Ďuriš Nicholsonová, Lucia, podpredsedníčka NR SR (2017-04-06):
Samozrejme, že je to dôležité. Ide o štvorročného chlapca, ktorý medzičasom zomrel. Prosím vás pekne, páni smeráci, upokojte sa, dobre? Už len z úcty k tej rodine sa upokojte! Toto máme v odôvodnení k odvolaniu ministra Richtera. Takýto človek nemá na tom poste čo robiť! Okresný úrad práce a rodiny nepriznal ich synovi žiadny z požadovaných príspevkov, hoci sama lekárka vo svojom posudku konštatuje, že dieťa je malátne, slabé, ťahá končatiny za sebou, chôdzu má sťaženú a absolvuje chemoterapie. Rodičia sa proti rozhodnutiam odvolali. Na základe odvolania opätovne rozhodol aj prvostupňový orgán a nakoniec im po niekoľkých mesiacoch síce priznali preukaz občana s ťažkým zdravotným postihnutím aj parkovací preukaz, ale nevydali im ho a odovzdali im ho až dva týždne pred smrťou syna, to je koncom januára 2017. Pričom v rámci odvolania už v posudku posudková lekárka navrhla priznať všetky požadované kompenzácie, a to opakovane. Napriek tomu, že UPSVaR v Topoľčanoch mohol vo veci parkovacieho preukazu a preukazu občana s ťažkým zdravotným postihnutím konať a vydať ho rodičom, odôvodňovali svoju nečinnosť tým, že nemôžu rozhodnúť, pokiaľ nebude rozhodnuté aj o iných príspevkoch, ktoré boli ešte v odvolacom konaní. Tento správny orgán postupoval v rozpore s platnými predpismi, zákonom o správnom konaní, nakoľko toto nie je žiadny zákonný dôvod, aby vo veci nekonali. A tak rodine nebola poskytnutá ani len tá najzákladnejšia pomoc, ktorá finančne nestojí štát ani cent, len náklady na papier na vytlačenie dvoch preukazov. Tento okresný úrad práce, sociálnych vecí a rodiny sa dopustil aj ďalšieho protiprávneho konania, nakoľko prehovárali rodičov, aby podpísali vyhlásenie, že sa neodvolajú proti ostatným rozhodnutiam, o ktorých ten úrad ešte ani nerozhodol, a potom im možno bude vydaný preukaz občana s ťažkým zdravotným postihnutím a parkovací preukaz, čo rodičia odmietli spraviť. 16. februára 2017, nie, pardon. Tento úrad sľúbil rodičom, že do konca novembra 2016 bude o veci rozhodnuté. Samozrejme, sa nič neudialo. Až začiatkom januára 2017 prejavil úrad záujem a to tým, že posudková lekárka chcela osobne vidieť ich syna a požadovala, aby ho priviezli na úrad. To však nebolo možné, nakoľko ich synovi sa zdravotný stav neustále zhoršoval a bol napojený v tom čase na kyslík. Rodičia však museli úradu opätovne preukazovať – v takomto stave ich dieťaťa! – zdravotný stav ich syna rôznymi ďalšími lekárskymi nálezmi. ÚPSVaR v Topoľčanoch nestačilo ani to, že rodičia už nežiadajú ani o príspevok na kúpu motorového vozidla, nakoľko nie štát, ale súkromný sektor daroval rodine osobné motorové vozidlo. 16. februára 2017 Maťko zomrel a rodina sa nedožila vybavenia predmetných príspevkov a hlavne poskytnutia pomoci, na ktorú mala zo zákona nárok. Vážené kolegyne, kolegovia, tento prípad, a takýchto sú desiatky, desiatky takýchto prípadov a stovky na Slovensku, je exemplárnym príkladom nezákonného, nesprávneho a nehumánneho prístupu a absolútneho zlyhania zamestnancov, tzv. sociálnych pracovníkov a lekárov úradov práce, sociálnych vecí a rodiny na oboch stupňoch. Ak opomenieme hrubé porušovanie zákonov ÚPSVaR-u v Topoľčanoch vrátane posudkovej lekárky, ktorá bola absolútne nekompetentná a nezodpovedná, inak by vo veci na prvom stupni nemohla rozhodovať tak, ako rozhodla, čo je, samozrejme, neprijateľné, aký malo Ústredie práce, sociálnych vecí a rodiny zákonný dôvod, aby sami nerozhodli vo veci, keď na základe zdravotnej dokumentácie bolo zrejmé a nepochybné, že sa jedná o ťažko zdravotne postihnuté, postihnutie, ktoré je nezmeniteľné a nevyliečiteľné? Inými slovami, nechali dieťa zomrieť, kým rozhodli o tom, že zalejú dva preukazy do umelej hmoty. A, ako hovorím, toto nie je len jeden prípad. Týchto prípadov sú desiatky, možno stovky. Končia u ombudsmanky a končia aj u mňa na stole. Máme to zdokumentované, snažíme sa v mene týchto rodín odvolávať, ale aj tie odvolania sú neúspešné. Pretože niekto z ministerstva vydal pokyn na úrady práce, sociálnych vecí a rodiny, aby sa šetrilo. A oni šetria takýmto spôsobom. Neviem, či si spomínate, ale celkom nedávno som predkladala spolu s kolegami Jozefom Mihálom a Natáliou Blahovou návrh na vydanie zákona, ktorým sa mení zákon č. 447 o peňažných príspevkoch na kompenzáciu ťažkého zdravotného postihnutia, a išlo tam o to, aby sme príspevok na opatrovanie nechali rodičom ťažko zdravotne postihnutého dieťaťa aj počas hospitalizácie. Ide o to, že tie rodiny, ktoré sa dostávajú do takejto ťažkej situácie a ich dieťa v dôsledku ťažkého zdravotného postihnutia, napríklad pri onkologických prípadoch, je hospitalizované a to dlhodobo, tak tí rodičia naďalej vykonávajú opatrovníka svojho dieťaťa, na základe čoho dostávajú príspevok na opatrovanie. Ale zákon hovorí, že keď sa takéto dieťa dostane na dobu dlhšiu ako 30 dní do nemocnice, mali by príspevok vrátiť, respektíve oboznámiť úrad s tým, že ich dieťa je dlhodobo hospitalizované a v takom prípade im štát odoberie príspevok na opatrovanie. V takýchto prípadoch ale potom, spravidla sú to matky, hladujú v nemocniciach. A dokonca som hovorila vtedy o konkrétnom prípade, kedy tento štát hyenistickým spôsobom exekuoval rodinu potom, ako im zomrelo dieťa. Štyri mesiace sa o svojho smrteľne chorého syna starali v nemocnici, nakoniec ten chlapec zomrel a tento štát od nich do dnešného dňa exekuuje, exekuuje príspevok na opatrovanie. Pritom je to rodina, ktorá v dôsledku toho, že mala ťažko chorého syna, sa dostala až do hmotnej núdze. Takto sa správa sociálny štát k ľuďom, ktorí sú najviac zraniteľní, pretože majú ťažko zdravotne postihnuté deti! A skutočne nerozumiem, prečo by sme v tomto pléne nemali hovoriť o týchto konkrétnych prípadoch, najmä pokiaľ ide o odvolávanie ministra práce, sociálnych vecí a rodiny, pod ktorého úrady práce, sociálnych vecí a rodiny spadajú. Ďalšia informácia možno prekvapí aj pána ministra, ale dostávajú sa ku mne informácie z rôznych zariadení, napríklad z reedukačných zariadení, ktoré, samozrejme, spadajú pod rezort ministerstva školstva, ale napríklad aj z diagnostických zariadení a tie tvrdia, že teraz sa rozmohol zvláštny trend a to je taký, že 80 % detí, ktoré sú umiestnené buď do reedukačných zariadení, alebo do diagnostických centier na dohodu s detským domovom, prichádzajú so psychiatrickými liekmi. V záznamoch majú poruchy správania a emócií, ADHD, hyperkinetické poruchy spojené s poruchami správania, experimentovanie s návykovými látkami a podobne. Oni prichádzajú už z prostredia detských domovov ako -násťročné deti s ťažkými psychiatrickými liekmi, ktoré im predpisujú v detských domovoch. Prečítam vám lieky, ktoré tieto deti používajú: Tiapridal, Tisercin, Haloperidol, Rispen, Risepro, Trittico, Lamotrigin, Quentiax a Chlorprothixen. Tiapridal patrí do skupiny liekov nazývaných psychofarmaká, atypické neuroleptiká. Tiapridal je liek, ktorý pôsobí na psychické funkcie a priaznivo ovplyvňuje závažné formy mimovoľných a abnormálnych pohybov pacienta. Tiapridal sa využíva pri poruchách správania v starobe. Je možné ho tiež užívať pri závažných formách abnormálnych pohybov, ako je Huntingtonova chorea. Tiapridal tiež priaznivo ovplyvňuje prejavy chronického alkoholizmu vrátane abstinenčných príznakov pri náhlom vynechaní používania alkoholu. Tisercin je liek, ktorý pôsobí na centrálny nervový systém. Používa sa na liečbu akútnych psychotických stavov spojených s motorickým a psychickým nekľudom a úzkosťou na liečbu chronických psychóz, ako je schizofrénia a chronické halucinácie. Rispen je indikovaný na liečbu schizofrénie. Rispen je indikovaný na liečbu stredne závažných až závažných manických epizód spojených s bipolárnymi poruchami. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)