I. Farkas, poslanec: (2008-09-17):
Dovoľte, aby som oponoval. Verejné vlastníctvo môže byť štátne alebo samosprávne. Nešlo teda do roku 2006 o privatizáciu, teda darovanie štátneho majetku v správe ministerstva obrany súkromnej osobe alebo súkromnej spoločnosti. Išlo o jeho prevod miestnej alebo regionálnej samospráve. Po hlbokých štrukturálnych reformách sa štátny rozpočet konsolidoval v prvom a druhom kvartáli tohto roku a bol dokonca prebytkový. Štátny rozpočet nie je odkázaný na podhodnotený a pochybný predaj nehnuteľného majetku v správe ministerstva obrany. Naproti tomu rozpočty miest a obcí po fiškálnej decentralizácii a najmä po nadobudnutých nových originálnych kompetenciách sú napäté, obciam a mestám sa dýcha ťažko. A vo viacerých prípadoch sa ukázalo, že obce a mestá vedia lepšie hospodáriť so zvereným majetkom ako štátna správa. Príkladov na chátranie budov v štátnom majetku je mnoho. Dovoľte, aby som poukázal na pozitívny príklad z minulosti, ktorý sa uskutočnil v mojom volebnom obvode. V Štúrove ozbrojené sily Slovenskej republiky chceli v minulosti postaviť novú budovu kasární. Desať rokov chátrala nedokončená stavba, zrejme nebol záujem budovu dokončiť. Na základe dodnes platného znenia zákona č. 172/2004 Z. z. sa nedokončená stavba darovala mestu. Mesto stavbu dokončilo. V budove postavilo 35 bytov ku spokojnosti obyvateľov mesta. Iný príklad je z obce Nána. Tieto kasárne boli tiež na zozname, mali sa darovať obci, lenže v nasledujúcej etape. Predchádzajúca vláda ale ukončila svoje účinkovanie skôr, nedokončila štvorročné volebné obdobie, minister obrany už nestihol darovať ďalšie budovy v správe ministerstva obrany ďalším obciam a mestám. Tento proces sa za posledné dva roky zastavil. Terajšia vláda a minister obrany po voľbách sa chopili iného riešenia. Chcú majetky predať, a to na základe poslaneckej novelizácie zákona. Napriek tomu, že v samospráve obce Nána viackrát prejavili záujem o prevzatie prebytočného majetku v správe ministerstva obrany, dokonca predložili ministrovi zámer na ďalšie využitie majetku dokazujúc, že majú čistý úmysel, päť rokov nevyužité budovy mohli slúžiť na rozvoj obce, nemajú šancu, na základe tejto novely sa obec dostane mimo hry. Nie je teda pravda, čím sa odôvodňuje potreba tejto novely, že obce a mestá nemajú záujem o majetok v správe ministerstva obrany. Pritom osud náňanských kasární je zaujímavý. Kasárne v obci Nána sa postavili za Prvej republiky pre potrebu Armády Česko-slovenskej republiky na začiatku tridsiatych rokov minulého storočia. V roku 1939 sa do kasární nasťahovali vojaci Maďarskej armády. V roku 1946 sa stali domovom vojska Česko-slovenskej ľudovej armády, len do roku 1968, lebo v tomto roku ich stadiaľ vysťahovali, nasťahovali sa tam vojaci Červenej armády v rámci internacionálnej pomoci, vraj dočasne. Dočasne tam zostali do roku 1991. Po tomto roku sa tam nasťahovali vojaci Česko-slovenskej armády a v roku 1993 sa tam nasťahovali vojaci ozbrojených síl Slovenskej republiky. Zostali tam do roku 2003. Tieto neskutočné zmeny nastali za púhych 80 rokov. Napĺňanie štátnej kasy bude pochybné, lebo ak nebude o to záujem, správca štátneho majetku bude môcť znížiť cenu na 30-percentnú úroveň. Čiže nehnuteľný majetok sa predá za babku, čo by zrejme samospráva neurobila. Čo je ale najviac zarážajúce, je skutočnosť, že táto novela zákona o prevode nehnuteľného majetku vo vlastníctve Slovenskej republiky sa robí formou poslaneckého návrhu. Páni poslanci, nemáte asi čisté svedomie. Takýto zákon sa má novelizovať riadnou iniciatívou ministerstva a vlády, lebo sa bytostne týka majetku štátu. Nedeje sa tak, lebo vy, páni poslanci, a možnože aj kompetentnejší od vás chcete obísť pripomienkové konanie. To by mohlo predĺžiť legislatívny proces, pričom by nastali závažné pripomienky zo strany Združenia miest a obcí Slovenska, Únie miest a iných združení a organizácií. A vy veľmi dobre viete, páni poslanci, že s primátormi a starostami nie je výhodné pohádať sa. Vy to chcete obísť, chcete to vyriešiť elegantnejšie, pod kobercom. Navrhujete ponukové konanie v šiestich fázach. V prvej to ponúknete inej štátnej rozpočtovej alebo príspevkovej organizácii. Ak neprejavia záujem, ponúknete majetok na odpredaj v osobitnom ponukovom konaní za odplatu, za primeranú cenu. Ak cena nebude primeraná, tak znížite cenu najprv na 50 %, potom v ďalšom kole o 70 %. Ak sa majetok nepredá, ponúknete ho obci, na území ktorej sa majetok nachádza, vo forme daru. Ak obec neprejaví oň záujem, tak ponúknete ho vyššiemu územnému celku vo forme daru. Pýtam sa, páni poslanci: Nebolo by korektné v druhej a tretej fáze to ponúknuť obci a následne vyššiemu územnému celku, ak neprejavia o to záujem,  následne to ponúknuť na predaj čiže obrátiť poradie? Totiž obce o to mali záujem aj za posledné dva roky, vláda ale nenapĺňala ustanovenia zákona č. 172 /2004 Z. z. Dva roky podržala pripravené darovacie zmluvy predchádzajúcim vedením ministerstva, len aby obce a mestá neboli uprednostnené. Podľa vás to bude lepšie, hospodárnejšie, ak sa majetok predá za babku, za 30-percentnú cenu. Páni poslanci, vysvetlite to primátorom a starostom, vysvetlite to Združeniu miest a obcí Slovenska a Únii miest. Ďakujem pekne.  (Potlesk.)