P. Paška, poslanec: (2003-10-22):
Hneď v úvode vzhľadom na to, že naozaj ide o veľmi delikátnu záležitosť, chcem upozorniť, že informácie, ktoré budem používať, sú skladačkou mozaiky z rôznych zdrojov. Je to aj vzhľadom na utajenie a stupeň konšpirácie v dnešnom vedení rezortu zdravotníctva. Za prípadné nepresnosti sa vopred ospravedlňujem a rád si ich upresnenie vypočujem od kompetentných. Dlhé roky čakali poskytovatelia zdravotnej starostlivosti na riešenie rastúcich problémov, ale aj rastúcich dlhov. Predchádzajúce vlády, a bola to aj posledná vláda Mikuláša Dzurindu, sľubovali riešenia v podobe reforiem a aj dodatočných finančných prostriedkov do zdravotníctva. Ku koncu minulého volebného obdobia pán minister Kováč oznámil, že transformačné kroky v rezorte zdravotníctva sú ukončené, a prisľúbil do konca roka 2002 realizovať formou dodatočných finančných zdrojov, ktoré mali pochádzať z privatizácie štátnych monopolov, dofinancovať rezort. Nikdy sa tak nestalo. Na jeseň roku 2002 nastúpil do funkcie pán minister Zajac, ktorý dostal dôveru viesť tento rezort aj preto, lebo dlhodobo pred voľbami všetkých presviedčal o svojej pripravenosti a pripravenosti všetkých reformných krokov vrátane v šuflíku pripravených a dokonale napísaných návrhov zákonov, ktoré zásadným spôsobom zmenia charakter slovenského zdravotníctva a privedú ho zo situácie obrovských deficitov do stavu prosperity v prospech nielen pracovníkov v zdravotníctve, ale aj občanov. Dovoľte mi uviesť len ako krátku ukážku, ako hlboko sa pán minister mýlil, odcitovať jeho rozhovor po nástupe, ktorý bol publikovaný v týždenníku Domino Fórum, kde na otázku, v akom stave sú zákony, ktoré bude na toto všetko potrebné prijať, odpovedá: „Dva kľúčové mám hotové, dva sú rozpracované a dva majú podobu legislatívneho zámeru.“ Na otázku, dokedy je schopný uskutočniť celú reformu, tu odpovedal: „Prvá séria zákonov príde do parlamentu tento rok,“ podotýkam, to bol rok 2002, kolegyne, kolegovia, nie 2003, „druhá by mohla prísť do marca budúceho roka, ide totiž aj o novelizáciu s tým súvisiacich právnych noriem.“ A na otázku, kedy by mohlo zdravotníctvo fungovať po novom, v tomto rozhovore uviedol: „Od januára 2004.“ A na otázku, či má pripravené zákony, dodal: „Mám.“ Je, kolegyne, kolegovia, október 2003. Nie je mi známe, že by s výnimkou krátkej novely Liečebného poriadku, návrhu zákona o liekoch, ktorý má skôr aproximačný charakter v problematike klinického skúšania, a tuším novely zákona o narábaní s psychotropnými látkami sme mali v ctenej snemovni akúkoľvek zásadnú legislatívnu normu, ktorá by bola schopná zmeniť charakter slovenského zdravotníctva. A už, odpustí mi aj pán minister, aj všetci kolegovia a kolegyne, nechcem byť cynik, ale titulok tohto rozhovoru z minulého roka zaznie, že: „Ľudia zomierajú kvôli mne.“ V súvislosti s prípadom, ktorý sa stal v trnavskej nemocnici, a vy veľmi dobre viete, o čom hovorím, ale hlavne aj s niektorými interpretáciami kolegov zo zdravotníckej obce je to pre mňa až také, behajú mi po chrbte zimomriavky, či tento titulok neindikoval alebo neprejudikoval situáciu, ktorá v slovenskom zdravotníctve dnes vládne. Ako som spomenul, realita je, že ani na tejto schôdzi nie sú žiadne zákony, dlh ďalej rastie a vidina reálnych zmien je v nedohľadne. Rastie nervozita všetkých v systéme, lebo aj to, čo systém držalo v chode, a to bola určitá miera stability, ale hlavne dôvery vo vymožiteľnosť práva, vo vymožiteľnosť práva v parciálnych vzťahoch, v dodávateľsko-odberateľských, ekonomických vzťahoch a tak ďalej, sa podarilo reformátorom dnes v slovenskom zdravotníctve rozbiť. A systém sa naozaj rozpadá. Naozaj sa rozpadá aj ten relatívny pocit istoty a vymožiteľnosť práva, tak ako som uviedol. No a, samozrejme, prísľub vyrovnaného hospodárenia, tak ako to predkladal pán minister Zajac a zdôrazňoval aj pri prijímaní novely normy 277/1994 Z. z. o zdravotnej starostlivosti, je úplne v nedohľadne a nerealizovateľný. Vízia, o ktorej hovoril pán minister, a to, že všetky zariadenia majú ísť do nového systému, ktorý vznikne zavedením nových mechanizmov, oddlženie je, samozrejme, takisto v nedohľadne. A sme pri podstate problému, o ktorom chcem hovoriť. Na každé oddlženie treba predovšetkým peniaze a tie vláda nechce dať alebo, ako tvrdí, ich nemá. A tak sa vymyslí alternatívny spôsob, ktorý od začiatku, odkedy bol „predstavený“, vyvoláva množstvo otázok a u poskytovateľov obrovské obavy z vymožiteľnosti svojho práva, svojich pohľadávok, svojho majetku. VERITEĽ, akciová spoločnosť, vzniká podľa informácií, ktoré sú dostupné, ako odozva na projekt oddlženia zdravotníctva, ktorý bol predložený vláde už v apríli tohto roku, ale najmä v súvislosti s oddlžením zariadení, a boli to nemocnice I. typu, II. typu, polikliniky, niektoré školy, ktoré prechádzali na či už vyššie územné celky alebo na mestá a obce. Pri stručnej analýze sa zdá, že naozaj ten pôvodný zámer takýto bol, pretože ináč si neviem vysvetliť, že v lete pán minister na workshope v Košiciach, keď vysvetľoval celý postup reforiem a tú víziu, ako bude od 1. januára 2004 systém fungovať v nových podmienkach, zdôrazňoval, že systém môže fungovať od nového roku len za podmienky, že všetky zariadenia, či už transformované zdravotné poisťovne alebo nemocnice zmenené na akciové spoločnosti alebo iné súkromné typy poskytovateľov, musia byť oddlžené. Na otázku, ako a kedy sa tak stane, odpovedal: „Žiaľ, na toto vám neviem odpovedať.“ Čo je ale zaujímavé, je, že už začiatkom jesene sa rozbieha bez toho, aby bola o tom zdravotnícka obec informovaná, mašinéria, ktorá je dnes interpretovaná ako zásadné riešenie dlhov. A má mať podľa posledných informácií, ktoré zazneli na tlačovej konferencii rezortov financií a zdravotníctva, až štyri etapy, od spomínaných vyšších územných celkov alebo zariadení, ktoré tam prešli, až po oddlženie zariadení, ktoré zostávajú v kompetencii rezortu zdravotníctva. Súčasťou tejto mašinérie je atak a nátlak na zdravotné poisťovne, na veriteľov zdravotníckych zariadení, ktoré prešli na VÚC a mestá, a pridružujú sa tu aj lekárne. Odozvou aj pre neinformovanosť a nejasnosť je rastúci odpor tých, ktorých sa to má týkať. Zdravotné poisťovne odmietajú zmluvy, ktoré v dikcii môžu mať pre ne v budúcnosti likvidačný charakter. Veritelia zariadení odmietajú predávať pohľadávky pod hodnotu istiny a úplne bez príslušenstva a lekárne odmietajú medzičlánok vstupujúci do ich zákonom definovaného vzťahu medzi nimi ako poskytovateľmi a zdravotnými poisťovňami. Dovoľte mi, aby som ako príklad postoja odbornej verejnosti odcitoval stanovisko Slovenskej lekárnickej komory, tak ako ho prijala na svojom mimoriadnom sneme, ktoré ale, domnievam sa, je vo svojom obsahu veľmi výstižné a má všeobecný charakter. To stanovisko znie: „Odmietame preto aby legislatívna príprava reformy zdravotníctva prebiehala ako utajený proces bez prístupu odbornej a laickej verejnosti. Dôrazne odmietame, aby do legislatívnej prípravy reformy boli vnášané prvky správania, ktoré sú ospravedlniteľné iba pri riadení vlastnej súkromnej obchodnej spoločnosti. Reforma zdravotníctva je nesporne vecou verejnou, je vecou, ktorá si zaslúži dostatok času na dôsledné pripomienkové konania. Odmietame rôzne legislatívne obštrukcie, skrátené pripomienkové konania a utajovanie legislatívnych návrhov.“ To je toľko z uznesenia kongresu alebo snemu Slovenskej lekárnickej komory. Preto, vážené kolegyne a kolegovia, myslím si, dozrel čas, aby sme navzájom sebe alebo tým, ktorí sú kompetentní odpovedať, položili niekoľko zásadných otázok, na ktoré očakávam nielen ja, ale aj odborná verejnosť a všetci tí, ktorých sa to týka, veľmi podrobné a jasné odpovede. Chcel by som sa spýtať, aké sú dôvody a opodstatnenosť vzniku spoločnosti VERITEĽ, akciová spoločnosť, a bol by som rád, keby niekto vysvetlil, na základe akého rozhodnutia alebo v akej logike vstupuje do veľmi jasne zákonom definovaných vzťahov medzi poskytovateľmi zdravotnej spoločnosti, zdravotnými poisťovňami, dodávateľmi zdravotníckych zariadení takáto spoločnosť. Tu chcem ešte upozorniť ešte na jeden fakt. Ak celý model vznikal naozaj v súvislosti s riešením oddlženia nemocníc I., II. typu a zariadení, ktoré prešli na VÚC a mestá a obce, a bolo k tomu potrebné aj upraviť zákon č. 303/1995 Z. z. o rozpočtových pravidlách tak, aby bolo možné používať prostriedky Fondu národného majetku aj ministerstva financií na oddlženie týchto zariadení, je nepochopiteľné, že sa objavuje aj model, alebo sa objavujú iné úrovne oddlženia, jednak lekární, kde ten charakter záväzkov pohľadávkového vzťahu je diametrálne odlišný, a, samozrejme je diametrálne odlišný aj v iných typoch zdravotníckych zariadení. Chcem sa spýtať zároveň, ak je opodstatnené, aby vznikla a. s. VERITEĽ, aké sú dôvody utajovania informácií, pretože už od prvého uznesenia z apríla tohto roku vláda tento materiál s odvolaním sa na zákon č. 211/2000 Z. z., to je zákon o prístupe k informáciám, a s odvolaním sa na obchodné tajomstvo, všetky skutočnosti o podstate tohto mechanizmu utajuje. Chcem sa zároveň opýtať, ak sú finančné zdroje, prečo sa nepostupuje v zmysle platných zákonných noriem, a to je už spomínaná norma č. 303/1995 Z. z. o rozpočtových pravidlách, ale najmä platný zákon č. 273/1994 Z. z. o zdravotných poisťovniach, ktorý veľmi jasne v § 28 a v § 29 definuje možnosť narábania s tzv. návratnou finančnou výpomocou, s ich účelom a akým spôsobom môžu byť použité. Chcem sa zároveň spýtať, na základe čoho sa porušujú v tejto krajine zákony, ako je napr. zákon o účtovníctve, Obchodný zákonník. Chcem sa spýtať, ako môže minister tejto krajiny vyzvať prostredníctvom médií na porušovanie zákonnej normy. V danom prípade mám na mysli zákon o účtovníctve. Myslím, že tu máme ekonómov, ktorí potvrdia, že pravidlo prvý dnu  – prvý von platí dodnes a že uprednostňovanie veriteľa je ešte stále v našom poriadku trestným činom. Ak v sume veriteľov dnes minister cez médiá vyzve, že „kto, vážení, prvý splní moje podmienky, ten prvý dostane peniaze“, pýtam sa, na základe čoho a akého mandátu sa porušuje zákon. Takisto by som chcel sa spýtať, na základe čoho sa porušujú všetky zaužívané štandardy Obchodného zákonníka, na základe čoho majú veritelia, ktorí majú v zmysle zákona štandardizovaný pohľadávkovo-záväzkový vzťah, minimálne potvrdený účtovnými uzávierkami koncom každého roku, minimálne potvrdené a zákonom uznané uznanie dodacieho listu alebo faktúry alebo podpísaného záväzného zmluvného vzťahu, ešte raz prichádzať a dokazovať opodstatnenosť svojej pohľadávky. Chcem sa zároveň spýtať, čo je dôvodom na porušovanie zákonov v oblasti personálnych aktov, pokiaľ ide o vedenie a. s. VERITEĽ. Chcem sa spýtať, ako je možné, že dochádza k porušeniu zákona tristodvanástky, ak u viacerých členov výkonných orgánov tejto spoločnosti evidentne k takémuto porušovaniu zákona dochádza. Nechcem hovoriť o menách, pretože naozaj informácie nie sú verejne dostupné, ale chcem zdôrazniť tento moment. Rád by som dostal odpovede na tieto otázky a vysvetlenie, ako a prečo a na základe čoho dochádza k porušovaniu týchto zákonov. Chcem sa zároveň spýtať, koľko stojí réžia a správa pohľadávok a finančných zdrojov akciovej spoločnosti VERITEĽ, chcem sa spýtať, odkiaľ zobrala na personálne vybavenie, materiálno-technické vybavenie, na počítače, informačný systém, bezpochyby pri správe pohľadávok vo výške dnes okolo 5,45 mld., plánovane vo výške 26,3 mld. korún, určite potrebné. Neverím, že to niekto píše s glotovými rukávmi za stolom niekde v tichosti a temných kútoch ministerstva. Chcem sa spýtať, ako je možné, že nemôžeme finančné prostriedky, ak naozaj pochádzajú z verejných zdrojov, použiť štandardným spôsobom a zákonom stanoveným spôsobom, ako som už spomínal, formou návratnej finančnej výpomoci, tak ako to realizoval rezort financií vždy v zmysle zákona č. 303/1995 Z. z. cez kapitolu Všeobecnej pokladničnej správy priamo na účty zdravotných poisťovní alebo priamo na účty poskytovateľov, ktoré sú zriadené rezortom zdravotníctva, a tu chcem zdôrazniť, kde nemali ani zdravotné poisťovne nárok na používanie správneho fondu. To znamená, tieto peniaze išli koruna ku korune len na účel, ktorý stanovil zákon, ktoré boli veľmi jasne definované v každej zmluve medzi ministerstvom financií a zdravotnou poisťovňou v zmysle § 28 zákona č. 273/1994 Z. z. Chcem sa zároveň spýtať, odkiaľ pochádza 3,45 mld. Sk. To je suma, ktorá vznikla ako inventarizácia záväzkov zariadení prechádzajúcich na vyššie územné celky a mestá a obce. A bolo avizované, že bude prostredníctvom Fondu národného majetku vyplatená zo zdrojov pochádzajúcich z privatizácie. Vzhľadom na to, že mi nie je jasné, odkiaľ tieto zdroje prichádzajú, rád by som počul vysvetlenie aj z Fondu národného majetku, pretože tento dlhodobo hovoril o svojom deficite, o nedostatku zdrojov. Informácia je, že na účtoch je tam dnes 3,45 mld. Sk, ktoré prišli z Fondu národného majetku. Odkiaľ a na základe čoho prišli? Chcem sa spýtať, na základe akého zákona, akej zákonnej normy sa vytvára neopodstatnený nátlak na súkromný majetok, pretože štruktúra záväzkov, dámy a páni, v zdravotníctve alebo pohľadávok v zdravotníctve má dnes výrazne súkromný charakter. Len na ilustráciu poviem, v tej sume 3,4 mld., a nech ma opravia kolegovia, ak sa mýlim, je viac ako 2 mld. pohľadávok súkromných vlastníkov. Sú to dodávatelia liekov, dodávatelia zdravotníckej techniky, stavebné práce, investičné celky a tak ďalej a tak ďalej, všetko proste to, čo v subdodávkach ten systém potrebuje. Na základe čoho, akej právnej normy sa dnes tamojší pracovníci telefonicky, podotýkam, a opäť to berte s rezervou, a tu mi môžete naozaj vytknúť – jedna pani povedala –, obracajú na poskytovateľov, ktorí dlhé roky financovali deficit v zdravotníctve, a arogantným spôsobom je ponúkaných 80 % z istiny. A už vôbec môžu len snívať o oprávnenom a opodstatnenom príslušenstve, ktoré štandardom všade v civilizovaných krajinách ekonomických vzťahov je, u nás nie je. My už sme to zo zákona vyhodili ako účelový parciálny nástroj oddlženia. Teraz sa ukazuje, kde bola tá vízia tvorcov tohto typu reformy. Dámy a páni, chcem zdôrazniť, že na tieto otázky, ktoré som položil, dúfam, dostanem odpoveď nielen ja, ale všetci, odborná verejnosť, poisťovne, lekárnici, špecialisti, súkromní lekári. Preto chcem váženú a ctenú Národnú radu požiadať o prijatie uznesenia, ktoré predkladám, a to, aby sme požiadali ministra zdravotníctva Slovenskej republiky, aby do 5 dní od prijatia tohto uznesenia vystúpil v Národnej rade Slovenskej republiky s informáciou pre poslancov Národnej rady Slovenskej republiky a predložil písomne všetky informácie súvisiace s akciovou spoločnosťou VERITEĽ a projektom na oddlženie zdravotníctva. Na záver, dámy a páni, najmä sa obrátim teraz, ako to tradične býva v týchto apeloch, na priateľov a kolegyne a kolegov z koaličných klubov, chcem požiadať o podporu tohto návrhu. Nepochybujem, že pán minister Zajac vás vo vašich či už profesijných kluboch alebo koaličných poslaneckých kluboch presviedča, že treba tento návrh zmietnuť zo stola, že je to neopodstatnené, že my sme všetci tí zlí lobisti, ktorí chceme zlé zdravotníctvu, že mu hádžeme polená pod nohy a chceme, aby bol v zdravotníctve väčší chaos, a že sledujeme svoje parciálne politické ciele. Chcem vás ubezpečiť, že to tak naozaj nie je. A v logike veci mojej žiadosti ešte raz chcem zdôrazniť, ak som sa ja v dnešnom svojom vystúpení a všetci tí, ktorých vystúpenia predchádzali tomuto môjmu vystúpeniu, mýlili, a všetko to, čo som naznačil, alebo všetko to, na čo som sa pýtal, nie je pravda, nevidím dôvod, aby pán minister na základe takéhoto uznesenia neprišiel a všetky tieto veci veľmi jasne neozrejmil a nevysvetlil. A ak je naozaj pán minister presvedčený, že to tak nie je, nemôže mať problém sem prísť a vystúpiť. Ja vás chcem poprosiť, dajte mu tú šancu a nech je to v záujme občanov a celého slovenského zdravotníctva. Ďakujem vám veľmi pekne. (Potlesk.)