P. Hrušovský, predseda NR SR: (2005-05-25):
E. Černá, poslankyňa: Ďakujem. Teda načala som problematiku ako posledná o tomto zákone o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele. A chcem vám povedať, že nie všetko v ňom, ako bol predkladaný, je práve to, čo by som podporila. Vlastne aj preto dávam niekoľko pozmeňujúcich návrhov. Mnohí si pamätáte, že ešte v prvom čítaní som vystúpila s kritikou k tomuto návrhu, najmä v súvislosti s Centrom pre medzinárodnoprávnu ochranu, čo je orgán, ktorý, zjednodušene povedané, má na starosti osvojovanie detí do zahraničia, ktorý u nás funguje približne od roku 1991, 1992. Ale v roku 2001 sa mu pridala agenda, ktorou vlastne pracuje štyri roky. Myslím si, že tá agenda na osvojovanie detí do zahraničia sa rozbehla celkom úspešne. V podstate sme to boli my, poslankyne Národnej rady, takmer za každú stranu, ktoré sme pred troma rokmi boli na veľkom poslaneckom prieskume v rámci celej republiky, čo sa týka tých osvojení  domácich, ale i zahraničných. A myslím si, že práve toto centrum vtedy bolo predmetom našej veľkej kritiky, pretože sa nám zdalo, že keďže vzniklo v roku 2001 a v roku 2002 malo osvojené len nejaké tri deti, sme mali pocit, že je to pomerne dosť neefektívna práca. Musím však povedať, že museli sme potom našu kritiku deliť ešte asi dvomi, pretože sme mnoho skutočností, samozrejme, než sme nehovorili ešte s vtedajšou riaditeľkou pani Mátejovou, nevedeli, a to, že napr. každé porovnávanie s krajinou, kde chceme našim deťom nájsť rodinu, v právnych poriadkov trvá od šiestich do ôsmich mesiacov, čo je pomerne dosť dlhý čas. Takže sme, samozrejme, museli ubrzdiť v danej kritike. A chcem povedať, že k dnešnému dňu, to je viac ako 130 detí, ktoré našli svoju rodinu prostredníctvom tohto orgánu. A najmä, čo je najdôležitejšie, je skutočnosť, že centrum ako také má povinnosť skúmať každý štvrťrok, každý polrok a raz za rok, čo je s našimi deťmi, ktoré sa dostali do rodín v zahraničí. A myslím si, že toto je to podstatné, na čo by sme mali dbať, je to spätná väzba a kontrola. A preto okrem toho, samozrejme, to centrum nerobí len toto, robí tiež vymáhanie výživného zo zahraničia a riešenie únosov detí, ktoré sa dostali na pôdu inej krajiny bez toho, aby si to samy želali. Takže v tom prvom čítaní som argumentovala tým, že mám plnú dôveru k centru, že som presvedčená, a teda nielen ja, o tom, že centrum má dôvod byť na svete, tak ako je to dnes, že ho netreba nikam posúvať, brať mu kompetencie, že je to tradícia, ktorú by sme mali zachovať. Zdá sa mi nemiestne búrať niečo, čo sme stavali v roku 2001 na nohy, a dávať tomu nejaký úplne iný posun. Toto centrum je tak, ako je, registrované v Haagu. My sme pristúpili k Dohovoru o právach dieťaťa. A myslím si, že každá seriózna krajina by mala to, k čomu sa zaviazala, aj dodržiavať a nemeniť daný stav, ktorý teda, samozrejme, tam je evidovaný. Takže k tomuto vám budem čítať pozmeňujúci návrh. Druhý pozmeňujúci návrh sa bude týkať § 44 ods. 6 v tomto navrhovanom zákone. Ten odsek 6 vidím ako problematický, a to nielen ja, mnohí z vás o tom vedia. Mnohí sa zúčastnili na konferencii, ktorú som robila 28. apríla a kde som pozvala viac ako 60 expertov na tému rodinnej politiky, s ktorými sme si povedali, kde tlačí topánka aj pri zákone o rodine. A myslím si, že mnohé z tých návrhov alebo nápadov tej pomoci, tých skúseností, ktoré tam odzneli, počúvam vlastne teraz, sa premietli do tých rôznych pozmeňujúcich návrhov, ktoré poslanci za rôzne strany dávajú. V tom § 44 ten odsek 6, ktorý chcem vypustiť, hovorí o tom, že je možné, aby akreditované subjekty robili osvojenia detí do zahraničia aj s krajinami, ktoré nikdy nepodpísali Dohovor o právach dieťaťa. Ja si myslím, že to bolo snáď zle odkomunikované na ministerstve, lebo neverím, že by naša krajina mala záujem robiť niečo také a vyvážať naše deti do krajín, s ktorými sme nikdy žiadne zmluvy nemali. Navyše chcem povedať, že v Dohovore o právach dieťaťa je jasne vymedzená aj tá skutočnosť, že ak príde k nejakej situácii, a je to naozaj pádny dôvod, dá sa dvojstrannými zmluvami aj na základe Dohovoru o právach dieťaťa pristúpiť k takejto zmluve. Takže si myslím, že navyše je to double. A navyše si nemyslím, že je dobré, aby sme si v takomto zákone niečo takéto dovoľovali s krajinami, ktoré nepristúpili k Dohovoru, lebo každá to môže urobiť. Ja v tom skôr vidím veľké nebezpečenstvo. Vždycky nemôžeme odkontrolovať všetky subjekty, ktoré v tom budú pracovať. A ja sa veľmi bojím, aby náhodou neprišlo k nejakému obchodovaniu s deťmi alebo k nejakým takýmto veciam, ktoré by boli neželateľné pre naše deti a našu krajinu ako takú, pretože cieľom toho Dohovoru ako takého bolo ochrániť tie deti. Preto ten Dohovor vznikol a preto ho podpísalo 60 krajín. Takže sa mi zdá nemiestne obchádzať ho nejakým bokom a tváriť sa, že je to v poriadku. Podľa mňa to nie je v poriadku. Tretí návrh, ktorý budem čítať, máte v laviciach rozdaný od pani poslankyne Rusnákovej, ktorý hovorí o tom, aby nielen rodiny, ale aj jednotlivci sa mohli starať o deti. Ale ja vám to ešte konkrétne prečítam. A ešte by som sa chcela vyjadriť k návrhu pána poslanca Buriana, ktorý bod 1 § 38 ods. 3 vyníma zo spoločnej správy na osobitné hlasovanie. A tam ide o skutočnosť, že doteraz keď ste mali záujem osvojiť si dieťa alebo ho zobrať do náhradnej starostlivosti, tak vám stačilo, keď ste išli na individuálny pohovor ku psychológom. Samozrejme, všetko je to veľmi vážna vec, však dobre viete, že sme to tu kritizovali, že je to všetko zdĺhavé. Ja mám taký pocit, že to, čo je navrhnuté v tej spoločnej správe, a preto podporí aj naša strana práve tento návrh pána Buriana, pretože sa tam zavádza možnosť, aby ľudia sa zúčastňovali nielen individuálnej, ale aj skupinovej prípravy na osvojovanie dieťaťa. Ja som presvedčená, že keď je to takto postavené, že ide o individuálnu a skupinovú prípravu na osvojovanie dieťaťa, tak minimálne porušujeme právo na súkromie ľudí. A mám taký pocit a som hlboko o tom presvedčená, nielen mám pocit, že to, čo Burian navrhuje, tá možnosť individuálnej alebo skupinovej prípravy, je práve tá lepšia cesta. Tým pádom neporušujeme právo na súkromie ľudí a nezdržujeme a robíme v podstate ten systém rýchlejší. Takže teraz prečítam tie návrhy. Moje dva návrhy máte zopnuté v lavici, jeden je označený jednotkou, druhý je označený dvojkou. Prvý pozmeňujúci návrh. V bode 1 v § 6 sa za slová „ďalej len orgán sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately“ vkladajú slová „Centrum pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a mládeže“. V súvislosti s ponechaním existencie Centra pre medzinárodnoprávnu ochranu detí sa navrhuje doplnenie povinností dbať na to, aby nedochádzalo k ohrozeniu alebo porušeniu práv dieťaťa aj vo vzťahu k tomuto centru. V § 44 ods. 1, 2, 3 sa slová „§ 73 ods. 1 písm. p)“ nahrádzajú slovami „§ 74“. Ide o legislatívnotechnickú úpravu, ktorá súvisí s ponechaním centra. V § 76 ods. 2 sa na konci pripájajú slová „a § 74“. Podľa návrhu zákona akreditáciu nie je možné udeliť na vykonávanie opatrení podľa § 73 ods. 1, čo zahŕňa aj to písmeno p). V súvislosti s ponechaním centra a jeho úpravou v § 74 je toto ustanovenie doplnené aj do § 76 ods. 2. V § 77 písm. a) bodoch 1, 4, písm. b) bodoch 1 a 7 sa slová „orgánu sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately určenému na vykonávanie medzinárodných dohovorov47) a právnych aktov Európskej únie48)“ nahrádzajú slovami „Centrum pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a mládeže“. Podľa navrhovaného § 74 v bode 74 spoločnej správy je orgánom sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately určeným na vykonávanie medzinárodných dohovorov a právnych aktov Európskej únie Centrum pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a mládeže, preto je tieto slová možné nahradiť. Ďalej, § 96 sa vypúšťa. Číslovanie ostatných paragrafov sa primerane upraví. V súvislosti s návrhom na vypustenie § 98 a § 99,  teda v súvislosti s návrhom na ponechanie existencie centra je potrebné vypustiť aj § 96 návrhu. Toto bol návrh označený pod jednotkou. Ďalší pozmeňujúci návrh, na ktorom máte dvojku, k vládnemu návrhu zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele a o zmene a doplnení niektorých zákonov. V § 44 sa vypúšťa odsek 6. Odôvodnenie. Dohovor o ochrane detí a o spolupráci pri medzištátnych osvojeniach detí, ktorý doteraz ratifikovalo viac ako 60 štátov, z ktorých približne polovicu tvoria štáty, ktoré sú prijímajúce, viac ako 30 zmluvných štátov, ktoré sú viazané cieľmi Dohovoru vytvoriť záruky, aby sa medzištátne osvojenia detí uskutočňovali iba v najlepšom záujme dieťaťa pri rešpektovaní jeho základných práv priznaných medzinárodným právom, zaviesť systém spolupráce medzi zmluvnými štátmi, ktorý zabezpečí, že tieto záruky sa budú dodržiavať, a tým zabrániť únosom, predaju alebo obchodovaniu s deťmi a zabezpečiť v zmluvných štátoch uznanie osvojení, ktoré sa uskutočnili na základe Dohovoru, do ktorých môžu byť osvojené slovenské deti, považujem za dostatočný a poskytujúci záruky ochrany dieťaťa a úspešnosti medzištátnych osvojení detí. Podľa čl. 21 ods. 1 písm. e) Dohovoru o právach dieťaťa štáty, ktoré sú zmluvnou stranou Dohovoru, podporujú v nevyhnutných prípadoch ciele tohto článku uzavieraním dvojstranných alebo mnohostranných dohôd alebo zmlúv a v ich rámci sa usilujú o to, aby umiestnenie do starostlivosti v inej krajine uskutočňovali na to príslušné úrady alebo orgány. Vzhľadom na možnosť osvojenia slovenských detí žiadateľmi z viac ako 30 zmluvných štátov Dohovoru o medzištátnych osvojeniach, doteraz Slovensko nadviazalo spoluprácu s 9 štátmi, v ktorých sú už deti zverené do starostlivosti osvojiteľov, nepovažujem za nevyhnutné zo strany Slovenska uzatváranie dvojstranných medzištátnych zmlúv o spolupráci pri medzištátnych osvojeniach detí. Dvojstranná medzištátna zmluva v oblasti medzištátnych osvojení detí má sama upraviť postup pri medzištátnom osvojení detí, ktorý si zmluvné štáty dohodnú. Preto ustanovenie odseku 6 považujem aj z tohto dôvodu za nadbytočné. A ďalej, v § 72 sa vypúšťa písmeno i). Ide o legislatívnotechnickú úpravu v súvislosti s týmto prvým bodom, ktorý som vám čítala. A tretí pozmeňujúci návrh, ktorý prečítam, je návrh poslankyne Evy Rusnákovej k tomuto istému zákonu. V § 53 ods. 3 sa na konci prvej vety pripájajú slová „alebo fyzická osoba, ktorá je zamestnancom detského domova“. Odôvodnenie. Navrhované doplnenie upresňuje text ustanovenia tak, aby bolo jednoznačne zrejmé, že starostlivosť o deti v profesionálnej rodine môže zabezpečovať okrem manželského páru aj osamelá fyzická osoba. Ďakujem vám veľmi pekne a poprosím o podporu týchto návrhov.