Gál, Gábor, minister spravodlivosti SR (2018-10-23):
Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, ja využijem len túto možnosť, že môžem vystúpiť v rozprave, a aj kvôli tomu, že takto budete mať možnosť reagovať na mňa. Keď dovolíte, začnem od konca k tým rečníkom, ktorí už vystúpili v rozprave. Pani poslankyňa Remišová, nie raz sa stalo v tomto pléne, že niekto si pomýlil niektoré body, stalo sa. Aj sa stane. Rozdiel je ten, že niekto si to prizná a niekto sa to snaží zakamuflovať. Mohli ste to predniesť, ten návrh pozmeňujúci, ktorý máte mať k ďalšiemu bodu, lebo ten dodnes vôbec nepoznám. Lebo ja som z dielne opozície, ten spoločný som dostal len k tlači 1060. K tlači 1061 mi zaslaný žiaden pozmeňujúci návrh nebol. Rozprávate o tom, že aký to je vážny návrh zákona. Pomýlite si body programu. Hovoríte, že už minulý, dobre, beriem, pán poslanec Dostál, pán poslanec Baránik, ešte stále bol priestor dneska využiť to, že ste rokovali o iných bodoch ráno, prebrať ten pozmeňujúci návrh k tlači 1060, čiže k zmene ústavy. Ale vôbec som nevedel, že budete mať pozmeňujúci návrh aj k tlači 1061, čiže tam, kde ideme prijímať alebo navrhnúť zákon o Ústavnom súde a o zmene a doplnení niektorých ďalších zákonov. Toto fakt iný komentár nepotrebuje. Toto je o vážnosti témy, to je o vážnosti prístupu, plané rečičky. Od, to, že rozsudok Ústavného súdu závisí charakter štátu, ako povedala pani poslankyňa Remišová, no nemusím, ako nemôžem s týmto súhlasiť. Charakter štátu závisí od každej zložky tohto štátu. Charakter závisí aj od poslancov. Charakter závisí aj od radového občana, ako si užíva výdobytky demokracie, ako spĺňa svoje povinnosti dané zákonom alebo ďalšími predpismi. Ale, samozrejme, je dôležité, že aký charakter, akí ľudia budú zastupovať nás všetkých občanov Slovenska na Ústavnom súde, lebo to je posledná bašta demokracie. Na dohodu treba dve strany, áno, treba dve strany. Ako som pozeral vašu tlačovku z minulého týždňa, že opozícia povedala, že je jednotná, a ako aj povedal teraz pán poslanec Baránik, ako ste aj vy povedali, že buď – anebo. Čiže aká, a kam, aké má možnosti tá druhá strana, teraz vládna koalícia? Buď prijmeme všetky vaše pozmeňujúce návrhy, alebo nebudete hlasovať za zmenu. Tak sama kritizujete niečo, čo podľa mňa nie je, že my nie sme prístupní na nejakú dohodu, ale na druhej strane sama vystupujete, alebo opozícia vystupuje s tým, že buď sa schvália, vládna koalícia schváli všetky vaše pozmeňujúce návrhy, alebo k žiadnej dohode nedôjde. Hovorili ste o tom, že keď navrhneme dobrých kandidátov, tak budete za to hlasovať. Áno, počul som to, počul som na vlastné uši, ale počul som to v takom, aj v takom kontexte, že dobre, ale musíte zvoliť aj našich opozičných kandidátov. Toto odmietam. Sudca Ústavného súdu nemá byť ani koaličný, ale ani opozičný. (Reakcia z pléna.) Nie zrazu. Nie zrazu. Čo to je za návrh, že majme aj opozičných? Potom môžte mať aj koaličných. Potom už môžme mať koaličných, len aby sme mali aj opozičných? Nie. Sudcov Ústavného súdu máme mať dobrých. Toto asi má byť jediný atribút. Cyklická obmena. Pani poslankyňa Remišová, povedali ste, že tak ministerstvo spravodlivosti malo vybrať z niektorých tých alternatív. Tých alternatív je priveľa. A som povedal vo svojej úvodnej reči, že áno, bolo reč, bola reč o alternatívach, ale ani samotná vládna koalícia sa nevedela na tom dohodnúť, že ktorú z týchto alternatív. Čiže ani... Čo som mal predložiť? Pochopte základnú vec zastupiteľskej demokracie, parlamentarizmu, že potrebujete na prijatie zákona nejakú väčšinu. Môžete vy predložiť do pléna nejaký návrh, ktorý nemá vôbec podporu väčšiny poslancov. To sa deje a dialo sa aj s mojimi návrhmi, keď som sedel v opozičných laviciach, že som nemal tú podporu. Hľadal som, ale nemal. Tie návrhy potom sú odsúdené na neúspech. Vládna koalícia sa snaží nájsť také riešenia a také návrhy, ktoré majú šancu na úspech. Ale keďže rokujeme o zmene ústavy, tak na to treba 90 hlasov. Čiže musíme hľadať riešenia, že aspoň aby tá koalícia, tých sedemdesiat neviem koľko poslancov, vedela súhlasiť. Keď budeme hľadať riešenia k návrhom, ktorý bude mať a priori v prvom momente len podporu 14-15 poslancov, k tomu sa potom ťažko hľadá nejaké riešenie. Čo sa týka toho, čo povedal pán poslanec Dostál vo faktickej poznámke, že bolo by dobré, že diskusia by bola niekoľko dní. No ale diskusia už prebieha dosť dlho. Už o konečnom vládnom návrhu, ktorý bol schválený 22. augusta, odvtedy prebieha diskusia. Minulý týždeň som mal tu prísť vo štvrtok. Vy ste sa dohodli, ja som s tým súhlasil, že nemám problém, aby sa to odložilo, aby som prišiel s týmto návrhom až v utorok. A to sa deje. To, že koľko o tom budete diskutovať alebo budeme diskutovať, toto záleží na vás a o možnostiach dohody na deväťdesiatke, aby sme zmenili daný stav. Pán poslanec Baránik hovoril, že nie je dôležité prijať zmenu za každú cenu a nie je dôležité za každú cenu schváliť nejakých kandidátov Ústavného súdu. Ale my tu máme právny predpis dnes platný, na základe ktorého môže Národná rada zvoliť kandidátov na sudcov Ústavného súdu. Teoreticky aj 39 hlasmi. Čiže tu nie je to, že keď nemusíme nič zmeniť a nemusíme nikoho schváliť, ale to neznamená, že schválení nebudú. Ale nebudú schválení takým kvórom, aký by sme želali, a nebudú schválení procesom, ktorý si želáme, aby bol pozmenený. Deväťdesiatka. Našli, chvalabohu, našli sa aj v minulosti takí dobrí kandidáti, ktorí majú, mali deväťdesiat hlasov. (Reakcia z pléna.) Kandidátov na sudcov Ústavného súdu. Bavíme sa o sudcoch Ústavného súdu. Ale bol vždy problém navoliť dostatočný počet kandidátov, lebo musíme navoliť dvojnásobný. Keď už bola, týchto kandidátov sme mali navoliť 6, už bol problém. Mne sa páči deväťdesiatka, ale navoliť deväťdesiatkou 18 kandidátov, vidím problém. A problém je ďalší v tom, že prezident sa bude rozhodovať až vtedy, keď dostane tých 18 kandidátov. A vo februári 2019 deviatim sudcom skončí mandát. A to môže byť aj rok, aj dva a môžu prísť aj voľby. A 18 kandidátov deväťdesiatkou nenavolíme. Preto ja som súhlasil s tým, aj som, aj sme rokovali o tom, aby sme mali aj antiblokačný systém v tom, že nech je najprv deväťdesiatka, a potom, keď sa nezadarí zvoliť sudcov a kandidátov na sudcov Ústavného súdu deväťdesiatkou, tak nech je druhé kolo sedemdesiatšestkou. Na to niektorí povedali, že, hm, to potom bude formalita, lebo však 90 nikto nedosiahne a stačí 76. No, formálne to nemusí byť, lebo predsa len tí kandidáti, ktorí budú mať 90 hlasov, je aj o nich, že koľko hlasov dostanú, o ich osobnej integrite, ale na druhej strane, áno, je to nejaká zábezpeka, že 76 bude stačiť. A vždy je lepšia 76 ako terajších 39. A to si uvedomte. Čiže pre mňa stále tá deväťdesiatka je prijateľná, kebyže tam dáme nejaký antiblokačný systém. To som povedal. Nebola na tom zhoda ani v opozícii, ani v rámci koalície, čiže táto predstava ani predostrená v alternatíve nebola. Verejná voľba. Pán poslanec Baránik hovoril, že to štandard. No nie je to štandard. Sú krajiny, kde sa volí verejne, sú krajiny, kde sa volí tajne. Na druhej strane aj voľby za starostu, dobre, je to, je to iné. Volí volič. My sme, akože vy ste volení voličmi, čiže ste zástupcovia ľudu, ale tu sú argumenty aj pro, aj proti. Ja som v jednom, neviem, čo to bolo, to bol nejaký, v nejakom rozhlasovom vysielaní pánovi... (rýchlo vyslovené) vyčítal, že tak dobre, O. K., a vy máte aké voľby, keď takto presadzujete verejnú voľbu na straníckej úrovni. Že tajnú. Prečo? Lebo sú argumenty aj za tú tajnú voľbu, aj za tú verejnú. A priznajme si, o čo nám ide predovšetkým, čo sa týka verejnej voľby. Chceme vedieť, že kto z týchto možných kandidátov prejde hlasmi nedemokratickej časti parlamentu. A toto je pre mňa veľmi závažná vec, že za koho budú hlasovať fašisti. To nie je, lebo to vôbec nie je jedno, ale túto možnosť, táto možnosť tu bola vždy, ústava nehovorí o tom, nechal to na rokovací poriadok, že to bude tajná voľba alebo verejná voľba, bola vždy tajná voľba a problém s tým nebol. Problém bol skôr s tým, že sa ťažko nachádzal kompromis aj na tú 39, čiže na, na, tak 39 sa nikdy nehľadala, vždy sa hľadala väčšina prítomných, ale bavme sa o tom, ale nie štýlom, že buď pristúpite na to, ako ste to teraz predostreli, že buď bude verejná voľba, alebo k žiadnej zmene nedôjde. V poriadku, môžeme v úvodzovkách hrať túto hru, ale potom zostane teraz platný právny predpis. Zostane. Jednoduchá väčšina a tajná voľba. Čo je lepšie? To už nechám na zváženie.