F. Mikloško, poslanec: (2005-05-25):
Rokovací poriadok v § 130 ods. 6 znie: „Na návrh vlády, interpelovaného alebo pätiny poslancov sa hlasovanie o uznesení môže spojiť s hlasovaním o dôvere vláde alebo jej členovi.“ Z § 130 ods. 6 je teda v súlade s ústavou len jediná jedna časť a to je, že na návrh vlády možno hlasovať o uznesení, a to v spojení s hlasovaním o dôvere vláde. Všetko ostatné, návrh o tejto dôvere, návrh, ktorý môže dať interpelovaný alebo pätina, to znamená minimálne 30 poslancov, nemá žiadny právny obsah a už vonkoncom nemá žiadny právny dosah, má len politický dosah, čo ale nemá so zákonom nič spoločného. O politike a dôsledkoch alebo dosahoch zákonov sa nemá čo hovoriť. Pani profesorka Tóthová, druhýkrát používate právny inštitút, ktorý je ničím obyčajný ako obyčajnou právnou tupinou. Pokiaľ by ste boli inžinierka práva, tak vás viem pochopiť, pretože inžinier vidí jamu a vie, že do nej treba nakydať betón. Tak tam dá dva fúriky betónu a je spokojný, lebo jama je plná betónu. Ale pokiaľ univerzitná profesorka sa dopúšťa takýchto lapsusov, že sa opiera o veci, ktoré sú naprosto smiešne a zo vzduchu, tak žasnem nad jej právnym vedomím, ale žasnem nad právnym vedomím aj ďalších právnikov alebo tzv. právnikov, ako je Robert Fico, Vladimír Mečiar, pani Laššáková a ďalší právnici, ktorí podpísali tento dokument, ktorý je naprostým smiešnym pamfletom. Pani profesorka Tóthová, ja si pamätám, s akou vážnosťou moji rodičia, ktorí študovali za Prvej republiky, hovorili o svojich univerzitných profesoroch, ako spomínali ich slová a vety do smrti, pretože to boli páni profesori univerzitní. Je mi hlboko ľúto, že keď si budem spomínať na vás ako na univerzitnú profesorku práva, vždy mi prídu na myseľ tieto tupiny, ktoré tu už donekonečna opakujem. Druhý problém je problém politický alebo logický. Pred dvomi týždňami sa hlasovalo o nedôvere ministrovi Froncovi. Nebola mu podľa slovenskej ústavy vyslovená nedôvera, a teda minister Fronc, samozrejme, zostal na svojom poste. Predstavujem si, že dnes mu nebude vyslovená dôvera. Čo to je? Veď to je jedna úbohá fraška, úbohá a trápna fraška. My sa už pamätáme na to, bolo to za koalície HZDS a SNS, keď poslanec SNS, nebudem ho menovať, lebo dneska neviem, či aj patrí do SNS, vstal, tam sedel a navrhol, aby sa hlasovalo o dôvere prezidentovi Kováčovi. Vtedy parlament akoby prijal uznesenie, že prezident Kováč nemá dôveru. Dnes s odstupom času pán prezident Kováč má svoju vážnosť a všetci, čo hlasovali za takú tuposť, sú dneska smiešni a trápni. Stačí čas na to, aby overil všetky tieto politické gestá, ktoré sa opierajú o tzv. právo. Ale ešte jedno slovo si dovolím povedať aj smerom k vládnej koalícii obecne. Vládna koalícia používa inštitút, že odíde demonštratívne zo sály vtedy, ak chce ukázať demonštratívnu silu, a napr. opozícia, pretože, samozrejme, predpokladá sa, že má 30 poslancov, zvolá mimoriadnu schôdzu, vládna koalícia nepríde a ukáže sa, že opozícia má krátke rukávy. Samozrejme, ak vládna koalícia demonštratívne opustí sálu a sála zostane uznášaniaschopná, je to prejav slabosti vládnej koalície alebo v tom lepšom prejave prejav politickej úbohosti. To hovorím na adresu tých, ktorí by náhodou chceli v tomto prípade a v tejto fraške poprípade demonštratívne opustiť túto sálu alebo sa neprezentovať. Dámy a páni, hlasujte. (Potlesk.)