P. Abrhan, poslanec: (2009-06-30):
Už v prvom čítaní k tomuto návrhu som hovoril o tom, kde sa navrhuje, že k výročnej správe o činnosti Slovenskej televízie a Slovenského rozhlasu rada by mala zaujímať stanovisko. Podľa môjho názoru je to nadbytočné, lebo túto výročnú správu do výboru predkladá predseda Rady Slovenskej televízie a Slovenského rozhlasu. A tým pádom nie je potrebné zákonom ukladať možnosť, aby jednotlivé rady predkladali a zaujímali stanovisko. Ale rada ak takéto stanovisko prijme, tým, že predsedovia jednotlivých rád túto výročnú správu predkladajú, tak môže toto stanovisko tlmočiť. Druhý okruh problémov, o ktorom som hovoril, ktorý sa toho týka, je umožnenie, vytvorenie možnosti ako zdroj financií prijímať úvery od bánk. Pán minister vo svojom vystúpení argumentoval a hovoril, že vlastne tento návrh bol predložený preto, aby bolo možné prijať preklenovací úver na začiatku roku, aby sa prekrylo toto obdobie, ktoré môže vytvárať určité problémy pre Slovenskú televíziu a Slovenský rozhlas. Musím povedať, že aj v tom samotnom návrhu s veľkou pravdepodobnosťou aj ministerstvo si uvedomovalo problém takto navrhnutej možnosti prijímania úverov, lebo tie úvery obmedzilo 40 % skutočných príjmov predchádzajúceho rozpočtového roka bez príjmov zo štátneho rozpočtu a príjmov z úhrad za služby verejnosti. Už tu zaznel od pani poslankyne Muškovej návrh, aby táto časť bola vypustená. A ja sa tiež k tomu prikláňam. Možnože ak by sme našli formuláciu, ktorá by vytvorila len priestor na preklenutie toho začiatku roku, by to mohlo byť súčasťou návrhu zákona. Ale pokiaľ by to takýmto spôsobom zostalo, tak vlastne úver by si mohli verejnoprávne médiá, Slovenský rozhlas aj Slovenská televízia, brať nielen na preklenutie tohto úvodu roka, ale vlastne hocikedy. Nuž a potom tá podstatná vec, ktorá je návrhom tohto zákona, je zmluva so štátom. Je len prirodzené, že vždy keď štát vstupuje do zmluvného vzťahu s verejnoprávnymi médiami, tak to vyvolá mnohé otázky, mnohé otázky na vplyv na tieto verejnoprávne médiá. Nemyslím si, to som hovoril už pri prvom čítaní, že nie je šťastne volený návrh v tom, aby to bola rámcová päťročná zmluva a potom aby každý rok bola obnoviteľná, aby vlastne každý rok verejnoprávne médiá si dohadovali so štátom v zastúpení ministerstvom kultúry výšku a objem teda toho, čo by malo byť odvysielané. Takýmto spôsobom, som presvedčený, vlastne je to určitý nepriamy tlak na verejnoprávne médiá. Dajme tomu, predsa len pokiaľ niečo by sa na ministerstve kultúry dialo alebo stalo, ak bude Slovenský rozhlas rokovať o zmluve, o výške finančných prostriedkov, nuž ako bude kritický voči ministerstvu kultúry, keď bude závislý od toho, akú čiastku s ministerstvom kultúry si vlastne dohodne. To je jedna vec. A tu vyjadrujem určité obavy pred objektívnosťou týchto médií vo vzťahu k vláde Slovenskej republiky aj vo vzťahu k ministerstvu kultúry. Druhá vec je obsah tej zmluvy. Musím povedať, že nielen opozícia, ale aj v koalícii pravdepodobne cítia, že rozsah zadefinovaný v zákone je veľmi taký vágny. Preto na výbore pán poslanec Rafaj predložil návrh, ktorý detailne popisuje, čo zmluva so štátom má obsahovať. Predpokladám, že ako spravodajca využije právo a ešte vystúpi, aj keď nie je prihlásený do rozpravy, a možnože aj k tomu to prednesie, kde on podrobne popísal mechanizmus prípravy, schvaľovania, realizácie zmluvy medzi Slovenskou republikou a Slovenskou televíziou o obsahoch, cieľoch a zabezpečení služieb verejnosti v oblasti televízneho vysielania a dodatkov na stanovené obdobie, kde podrobne stanovil, čo táto zmluva má obsahovať a akým spôsobom sa má vlastne uzatvárať. Preto takto voľne stanovená zmluva so štátom, keď nevieme, čo bude obsahovať, je pre mňa trošku problematická. A z toho dôvodu aj z tých dôvodov, ktoré som vyjadril, nepodporím tento návrh zákona. Ďakujem veľmi pekne.