Milanová, Natália, poslankyňa NR SR (2018-09-12):
Ďakujem veľmi pekne. Tak ja ešte trošku ženského pohľadu k tejto problematike. Ja uznávam, že táto vláda má na rozdávanie, a to nielen fantáziou, ale aj prostriedkami nás daňových poplatníkov pritom vôbec nešetrí. Dôkazom sú rôznorodé formy sociálnych balíčkov. Naposledy tu máme napríklad obedy zadarmo, ale takým bonbónikom je skutočne tento jednorazový štátny sviatok. Kým z tých obedov zadarmo sa hádam deti aspoň najedia, otázka je za koľko, ako kvalitne, tak z tohto jednorazového štátneho sviatku, pýtam sa, aký bude mať kto, čo tým v podstate získame, nikto sa z neho nenaje a málokto si uvedomí, že prečo tento jednorazový štátny sviatok vlastne máme. Ale to už sa nám tak stáva, že tá história je častokrát ohýbaná, niekedy je dokonca znásilňovaná a poslúži tomu, kto ju práve potrebuje. Nuž tak to bolo aj so sochou kráľa Svätopluka, ktorý doteraz stojí na nádvorí Bratislavského hradu, a tak je to aj s týmto sviatkom, teda Martinskou deklaráciou, ktorú si pripomenieme iba raz za 100 rokov, a to hneď tak zhurta štátnym sviatkom. Ja absolútne nepochybujem o tom, že Martinská deklarácia je v našich dejinách významným dokumentom, ale napriek tomu budem hlasovať proti tomuto návrhu zákona a dodám k tomu zopár lebo. Lebo ak to táto vláda naozaj myslí s týmto sviatkom vážne a ctí si jeho význam a zmysel, tak urobiť z neho jednorazový štátny sviatok považujem za nedôstojné riešenie a taký, ja to nazvem, opäť raz príležitostný hybrid. Ďalej. Pokiaľ ste si prečítali dôvodovú správu k tomuto návrhu zákona, je skutočne veľmi krátka a stačí mi pozrieť si možno na nejakú stránku, referaty.sk alebo nejakú podobnú študentskú, a také odôvodnenie Martinskej deklarácie a jej významu nájdem aj tam. Čakala by som trošku, že si dajú viac záležať na tom, ako tento deň, pokiaľ im na ňom skutočne záleží, odprezentujú aj v rámci takého dokumentu, akým je dôvodová správa. Ak obhajujeme teda tento významný deň slovami, že áno, skutočne je to významný deň, ktorý si musíme pripomínať, tak potom sa pýtam, pokiaľ máme štátne sviatky, máme ich aj na to, aby sme mali čas možno porozmýšľať nad tým, že prečo ich máme, a pripomenúť si udalosti, s ktorými sú spojené. V tomto prípade, myslím, že to, neviem to 100 % zagarantovať, ale na 99,9 % viem povedať, že len veľmi málo ľudí si tento štátny sviatok spojí s dokumentom, ktorý sa nazýva Martinská deklarácia alebo Deklarácia slovenského národa, ale skôr ocenia to, že ostanú doma, môžu sa venovať rodine, poprípade pôjdu nakúpiť do Rakúska, a vlastne že je štátny sviatok, zistia podľa toho, že sú zatvorené obchody, nie kvôli tomu, že by si mali pripomenúť význam Martinskej deklarácie. Ďalej som proti tomuto návrhu, pretože Slovensko týmto ďalším v podstate štátnym sviatkom, ktorý už bude v poradí 16., ostatné okolité krajiny ich majú cez rok tak 13-15, my ich budeme mať 16, bude lídrom v štátnych sviatkoch, ako keby nám nestačilo, že sme napríklad lídrami v miere korupcie alebo v iných formách. Povedala by som, že pripomínať si historické udalosti nepochybne treba, je len otázkou toho, že ako. Ja oceňujem formu, akú napríklad zvolil Žilinský samosprávny kraj, ktorý o tom, aby sa o Martinskej deklarácii a jeho význame dozvedeli najmä študenti, ktorí sú naša budúcnosť, vyhlásil súťaž, do ktorej sa mohli prihlásiť projekty, aby vyrobili následne potom webovú stránku, urobili, už máme teraz aj výhercu. Keď si pozriete ten web, ktorý je z dielne študentov, tak je natoľko obsiahly a toľko informácii sa dozviete o ňom, o Martinskej deklarácii, že predpokladám, že splnil svoju úlohu o osvete ohľadom tejto deklarácie oveľa viacej, ako ju splní tento jednorazový štátny sviatok. Navyše ja nemôžem súhlasiť skrátka s tým, ako narýchlo bol tento návrh zákona zbúchaný, predložený, alebo ako to inak nazvať, pretože keď si teraz zoberieme, že máme september, 30. október je tu v podstate o chvíľu. Ľudia si budú musieť celý svoj program teraz v tom celom danom týždni, keď si ho uvedomíme, ako bude prebiehať, utorok bude štátny sviatok, streda pôjde sa do práce alebo budú voľno, riaditelia budú musieť dať nejaké možno, ako sa to nazve, keď majú tie špeciálne dni, riaditeľské voľná, riaditeľské voľná, to znamená, toto si budú musieť pripraviť, lebo na to pripravení zrejme neboli, a potom idú zase Dušičky. Myslím si, že, lebo takto si povedzme, keď je niečo 100. výročie, tak nemusíme byť pytagorovia alebo nejakí matematickí odborníci, ale vieme, že kedy približne 100. výročie významnej udalosti bude. Toto sa dalo odhadnúť pomerne presne už pred rokom, pred dvoma, pred päťdesiatimi rokmi. Neviem, aký bol ten samotný proces, v koho hlave a kedy teda táto myšlienka skrsla, ale k nám sa dostala už veľmi, veľmi neskoro a myslím si, že pokiaľ by ten dôraz na nej bol taký silný, rokovali by sme zrejme o tomto návrhu zákona už v januári alebo možno už minulý rok a celý ten harmonogram štátnych sviatkov by sa podľa toho mohol upraviť a mohli by sa podľa neho zariadiť či už rodiny, alebo inštitúcie ako školy alebo zdravotnícke zariadenia. Takže ja teraz nechcem byť na záver nejaká nasilu vtipná alebo nebodaj devalvovať Martinskú deklaráciu, to by som si nikdy nedovolila, ale pokiaľ chceme, aby naše deti, naše rodiny, obyvatelia vedeli o význame tohto dokumentu viac a ten zásah bol širokospektrálnejší, tak by bolo možno múdrejšie, keby tá vláda, alebo teda áno, vláda ustanovila taký návrh, aby každé dieťa, ktoré sa narodí 30. 10., nieslo meno Martin, poprípade Martina, lebo tam vieme zagarantovať, že aspoň tých 500 ľudí minimálne bude vedieť, čo je to Martinská deklarácia. To je všetko z mojej strany. Ďakujem vám veľmi pekne.