Gaborčáková, Soňa, poslankyňa NR SR (2017-10-17):
Ďakujem za slovo. V prvom rade mi nedá povedať, že teda naozaj som dala plno energie do toho, aby sme sa pozerali na túto problematiku nie koalične a opozične, ale tak, aby sme pomohli ľuďom vonku. Už v júni som vlastne žiadala pána štátneho tajomníka, aby sa stretol na pracovnej skupine k dlhodobej starostlivosti, kde boli zástupcovia ministerstva zdravotníctva, a teda náš zákon, teda vládny zákon, aj vždy tak rezortovo hovorím, bol teda alebo išiel teda do pripomienkového konania a vtedy vlastne pán štátny tajomník sa zo stretnutia ospravedlnil, že má pracovné povinnosti. Keďže to prišlo už do pléna po pripomienkovaní, tak aby to malo legitimitu, tak zvolala som kolokvium, kde zasadalo viacero odborníkov práve na problematiku sociálnych služieb a na problémy, ktoré sa týkajú práve dlhodobej starostlivosti a odkázaných, kde boli prijaté určité závery. S týmito závermi som požiadala o stretnutie pána ministra. Pán minister ma odkázal na štátneho tajomníka a štátny tajomník sa so mnou nakratučko stretol, ale keďže mal odprezentovať zákon na výbore, tak sme si neprešli ani závery vlastne v plnom znení. Neskôr som vlastne svoje pripomienky hovorila na výbore pánovi ministrovi. Pán minister bol ústretový a povedal, že teda, je teda ochotný ďalej rozprávať o tých pozmeňujúcich návrhoch, že sa mám stretnúť v stredu, keď bude vytvorená pracovná skupina, kde som sa teda opäť nedostala, keďže bolo povedané, že je uzatvorená skupina a tam nemôžem ísť, čo ma aj tak neodradilo, lebo som si povedala, že predsa len napíšem tomu pánovi ministrovi a že mne ide vlastne o tú vec, že jednoducho tých ľudí pribúda a tých ľudí chudobných tiež, ktorí poberajú hmotnú núdzu, a teda napísala som mu zase nejaké veci, ktoré by som chcela prejsť. Ozval sa mi pán štátny tajomník, ktorý teda, to bolo včera, no a v podstate sme si len povedali, že teda, aha, ide o tie pozmeňujúce návrhy. A nestretla som sa od júna vlastne s nikým. Je mi to ľúto, lebo dala som do toho strašne veľa energie. Pán minister, viete dobre, že ide mi o vec. Ja netvrdím, ako z vašej strany a vždy zo sekretariátu to bolo dosť promptné, že ste to posunuli teda ďalej, ale efekt je taký, že v podstate napriek tomu, že som tomu dala veľa úsilia, mám pocit, že len tu z tejto lavice sa odkazujeme, že je opozícia deštruktívna a nie konštruktívna. Ale v podstate, keď počúvate celú tú moju genézu, čo sa dialo, tak ja sa ani nečudujem mojim kolegom, ktorí sú tu možno dlhšie, že v podstate už neprichádzajú s konštruktívnymi vecami, ale niečo, čo vystrelí a médiá to zoberú. Lebo ak človek ide slušne a konštruktívne a naozaj mu ide o vec, tak len preto, že je opozičný, sa nedostane ten priestor diskutovať napriek tomu, že koaličné poslankyne tento priestor v stredu dostali. To som mala potrebu povedať na začiatku, že naozaj ľudia vonku od nás očakávajú spoluprácu. A ja sa aj tak nevzdávam. Aj keď ste to urobili, ja som si povedala, že napriek tomu chcem urobiť všetko pre to, aby keď som v tom parlamente, aby som urobila pre tých ľudí, čo ja môžem, a efekt možno sa dostaví v podobe, že niečo prevezmete, ale mňa to určite neodradí. Celý život sa mi snažili povedať, že sa nedá, „jak še nedá“ na východe. A ja som si povedala, že sa to dá, len treba k tomu sa dostať možno väčším úsilím. Čo sa týka tej novely zákona o sociálnych službách z dielne vášho ministerstva, nie je systémovým riešením v oblasti dlhodobej starostlivosti odkázaného občana ani pre občana v kríze. Po prvé, nezavádza jednotný posudkový systém, naďalej posúdenie odkázanosti budú vykonávať štyri inštitúcie. Čiže človek, ktorý dnes je odkázaný, sa štyroma rôznymi inštitúciami posudzuje, aby mal v tej konkrétnej nárok na to, čo potrebuje. Neuznávajú si posudky navzájom. V rámci legislatívy je možné, aby sme posudok odkázanosti, aby mohol posudok odkázanosti, ktorý je schvaľovaný úradom práce, sociálnych vecí a rodiny, akceptoval vyšší územný celok, ale v aplikačnej praxi sa to stáva tak, že tí ľudia darmo sú posúdení na úrade práce, musia byť opäť posúdení na vyššom územnom celku, lebo hoci je tam možnosť, vyššie územné celky si to preposúdenie robia samé. Preto som vlastne vypracovala aj pozmeňujúci návrh, kde hovorím o tom, že bude povinnosť pre občana, aby keď je raz posúdený, aby bolo to posúdenie odkázanosti platné pre konkrétnu sociálnu službu. Rozhodnutie už nech si vydáva každá inštitúcia samostatne, ale jednoducho nechať to na možnosť, kde sa to komplikuje vlastne tým konkrétnym ľuďom z vonku, je nespravodlivé. Dnes pripadá na jedného úradníka tridsať občanov. Čo si tí občania vonku myslia, keď chodia z inštitúcie do inštitúcie a všade ich len posudzujú a všade treba iný papier a vždy to isté posudzujú? Čiže tú odkázanosť toho človeka. Takže minimálne, čo môžme urobiť, cez ten môj pozmeňujúci návrh, dať, že teda ten človek bude mať navrch na tými úradníkmi a jednoducho, keď je raz posúdené na úrade práce, sociálnych vecí a rodiny, bude mu platiť odkázanosť aj pre obec alebo mesto. Po druhé, novela nezavádza viaczdrojové financovanie. Aby sa mohlo financovanie považovať za viaczdrojové, muselo by pozostávať z verejných zdrojov a súkromných zdrojov. Novela by musela priniesť do systému nové mechanizmy pre udržateľnosť financovania sociálnych služieb. Ak vychádzame z demografickej hrozby, dnes na jedného občana nad 65 rokov pripadá 5,2 pracujúceho človeka. V roku 2060 prognosticky to bude už len 1,5 pracujúceho. Dnes obce dostávajú podielové dane alebo teda príplatok k podielovým daniam za občana nad 62 rokov, v priemere 12 eur na takéhoto človeka a sami si financujú napríklad opatrovateľskú službu. Čo hovorím? Ak jednoducho bude menej ľudí v produktívnom veku, samozrejme, aj menej podielových daní a všetko sa nám jednoducho začne kriviť. Čiže my, ak robíme nejakú novelu, my ju musíme urobiť s akceptom na udržateľnosť tých financií, a toto novela absolútne neberie do úvahy. Dnes napríklad obce financujú 4 % podielu financií na sociálnych službách a 17 % vyššie územné celky. Do budúcnosti bude obrovský problém práve pre obce, kde nebudete mať mladých, ktorí sa vysťahujú, a ostanú tam len starí, hej. To znamená, služby bude potrebné dávať pre odkázaných občanov, ale podielové dane budete mať nízke. To znamená, je to neudržateľné. Preto hovorím, že ak prijímame novelu, musíme ju prijímať s akceptom udržateľnosti financovania a nastaviť to úplne s iným rozsahom. Po tretie, peniaze na sociálne služby pôjdu naďalej nie za človekom, ale za inštitúciou. Tvrdím, že ak zavádzame príspevok na opatrovanie pri určitých typoch sociálnych služieb, hovorím o tom, že nie do všetkých sa ten príspevok za opatrovanie, príspevok na odkázanosť dostane. A to napríklad domáce opatrovateľské služby práve na základe tej argumentácie, ktorú som vám hovorila pred chvíľočkou, čo sa týka tých prestarnutých obcí, kde by práve príspevok v odkázanosti pri domácej opatrovateľskej službe bol ako keby trošku viac do mecha toho starostu. Ďalej tam vôbec nie je služba včasnej intervencie. Tá tiež pracuje vlastne s odkázaným človekom. To znamená, s týmto dieťaťom do siedmich rokov. Čiže ak robíme príspevok na odkázanosť a zavádzame ho len v určitých typoch sociálnych služieb, pýtam sa, prečo nie práve v takej, ktoré sa poskytujú v domácom prostredí? Lebo služba včasnej intervencie sa robí v domácom prostredí, aby sa sanovala tá rodina, a taktiež domáca opatrovateľská služba, ktorá je priorita pre to, aby sa nám ľudia nedostávali do pobytových služieb. Ak hovoríme, že teda peniaze idú nie za človekom, ale za inštitúciou, súvisí to vlastne aj s tou domácou opatrovateľskou službou v tom, že hovoríte, že urobíte ochranu teda príjmu. Ale čo to spôsobí v praxi? Už teraz sa ľudia vzdávajú ochrany príjmu len preto, lebo majú nízke dôchodky, napríklad na východnom Slovensku, aby mali nárok vôbec na opatrovateľskú službu. Lebo pokiaľ máte nízky dôchodok a musí vám ostať určitá suma, čiže tá ochrana, ktorú pán minister teraz ešte zvýši, tak jednoducho tí ľudia nemajú na úhradu tej opatrovateľskej služby. V praxi to bude znamenať to, že tak či tak sa budú vzdávať toho príjmu, len aby tú domácu opatrovateľskú službu dostali. To znamená, že je úplne bezpredmetné, keď vy poviete, že zvyšujete ochranu príjmu. Lebo ak to urobíte v takej výške, ako to chcete, chrániť ten príjem toho človeka, tak na východnom Slovensku by človek musel mať 480 eur dôchodok. A pokiaľ sa spolu posudzuje s niekým iným, mal by ho mať až 530 eur, hej. To znamená, že zavádzame veci, ktorá jedna negujú druhú. A už nehovorím, že úplne zabíjame domácu opatrovateľskú službu. Po štvrté. Služby poskytujúce človeku v kríze. Chýba nám zákon, ktorý by vlastne koordinoval a zabezpečoval, aby sa rodina neocitla na ulici. Je potrebné zaviesť väčšiu zodpovednosť a koordináciu v službách krízovej intervencie. Dnes nikto nemá zodpovednosť za ľudí v kríze. Útulok, kde, patrí pod vyššie územné celky, zariadenie núdzového bývania pod vyššie územné celky, nocľahárne pod mestá, domovy na polceste pod VÚC-ku. Ak sa žena ocitne, že nemá bývanie s deťmi, tak teraz, ak nie je v tom meste vúckarské zariadenie, lebo oni majú kompetenciu aj financovať, aj zriaďovať tieto služby, tak nemá sa kam podieť. Takto funguje dneska ako pomoc v kríze. Mnoho žien nedostáva náhradné bývanie z miest a obcí, lebo nemajú dostatočné, dostatočné nájomné byty na to, aby to mohli uskutočniť, a tým pádom sa nám chudoba a kríza tej rodiny prehlbuje. Dnes je v kríze a teda je veľké riziko, že títo ľudia naozaj nám budú sa cyklovať v ich problémoch, lebo 100-tisíc ľudí poberá dávku v hmotnej núdzi. Je to na základe toho, že sa to vypočíta. To znamená, nie je to vec vymyslená. Je to vec, ktorá je realitou na Slovensku, a dávam si a aspoň si myslím, že ministerstvo si dáva pozor, aby sa nezneužívala táto dávka, a preto naozaj si myslím, že sú to naozaj chudobní ľudia, ktorí tieto peniaze dostávajú. A je veľké riziko, že tí ľudia sa nám dostávajú na ulicu z ktorej veľmi ťažko sa dostať, veľmi ťažko dostať. Nie je zavedená obligatórne terénna sociálna služba. To znamená, depistáž tých rodín, ktoré majú problémy a ktoré sa potencionálne môžu ocitnúť na ulici. Napríklad muž stratí prácu, začne piť, stane sa alkoholik, sú zadlžení, stratia bývanie a už sa to cykluje, hej. Proste až keď už je tá rodina na ulici alebo je v nejakej chajde, vtedy tam idú média a vtedy to riešime. Chýba tiež bývanie na 24 hodín. Ak vy chcete tú rodinu nejakým spôsobom podchytiť, mal by sa urobiť nový typ sociálnej služby, ktorý by teda tú rodinu naozaj nastavil na 24-hodinový dozor, kde by ich učili gazdovať a tak ďalej a tak ďalej, aby sa nám spätne nedostávali do siete, do tej krízy a do tej chudoby. Ďalej podpora samostatného bývania. Je to odborná činnosť, ktorú je možné teda akreditovať, ale ktorá sa reálne vyššími územnými celkami neprepláca, a práve to môže byť nástroj pre rodiny v núdzi, ktoré nevedia fungovať s financiami. Dnes to funguje na základe osobitného prijímateľa, to znamená, príspevok, kde dostane človek hmotnú núdzu a obec určuje na to, na to, na to alebo na to použijeme prvé peniaze a ten zbytok ti dáme. Lebo nevedia gazdovať. Z toho ministerstvo prispieva na mzdu takého človeka 15 eur 77 centov, ostatné všetko hradí mesto alebo teda obec. Práve podpora samostatného bývania ako akreditovaná odborná činnosť a typ sociálnej služby by mohol byť ten, ktorý by ten osobitný, ten príspevok vlastne nahradil tým. Lebo mám obavu, že ak to chcete zrušiť, tak nám padnú ešte viac do siete tí ľudia, ktorí absolútne nevedia narábať s financiami. Čo sa týka vlastne možno hlavného problému, ktorý vidím a ktorý vy nejako neriešite ďalej v novele, sú ekonomicky oprávnené náklady, kde dnes napríklad neverejný poskytovateľ, sa mu nezarátava do ekonomicky oprávnených nákladov daň z nehnuteľnosti, daň z motorového vozidla, jednorazové výdavky. Teraz Spišská katolícka charita, im praskol kotol a robia zbierku cez kostoly, aby vlastne zaplatili ten kotol a normálne si to do nákladov nemôžu dať. To je úplne nonsens! Ako tie, ktoré bežne používajú, tak tieto si môžu dať. Ale ak im rafne nejaký kotol, tak je to problém, hej. Čo sa týka pozmeňujúcich návrhov, na ktorých sa vlastne uznieslo kolokvium a teda aj poskytovatelia sociálnych služieb, tak bolo, zvyšovanie finančných príspevkov na odkázanosť je potrebné viazať na zvyšovanie minimálnej mzdy. Ak si zoberieme, že príspevok na odkázanosť sa nemenil od roku 1998 a minimálna mzda v roku 1998 bola ´98 eur a teraz je 435 a pán minister nahlásil ďalšie zvyšovanie minimálnej mzdy, musíme si v pravde povedať, že nie je inej cesty, ako viazať to teda na minimálnu mzdu. A ja vás naozaj vyzývam, aby ste bojovali za to a prešlo to, lebo tie peniaze, ktoré vy dostanete ako príspevok za odkázanosť, musíte použiť na mzdy. Čiže nemôžme to viazať, že koľko stoja potraviny v našej krajine, ale koľko zaplatím opatrovateľke alebo inému personálu. Čiže je to zvyšovanie finančných príspevkov na odkázanosť viazať na minimálnu mzdu. Taktiež navrhujeme stopercentný príspevok v odkázanosti okrem pobytových služieb aj pre ambulantné služby, ktoré pracujú s deťmi do 18 rokov. Je to úplne iné a finančne náročnejšie, ako keď pracujete s inou cieľovou skupinou ako s dieťaťom a vy z toho dieťaťa do teda 18 rokov môžte vydupať čo najviac. A preto tie terapie sú drahé, opäť si ich nemôžte, tie školenia a tak ďalej, dávať do ekonomicky, nie je to ekonomicky oprávnený náklad. Čiže všetky PEX a všetko, čo robíte s autistami, jednoducho nemáte uhradené a neviete ani, z čoho to máte uhradiť. A potom tie deti naozaj len baby sitting, prídu do stacionára, odídu zo stacionára. Ak to naozaj nebudeme rozlišovať podľa veku, bude obrovský problém v nekvalite poskytovanej služby. Nie z toho, že štát to bude veľa stáť, ale kvalita ide úplne mimo. Ďalej pre osoby s postihnutím na 80 percent a seniorom na 60 percent. To je v ambulantných službách. Ambulantné služby sú veľmi podstatné, ak chceme toho človeka nechať čo najdlhšie v domácom prostredí. Lebo pokiaľ má tú odkázanosť, nejaký piaty stupeň, tak rok, dva, tri, štyri tá rodina vydrží. Ale čím sa zhoršuje vlastne ten stav a prichádzajú tie demencie, tak jednoducho oni psychicky už nezvládajú ten stav a potrebujú na nejaké štyri hodiny, aby ho nedali na pobytovku, lebo nikto tam nespí pri tom človeku, potrebujú ho dať na ambulantnú službu. My ich likvidujeme, tie ambulantné služby. Po tretie, je to zvýšiť príspevky pre krízové zariadenia a naviazať ich na minimálnu mzdu. To znamená, dnes napríklad domov na polceste, ktorý pracuje s odchovancami z detských domovov, v roku 2004 dostal príspevok 95-tisíc a teraz ho má 78-tisíc slovenských korún, hej. Hovorím na slovenské koruny, to znamená 2 600. To znamená, ešte sme išli dole, nie že hore, ale dole. A proste robíme robotu s tými ľuďmi, ktorí nikdy nezažili rodinu, a ešte tam dávame úplne iné podmienky, ktoré sú úplne nezmyselné, ale nemám na to čas. Ďalej je to výška finančného príspevku na poskytovanie sociálnej služby a ide o službu včasnej intervencie, sa určí v prepočte na počet hodín poskytovanej včasnej intervencie minimálne troma odbornými zamestnancami, pričom minimálna výška hodinovej sadzby je 16,7 eur, aby bola jednota vo všetkých vyšších územných celkov, aby neboli rozpory. A tým, že pán minister tam dal, čo ja aj súhlasím s tým, že ak sa to má robiť kvalitne, tak nech tam je ten personál odborný, ale ten personál, ten tím, ktorý vchádza do tej rodiny, musí byť aj zaplatený. A preto je to odôvodnené od toho personálu, ktorý tam má ísť, aj tá cena. Ďalej je to skrátenie lehôt na preposúdenie odkázanosti a vydania rozhodnutia, ktoré sú podľa súčasnej novely zbytočne dlhé. To znamená, my navrhujeme 30 na posudok a 10 na rozhodnutie. Ak majú posúdenú odkázanosť, tak nevidím problém, aby do desiatich dní urobili rozhodnutie. Ak máme na jedného zamestnanca 30 občanov, tak ten človek to musí vonku pocítiť. Nemôžme ustupovať do nekonečna len úradníkom. Čo sa týka stanovenia finančného príspevku podľa reálnych nákladov na poskytovanie služby, tam naozaj treba upraviť ekonomicky oprávnené náklady a zreálniť tie náklady, ktoré teda naozaj, skutočne ten poskytovateľ má. Na tom treba popracovať. Po siedme, je zrušenie princípu do vyčerpania finančných zdrojov ministerstva a zrušenie postupnosti poradia žiadateľov o príspevok, čo bolo absurdné z môjho pohľadu, absurdné. Na to, že zavádzame akože, že verejní a neverejní budú zrovnoprávnení, hneď im povieme, že do výšky rozpočtu a vlastne to, čo ideme zrovnoprávniť, na druhej strane povieme, že kto skôr prídete, vy dostanete skôr príspevok. Úplne, úplne zle. Úplne sa to tam nemalo nachádzať a ja absolútne nerozumiem filozofii, ako sa to tam dostalo. No a teda určite dávame aj pozmeňovák na posúdenie odkázanosti. Ak mám sa vyjadriť vlastne k ambulantným sociálnym službám, tak tam by som rada sa opýtala aj vás, aj vás, čo sa týka tých ambulantných služieb, ktoré sú veľmi dôležité pre koordináciu, aby ten človek, aj keď dostane príspevok za opatrovanie na výšku minimálnej mzdy, ale keďže sa aj tak v tej rodine stratí, stratí ten vyšší príjem, lebo predpokladáme, že človek by chcel mať priemernú mzdu a nie minimálnu, tak aby vydržal ten človek v domácom prostredí, určite na pár hodín potrebuje niekde ísť, aby tá rodina to psychicky zvládla. No a idem hovoriť o tých ambulantných službách. Je jasné, že systém ešte viac komplikuje práve poskytovanie ambulantných služieb. Ani dnes v tomto návrhu nie sú všetky otázniky zodpovedané. Napríklad budú si môcť zariadenia zazmluvniť tak ako tento rok nad rámec celkových hodín v stacionári klientov? Teraz to nie je ničím obmedzené. Koľko a ako ich zazmluvníme? Pýtam sa, budú zariadenia dávať do zoznamu klientov na ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny, teda všetkých, aj tých nad rámec hodín stacionára zazmluvnených? Budú sa môcť hodiny klientov vzájomne napĺňať medzi rôznymi stupňami odkázanosti? Hej, vypadne vám šestka, môžte ju nahradiť štvorkou a tak ďalej. Ak zariadenia nebudú môcť mať klientov zazmluvnených nad rámec hodín stacionára, ako budú v jeho prevádzke nahradzovať tých, ktorí ochorejú? Teraz to vedia ihneď ďalšími, ktorí sú zazmluvnení. Ak sa spustí nová služba a zariadenie dostane financie na klientov v treťom stupni odkázanosti, ale potom počas roka bude mať klientov najmä v piatom a šiestom stupni odkázanosti a bude musieť napĺňať personálny rámec traja klienti na jedného zamestnanca, dostane na to ďalšie peniaze? Myslíme na to? Ak budete pri týchto nezodpovedaných otázkach stále požadovať 80 hodín na klienta v každom stupni odkázanosti, aby to miesto bolo zaplnené, potom veľmi reálne hrozí pri klientoch, ktorí sú chorľaví, psychicky nestabilní a podobne, že keď nenabijú požadovaný počet hodín a klientov z iných stupňov im nebudú môcť nabiť tieto hodiny, že zariadenia, aj keď budú mať klientov, financie nebudú stačiť a tým pádom sa nebudú poskytovať ani služby. To je podľa mňa nonsens a potom nech sa radšej tieto služby jednoducho zlikvidujú a nerobia sa, nech nerobia zo zriaďovateľov otrokov systému. Teraz to bolo oveľa jednoduchšie v tom, že sa spočítali hodiny všetkých klientov v stacionári a vydelili sa 80-timi a vyšiel príspevok na počet klientov. Môže sa stať podľa nového systému, že v zariadení nabijú hodiny v jednotlivých stupňoch tesne pod normu a zariadenie tak nedostane vôbec nič, lebo ostanú pri strope? Toto sú všetky otázky v ambulantných službách, ktoré nie sú zodpovedané pre poskytovateľov, a ktorí čestne vykonávajú svoju službu. Ja som hovorila, ak sme urobili ťažké zásahy do ambulantných služieb, lebo sa zneužívajú, tak som hovorila, mali sme vyjsť s tým monitoringom, čo to prinieslo, komu, koľko bolo zatvorených, v akých problémoch sme mali jednoducho tie problémy, a nie en bloc, hlava-nehlava bijeme. A proste v konečnom dôsledku tej rodine, ktorá toho človeka má doma, ubližujeme. Ja som za to, pán minister, ja som za to, ja nemám rada nekvalitných poskytovateľov, ale jednoducho toto sú otázky, ktoré treba zodpovedať, lebo tá demografická hrozba je tu a jednoducho vy či po vás neviem ktorý minister jednoducho s tým bude bojovať. Preto som sa chcela stretnúť, chcela som rozprávať o tých veciach, aby sme veci posúvali ďalej. Ďalej pri, pozmeňováky pani Bašistovej, ktoré dávala teda na výbore, ona hovorila o tom, ako sa bude finančný príspevok na odkázanosť viazať na odchodené hodiny, a nie teda na kapacitu. Ja sa pýtam, ako sa bude príspevok viazať, či na odchodené hodiny, alebo na počet osôb práve pri prevádzkovom príspevku, ktorý má dostať, lebo to jednoducho nie je známe a nevieme, že teda či to bude naozaj na fyzické osoby, reálne tam môžte mať napríklad 14, ale kapacita je 10, a teraz vy dostanete prevádzkový na 14 alebo dostanete prevádzkový ako na odkázanosť, toto by som rada vedieť teda. A určite hovorím o tom, že limit rozpočtu nesmie byť súčasťou návrhu zákona, pretože my radšej musíme zracionalizovať, na čo máme, na čo nemáme a musíme zaviesť teda viaczdrojové financovanie a nové mechanizmy udržateľnosti týchto služieb. A práve preto si myslím, že len ste odstránili veci, ktoré tam vôbec nemali byť a nič vlastne také, aby sme sa zhodli, že to pomôže, či už tomu volebnému obdobiu alebo ďalšiemu, tam v pozmeňujúcich návrhoch nie je padnuté. To je len vlastne na vyrovnanie tej anomálie, ktorá teda nastala. Ja som tu ďalej, ja naďalej určite budem aj cez poslanecké návrhy bojovať za tieto veci a ja verím, že raz ma prijmete. Pozmeňovacie návrhy by som rada teraz prečítala. Už nemám (rečníčka reaguje na poznámku spravodajcu), ale idem mimo času pozmeňováky. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.)