P. Kubovič, poslanec: (2008-09-12):
Naviažem na to, čím skončil pán predkladateľ. A hovoril, že potrebuje, aby táto novela bola platná od 1. 1. 2009. Pritom veci, ktoré argumentoval pri uvádzaní tohto zákona, že vlastne je dobré, že v Bratislave sa znižuje počet poslancov ap., všetky tie veci, ktoré dával ako pozitívne, ktoré sú obsahom tohto zákona, definujú teda Bratislavu ako sídlo prezidenta, sídlo vlády ap., čo je, samozrejme, namieste, s čím súhlasíme. Vlastne sú veci, ktoré vlastne podľa takto predloženého návrhu zákona vstupujú do účinnosti až od nového volebného obdobia, veď si to pozrite, pán predkladateľ. Jediné, na čom vám záleží, sú prechodné ustanovenia. Tak dovoľte, aby som sa pri tých prechodných ustanoveniach nachvíľu asi pozastavil. Bod prechodných ustanovení naozaj nehovorí o ničom inom, pán starosta, len o tom, ako urvať finančné prostriedky bez súhlasu mestských poslancov do mestských častí. Je to o tom a je to zasa len o tom, čo tu povedal aj váš kolega, váš zástupca, ktorý pôsobí v mestskej časti, tej istej ako vy, že jednoducho vy neviete robiť konsenzus, bojíte sa toho, akým spôsobom by mestské zastupiteľstvo schvaľovalo štatút, lebo tam by ste museli komunikovať a hľadať konsenzus. Stáva sa v Bratislave v poslednej dobe sprievodným stavom, že jednoducho politická strana si chce jednak v tomto meste uzurpovať viac moci, ako jej prináleží podľa výsledkov volieb, a keďže to nevie riešiť tam, kde sa to má riešiť, rieši to tam, kde vie, že tú podporu vie získať. A to je na pôde Národnej rady. Doslova a do písmena to takto funguje. Ja sa to nebojím pomenovať, pretože som zvedavý, dokedy sa to bude opakovať. Na budúci rok zistíte, že sa vám zase niečo iné nepáči, no tak zase prídete s účelovou novelou. Prestaňte klamať Bratislavčanov, že ste pripravili novelu zákona o hlavnom  meste preto, že im chcete pomôcť, veď to je blud. Táto novela je pripravená za jediným účelom, za účelom uzurpovať finančné prostriedky pre vás, pretože si ich neviete zabezpečiť v zmysle dnešnej legislatívy. A hovoria o tom prechodné ustanovenia. Môžem ich začať čítať, aby som vám vetu po vete, odstavec po odstavci hovoril, kde uberáte finančné prostriedky hlavnému mestu. A vydávate za najväčší úspech zmenu počtu poslancov. No môžem vám povedať zo svojej praxe a skúsenosti, že keď som tam nastupoval, tak mestská časť mala 60 poslancov, keď som odtiaľ odchádzal, mala ich 31. Ja sa spýtam: Udiala sa nejaká zmena zákona o Bratislave, aby som to mal urobiť? Nie na to stačila vôľa, na to stačí vôľa dokonca starostu a zboru mestskej časti, ktorý tam funguje, aby toto urobili. Nie je potrebné to dávať ani do zákona. Stačí to dať do súladu so zákonom o obecnom zriadení, pán starosta. Takže neskrývajte sa tu za chválospevy voči občanom  tohto mesta, že vy idete zrazu znižovať počty poslancov. Nie, my sme to dokázali urobiť aj bez takejto zmeny. A vedeli sme to urobiť aj napriek tomu, čo vy stále tvrdíte, že sme v tom zastupiteľstve mali svojich ľudí. Nerobte účelové zmeny. Dokedy to tu budete obracať týmito účelovými zmenami? Dokedy budete vo vláde, áno, presne, ako ste to povedali. Máte absolútnu pravdu, pán poslanec. A som rád, že konečne to tu naplno niekto povedal. Takže treba, aby sa nielen Bratislavčania, ale aj celé Slovensko pripravilo na účelové zmeny. (Hlasy v sále.) Výborne. Ďalšou vecou, ktorá je, o ktorej každý Bratislavčan alebo aspoň tí, ktorí sa v samospráve pohybovali, dobre vedia, je, že stavebné úrady, školské úrady sú posunuté na mestské časti štatútom. Prečo sú posunuté na mestské časti štatútom? No preto, lebo jednoducho možno to je aj dobré, v konečnom dôsledku má to svoj význam, ale ten dohľad toho mesta jednoduchého, ktoré  je podľa mňa stále len jedno a nie je rozdelené na akúsi Raču, ja neviem Ružinov a Devínsku Ves, je len jedno to mesto, volá sa Bratislava, potrebuje mať aj nad základným školstvom, aj nad stavebnými úradmi. A preto je to urobené štatútom, že v prípade že by niektorá z týchto skutočností sa vymykala z nejakých potrieb tohto mesta, aby to mesto alebo predstavitelia mesta, volení zástupcovia mali možnosť zasiahnuť. A príklad uvediem. Poznáte prípad mestskej časti Devín? Poznáte obdobie pána starostu Novotného? Viete o tom, s akými problémami sa dnes Devín borí? Jednoducho keby bolo malo mesto mechanizmy aj možno v zmysle tohto zákona, tak k tomu nikdy nedôjde. Dneska všetci Bratislavčania sa skladajú na to, čo sa udialo v istom období v mestskej časti Devín. Je pod nútenou správou, má kopec dlhov, ale neplatia to už len občania Devína, platia to všetci Bratislavčania. Viete, pán starosta, aj toto sú veci, ktoré zabetónovaním touto novelou vy natvrdo dávate do rúk mestských častí bez akejkoľvek možnosti, tieto veci pre budúcnosť aby bolo možné ovplyvňovať v meste. Ale ja si osobne myslím, že nakoniec v konečnom dôsledku toto nie je podstatné, čo trápi Bratislavčanov. Viete, a určite mi to potvrdíte aj vy z vašich skúseností, aj ja som také skúsenosti mal, že príde za vami občan Bratislavy a povie vám, alebo povedal aj mne, prečo popri ceste, ja neviem vo vašom prípade popri Račianskej, v mojom prípade popri Bajkalskej, je taká vysoká tráva a o pár metrov ďalej je krásne pokosené. Čo môžete na to povedať, poviete mu len jednoducho, že no viete, ale to nie je naše, o to sa nestaráme my, nech sa páči, choďte sa sťažovať na mesto. To isté je pri cestách. Šofér ide po ceste, ide po Bajkalskej, odbočí na vedľajšiu ulicu, vo vašom prípade, myslím, ja neviem je to Pekná cesta ap., keď o tom budem hovoriť, a zrazu padne do nejakej jamy, napíše sťažnosť primátorovi, lebo však on si myslí, že to patrí primátorovi, pričom nakoniec je to vecou mestskej časti. Ak chceme riešiť problém Bratislavčanov, tak riešme tieto problémy Bratislavčanov. A navrhujme takú novelu zákona, ktorá bude jednoducho tieto veci nejakým spôsobom zjednocovať tak, aby ten občan Bratislavy vedel, kde sa má jednoducho obrátiť. A vy hovoríte o veľkej novele. Ale tá novele nie je novelou, nie je ani novým zákonom, je len zase tým, o čom hovorím a čo som povedal na začiatku, uzurpovaním moci pre starostov. Teraz sa dostanem k tomu, čo ste hovorili, že je to dohoda. No je to dohoda medzi sedemnástimi starostami a zatlačeným primátorom do kúta. Takto ju pomenujem. Veď tento návrh, to, čo ste predložili, o čom ste hovorili, že ste to mali v máji, keď primátor potom uvidel, tak sa potešil. Potešil sa, lebo si povedal, že no tak toto a toto keď im pustím, tak už konečne od tých sedemnástich starostov budem mať pokoj. Ja dobre viem, ako sa rodila novela za čias pána primátora Moravčíka. Ja som chodil osem rokov na kluby starostov. Ja dobre viem, ako to tam funguje. Nemusíme hovoriť o tom, že nikdy sa tam nezídete všetci sedemnásti, to ani už nebudem spomínať. Existujú tzv. dominantní, a nazvem to, tí, ktorí počúvajú. Samozrejme, jediná debata vždy v tom klube starostov prebieha o tom, ako čo zobrať mestu, ako čo získať pre mestskú časť. Môžem vám povedať, že som sa tam osem rokov zle cítil. A bol som jeden z tých, ktorý proti týmto metódam tam aj vnútri hovoril. Snažil som sa, aby si každý uvedomoval, že za to, ako toto mesto funguje, je takisto zodpovedná aj tá mestská časť, a nie deliť to na to, že ja chcem mať viac a oni nebudú mať nič. Sú dodnes v klube starostov starostovia, ktorí takýmto spôsobom rozmýšľajú, pričom vôbec ich nezaujíma toto mesto, zaujíma ich len a len ich konkrétny účel, ich záujem, aby mali oni dosť. No ak takto budeme riešiť Bratislavu a, poviem to otvorene, teraz aj Košice do budúcna, tak sa nikde nedostaneme. A prečo ten proces tu nikdy nebol začatý? No poviem vám to. Áno, bolo to tu naznačené, ani vnútri politických strán neexistuje jednotný názor na tieto veci. Priznajme si to. A neexistuje určite ani u vás. Ani u nás neexistuje na túto vec jednotný pohľad, či má byť Bratislava, nazvem to, len jedna samospráva, jedna úroveň, či má byť sedemnásť, osemnásť, tridsať mestských častí alebo štyri, dve mestské časti. Presne to isté je aj v Košiciach. Bývalý pán primátor Moravčík prišiel s modelom, ktorý, samozrejme, siahal na počet mestských častí a tým pádom aj starostov, 17 : 1, pretože to sa nemeria, že on je primátor Bratislavy, ale on je jeden, pričom tých je sedemnásť. Pritom ste mi povedali, že bol konsenzus. Tak bol presne taký istý pomer. Ja sa vôbec nedivím primátorovi, že nakoniec súhlasil s tým po tom, čo videl tú predlohu z mája. A už vôbec nehovorím o tom, že keď chceme prijať zákon, ktorý bude spoločný, ktorý bude konsenzom pre Bratislavčanov, tak by tie diskusie mali prebiehať aj medzi politickými stranami, a nie medzi sedemnástimi starostami a jedným primátorom. Ja som presvedčený, že veľmi ľahko sa dá odčítať, ktoré sú relevantné politické strany v tomto meste, ktoré by si, keď majú dobrý záujem, mali spoločne sadnúť za stôl a mali pripraviť nie novelu, na tom sa, dúfam, zhodneme, ale nový zákon o hlavnom meste Slovenskej republiky. Ale treba otvorene povedať, neurobila takú iniciatívu ani SDKÚ, ale ani vy ste ju neurobili. Ale my sme na rozdiel od vás aspoň nechceli presvedčiť túto snemovňu o niečom, o čom sme neboli presvedčení, že to má konsenzus. A sme to sem nepredkladali. (Hlas z pléna.) Nehnevajte sa na mňa, pán poslanec Rafaj, ale veď toto je účelové pre vašu Raču ako hrom a nič iné to nie je. O čom to hovoríme? (Reakcia z pléna.) Čo neexistuje? Bratislava? Vyrušujete ma. (Ruch v sále.)