M. Vášáryová, poslankyňa: (2006-10-24):
Ja si ale myslím, že hlavným dôvodom predloženia tejto novely zákona je zníženie kvóra pri voľbe generálneho riaditeľa, a tým pádom retroaktívne teraz ešte tento zákon použiť a ovládnuť verejnoprávnu televíziu a chvat, v ktorom sa ocitli poslanci vládnej koalície i pán navrhovateľ vo výbore pre kultúru i médiá i pozmeňujúci návrh pána doktora Podmanického, ktorý bude nasledovať, o tom svedčí. Vážené kolegyne, kolegovia, v prvom čítaní tohto návrhu zákona kolegu poslanca Dušana Jarjabka som hovorila o určitých obavách a vychádzala som z istých indícií a skúseností. Dnes už vieme, že koaličná väčšina v Národnej rade zvolila do Rady Slovenskej televízie 5 svojich nominantov v snahe zvoliť si svojho nominanta aj na miesto generálneho riaditeľa a ovládnuť spravodajstvo Slovenskej televízie. Kritickú kampaň, ktorá sa zniesla na hlavu tohto spravodajstva v týchto dňoch aj preto považujem za cielenú a postupne pripravujúcu verejnú mienku na tieto kroky. Poslanec Jarjabek argumentuje vo svojej dôvodovej správe skúsenosťou z voľby riaditeľky Slovenského rozhlasu, ktorá trvala niekoľko mesiacov. Je to pravda, voľba bola dlhá a pre tých z nás, ktorí sú zvyknutí, že je najlepšie plniť len príkazy zhora, to bolo aj určite zbytočne komplikované, v dôsledku čoho bol Slovenský rozhlas istý čas bez riadne zvoleného riaditeľa. To Slovenskému rozhlasu iste neprospelo, ale dovoľte mi povedať aj to, že sa nestala žiadna tragédia. Hovorím to predovšetkým preto, aby sme sa na to pozreli trochu z nadhľadu, čo si myslím, že je naša úloha, úloha zákonodarného zboru. Veď to bolo po prvýkrát, čo takto rada volila riaditeľa a neviem, prečo by sme mali očakávať zázraky, že sa tohto aktu zhostí na prvýkrát bez akýchkoľvek historicky skúsených hneď ľahko a rýchlo. Tak hladko príkazovo sa to nedeje ani v starých demokratických režimoch. Nakoniec rada riaditeľa, lepšie povedané riaditeľku zvolila. A nová riaditeľka získala v rade veľmi významnú väčšinu. Iste, trvalo to dlhšie, ale nakoniec sa podľa môjho názoru zámer zákonodarcu a aj schváleného zákona o Slovenskom rozhlase dosiahnutým konsenzom naplnil. A nemyslím si, že ak nám trvá dlhšie naučiť sa kultivovanej demokracii a dialógu, tak je to dôvod, že tento dialóg a kultivovanú demokraciu zrušíme a vrátime sa k starým praktikám. Máme teda túto jedinú skúsenosť, a to nás má znervózniť? To, že sa nám zdá, že by sa tak mohlo stať aj v prípade voľby generálneho riaditeľa Slovenskej televízie. To teda asi nie je tým hlavným motívom. Kvôli jednej skúsenosti, ktorá neviedla do slepej uličky, je preto nezodpovedné meniť významným spôsobom pravidlá. Je to nielen nelogické, ale rokovania vo výbore ma vedú k presvedčeniu, že dôsledky, dlhodobé dôsledky tohto kroku budú nedobré. Nejde predsa o matematiku. Ide o ducha demokracie. Veď ani parlament nezvolí na prvýkrát nejakého funkcionára a myslím si, že vo voľbách teraz minulý týždeň sme sa o tom presvedčili. Myslím si však, že sa v tomto duchu nespreneverím návrhu zákona pána poslanca Dušana Jarjabka, keď predložím plénu môj pozmeňujúci návrh k bodu 10 § 18a, ktorý znie: „V § 18a ods. 3 sa slová „v ďalšom hlasovaní rada volí generálneho riaditeľa tajným hlasovaním nadpolovičnou väčšinou hlasov všetkých členov rady“, nahrádzajú slovami „v ďalšom hlasovaní volí rada generálneho riaditeľa tajným hlasovaním trojpätinovou väčšinou hlasov všetkých členov rady“. .“ Moje zdôvodnenie je jasné. Rovnaké kvórum treba aj v Národnej rade Slovenskej republiky na prijatie najdôležitejších aktov. Je to preto solídny základ na prijatie rozhodnutí, ktoré budú prvkom stability a ktoré aj posilnia postavenie generálneho riaditeľa. Návrh máte v písomnej podobe pred sebou. Je to ústretové gesto z mojej strany a môže napomôcť voľbu generálneho riaditeľa, ale zároveň zachováva dostatočne širokú platformu na hľadanie dohody. Mnou navrhovaná výška minimálneho kvóra je poistkou stability Slovenskej televízie. Predsa neexistuje žiadna aktuálna potreba ani žiadne národné ohrozenie, dokonca ani kolaps verejnoprávnych médií, aby sme teraz menili pravidlá. A neexistuje žiadna relevantná skúsenosť, pretože tú jednu, ktorú sme mali, nepokladám za dostatočne relevantnú. Myslím si, že toto je test. Toto je test a významný test. Test toho, či vieme my tu v parlamente žiť s filozofiou demokratických pravidiel aj vtedy, keď môžu byť pre niektoré kroky pre vládnu väčšinu nepohodlné. Či budeme demokratické vyskúšané a civilizované pravidlá vzťahovať aj na iných. V tomto prípade na rady STV a Slovenského rozhlasu vrátane zodpovednosti za to, aby našli konsenzus, ktorý takýto významný post vyžaduje, alebo budeme teraz meniť pravidlá narýchlo, prípadne podľa mocenských zámerov. Národná rada zvýšila počet členov rád pred necelými dvomi rokmi súčasne s tým, ako na ne bola prenesená kompetencia voliť a odvolávať riaditeľov týchto inštitúcií. Bol to dobrý krok. Dôvod bol zrejmý a bol predsa konsenzuálny nielen naprieč politickým spektrom, ale aj naprieč širším občianskym spektrom. Jednak to bol konsenzus, že už prišiel čas zobrať výber riaditeľov z priamych rúk politikov a poslancov parlamentu a zaviesť voľbu tak, ako funguje pre verejnoprávne médiá v niektorých starších demokraciách. No a potom bol konsenzus v tom, že o takej vážnej, vážnej nominácii by nemalo rozhodovať, povedzme, päť, šesť ľudí, ale že treba výraznejšie rozšíriť platformu, na ktorej sa bude vyberať, a nastaviť pravidlá tak, aby na tejto širšej platforme musel víťaz získať veľmi významnú podporu rady, aby to bol naozaj širší konsenzus, ktorý by mu zabezpečil podporu a televízii stabilitu. Myslím si, že to má nielen železnú logiku, ale že to má aj občiansku demokratickú logiku. Iste sa zhodneme na tom, že voľba generálneho riaditeľa je pre Radu Slovenskej televízie jedným z najdôležitejších aktov, ak nie vôbec najdôležitejším počas jej funkčného obdobia. Možno mi protirečiť nebudete ani v tom, že tak rada, ako aj poslanci. My by sme mali mať záujem na stabilite vývoja vo verejnoprávnych médiách, opretý o čo najširšiu zhodu o osobe na jej čele. Myslím si, že to je naša spoločná zodpovednosť a ona nás dostihne. Dostihne nás možno v kratšom čase, ako si niektorí predkladatelia myslia. Preto vás prosím o podporu môjho pozmeňujúceho návrhu. Ďakujem, pán podpredseda.