Matovič, Igor, poslanec NR SR (2013-03-26):
Vážená pani predsedajúca, milé kolegyne, milí kolegovia, ja si dovolím zareagovať na Števa Kuffu, keď argumentuješ tým, že vlastne Zákonník práce hovorí o zamestnancoch a tým pádom nerieši napríklad majiteľa firmy, konateľa, ktorý vlastne de facto môže byť alkoholik a ktorého vlastne nemá kto skontrolovať. Možno v tomto sa mýlime. Ja si myslím, že poslanci sú zamestnanci takisto, zamestnanci svojich voličov. A práve si poslanci dlhodobo na Slovensku myslia, že nie sú zamestnanci, že oni sú jednoducho nejaký taký špeciálny štatus, nejakí nadľudia, ktorí nepodliehajú nejakým bežným pravidlám, ktoré platia pre ostatných ľudí. Práve tie spôsobujú, si myslím, tú dehonestáciu. Ak môžem, tak si dovolím zareagovať aj na pána Bugára, ktorý teda sa tu pýtal Braňa Škripeka: „Kto, kto, kto, ukáž prstom, kto tu pije?“ „Nikto nepije, ale potom po takom malinkom premlčaní hovorí: „No možno niektorí, možno dvaja, traja, štyria tu pijú.“ No a to je ten problém. Nemôžete raz hovoriť, že kto, kto, kto... (Reakcia z pléna.) Ale Braňo nikdy nehovoril, že sú to všetci. Však to ste zase potom zle pochopili asi. Keď sa po slovensky povie, že poslanci nemôžu byť opití v práci, to neznamená, že sa jedná o všetkých. Čiže keď vy ste to pochopili, že sú to všetci, tak ste to zle pochopili. Ale som rád potom, že ste priznali to, že teda, dobre, možno sú to dvaja, traja, štyria, Okej, ale práve myslím si, že aj v tejto veci, keď teda niekto Braňovi vyčíta, že dehonestuje týmto návrhom parlament, tak poslanci sa dehonestujú a tým pádom aj parlament dehonestujeme, keď v zrejmej veci klameme. Na internete sú videá aj bývalého predsedu parlamentu, ktorý vo veľmi zaujímavej nálade sa prihováral tuto nejakým ľuďom v laviciach. A myslím si, že ten stav nebol úplne triezvy. To je môj názor. A keď v takejto veci ľudia si to na internete môžu pozrieť a konfrontujú to s realitou, ktorú vidia okolo seba a vedia porovnať, asi ako sa ten človek správa a ako sa správa človek, o ktorom vedia, že bol opitý, tak si to vyhodnotia, že pravdepodobne aj ten poslanec bol opitý. A potom keď my tu klameme z tohto miesta, že nikto v živote tu nepil a takéto sme tu nevideli, tak tým dehonestujeme parlament. Čiže, v pohode, nalejme si čistého vína. Podľa mňa kebyže tu je trošičku dobrej vôle, tak posunieme návrh do druhého čítania, pričom keď vy poviete, väčšina, že ste ochotní podporiť návrh iba vtedy, keď tam bude pol promile alebo niečo podobné, tak tam bude pol promile, hold, ale budú nejaké pravidlá, ale keď nie sú žiadne, tak si myslím, že to je jednoducho problém. Dovolím si ešte aj teraz zareagovať na pána Jarjabka, nie je tu. Ale keď hovoril o tom, nemohol som reagovať, lebo bola to jeho faktická. Povedal, aby sme nevnucovali všetkým poslancom to, čo si myslíme. Na jednej strane si uzurpujeme právo my, ktorí sme v tejto sále, vnucovať všetkým, 5,4 milióna ľudí mínus 150 nejaké pravidlá. Ale keď také isté pravidlá si namierime na samých seba a chceme, aby my sme ich dodržiavali rovnako ako tí všetci ostatní, ktorí sa podľa našich pravidiel majú správať, tak vtedy to nazývame vnucovaním si navzájom nejakých pravidiel. Nie, keď raz si berieme právo vnucovať pravidlá ľuďom, tak mali by sme byť spravodliví, rovnaké pravidlá si vnútiť aj samým sebe. Jednoducho nemôžeme sa naďalej tváriť, že 150 ľudí je viac ako 2,2 milióna ľudí, ktorí podliehajú prísnemu Zákonníku práce, ktorých trestá za akýkoľvek obsah alkoholu v krvi. A vlastne trestá ich tým, čo je dnes pomaly druhé najcennejšie po zdraví. A to je strata práce. A chcel by som znova zopakovať, ak si to tu niekto mýli a chcel by upriamiť pozornosť na kolegu Senka, neviem, či tu je teraz, neviem presne, kde sedí, alebo teda na Slotu, že o týchto dvoch ľuďoch sa bavíme, nie, viete sami, o ktorých ľuďoch sa bavíme. Je ich tu viacero. Mne to je nepríjemné, keď ten človek za mnou príde dvakrát, trikrát za toto volebné obdobie už minimálne ma oslovil, Igor sem, Igor tam, a tiahne z neho ako zo suda. Je mi to nepríjemné. A upozorňujem ho z tohto miesta, ak to urobí ešte raz, verejne vyzvem predsedajúceho, aby mu dal fúkať. Takže mal by som sa potom na pozore. To, čo poviem, som povedal predtým, pani predsedníčka vášho klubu pani Laššáková, keď Braňo podal návrh zákona do podateľne, tak sa vyjadrila takou krátkou vetou, že vlastne dehonestuje to parlament. Nie, tým, že si poslanci uzurpovali v minulosti nadpráva, že tu bola imunita, sme si teda, našťastie, zrušili aj priestupkovú, aj trestnoprávnu imunitu, tým, že si teraz uzurpujeme a bojujeme za nadprávo v podstate vypiť si dobre s diplomatmi, s kýmkoľvek, ale jednoducho mať toto nadprávo voči obyčajným ľuďom, my dehonestujeme samých seba a parlament. Naozaj by na tom nebolo nič zlé, jednoducho, kebyže zavedieme to pravidlo, že bude nulová tolerancia na alkohol aj v parlamente, tak bude. A z nás niekto si vypije, po pracovnej dobe sa stretne s diplomatom, pričom nebol by problém od nikoho z nás tento nejaký mechanizmus rešpektovať. Príklad. Ja som to hovoril aj cez faktickú, keď Braňo použije príklad, že teda lekár, pilot, učiteľka, že títo ľudia, ktorí môžu teda rozhodovať o dôležitej veci, či budú operovať nejakého nášho blízkeho, či by nám to vyhovovalo alebo či by ten pilot v lietadle, v ktorom by sme leteli, mal vypité, a porovnávame to s poslancom, si myslím, že nie je správne, že porovnávame to naozaj s upratovačkou, ktorá nikomu tou metlou neublíži, a robotníkom, niekde poľnohospodárom na poli, ktorý nikomu neublíži. Napriek tomu od neho vyžadujeme nulovú toleranciu na alkohol. Ale ktorýkoľvek z nás, aj ten opozičný poslanec, aj cez tú možnosť, že sa má iba možnosť vyjadriť k návrhu, aj keď je opozičný a jeho hlas nezaváži, tak či tak rozhoduje o osude ľudí v tejto krajine, aj tým svojím vyjadrením mimo hlasovania. A povieme si zrazu, že na upratovačku, ktorá metlou naháňa chodby, alebo poľnohospodára, ktorý motykou okopáva niečo na roli, netolerujeme žiaden alkohol. Ale na poslanca, ktorý v rôznej miere ovplyvňuje život ľudí na Slovensku, v pohode alkohol tolerujeme. Toto je jednoducho niečo, čo nie je správne. Postavili sme sami seba na slonovinovú vežu a tvárime sa, akože nás sa to netýka, akože môžeme mať nejaké nadpráva. Práve tým získame možno aj sympatie ľudí a rešpekt ľudí voči parlamentu, voči poslancom, voči politikom všeobecne, keď budeme jedni z nich, tým, že sa nebudeme nad nich povyšovať. A keď tu bol taký ohlas, možno od poslancov z Kresťanskodemokratického hnutia, ja si myslím, že práve to povyšovanie sa nad ostatných ľudí nikde v Biblii nenájdete. Takže skúste si možno tú Bibliu prečítať aj v tejto veci a pozrieť sa na to takto. Kresťanské je nad ľudí sa nepovyšovať. Tým, že bojujete za nadpráva niektorých ľudí, bojujete za povyšovanie sa niekoho nad ostatných. Prečítajte si potom niečo o nejakom uchu ihly a podobnom. Som presvedčený, ak by sme najmenej chceli, určite by sme tie výčitky, ktoré aj Martin Poliačik, už si presne nepamätám, na začiatku spomenul, mohli upraviť, že mu niečo vadí. Možno potom by jeho niekto mohol šikanovať, vykázať, nemohol by sa vyjadrovať. Keď niekomu vadí, že teda takýto poslanec by teoreticky mohol hlasovať, to sú všetko drobnosti, ktoré by sme mohli upraviť v druhom čítaní, ak by bola dobrá vôľa cez prvé čítanie tento návrh zákona posunúť. Bol by som veľmi rád, ak by ste to urobili. Každopádne sme parlamentná demokracia, väčšina rozhoduje, je to na vás.