P. Paška, predseda NR SR: (2010-03-09):
Keď som tak rozmýšľal, aká je charakteristika vystúpenia pani poslankyne. Nuž, pani poslankyňa, mohli ste mi niečo povedať a na záver vášho vystúpenia by sme boli zhasli svetlo a potom vy by ste v žiari reflektorov vošli do tejto sály. Viete, bolo by to ako v tom vtipe, keď ten chlapík ponúka riaditeľovi cirkusu to číslo fantastické, že do stredu manéže sa dá veľká kaďa špiny. No tak zhasne sa. No a v čom bude pointa? A potom hodíme do toho jednu veľkú guľu a keď rozsvietime, tak všetci budú zašpinení a ja vojdem celý v bielom. Nehnevajte sa, ale mne nevadí, že existujú rôzne pohľady na princípy alebo dokonca aj na niektoré obsahy agend zahraničnej politiky. Koniec koncov bol som predsedom zahraničného výboru a musím povedať otvorene, že som mal veľmi dobrú a veľmi korektnú spoluprácu s vtedajším pánom ministrom zahraničných vecí. A dokonca si myslím to, s čím vy ste polemizovali. A to je tzv. historická politika alebo tá úroveň profesionálnej diplomacie, ktorú vy považujete za handicap. Je veľmi dôležitá pre budovanie dôveryhodnosti a hlavne kontinuity. A toto bolo to najdôležitejšie memento, ktoré Slovensko priviedlo tam, kde je. A to je plnoprávne členstvo v Európskej únii, seriózne partnerstvo a členstvo v Severoatlantickej aliancii a schopnosť naozaj viesť dialóg na všetky štyri svetové strany. A chcem vás ubezpečiť, pani poslankyňa, že ak náhodou sa to v správe z vášho pohľadu neobjavilo, čo považujem za prirodzené, pretože je to profesionálny dokument, ktorý má ísť predovšetkým ako agenda po agende a má byť akýmsi friend workom na to, aby aj ten, kto sa zahraničnou politikou nezaoberá, pochopil, aké boli priority ministerstva a hlavne aké sú, tak ďalej budeme všetkým hovoriť, že ak budeme mať ďalej túto možnosť, tak budeme ďalej robiť a realizovať zahraničnú politiku na všetky štyri svetové strany. Možno keby ste nelúštili sudoku a trošku si sem-tam niečo prečítali, možno by ste sa dozvedeli, že celý globálny svet zrazu s hrôzou a nielen z pohľadu dôsledkov finančnej a hospodárskej krízy hľadá nové prerozdelenie, novú proporcionalitu, hľadá to, ako sa vysporiadať s trendmi trhu a vplyvu nových mocností, Východu, juhovýchodnej Ázie, ako nájsť a upevniť to krehké rozhranie, aby ekonomické nástroje nezačali prerastať do zásadných politických rozporov. Nuž ale pre vás asi naozaj sú to veci neznáme. Ale to mi nevadí. Vadí mi, ak toto zneužívate a používate ako nástroj dehonestácie a urážok. Už som vo vašom prejave si vypočul všetko, že ten je škodca, henten nerozumie ničomu, ten nič nevie. A na záver dovoľte, aby som sa ohradil ako ústavný činiteľ, ktorý nielen predtým v opozícii ako predseda zahraničného výboru, ale aj počas ďalších štyroch rokov sa snaží veľmi dôstojne byť súčasťou toho, čomu sa hovorí zahraničná politika, či už bilaterálne alebo multilaterálne vzťahy Slovenskej republiky, proti tomu, ako ste napadli pána prezidenta, ako ste napadli mňa a ako ste napadli pána premiéra. Vážená pani poslankyňa, na rozdiel od vás, ktorí ste ušli z tejto sály, keď sa hlasovalo o ratifikácii Lisabonskej zmluvy, ja počas predsedníctva Konferencie predsedov parlamentov členských krajín Európskej únie som tu v tejto sále presvedčil 43 svojich kolegýň a kolegov o tzv. bratislavskom mechanizme, ktorý sa hneď následne budúci rok v Lisabone, zhodou okolností za portugalského predsedníctva, stal základným nástrojom toho, že sa znovu rozhýbala debata a že sa začali hľadať východiská po tom, ako zamrzol celý proces bývalej ústavnej zmluvy pre Európu a začal sa hľadať spôsob, aby sa Lisabonská zmluva stala nevyhnutným nástrojom. Vážená pani poslankyňa, niet v Európskej únii a, dovolím si tvrdiť, aj v niektorých mimočlenských krajinách predsedu parlamentu, s ktorým by som sa nestretol, s ktorým by som nekomunikoval o zásadných témach. Chcem vás ubezpečiť, že ratifikácia Lisabonskej zmluvy bola pre mňa ako pre ústavného činiteľa jeden z najzávažnejších a najvážnejších aktov, ktoré som vo svojej politickej kariére mal možnosť organizovať, a preto som z tejto sály neušiel. Keďže ste hovorili, akíže sme to my, ústavní činitelia, diletanti. Viete, asi nie je náhoda, že  ma na osobnú večeru počas osláv Rímskych zmlúv v Ríme pozval pán taliansky prezident a mal som možnosť večerať s ľuďmi ako pán Barroso, ako pán Lammert, predseda Bundestagu, ako najvýznamnejší predstavitelia európskej politickej scény. Asi by ma nikam nezavolali, keby vás počúvali. Ešte dobre, že nemali možnosť počuť váš prejav predtým, ako ma tam pozvali, lebo asi by som musel ísť na hamburger v tom Ríme. Chcem sa výrazne, ale dôsledne ohradiť proti vašim klamstvám a nezmyslom, ktoré ste tu natárali o fungovaní a postavení a aktivitách ústavných činiteľov z hľadiska dopĺňania celkového obrazu dôveryhodnosti Slovenska a nášho pôsobenia na úrovni toho, čo sa nazýva zahraničná politika. Ďakujem. (Potlesk.)