M. Drobný, poslanec: (2001-09-12):
I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pani poslankyňa Belohorská má slovo. I. Belohorská, poslankyňa: Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Chcela by som potvrdiť slová pani poslankyne Aibekovej a možno dať aj odpoveď na otázku, keď sa pýtala, ako je to v súčasnom zdravotníctve. Ale ešte predtým si trúfnem povedať pánu ministrovi, pán minister, spamätajte sa. Vaša vláda podnietila a vypracovala návrh novej ústavy. Vy nerešpektujete ani tú bývalú, ani terajšiu, lebo aj v jednej, aj v druhej sa hovorí o tom, že parlamentná moc kontroluje ministrov. Čiže je svätou povinnosťou ministrov, aby ste sedeli tu v tomto parlamente. A aby takýto zákon, na ktorý sa štát pripravuje aj z hľadiska nášho vstupu do Európskej únie, aby si ho tu zodpovedali. Aby nám vedel dať odpoveď minister zdravotníctva, napríklad dať odpoveď na otázky pacientov, ktorí nám píšu, a uvediem konkrétny príklad. Hrali sme tu divadlo celá spoločnosť, keď sa zbieralo na žlté narcisy, na prevenciu a na Ligu proti rakovine. Chcete vedieť, aký je súčasný stav? Pacientka, ktorá má diagnostikovanú rakovinu prsníka v Prešove nemôže byť liečená, pretože nemocnica nemá na chemoterapiu. Osobne som si to overovala telefonicky minulý týždeň na onkologickom oddelení. Pacientkam, aby nedošlo k zanedbaniu, radia, aby si išli chemoterapiu kúpiť, počujete, ešte raz, kúpiť chemoterapiu, nie cukríky, ale chemoterapiu do Čiech. Pacientka si ju zakúpi, donesie si ju na Slovensko a potom ju má podanú. Takže o akých ľudských právach hovoríte? Tu treba hovoriť o tejto tragickej situácii v zdravotníctve, nie prevencii, na ktorú sa my tu pozbierame. Pacientky z toho aj tak nemajú úžitok, keď sa zanedbávajú diagnostikované záležitosti len kvôli tomu, že nie je na liečbu. Čiže Slovensko pristúpilo k eutanázii nie na základe zákona, ale na základe fungovania vlády. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Hofbauer. R. Hofbauer, poslanec: Pani poslankyňa Aibeková vyjadrila začudovanie, že sa tu nenachádza minister zdravotníctva Kováč a že tak bleskurýchle súhlasil so zmenou a s presunom kompetencií za ministerstvo na územné celky a na obce. Domnievam sa, že práve naopak, pánovi ministrovi Kováčovi sa nesmierne uľavilo, že sa môže zbaviť toho bremena, ktoré si sám naložil na plecia ešte v roku 1993 a 1994 po páde Mečiarovej vlády. Veď pripomeňme si, že za Moravčíkovej vlády prišlo k schváleniu hríbového nárastu zdravotných poisťovní a počet dovozcov a distribútorov liekov sa zvýšil, a teraz dobre počúvajte, na 240. V roku 1994 na Slovensku sa vynorilo 240 distribútorov a dovozcov liekov a medikamentov. V tom istom čase v Nemecku bolo 10 distribútorov a dovozcov. Takže v tom roku sa uvoľnili všetky brzdy a všetky brzdné záklopky za Moravčíkovej vlády nato, aby zdravotníctvo sa vlastne pľundrovalo, nie rozvíjalo, ale plienilo. Aby si napchávali vrecká zdravotné poisťovne, ktoré bezstarostne bankrotujú, ktoré si neplnia svoje zmluvné záväzky, štát a súčasná vláda si neplní záväzky voči týmto zdravotným poisťovniam, aby importéri liekov a distribútori takisto si plnili vrecká a teraz minister zdravotníctva, samozrejme, že vrele s tým súhlasí, aby sa tohto bremena zbavil, tak to presunie na územné celky, nech sa s tým zadusia, nech sa s tým zaoberajú obce a mestá. Tak nech sa s tým zadusia. Nezávidím ani jedinému primátorovi a starostovi bremeno, ktoré na nich spočinie schválením v skrátenom legislatívnom konaní tohto legislatívneho nezmyslu, ktorý tu prerokúvame, lebo ide o nezmysel. Vo svojom vystúpení zdôvodním, z akých dôvodov. I. Presperín, podpredseda NR SR: Zdôvodňovať bude pani poslankyňa Aibeková. M. Aibeková, poslankyňa: Ďakujem. Ja len chcem poďakovať všetkým vystupujúcim, ktorí ma doplnili, ale chcem predovšetkým zareagovať na pána ministra Haracha. Je pekné, pán minister, že sa zastávate straníckeho kolegu a kolegu vo vláde, ale ja som túto informáciu poskytla na základe osobného vystúpenia pána ministra vo výbore, kde povedal, že sa nemôže tento týždeň zúčastniť na rokovaní, pretože je v Kanade. Už vtedy som bola prekvapená, keď sa také závažné veci budú prerokúvať, že on si ide do Kanady. Ja sa pýtam, prečo minister zdravotníctva do Kanady? Keby išiel do Čiech alebo do okolitých krajín, s ktorými sa podpisujú zmluvy na poskytovanie zdravotnej starostlivosti pre občanov Slovenskej republiky, tak by som to pochopila. Pán minister, a je pekné, že rokujete o dostavbe nejakého zdravotníckeho zariadenia, ale prečo sa rovnako intenzívne minister zdravotníctva nezaoberá tými zdravotníckymi zariadeniami, ktoré už viac ako desať rokov nemaľovali, lebo nemajú nato, hoci hygienické normy hovoria presne o tom, kedy sa má maľovať a ako, prečo ho nezaujíma, že nemocnice znovu nemajú peniaze na plyn a znovu im hrozí obstávka, že sú strechy deravé, že nie sú na zdravotnícke zariadenia a na pomôcky, že naozaj sa musia resterilizovať pomôcky, ktoré sa používajú pri operáciách a tak ďalej. Toto ho nezaujíma, takže aj vaša obhajoba ministra v tomto prípade vyzerá veľmi trápne, nehnevajte sa, aj kamarátstvo má svoje hranice. Takže o toto ide, ja si myslím, že minister zdravotníctva sa nie po prvýkrát vyhýba Národnej rade, napríklad počas interpelácií za viac ako rok, čo je minister, tu bol jeden jediný krát, aj to dobehol, odbehol. Takže takýto má asi záujem o slovenské zdravotníctvo. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Hofbauer. O 12.00 hodine potom prerušíme rokovanie na dve hodiny. R. Hofbauer, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážení páni ministri, dámy a páni, skrátené legislatívne konanie o súčasných šiestich zákonoch, ktoré globálne a spoločne prerokúvame, má taký parameter ako keby spoločenská katastrofa, ktorá sa včera udiala v New Yorku a Washingtone, sa neudiala v Spojených štátoch amerických, ale na Slovensku. Ako keby na Slovensku bol dôvod na výnimočný stav, ako keby tu hrozilo ohrozenie štátu, ľudských, sociálnych, právnych postavení obyvateľov tohto štátu, ako keby všetky tieto udalosti sa odohrávali na Slovensku. Fungovanie celej vládnej koalície a predkladanie návrhov zákonov a všetkých materiálov do Národnej rady Slovenskej republiky za účelom ich prerokúvania sa chronicky predkladá takým spôsobom, ako keby Slovensko bolo v trvalom vojnovom stave alebo na prahu občianskej vojny, keď tretina všetkých legislatívnych dokumentov bola predkladaná a následne schvaľovaná, nie prerokovaná, ale schvaľovaná v skrátenom legislatívnom konaní. Pani poslankyne, páni poslanci, s takýmto postupom vláda, ale aj poslanci, ktorí s tým súhlasia, nepodporujú základné ľudské práva občanov, ale práve naopak, postupujú proti základným ľudským právam všetkých obyvateľov tohto štátu, a to bez ohľadu nato, koho títo obyvatelia vo voľbách volili, aké názory v súčasnosti zastávajú alebo koho hodlajú voliť v budúcnosti. Z akého dôvodu? Kompetenčný zákon a všetky nadväzujúce zákony sú tak závažné a zasahujú takým závažným spôsobom do chodu celého štátu, že ovplyvnia život každého, absolútne každého obyvateľa v tomto štáte. Súhlasenie s ultimátom voči Strane maďarskej koalície, aby táto séria zákonov bola schválená do 21. septembra, opakujem do 21. septembra, čo je o týždeň, je totálnym nezmyslom. Nezmyslom je, samozrejme, aj ultimátum, pretože ho nikto neberie vážne a Strana maďarskej koalície najmenej. Strana maďarskej koalície z koalície súčasnej vlády nevystúpi, ani keby ste ju ťahali von navijakom a má nato veľmi dobré dôvody. Treba zrátať, ktoré ministerstvá a aké ministerstvá má vo svojich rukách, koľko štátnych tajomníkov na ktorých ministerstvách nimi disponuje, aké má zastúpenie vo vedení Národnej rady, vo vedení vlády, ale aj v zahraničí, v zahraničných službách, diplomatických službách. Šéfom misie v Ženeve je Kálmán Petöc, ktorý referuje o hlavnom postavení občana na území Slovenskej republiky a takto by som mohol pokračovať ďalej. Kľúčovým momentom, že Stranu maďarskej koalície nedostane nikto ani navijakom, sú skutočnosti okolo privatizácie Transpetrolu, Slovnaftu, Slovenských lodeníc a všetkých súvisiacich okolností, ktoré súvisia s naftovým a ropným priemyslom, pretože podľa vašich interných koaličných dohôd toto je ábeles Strany maďarskej koalície. Takže žiadny strach pred rozpadom vládnej koalície, žiadny rozpad nehrozí a celé toto bu-bu-bu je iba demagógiou na ohlúpnutie občanov. Je to emagógia úplne zbytočná, pretože je priehľadná, smiešna, ak dovolíte aj hlúpa. To, čo mi chýba pri týchto šiestich zákonoch, ktoré sú predkladané do Národnej rady a ktoré majú byť prerokované v skrátenom legislatívnom konaní, je základná vec, ktorá ma ako bývalého ministra upútava, je spôsob ich medzirezortného prerokovania. Akým spôsobom jednotlivé rezorty sa k týmto zákonom vyjadrovali, ktoré ich pripomienky boli uplatnené, akým spôsobom sa rešpektovali alebo z akých dôvodov sa zamietli. To je elementárna povinnosť vlády, ktorá takto mala predstupovať pred poslanecký zbor a ktorá má argumentačne zdôvodniť odôvodnenosť predloženia tohto materiálu ako bezrozporovo predkladaného, pretože Národná rada Slovenskej republiky nie je nato, aby riešila zvadu vo vládnej koalícii a hašterenie sa vládnych strán o tom, kto, začo, s kým a ako. Je iba samozrejmé, že pri tomto prerokúvaní šiestich zákonov, ktoré zasahujú do kompetencie takmer celej vlády, je nie iba morálnou a etickou povinnosťou, ale elementárnou psou povinnosťou každého člena vlády, ktorého sa to týka, sedieť tu v Národnej rade, a nie „rajzovať“ po okrese Trnava, ako tu zdôvodňuje minister Harach či neprítomnosť ministra zdravotníctva. Takisto sa môžem spýtať, kde sa nachádzajú ostatní ministri. Do rezortu ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií sa zasahuje tak drastickým spôsobom, že to nemá obdobu, aké však stanovisko k tomu má rezortný minister? Súhlasí s tým? Obce, mestá a kraje budú spravovať štátne cesty prvej a druhej triedy z čoho? Akou formou? Starostovia a primátori sa o to budú starať za stavu, že nemajú prostriedky, sily a odborné kapacity ani na údržbu svojich vlastných extravilánových obecných ciest. Predseda vlády Mikuláš Dzurinda ešte vo februári tohto roku vyhlásil v tejto snemovni, že na druhý deň po schválení novely ústavy vláde predloží zákony o reforme štátnej a verejnej správy. Pred pár dňami vyhlásil a prisľúbil svoju prítomnosť na rokovaní Národnej rady Slovenskej republiky pri prerokúvaní týchto kľúčových zákonov. Už sme si zvykli, že slová predsedu vlády Mikuláša Dzurindu netreba brať vážne. Vystupuje verbálne sugestívne, múdro moduluje hlas, gúľa pritom očami naučenými formami a správnym spôsobom gestikuluje pravou rukou. To, čo povie, to však má hodnovernosť nulovú. Dôkazom toho je, že dobre vedel, že bude na ceste v Kanade, ale nič ho netrápilo v tom, aby prisľúbil svoju účasť aj na rokovaní Národnej rady. V zdôvodňovacej a predkladacej správe ku skrátenému legislatívnemu konaniu sa odôvodňuje naliehavosť takéhoto postupu s ohľadom na rešpektovanie ľudských práv a slobôd občanov za účelom zníženia strát a ekonomických dopadov na občanov tohto štátu. Má predkladateľ predstavu, o čom vlastne hovorí a píše? Silne o tom pochybujem. V opačnom prípade v súčasnej dobe nemohlo by sa odsúhlasovať a pozitívne pristupovať zo strany vlády, vládnej koalície ku ďalšiemu 20-percentnému zvýšeniu ceny plynu s odôvodnením, a to nezmyselným a totálnym, totálne nezmyselným odôvodnením, že takéto zvýšenie je nevyhnutné preto, aby sa vyrovnala nakupovaná cena plynu s distribučnou cenou voči spotrebiteľom. Veď toto môžete rozprávať niekomu takému, kto sa prisťahoval do tohto štátu včera. Slovenská republika predsa inkasuje obrovské množstvá finančných prostriedkov, a to aj vo forme finančných zdrojov, aj vo forme plynu práve z toho titulu, že Slovensko je tranzitnou krajinou pre štáty západnej Európy. Našimi plynárenskými zariadeniami do západnej Európy prúdi každoročne 85 mld. kubických metrov zemného plynu. Väčšina zemného plynu v západnej Európe sa dostáva do západnej Európy cez Slovensko a Slovensko z toho profituje. Takže nie tieto dôvody sú dôvodmi na zvýšenie ceny plynu, dôvody sú úplne iné. Slovenský plynárenský priemysel jednoducho nepredložil nikdy vyúčtovanie a zúčtovanie svojho hospodárenia. Taká drobnosť, z čoho sa financoval byt pána Kinčeša za 5 miliónov v centre Bratislavy? Akým spôsobom sa postupovalo v trestnoprávnej veci v tejto veci? Podal niekto trestné stíhanie, podnet podal alebo nepodal, ak nie, tak z akého dôvodu, však sa to zaplatí z finančných prostriedkov SPP a tie chýbajúce peniaze nech zaplatia občania zo zvýšených cien plynu?! Pred chvíľočkou sme tu odhlasovali návrh poslankyne Sabolovej o tom, aby ministri boli tu prítomní, ktorých sa týkajú, tieto predkladané zákony, a to aspoň v prvom a druhom čítaní. Nuž nebol to zlý počin, bol to dobrý počin a som rád, že sa prijal. Ale nie je to elementárna povinnosť ministrov ako členov vlády? Sedieť na rokovaní parlamentu, kde sa prerokúvajú zákony, ktoré zásadným spôsobom vstupujú do chodu tohto štátu a do riadenia a chodu všetkých rezortov celej tejto vlády. To musí Národná rada prijať uznesenie a treba o tom hlasovať? Parlament má hlasovať o tom, či ministri si majú plniť svoje zákonné povinnosti? Tak ďaleko táto vládna koalícia dospela? Spôsob prerokúvania skráteného legislatívneho konania, nech mi je odpustené, ale mi pripomína skôr parametre televízneho kvízu než prácu parlamentu, pretože od poslancov sa vlastne chce iba to, či súhlasia, alebo nesúhlasia, teda koncovka je áno - tri body, nie - nula bodov. Neexistuje, aby z tu prítomných poslancov, aby jediný jeden z vás a nás vedel plný rozsah toho, čo tieto zákony znamenajú z vecnej, odbornej, profesijnej a finančnej stránky a trúfam si povedať, že nemá o tom tušenie nikto ani z členov vlády, pretože nikto z členov vlády sa s tým nezaoberal. Mikuláš Dzurinda tým, že prijal verejný záväzok, že to bude osobne koordinovať, a nie podpredseda vlády Mikloš, ktorý sa s tým hrdil doteraz tri roky, tak vlastne prevzal na seba záväzok, ktorý má parametre z dôb, keď organizoval hviezdicové štafetové behy k výročiu Veľkej októbrovej socialistickej revolúcie. Takéto termíny je možné schvaľovať a zaväzovať sa, že ku 30. septembru čosi bude schválené v parlamente, tak to mi pripomína záväzky bývalého režimu o zbere cukrovej repy alebo o vyorávaní zemiakov. Takýmto spôsobom vláda nemá nárok vystupovať vo vzťahu k práci poslaneckého zboru parlamentu. Pokiaľ takto koná, tak zosmiešňuje prácu poslaneckého zboru a dokumentuje, že funkcia v parlamente je zbytočná, tento štát by mohol vlastne ušetriť podstatne viac, keby parlament zrušil a keby o všetkých ustanoveniach sa s definitívnou platnosťou rozhodovalo len v koaličnej rade. Rozhodnú štyria a je to vybavené, na čo tu vykurovať a osvetľovať snemovňu Národnej rady?! Dámy a páni, uvedené zákony, všetkých šesť zákonov veľmi významným spôsobom zasahujú do rezortu ministerstva financií, do ministerstva dopravy, do ministerstva hospodárstva, do ministerstva výstavby a stavebníctva, do rezortu životného prostredia, do rezortu školstva, práce a sociálnych vecí, do rezortu zdravotníctva, a to sa rieši skráteným legislatívnym konaním a nepriamou novelou 24 iných zákonov. Takýto postup je jednoducho protiústavný, a teda aj protiprávny. A pán minister Šimko, nepokúšajte sa mi zdôvodniť, že je to legitímne. Nie je to legitímne! Legitímne je to, čo tu už odznelo viac razy, a to predkladanie noviel jednotlivých zákonov samostatne s celým samostatným legislatívnym procesom a rituálom tak, ako to zákonom v právnom a ústavnom štáte prebiehať má, a nie takýmto spôsobom, že zdrapom papiera sa nám tu predloží novela šiestich zákonov, text nových šiestich zákonov a súčasne novela iných 24 zákonov. Ani jeden z vás nemá preštudované vzájomné väzby, vzťahy medzi týmito zákonmi ich novelizáciami a ich dopady. Takže zásadne nesúhlasím s takýmto spôsobom prerokúvania týchto zákonov formou skráteného legislatívneho konania, a to ešte je pridupľované tým, že toto skrátené legislatívne konanie sa robí bianko naraz pre šesť zákonov. No tak to je teda totálny legislatívny nezmysel. To ste si už mohli potom odsúhlasiť aj to, že týchto šesť zákonov sa schváli naraz aklamáciou, prečo nie? Národná rada sa môže uzniesť aj o tom, že sa schvália pozitívne a že sa schvália naraz a bez pozmeňujúcich návrhov. To je presne taká istá forma. Nakoľko je 12.00 hodín, prerušujem svoje vystúpenie, budem pokračovať o druhej hodine. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Vážení páni poslanci, panie poslankyne, prerušujem rokovanie Národnej rady Slovenskej republiky do 14.00 hodiny, keď budeme pokračovať v rozpravou ku skráteným legislatívnym konaniam. Pokračovať bude pán poslanec Hofbauer a po ňom pán poslanec Húska. Ďakujem, prajem vám dobrú chuť. (Prestávka.) (Po prestávke.)