Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2019-03-27):
Vážené kolegyne, kolegovia, cieľom našej iniciatívy je zmeniť zákon o mene a priezvisku, je umožniť ženám slovenskej národnosti zmeniť si svoje priezvisko na formu bez koncovky slovenského prechyľovania aj bez toho, aby to podliehalo povoľovaniu. Dôvodov, pre ktoré prichádzame s týmto návrhom, je viacero. Ja by som si dovolil sústrediť sa a zmieniť sa o dvoch základných. Jeden dôvod by som nazval právnym a druhý praktickým. K tomu právnemu. Zákon o mene a priezvisku v § 7 ods. 2 písm. c) uvádza, že povolenie na zmenu priezviska nie je potrebné, ak ide o zmenu spočívajúcu v zápise ženského priezviska osoby inej ako slovenskej národnosti bez koncovky slovenského prechyľovania. Zákon o mene a priezvisku umožňuje zmeniť meno, zmeniť priezvisko. A v niektorých prípadoch, ak sú na to dôvody, tak umožňuje zmeniť priezvisko aj bez toho, aby to muselo prejsť nejakým povoľovacím procesom, teda inak povedané, je na to nárok. Ale ako som už citoval, táto možnosť zmeniť si ženské priezvisko alebo zapísať si ženské priezvisko bez koncovky slovenského prechyľovania je daná iba osobám inej ako slovenskej národnosti. Takáto úprava je podľa nášho názoru neodôvodnene diskriminačná a predstavuje neprimeraný zásah do osobnej identity osôb slovenskej národnosti. To, že sa má, to, že sa, že sú nejaké pravidlá slovenského jazyka, že sa v slovenskom jazyku používa, používajú ženské priezviská s koncovkou ženského prechyľovania, je jedna vec. Druhá vec je, že tie pravidlá nevylučujú, aby aj osobám slovenskej národnosti bolo zapísané priezvisko bez tej prechyľovacej koncovky. Čiže nie je to nejaký absolútny problém. Nakoniec aj tá osoba hlásiaca sa k inej ako slovenskej národnosti môže mať ľubozvučné slovenské meno a má možnosť bez povolenia si zapísať priezvisko bez koncovky ženského prechyľovania, kdežto osoba slovenskej národnosti, žena slovenskej národnosti, Slovenka, takúto možnosť nemá. Respektíve má, ale musí jej to byť povolené. Čiže úrad rozhoduje o tom, či môže alebo nemôže. A v niektorých prípadoch, samozrejme že rozhodne, že môže. Čiže nie je to zásadný problém, že by niekoho práva, oprávnené záujmy boli narušené, že by bol narušený nejaký verejný záujem. Jednoducho je na posúdení úradníka, že či povolí alebo nepovolí takúto zmenu. Domnievame sa, že niet reálneho, vážneho dôvodu na to, aby sme diskriminovali osoby ženského pohlavia podľa toho, či patria k slovenskej národnosti, či sa hlásia k slovenskej národnosti, alebo sa hlásia k inej národnosti, a v jednom prípade sme im umožňovali zapísať si meno bez koncovky slovenského prechyľovania aj bez povolenia a v druhom prípade nie. Druhú vec, na ktorú chcem poukázať, je ten praktický aspekt. Pretože, samozrejme, tento zákon je veľmi jednoducho obíditeľný. Stačí, ak žena slovenskej národnosti, ktorá chce mať zapísané meno bez koncovky ženského prechyľovania, vyhlási, že nepatrí k slovenskej národnosti, že má inú ako slovenskú národnosť a tým pádom si aj ona môže nárokovať, aby jej bolo zapísané jej priezvisko v takej forme. Národnosť nie je žiadnym spôsobom objektívne overiteľná. Štát nevedie zoznam občanov alebo osôb žijúcich na jeho území a neeviduje ich národnosť. Národnosť sa nepíše v občianskom preukaze a zodpovedá to aj realite, lebo je potrebné rešpektovať, kto sa čím cíti. Keď sa niekto cíti Slovákom, tak je Slovák, keď sa niekto cíti Rómom, tak je Róm. Čiže bez nejakých veľkých problémov, ak napríklad žene nevyhovejú, chce si zapísať priezvisko bez koncovky ženského prechyľovania, úrad jej to povolenie nedá, lebo usúdi, že nie je dôvod na to, no tak to môže obísť tým, že povie, že nemá slovenskú národnosť. A nemožno považovať za vyhovujúci stav, keď je bez vážneho dôvodu takýmto spôsobom diskriminované podľa toho, čo občan alebo v tomto prípade občianka povie úradom, či sa cíti Slovenkou, alebo sa cíti patriť k inej národnosti. A zároveň zavádzame pravidlo alebo existuje pravidlo, ktoré nie je nijako vymožiteľné, ktoré je možné veľmi jednoducho obísť, nie je s tým žiadny problém. Ale predkladatelia nevidia dôvod, aby sme buď osobám slovenskej národnosti bránili, aby aj bez povolenia od úradu si mohli zapísať svoje meno, teda svoje priezvisko bez koncovky ženského prechyľovania, alebo aby sme ich motivovali k tomu, aby ten zákon obchádzali tým, že uvedú, že nepatria k slovenskej národnosti. Záverom by som spomenul, že s podobným návrhom už v minulosti uvažovalo aj ministerstvo vnútra. V roku 2012 pripravilo návrh novely zákona o matrikách, ktorý išiel aj do pripomienkového konania, akurát že potom nešiel ani na rokovanie a neocitol sa na rokovaní parlamentu, takže tá úprava ostala v tomto ohľade nezmenená. Preto s takouto iniciatívou prichádzame teraz my a dovoľujem si vás týmto požiadať o podporu nášho návrhu. Ďakujem.