude zastupovať zadarmo v nejakom dlhosiahlom súdnom spore. Nikto. Každý právnik bude dávať ruky od nej, len aby sa zbavil zastupovania takéhoto človeka, bez poskytnutia primeranej právnej odmeny. Preto vnímame návrh zákona, ako je pripravený pánom poslancom Madejom, ako zákon, ktorý vstupuje do tejto veľmi citlivej oblasti a zabezpečuje akú-takú rovnosť pred zákonom. Jednoducho, nech je to štát, ktorý sa bude vysporiadavať s ľuďmi, ktorí nie sú ochotní plniť si zákonné povinnosti, a ak druhá strana nemá možnosti a to niekedy aj vinou štátu, si túto zákonnú povinnosť vymôcť niekde na súde. Teraz veľmi konkrétne k tomu, čo možno hovorila najmä tá oponentúra, lebo ja to nevnímam ako oponentúru konkrétnej pani poslankyne, vnímam to ako oponentúru vládnej koalície voči opozičnému návrhu. Po prvé, aj ja dobre viem, pani poslankyňa, čo je v návrhu zákona o rodine. No ale ak prijmeme návrh zákona o rodine, ako je navrhovaný, nič sa nevyrieši so ženami. Ženy budú dokonca ešte v horšej pozícii, ako sú teraz. My navrhujeme mechanizmus, nech je to štát, ktorý tej žene pomôže. Zákon o rodine takýto mechanizmus nezavádza. Vy hovoríte, že budú priamo zrážky zo sociálnej dávky a ďalšie a ďalšie veci. Vy dobre viete, ako to funguje, tak či tak sa tieto peniaze nikdy nedostanú, kam sa majú dostať. Ďalej otázka Trestného zákona. Pani poslankyňa, hovoriť, že odsúdime človeka na verejnoprospešné práce, a čo z toho má tá žena, že niekto bude verejnoprospešne niekde pracovať. Že bude možno pracovať na kultúrnej pamiatke, na rekonštrukcii historického nejakého domu, alebo bude niekde upratovať. Kto bude pomáhať tej žene umývať riady, prebaľovať to dieťa? Asi to tak nejde. My hovoríme o reálnej finančnej dávke a viem, o čom hovorím, pani poslankyňa, pretože trest verejnoprospešné práce bol dvakrát predmetom rokovania Národnej rady Slovenskej republiky v čase, keď ste o svojej politickej kariére ešte ani nesnívali. Posledná vec, ktorú chcem povedať, je otázka dopadov na štátny rozpočet. Národná rada Slovenskej republiky prijala v roku 1998 zákon o odškodňovaní obetí trestných činov. Rovnako tu bola kopu kriku, že bude sa zákon zneužívať, že prídu prostitútky a budú hovoriť, že boli sme znásilnené a budú od štátu pýtať veľké peniaze. Ministerstvo financií kričalo, koľko sto miliónov korún sa bude ročne vyplácať na odškodňovanie týchto ľudí. Aká je prax? Zanedbateľné stotisícové sumy sú vyplácané ročne osobám, ktoré sú obeťami násilnej trestnej činnosti, ale zákon tu je a je aká-taká možnosť ľudí sa obrátiť. Garantujem vám, že aj v tomto prípade pôjde z pohľadu štátneho rozpočtu o smiešne, absolútne smiešne sumy. Ale bude to ďalší posun k sociálnemu štátu. Štátu, kde hovoríme, že musí byť nejaká rovnosť občanov pred zákonom. Prosím všetkých poslancov Národnej rady, ktorí si chcú zachovať zdravý rozum a nepozerajú na to, kto je predkladateľom návrh zákona, aby tento dôležitý návrh zákona podporili. Ďakujem pekne. (Potlesk.)