Gál, Gábor, minister spravodlivosti SR (2018-09-12):
Ďakujem pekne. Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, na rokovanie Národnej rady predkladám vládny návrh zákona, ktorým a mení a dopĺňa zákon č. 40/64 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov. Návrh zákona sa predkladá na základe vlastnej iniciatívy a je reakciou na nález Ústavného súdu Slovenskej republiky pod sp. zn. PL. ÚS 11/2016-60, zo dňa 7. februára 2018. Vyhlásenie uvedené v názve v Zbierke zákonov má za následok stratu účinnosti ustanovenia § 5b zákona č. 250/2007 Z. z. o ochrane spotrebiteľa a o zmene zákona Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov, prostredníctvom ktorého sa mala spotrebiteľom poskytnúť ochrana spotrebiteľských vzťahov vo vzťahu k nekalým praktikám dodávateľov pri uplatňovaní ich zamlčaných nárokov. Návrh zákona bol predmetom riadneho pripomienkového konania. Hospodárska a sociálna rada Slovenskej republiky prerokovala návrh zákona dňa 20. augusta 2018 a Legislatívna rada vlády Slovenskej republiky 21. augusta 2018. Vláda Slovenskej tento návrh zákona schválila na svojom zasadnutí 22. augusta 2018. Návrhom zákona sa zavádza osobitná úprava uplatňovania premlčaných nárokov plynúcich zo spotrebiteľských zmlúv a ich zabezpečenia. Navrhuje sa, aby premlčané právo zo spotrebiteľskej zmluvy nebolo možné vymáhať ani platne zabezpečiť. V súlade s princípom zmluvnej slobody sa však pripúšťa možnosť zmien obsahu premlčaného práva zo spotrebiteľskej zmluvy, jeho nahradenie novým právom alebo obnovenie vymáhateľnosti, a to na základe právneho úkonu dlžníka, čiže jednostranného alebo viacstranného. Základnou podmienkou platnosti tohto právneho úkonu dlžníka je jeho vedomosť o premlčaní práva zo spotrebiteľskej zmluvy. Na účely zachovania právnej istoty sa navrhujú aj prechodné ustanovenia, v zmysle ktorých sa navrhovaná právna úprava nebude uplatňovať v konaniach o vymoženie premlčaných práv zo spotrebiteľských zmlúv začatých pred účinnosťou tohto zákona. Účinnosť úpravy sa navrhuje odo dňa vyhlásenia, a to vzhľadom na dôsledky vyššie uvedené v náleze Ústavného súdu Slovenskej republiky a celospoločenský záujem o ochrane spotrebiteľských vzťahov. Toto mám napísané v úvodnom slove. Áno, musím ešte dodať to, že ja nie som veľkým zástancom tých privilegovaných práv spotrebiteľov. Bola veľmi siahodlhá rozprava, veľmi vecná rozprava a debata o tom aj, by som povedal, že taká odborná hádka na Legislatívnej rade vlády. A využijem alebo zneužijem tento priestor, že musím poďakovať každému členovi Legislatívnej rady vlády, že sa pripravil na tie rokovania. Sú odborne takí zdatní a púšťajú sa do debát, nesedia tam len tak lážo-plážo, ale to svoje postavenie berú veľmi, veľmi dôležito a zodpovedne. A pri tomto zákone sa to preukázalo. Základné také stanovisko bolo každého, že aj, toto nebude dobré. Rozobrali sme túto vec aj s právno-teoretického hľadiska aj z hľadiska praktického. Dospeli sme k názoru, že lepšie riešenie nevieme navrhnúť. To, ktoré bolo, § 5b, Ústavný súd povedal, že neni ústavné, tak ideme. Necháme spotrebiteľov napospas tých spoločností, ktoré sa voči nim nesprávali férovo, alebo sa preukáže táto spoločnosť veľkoryso, solidárne a zodpovedne. Hovorí sa, že kto má občiansky preukaz, má viac ako 18 rokov, je zodpovedný za svoje skutky, za svoje právne úkony. Neznalosť zákona tiež nikoho neospravedlňuje. Ale to neznamená, že dovolíme niektorým jednotlivcom, či sú to fyzické osoby, alebo právnické osoby, aby zneužili to slabšie postavenie niektorých našich spoluobčanov. To, že nie sú na tom inteligenčne tak vysoko, že niekedy sú v núdzi, ale niekedy sú zlanárení lacno, marketingovo, podvodne na také obchody, na ktoré ich peňaženka nestačí, alebo na rôzne zmluvné produkty s cieľom nie uzavretia dobrého obchodu s týmto spotrebiteľom, ale absolútne ho, s prepáčením, podojiť aj o ten posledný cent. Táto úprava práve dáva tú šancu tým spotrebiteľom, ktorých už dobehli, aby mali aspoň nejaké to právo oproti tým silnejším, ktorí nepraktizujú poctivý obchodný styk, ktorým nikdy nešlo o to, aby s týmto spotrebiteľmi, k týmto spotrebiteľom sa správali férovo. Ide o to, že keď sa to právo premlčí, tak na toto právo už tie spoločnosti, ktoré tieto pohľadávky majú voči týmto spotrebiteľom, aby sa uplatňovalo to, že nemôžu ich súdne vymáhať. Zákon už teraz hovorí o tom, že určité praktiky nepožívajú súdnu ochranu. To súd môže vyrieknuť v súdnom konaní, ale to sa nestane, lebo v týchto konaniach ide predovšetkým o to, že dôjde tomu spotrebiteľovi rozsudok súdu, ktorý ani si neuvedomuje, že čo to preňho znamená, na, na právnika nemá, tak to nechá celé tak. Rôznymi všelijakými špekulatívnymi obchodmi tieto pohľadávky putujú z jednej ruky do druhej ruky, čaká sa na to, že kedy spotrebiteľ bude mať nejaké peniaze, väčšinou sa čaká na to, že kedy spotrebiteľ pôjde do starobného dôchodku, a teraz ideme na to. Ale niektoré pohľadávky sú už dávno premlčané. Sú viacročné. Doteraz sme mali to, že nemohli sa uplatňovať tieto pohľadávky. Teraz hovoríme, že áno, O. K, nech si ich uplatnia, nech požívajú súdnu ochranu tieto pohľadávky veriteľov, ale po premlčaní, aby sme im dali zadosť, že povedať, že toto už súdnu ochranu nepožíva. Stále je možnosť plniť na základe týchto dlžôb, vie sa to nahradiť, ale toto je vec, ktorá, na ktorej sme sa vedeli zhodnúť. Debata, hovorím, že na Legislatívnej rade vlády bola veľmi ťažká. Bolo zaujímavé, že niektorí tam boli v konflikte záujmov, aj sa k tomu vyjadrili. Takže áno, som v konflikte záujmov, ale predsa len som tohto a tohto názoru. Som otvorený na debatu, ale jedno si nemyslím, že by sme to mali celé nechať tak. A nechať tých spotrebiteľov tak voľne ako, ako nejaké bezbranné, bezbrannú zver bokom. Čiže o to nám ide v tomto návrhu. Dávam na zváženie ctenému plénu, ako s týmto návrhom naloží. Ďakujem pekne.