Osuský, Peter, poslanec NR SR (2015-04-16):
Vážená pani predsedajúca, vážená snemovňa, včera sme zažili pomerne podnetný podvečer a večer, samozrejme, prerušenie kontinuity zaslúženým spánkom sťažuje štart do nového kola, ale pokúsim sa na základe už zmienených podnetov z včerajšej diskusie povedať pár slov k tomu, čo sa odohráva. Keďže som pamätník, i keď v tom čase len občan na ulici, spomínam si na noc z 3. na 4. novembra ’94, keď Vladimír Mečiar a jeho boys and girls naplnili odkaz najvyššieho zo Zlatej Idky: „A my sa toho dopustíme a pomáhaj nám Boh.“ No kolega Viskupič pred chvíľkou hovoril, že opadáva fasáda, chrumkavá fasáda vylepšenej verzie Fica 2. Ja si myslím, že to bolo veľmi eufemické, lebo tá fasáda opadla už mnohokrát a trčia tehly. My, čo sme pamätníci vlaňajšieho roka, si spomíname na opad fasády, tehál aj odkvapov na tému scientológia. Teda hovoriť o nejakej novej kultúre po prvé Fica a, žiaľbohu, i predsedu parlamentu, ktorý je číslo 1 medzi 45 signatármi toho, o čom rokujeme, je len ukážkou múdroslovia, že starého psa novým kúskom nenaučíš. To včerajšie predstavenie, dráma vo viacerých dejstvách, ako vidíme, začalo mohutnou ouvertúrou cteného kolegu predkladateľa podpredsedu parlamentu pána Číža. Samozrejme, on ako stelesnenie politickej kultúry výrazne apeloval vo voľnej časti svojho vystúpenia na politickú kultúru. Myslím si, že samotná vec, o ktorej rokujeme, je teda ukážkou tej politickej kultúry, ktorú reprezentuje pán podpredseda Číž. Je on pravý politický „kulturista“ a dokonca ani nepotrebuje podporu predsedu vlády z fondu predsedu vlády na tému nechty alebo nejaké iné ozdobenie, pretože tá kultúra je tu prezentná. Drobný háčik a komentár by som mal k tomu, že nezanedbateľnú časť svojho vystúpenia čítal. V živote by ma nenapadlo pripomenúť to alebo to považovať za niečo nedôvodné, pretože je to v poriadku, človeka to možno udržuje v istých medziach časových a iných. Pozoruhodné však bolo, ako sa dvaja reprezentanti parlamentnej kultúry a estetiky, teraz neprítomní kolegovia Jarjabek a Blaha naviezli do podpredsedníčky parlamentu Jurinovej, že číta svoje vystúpenie. No. Je to jasné, že títo vysokonároční predstavitelia SMER-u majú vyššie nároky ako my priemerní. Preto by, hovorím, by som nikdy nevystúpil s tým, že kolega Číž niečo číta. No a čo? Ale fajnšmekrom typu Jarjabek a Blaha to vadí. Samozrejme, je to jasné, pretože žijú v prostredí skupiny ľudí, ktorí sú veľkou väčšinou špičkovým brain-trustom. Samozrejme, pamätám si však tiež na vystúpenia vo faktických poznámkach poslancov a poslankýň, ktorí úporne čítali štyri riadky z papiera. Takže nabudúce by si mali kolegovia Blaha a Jarjabek všimnúť brvná vo svojich očiach, keď vidia triesky v očiach Eriky Jurinovej. Pokiaľ ide o ten predložený návrh, je mi záhadou, ako je možné, keďže je to na základe vôle poslancov, že to nepodpísala do nohy statočná osemdesiattrojka okrem tých, ktorí majú osýpky alebo sú nejako inak viazaní na lôžko. Či by sa našlo len 45 a tí ďalší budú potom hovoriť: „Ale ja som to“ – po rokoch, samozrejme – „nepodpísal.“ V rámci podnetnej rozpravy sme sa dozvedeli okrem iného, že my sme takmer najväčší kamaráti so Širokým a že SMER ho nepozná, a keď ho aj pozná, tak sa s ním nekamaráti, a to už odjakživa, a keby nebolo týchto fotomontáží, ktoré sú tu a ktoré vypracovala zradná SaS, tak by snáď ani premiér Fico nevedel, ako Široký vyzerá. Tak teraz majú aspoň tie fotomontáže, môže si ich dať na krbovú rímsu, aby vedel, ako vyzerá jeho neznámy ctiteľ Juraj Široký. Každopádne je pozoruhodné, že sa odvoláva podpredseda parlamentu za niečo, čo mal ako strašný zločin prišité na tričku v momente, keď ho tento parlament hlasmi SMER-u za podpredsedu volil. Ale zdá sa, že zločin podpisu zmlúv na nižšie ceny sa vynoril až teraz. Je to zvláštne. Na Slovensku a o Slovensku bolo notoricky známe, že staviame najdrahšie diaľnice široko-ďaleko. Staval ich Mečiar, pravda, predražovali sa aj tým, že z púheho záujmu o rozvoj motorizácie Slovenska sa na poldiaľnice chodili pozerať Gérard Depardieu – to ešte vtedy nechodil do Ruska, ale zatiaľ trénoval zatiaľ na Slovensku – i Claudia Schiffer. Pravda, áno, stavali sme diaľnice vždy veľmi výhodne pre daňových poplatníkov a je zvláštne, neviem, čo hovorila štátna expertíza v čase, keď stál kilometer našej diaľnice viacej ako v priľahlej imperialistickej cudzine, hoci som hlboko presvedčený, že nemeckí a rakúski stavitelia diaľnic stavali diaľnice pri oveľa vyšších osobných platoch robotníkov ako na Slovensku, kde tí robotníci zaručene toľko nedostávali. Ale to sú veci medzi nebom a zemou. A tak sa teraz dozvieme, že gauner Figeľ donútil, očividne, ešte čakám, že kedy kolega marxista povie niečo o ópiu ľudstva a inkvizícii, zrejme Juraja Širokého, aby podpísal tieto katastrofálne zmluvy tak, že Juraj Široký bol natiahnutý na škripci a na obidvoch nohách mal utiahnuté španielske čižmy. No nepodpíš, nepodpíš! Podpíše. A teraz, keď ukázal Široký doráňané nohy a natiahnuté kĺby, tak sa ukázalo, že SMER-om volený podpredseda parlamentu, SMER-om takmer do objatia vzatý v rámci zmeny ústavy predseda KDH je gauner. No, tak to je. „Tempora mutanture et nos mutamur in illis.“ Časy sa menia a my sa meníme v nich, a teda zvlášť Figeľ sa zmenil. Samozrejme, poriadok musí byť, a tak teda treba Figeľa vytrestať. Ale, samozrejme, musí to byť v súlade s politickou kultúrou. Je pravda, že už kedysi v časoch dávnych, keď ešte nebola kultúra, ktorú reprezentuje kolega Číž, sa pri rozhnevaní bohov títo bohovia upokojovali, dá sa povedať, dosť nekultúrnymi metódami. Obete bohovi Baalovi, čiže Molochovi to nemali ľahké. A musím povedať, že keď na aztéckom oltári veľkňaz kultúry rozrezal obsidiánovým nožíkom medzirebrie obete a potom ukázal nadšenému davu tlčúce srdce vyrezané z hrude obete, tak to bola iná politická kultúra. Dnes, pravda, si môže „delikvent“ Figeľ blahorečiť, že sme pokročili. Obsidiánový nožík v parlamente nezoženieš, ani keď prejdeš všetky bufety, a tak Figeľ prežije bez väčšej ujmy na zdraví. Holt, politická kultúra. Bolo tu ešte jedna zaujímavá epizóda, keď, a to je taká netaktnosť voči prísediacemu kolegovi a kamarátovi, pán predseda výboru Blaha konečne odhalil zbytok HZDS v parlamente. Ajhľa, Hlina! Treba povedať, že keď človek sedí v sklenenej veži a vedľa neho sedí stelesnenie sklenenej veže, poslanec Jarjabek, tak by nemal prísediaci veľmi hádzať kameňmi. No ale čo narobíš, dopustil sa toho, že tu odhalil v našich 150-členných radoch posledného mečiarovca. Pravda je, že v tom čase, o ktorom zrejme hovorí, bol kolega Hlina mladší a mladší bol aj kolega Jarjabek. A nemožno sa preto domnievať, že by nemal dobrú pamäť. Ale kolega Jarjabek, ktorý v roku 2002 vstúpil do parlamentu ako člen HZDS, bol v tom čase členom HZDS, ktoré malo, len pre pripomenutie, na krku okrem iných rozkoší už zmienenú noc dlhých nožov, vyhodenie poslanca Gauliedera, zmarené referendum, zbierku krádeží a nariadení, samovybuchujúceho Remiáša v bavoráku a legendárne amnestie. Fajnšmeker kolega Jarjabek citlivo zvážil túto anamnézu strany, do ktorej vstupuje a ktorej dres si oblieka, a vstúpil. No a potom konečne prišlo niečo, prečo sa rozhodol z tejto hanebnej strany vystúpiť. A síce preto, lebo jeho predseda začal uvažovať vraj – neviem, mne to Mečiar nehovoril, ale možnože tak s manželkou večer uvažovali –, že sa začnú kamarátiť s SDKÚ a s farizejským KDH. No chápem, že po všetkých Remiášoch a únosoch to boli brnkačky, je toto ozaj vážny dôvod na opustenie strany. Kolega Jarjabek prestúpil. Prestúpil, no, niekto by povedal, že z blata do kaluže, ale dobre. Bolo to jeho slobodné rozhodnutie a rozhodne by som bol, ma nenapadlo kritizovať. Problém ale je, že neuplynul ani rok a dačo od prestupu, aby vystúpil z toho hanebného spolku, ktorý sa takto hanebne chce kamarátiť, od toho zradného Mečiara, ktorý sa chce kamarátiť s KDH, a čo ho nepostihlo. Jeho nový predseda strany vstúpil do koalície s tým hnusným Mečiarom. Je pravda, že ten predtým povedal, že teda Mečiar ako predseda HZDS a HZDS s Mečiarom ako predsedom do úvahy pre slušného Fica neprichádza. Na ale opäť sa časy zmenili a tu je len jedna záhada. Ako to, že estét a fajnšmeker Dušan Jarjabek neprišiel k predsedovi do pracovne, nebuchol päsťou po jeho stole a nepovedal: „S Mečiarom? Nikdy!“ (Smiech v sále.) No a tak sa stalo, že Dušan Jarjabek potom strávil štyri roky v koalícii s tým zločinným Mečiarom. No, jeho estetické cítenie trpelo, to je nepochybné, ale čo človek neurobí pre zdar dobrej veci. Takže ako hovorím, bolo tu včera veľa podnetov, ktoré ukázali, čo sme tu za spolok. Menovite teda ten, ktorý podpísal, na rozdiel od štátnej expertízy s obeťou svojich útrpných práv takto nevýhodné zmluvy. Ako hovorím, rozhnevanie božstiev treba upokojiť. A treba božstvu predhodiť obeť. A tak už keď je vila na Bahamách dostavaná, dobre investované v zdravotníctve máme, všetky schránky sú rozmiestnené v ideálnom nehrdzavejúcom prostredí, tak, samozrejme, potom musíme jednoducho ukázať božstvu, že síce ho mierne upozadíme, ale aby videl, že za ním stojíme, tak toho, čo ho donútil podpísať tie zmluvy, zotneme. No, to je zhruba genéza tohto celého a musím povedať, že som sa teda včera dozvedel, že „an allem ist der Figeľ schuld“. Tak ma napadlo, listujúc v mojich brožovaných pamätiach, že kedysi Július Streicher a jemu podobní ideológovia tretej ríše hovorili: „An allem sind die Juden schuld,“ za všetko sú vinní Židia. No ale teraz sme to skoncentrovali a našli sme si rímskeho katolíka. Ale to je tiež posun. Takže dá sa povedať, že síce to bolo včera prezentované a vidím to na papieri ako vôľa 45 poslancov, ale nepochybne ten pokyn prišiel súbežne so zvýšením vkladu na 50 % u ruletového stola. Samozrejme, ten vklad sa ľahko zvyšuje, keďže ho bude platiť daňový poplatník, to zas nie je také gerojstvo, že im dajme viacej, však to vy všetci zatiahnete. Ale teda navrch všetkého ešte prišiel aj pokyn, tak, chlapci, treba niečo postaviť ako paraván pred našu nepríjemnú lapáliu s Jurajom Širokým, a tak zotnime Figeľa. No ako som už včera vo faktickej poznámke povedal, kam Široký vstúpi, tráva nerastie. Sa o ňom včera hovorilo ako o spolupracovníkovi Štátnej bezpečnosti. Treba povedať, že to nie je pravda. To je technická nepravda. On bol pracovník Štátnej bezpečnosti. Karel Čurda bol konfidentom Gestapa, nebol pracovníkom Gestapa, bol spolupracovníkom Gestapa, ktorý „práskol“ parašutistov. Rezident či zástupca rezidenta vo Washingtone nie je spolupracovník. Ani Heinrich Himmler nebol spolupracovník SS. To sa pletieme. On bol pracovník SS, dokonca vo funkcii šéfa. Takže tak to bolo s tým spolupracovaním. No, môj ctený kolega, a nádej i pre mňa, že nie všetci mladí na všetko kašlú, terajší vedúci úradu v Karlovej Vsi Ján Hrčka dokázal v Mestskom zastupiteľstve v Bratislave, aké zásadné rozdiely boli v súdnoznaleckých posudkoch odhadov pozemkov na dvoch stranách tej istej križovatky podľa toho, o koho išlo. Je drobnou lapáliou, že Juraj Široký – ctiac si všetko, čo sa dá, hlavne príjemné prostredie Nassau – postavil tú drobnú ubytovaciu budovu o niečo väčšiu, ako bolo povoľované. Je tiež pravdou, že ten štadiónik, a opäť tu boli, neviem, či štátne expertízy, ale ľudia so zdravým rozumom, ktorí spomenuli zimný štadión v Rige, v Lotyšsku a jeho cenu v porovnaní s prestavbou nášho štadióna autorom fotografie, z ktorého tu sfotomontoval SaS. Tá cena toho štadióna bola výborná. A, samozrejme, že bol postavený a odohrané na ňom majstrovstvá sveta k väčšej sláve Juraja Širokého, ktorý sa vyskytoval v najvyšších pozíciách v IHF. Samozrejme, Renému Faselovi mohlo byť jedno, kto to všetko platí. Mne ako poslancovi zastupiteľstva hlavného mesta Bratislavy to celkom jedno nebolo. Bolo nás tam niečo cez štyri desiatky, a keď prišlo na to, že mesto na seba berie 38 mil. eur sekeru na dokončenie toho štadióna, tak ako som včera uviedol, našli sa dvaja poslanci, ktorí si nemysleli, že k väčšej sláve Juraja Širokého treba takto zaťažiť obyvateľov hlavného mesta. Tým sa mesto priblížilo k hranici 60 mil., čo bola hranica nútenej správy. A tu sme u toho, že teda tí dvaja, Zuzana Dzivjáková, členka OKS, a ja, zastupujúci SaS sme boli jediní dvaja, ktorí hlasovali proti, pretože pokrývať megalomanské a zlodejské projekty z peňazí bratislavských občanov sa nám zdalo zu viel, i keby sme mali čeliť tomu, že tie majstrovstvá sa zrušia a budú sa hrať v Rige, Viedni alebo inde, kde sa menej kradne. Nakoniec deaflympiáda dopadla, ako dopadla, a toto bolo na najlepšej ceste dopadnúť takisto a bolo by to morálne presne to isté. Nuž, ale takto to je a toto všetko sa dialo, dá sa povedať, za všeobecného akceptovania faktu, že, ako sme sa dozvedeli, Široký je síce kamarát opozície, no ale čo neurobíš pre opozíciu. Takže áno, vedeniu Váhostavu bolo jasné, že keď uzatváralo zmluvy s neborákmi, ktorí majú len svoje ruky, a teraz nechcem používať blahovské marxistické šteky, ale ktorí môžu stratiť ozaj už len ten fúrik alebo okovy; že ich nevyplatí. Napriek tomu tú zmluvu podpísal. Od momentu podpisu tej zmluvy sa stal pre mňa vinným z vedomého okradnutia občanov tejto krajiny. Nebolo to, samozrejme, pre neho prvýkrát, ale tí živnostníci, ktorí zaplakali nad „vejdělkem“, tí sa mohli presvedčiť, kam vedie spolupráca s touto inštitúciou. Včera tu pán minister Borec povedal na návrh kolegu Kaníka veľkolepý argument, že keby 10 % z tržieb dostávali v umorovacích poukážkach, nuž ako veľmi by to len znížilo dôveru v tento spolok. Prosím vás, kto má dnes dôveru Váhostavu, mal by sa obrátiť na psychiatra, pretože je ťažko vôbec uvažovať o tom, že sa dá vo Váhostave stratiť nejaká dôvera. Ale bol to výborný argument. Druhý bol nemenej dobrý, keď povedal, že Váhostav má 1 500 zamestnancov a on že si to na triko nevezme. No, na tomto našom Slovensku zanikli iné počty pracovných miest, neviem, kto si čo bral na tričko, ale, samozrejme, že keď z peňazí daňových poplatníkov zatiahneme 90 mil., tak si to môžeme rozrátať, čo to znamená ako náklad na jedno pracovné miesto v tejto bohumilej inštitúcii, ktorá sa volá Váhostav. Takže takto môžeme argumentovať, samozrejme, vždy. Ja by som to čakal ale od presvedčenejších marxistov, ako na prvý pohľad vyzerá pán minister Borec. Takže keby stihol v najbližšom čase z tých 1,5 mld., ktoré má nazmluvnené Váhostav, urobiť temer polmiliardovú sekeru, tak opäť povieme ako absolútne kategorický argument, že to udržíme pri živote, lebo má 1 500 zamestnancov. No toto je ukážka dobrého hospodára. Toto je ukážka toho, ako vidí SMER fungovanie veci verejných, ako si ctí peniaze daňových poplatníkov a ako si ctí politickú kultúru. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)