Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2013-09-24):
Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, kolegovia, tento zákon, návrh tohto zákona, tejto téme sa venujem dlhšie, aj návrh som už raz predkladal, myslím, alebo dvakrát dokonca, a budem ho predkladať, pokiaľ mi dnes znemožníte, lebo je podľa mňa mimoriadne dôležitý. V krátkosti ho uvediem, niečo k tomu poviem, nevylučujem to, že sa budem opakovať. Avšak koniec koncov to, že sa opakujem, znamená len, prepotvrdzuje, že to, prvýkrát čo bolo povedané, je pravda, hej. A hovorím, už len hovorím pre tých ľudí, ktorí majú možno otvorenejšie srdcia, ale nemajú tú moc, ktorú máte vy. To znamená moc niečo prijať, ale pre nich to má význam, lebo verím, že, že sa tým budú zaoberať. Tu som už na niektoré veci úplne rezignoval. Takže pre tých, ktorí to už raz počuli alebo v obmene počuli, nech sa páči, ale zase si povedzme aj druhú vec, že memorovanie je tiež jedna z metód, hej, že ako uznávate, že veciam prikladáte význam. Aj tým neustálym opakovaním sa vám snažím zdôvodniť, že prečo je to dôležité. Čiže nemyslel som si to len pred pol rokom alebo len minulý týždeň. Ja si to myslím aj teraz a verte tomu, že si to budem myslieť aj o pol roka, keď mi znemožníte to predložiť skôr. Ono by to, ale veľakrát to aj tak vyzerá, že človek by nepovedal, ale je to tak. Toto vaše nešťastné, naozaj nešťastné, tieto sociálne experimenty spôsobili, spôsobili genocídu, spôsobili obludné veci. Kúsok od nás, kúsok od vašich obydlí. Spôsobili to, že v strednej Európe máte lokality, kde stredovek je málo, stredovek je málo, kde je Afrika. Viete, tým Afričanom tam chodí kopu ľudí pomáhať, lebo vedia, že je to zlé. U nás netušia, že treba pomáhať, lebo však je to stredná Európa, tak preto tam nechodia. Ono sú možno tí ľudia ešte u nás na tom ešte horšie v tých osadách ako v tej Afrike. Ale to, že to takto dopadlo, má samozrejme veľa príčin, veľa, to netvrdím, že je jedna jediná. Ale jedna zo silne ovplyvňujúcich je tento nešťastný zákon, nešťastný zákon. To, čo ste urobili; a urobili ste z maternice výrobný prostriedok. Ľuďom ste dali možnosť prežiť tak, že ste im povedali, urobte si dieťa, dostanete peniaze. A ešte to odkomunikovali ako sociálnu, neviem akú vymoženosť. Tie preteky, ktoré tu boli, že ten príplatok bol niekedy pre jedno dieťa a potom ste vy v ošiali, v ošiali konjunktúry, ale aj nejakého neviem to, že nového voličského zázemia, pridali druhé a tretie dieťa, sa možno ľúbilo a páčilo, ale kto bude brať tú zodpovednosť, kto za to zoberie, keď sa prejde po tých osadách, čo ste spôsobili, že tie deti sa rodia kvôli tým 850 eurám alebo koľko to je. Tie deti sa rodia naozaj kvôli tým peniazom. To nehovorím ja, lebo zas poviete, že hovorí Hlina. Nie, to, to je fakt. Môžte tu točiť mantry, s ktorou sa tu žije 20 rokov, že mnohodetnosť je prejavom chudoby. Toto je normálne pomaly axióma, tu už len čakám, kedy to kto dá ako návrh zákona. To už je dávno vyvrátené. Za určitých okolností áno, ale nie absolútnych. Zlá sociálna politika štátu proste k tomu prispieva. To, čo ste spravili, je naozaj na úrovni genocídy. A viete, to len bude, keď si začneme hovoriť pravdu, že jak to dopadlo v tých osadách, ako sa tam žije, kto to spôsobil a kto bude za to brať zodpovednosť, tak to len bude zaujímavé. Len otázka stojí, že čo s tým, lebo to už môže byť už dosť neskoro, lebo ten systém sa rozvráti. Ten systém sa rozvráti úplne na cimpr-campr. Nezodpovedná sociálna politika SMER-u, ale v tomto prípade aj, pripúšťam, tých, ktorí sa do toho nezahryzli predtým, spôsobila to, že naša krajina bude konfrontovaná s obrovskými problémami. Obrovskými, to si ani nevieme predstaviť. A znova nebudem sa hrať na Nostradama, som priemerný analytik, s obrovskými problémami sa bude stretávať naša krajina. Ešte budete si hlavu držať. Ja viem, že niektorí z vás už si poviete, mňa už z toho hlava bolieť nebude, ale vaše deti z toho bude bolieť hlava, vašich vnukov z toho bude bolieť hlava, lebo z toho hlava bolieť bude, vážení! A urobili ste to kvôli takému lacnému gestu populistickému, že ako pridávate, a neboli ste si vedomí tých dôsledkov, ktoré spôsobíte, ktoré sa vám tu opakovane snažím povedať. Opakovane sa vám snažím povedať, že niekde ste urobili chybu. Ak je, to už treba upraviť. Pri prvom predkladaní som hovoril, že tretia najvyššia pôrodnosť je v Lomničke na svete. Po zbere informácií to je ináč. Najvyššia pôrodnosť na svete je v rómskych osadách na Slovensku. Najvyššia. Máme lokality, kde teda sme k tomu množstvu ľudí, ktorí tam sú, a koľko detí sa narodilo, najvyššia. To znamená, že aj Nigériu sme predbehli. Tak mi povedzte, kde sa stala chyba? Neviem. Je niekde chyba, lebo tu s úsmevom budete počúvať vašich predstaviteľov, ktorí tu na tejto schôdzi doniesli zákon, ktorý to vlastne ešte viacej kazí. To, čo doteraz bolo v podobe aj filozoficky dvoch dávok, kde ste mohli tú jednu strihnúť a mohli to niesť menšie politické škody, tak teraz, ja inak neviem, v čom je logika, to tu prídete a predstavíte ako, ako Ameriku, že teda objavili tuná na ministerstve práce a sociálnych vecí tam tí vaši niektorí úžerníci, ktorí tam sú, Ameriku. Normálne takto tu prídete a predstavíte a robíte obrovské škody na vnímaní, lebo poznamenáte tú krajinu, tým zlúčením dávok do jednej vlastne urobíte politicky mimoriadne náročné pre zodpovedných politikov, ktorí budú musieť zákonite hrýzť do toho, budú musieť, tak urobíte z nich netvorov, urobíte z nich neviem koho a ešte sa budete vytešovať. Zákerné, dosť zákerné. Vážení, vami predkladaná novela z dielne ministerstva, z dielne, prosím vás, aká dielňa, je zlý. Je úplne zlý. Ja som modifikoval tento môj návrh, v súčasnej podobe, ako je predkladaný, hovorí o tom, že aspoň bol taký princíp, že vypýtate veľa v polke cesta, je, aj to je, menej je lepšie niekedy ako nič. Aj malý, už sa nechcem opakovať, je lepšie ako hrdzavým drôtom do oka, aj malý ústupok alebo malá výhra. Toto modifikované znenie zákona hovorí o tom, že viete, keby bolo na mne, by som to upravoval ďaleko tvrdšie, ale som si vedomý skutočnosti, ktoré silne ovplyvňuje to, aby ste tu vy mohli sedieť a tváriť sa ako poslanci, ale nerobiť si robotu poslancov. To znamená, aby vás tu niekto zvolil. Takže dá sa to pre túto chvíľu, jedno z riešení je dobré. Prvé dieťa, to kočíkovné je to, budem zjednodušene nazývať, to kočíkovné zostane zachované, ale to druhé a tretie dieťa aspoň rozdeliť do etáp, do životných etáp toho dieťaťa, aspoň tak mu pomôžete. Aspoň tak mu pomôžete, lebo je, zvyšujete predpoklad, že niečo z tých peňazí bude mať, lebo to dieťa, ktoré sa, žiaľ, narodí v ten daný moment, ja nehovorím, že vždy a absolútne, ale poväčšine z toho dokopy nič nemá a koniec koncov si to ani neuvedomuje, hej. Lebo v tom veku, to niekde bola taká debata, že, ale to sa nechcem do náboženských debát pustiť, ale v tom to skončím, že neuvedomuje si ani, že, že teda mu štát prispel, hej. Ono s tým nič nemá, čiže si nevytvára ani vzťah k štátu, lebo v tom danom veku tesne pri narodení a po dvoch dňoch, keď už z peňazí nie je nič, z toho to dieťa dokopy nič nemá. Takže sekundárne môžeme povedať, že keď nahlas rozmýšľam, že vytvárate aj, aj, aj u toho dieťaťa určitý aj, nechcem povedať, že záväzok, ale určité vnímanie štátu ako takého, lebo mu umožňujete ten váš príspevok, nechcem povedať, že užiť, hej, si ho užiť, ale ho vnímať aspoň. To znamená, že keď má tých šesť rokov a ide do školy, no tak keď mu kúpia peknú tašku s nejakou Disney rozprávkou, tak mama povie: No vidíš, to nám vtedy dali za – ja neviem – za Fica. No nech za Fica, no čert to ber. Viete. Ale si povie: Aha. Hej? A už vytvárate, má to, aj tento rozmer to má, hej. A nechcem hovoriť, že to má iný rozmer, že to nebude tak motivačné. Čiže ten návrh hovorí o tom, že ten príspevok sa rozdelí. To znamená, pri narodení sa dá 30 %, pri dovŕšení troch rokov 25 %, pri nástupe na povinnú školskú dochádzku 25 %, po ukončení, čo je tiež mimoriadne dôležité, aby sa ukončila, je 20 percent. Ja, ja neviem. No však vystúpte niekto. Vystúpte niekto a povedzte, že to je zle. Vyargumentujte to a tu ja dám, zrazím opätky a budem utekať s hanbou na, do kresla, že čo som to predložil. Tak mi to tu príďte povedať! Príďte mi to tu naložiť, prosím vás pekne! Hazardujete, naozaj hazardujete. Tento zákon je mimoriadne dôležitý, o tomto zákone sa budeme ešte nie raz, nie dvakrát a aj na iných fórach ešte baviť, baviť a baviť. Lebo tento zákon spôsobuje nešťastie. A vy to máte v rukách, či sa v tom bude pokračovať, alebo sa to nieže úplne zmení, ale čiastočne upraví, lebo na to neexistuje, každý, kto tu príde s geniálnym riešením, je blázon, to nefunguje. Po tom, čo ste narobili s tými sociálnymi experimentmi po obdobie dvadsiatich piatich rokov, neexistuje jednoduché riešenie, existuje len ťažká a vytrvalá a zodpovedná mravenčia práca. Tak. A na konci je, je zlepšenie. Ale toto, čo vy stvárate, ste sabotéri. To je normálne pri vedomí toho, že čo sa to deje, a napriek tomu to, to, ale zdá sa, že z mojich úst to neberiete. Ja verím, že raz dorastú vaše deti, vaši vnuci, ktorí vám to prídu povedať, že: A to čo ste tam vtedy stvárali? To čo ste tam vtedy robili? Pozrite sa, jak to, jak to celé dopadlo. No to som zvedavý, jak sa budete krútiť. Ďakujem.