Frešo, Pavol, poslanec NR SR (2014-10-22):
Ďakujem pekne za slovo, pán predsedajúci. Vážený pán minister, vážené panie poslankyne, páni poslanci, tá obedná pauza bola, samozrejme, dobrá na to, že si človek môže prehodnotiť to, čo počul v úvodnom slove pána ministra. Takže ja musím pochváliť pána ministra za to, že teda naozaj sa teda obklopuje schopnými ľuďmi, lebo považujem to – a nemám lepší výraz, aj keď nie je úplne dobre spisovný – za mazané, postaví to tak, že všetci sú víťazi okrem Bratislavy, ktorá prehrala. Je to mazané, pán kolega Kéry to, samozrejme, pochopil po svojom a to znamená, že vlastne oznamuje, čo sa čudujete, keď všetci zvíťazili, však si zoberte z Bratislavy. To je presne to, čo si myslím, že je zlé, a poviem to otvorene, pán kolega Kéry, nevlastenecké, ak to chcete takto počuť. Je to nevlastenecké, lebo stavať hlavné mesto a jeho kraj proti zbytku Slovenska je nezodpovedné voči Slovensku samotnému a nechcem v tomto duchu viesť tú diskusiu. Takže vrátim sa naspäť na začiatok, kde sú tie najťažšie body, pre ktoré tento návrh zákona treba odmietnuť, resp. dopracovať. Ten prvý je úplne zrejmý, odoberá sa možnosť toho, že stanoví daň z motorových vozidiel alebo akúkoľvek daň samospráva. Dnes je to tak pre tých, ktorí by náhodou v tomto mali nejakú medzeru, že samospráva si určí buď daň z nebytových priestorov, resp. daň z... (reakcia z pléna), z nehnuteľnosti, ďakujem pekne za to slovo, a potom samospráva regionálna si určí z motorových vozidiel. To má, samostatným nástrojom môže robiť vlastnú daňovú politiku na svojom území a má na to právo preto, lebo jej predstavitelia sú priamo volení ľuďmi – poslankyne, poslanci župy a, samozrejme, župani – dnes o 10.00 hod. tu bolo do 20 župných poslancov z Bratislavskej župy, kde všetci okrem jedného odsúhlasili, že tento zákon odmietajú. Stáli tu na tlačovej konferencii o poschodie nižšie. Tí ľudia majú tak jasný mandát, jak vy tu, tak oni majú v rámci svojho kraja, samozrejme, mandát a v rámci tohto mandátu napr. stanovujú výšku tejto dane. To je veľmi, veľmi dôležité. Ak sa odoberie táto právomoc ktorejkoľvek samospráve, tak sa vraciame zhruba 10, možno ešte viac rokov dozadu pred fiškálnu decentralizáciu, kedy samosprávy boli totálne závislé na vláde. A to je argument, ktorý ani sa neskúšajme nejak že spochybniť, je to jednoducho holý fakt. Je úplne jedno, čím to nahradíme, keď raz zo zákona máte právo, že vás zvolia do župného zastupiteľstva, a rozhodnete o výške dane, tak môžete tu sľúbiť ktokoľvek čokoľvek – aj váš premiér, alebo aj ktokoľvek po ňom – tu môže sľúbiť čokoľvek, nie je to to isté, ako keď to rozhodujú ľudia, ktorí sú priamo v tom území zvolení. A poviem vám v praxi, ako to skončí, aby sme to mali medzi sebou úplne jasné. V praxi to skončí tak, že zatiaľ čo – a nielen v Bratislavskom kraji, v Prešovskom kraji, v každom inom – je známe, kto je županom a kto sú župní poslanci, tak to nakoniec budú rozhodovať o tom úradníci niekde v Bratislave, ako sa tie peniaze prerozdelia. A pán kolega Zajac mňa veľmi príjemne prekvapil, ja som od neho čakal teda vystúpenie na úrovni, ale toto naozaj, naozaj bolo excelentné, lebo popísal tú hrozbu úplne presne. Tá hrozba je, že príde ďalšia a ďalšia vláda, ktorá bude od stola rozhodovať o krajoch ako o svojich vlastných lokajoch cez túto daň. A ja len pripomeniem ďalej, aby sme to mali úplne jasné, on hovoril veľmi správne, že nie zákonom sa tie pomery budú rozdeľovať, ale vyhláškou vlády. A to je úplne iný orgán ako tento. To znamená, niekde za zavretými dverami sa rozhodne, tento je náš, tento nie je náš, tomuto to dáme, tomuto to nedáme. Samozrejme, môžu kolegovia z vlády namietnuť z vládnej strany, že to sa predsa nestane. Však sa to stalo iba predvčerom v Žiline! Ste to nevideli? Predvčerom v Žiline sa to stalo. Či už sa to nikdy nestane? 17 mil. odpustíme Žiline. Mimochodom, to je taká suma, to je taká suma, na ktorú my sa budeme skladať v rámci tohto zákona, Bratislavská župa, 3 roky. To znamená, že áno, takéto rozhodnutia sa dejú, to nie je nič osobné, nič proti iným krajom. To, čo si myslím, že majú právo obyvatelia nie Bratislavského kraja, ale Slovenska, aby sa nerobili rozhodnutia, ktoré sú na úkor niekoho ďalšieho, po slovensky povedané, keď nemáte, páni, lepšie riešenie, tak nenavrhujte to, čo situáciu zhorší. To je jediná správa, ktorú vám hovorím. To, že to trvá roky, no áno, trvá to roky, lebo je to pomerne komplikované rozhodnutie. Ale to akože také veci sa dejú. Dane sú vždy, vždy ťažkou témou. Chcel by som zareagovať úplne pri tejto príležitosti na niekoľko takých – aspoň na úvod – hlúpostí, ktoré sa okolo tohto zákona mytologizujú. No keby bola v niektorom kraji daň z motorových vozidiel tak veľmi vysoká, že sa oplatí prehlásiť do iného kraja, tak sa to masovo deje, kolegyne, kolegovia. Ale oni sú skoro alebo pomerne približne rovnaké. To je takisto mýtus, že niekde sú extrémne vysoké dane. To je obdobná klasika. Na začiatku 90. Rokov, si pamätám, hrávali sme nejakú počítačovú hru, kde bolo treba habilitovať, že máme 18 rokov, a bola tam otázka, že aké sú dane, a štyri možnosti, zapamätal som si vždy tú jednu, bola to hra americká, dane sú vždy vysoké. To je fakt, s tým môžete rátať vždy, každý vám povie, že dane sú vysoké. Tak naozaj potom buďme k ľuďom úprimní, keby naozaj boli tak strašne vysoké, ja neviem, napr. v Trenčíne, no tak v Trenčíne nikto nejazdí s trenčianskou značkou a neplatí tam dane, prehlási si auto niekde inde. Inými slovami, nie je pravda, že sú v tom také obrovské rozdiely, a dôkaz máte, keď vyjdete na ulicu, vidíte všetky značky týchto nákladných automobilov. Sú tam tie autá prihlásené v každom kraji. Takže ani toto nebude skutočný problém. Čiže pre skutočný problém ani nie je to, že sa jedná o 25 mil. za štyri roky, veď to je strašne veľká suma, lebo príklad Žiliny, ale ani to, že by tie dane boli tak strašne rozdielne. To, čo je skutočný problém, a to je to, čoho sa obávam, lebo potom ten zákon sa zle volá, je v skutočnosti centralizácia, ktorá je za tým skrytá, to znamená zobrať túto jednu daň, de facto zrušiť fiškálnu decentralizáciu na úroveň vlády, rozhodovať z vládnej úrovne, a v podstate čo tým dosiahneme. No dosiahnete tým, lebo ja za to hlasovať, samozrejme, nebudem, dosiahnete tým to, že župy, ale aj celá samospráva prestanú dlhodobo plánovať. Lebo keď niekto nemá k dispozícii nástroj, ktorým môže podoprieť svoje dlhodobé plánovanie, napr. jednu z daní, no tak potom, samozrejme, prestanú dlhodobo plánovať a robiť nejaké dlhodobejšie investície, lebo predpokladom dlhodobej investície alebo hocijakej dlhodobej stratégie je dobrý vzťah s vládou. V opačnom prípade riskujú, že vláda im potom niekedy v budúcnosti na tie peniaze siahne. To je mimoriadne zlé posolstvo pre celú samosprávu, lebo na druhej strane keď sa pozrieme do svojho okolia, hovoril som o tom doobeda, tak vidíme, že sa dobre darí tým krajinám, kde samospráva je relatívne slobodná, ľudia si ju vyberajú svojich predstaviteľov a o ten svoj región, o to svoje mesto sa ľudia starajú. Však to bol princíp, princíp normálne zavedenia samosprávy a princíp decentralizácie, že ľudia v konkrétnych mestách, v konkrétnych regiónoch vedia podstatne lepšie zhodnotiť tú situáciu ako ministerskí úradníci niekde ďaleko od nich, a naviac ktorí nie sú nijakým spôsobom volení, nijakým spôsobom volení. To je podľa mňa úplne základná, základnou alfou a omegou pri debate o tomto zákone a hlavným dôvodom, prečo to treba, treba odmietnuť ako celok. Pokiaľ by ten zákon bol myslený úprimne, že dobre, nejak to vykompenzujeme, proste že teda máme lepší mechanizmus, tak ten lepší mechanizmus dnes máme na stole v tomto zákone. Žiaden nemáme v tejto chvíli, žiaden nemáme. Treba len zobrať, treba rýchlo centralizovať a potom sa uvidí. Znova to zopakujem, čo som hovoril predtým. Pozrite sa do Dolného Rakúska, akú má mieru autonómie, alebo do Burgenlandu, jak tie krajiny vyzerajú, a pozrite sa, prepáčte mi to, na Ukrajinu, kde je obrovská miera centralizácie, kde, mimochodom, všetkých tých gubernátorov vymenúva prezident bez ohľadu na to, kto tam je šéfom. To nie je o tom, to je o princípe. Buď veríte ľuďom v území, že si dokážu zvoliť dobrú reprezentáciu, alebo veríte úradníkom, prepáčte, v Bratislave, že to rozhodnú lepšie za nich. Ja, samozrejme, môžem mať rád úradníkov v Bratislave, dali mi kopec hlasov, za čo ďakujem, ale v skutočnosti viacej verím ľuďom v regiónoch, o tom, že vedia si svojich predstaviteľov lepšie vybrať. Skutočne to je nie o tom, že proste aby sme toto stavali proti sebe, ale aby sme dali ľuďom dôveru, že vedia svojich predstaviteľov vybrať a tí môžu robiť aj dlhodobé rozhodnutia, lebo, mimochodom, systém je stabilný aj v tej časti, v ktorá je dôležitá, napr. vo finančnom plánovaní. A vy vlastne robíte v tejto chvíli destabilizáciu tohto finančného plánovania. To ďalšie, čo by som chcel povedať z tých praktických čísel, aby sme nežili zase v nejakých ilúziách, tak dovolil som si prerátať na hlavu inú daň, daň z príjmu fyzických osôb, ktorá zjavne s týmto problémom súvisí, o ktorom dnes debatujeme. Tak, mimochodom, v Bratislave generujeme zhruba 330 eur na hlavu dane z príjmu fyzických osôb a dostávajú práve cez túto daň župnú 55 eur ľudia, ktorí v tomto kraji už žijú. Vo všetkých ostatných krajoch sa prerozdeľuje a sme solidárni, samozrejme, ja s tým súhlasím, podstatne viacej. Od 77, 79, 82, 77 až k najvyššiemu piku v Banskej Bystrici 97 eur na hlavu dostávajú z dane z príjmu fyzických osôb. Po slovensky povedané, ukážem graf, vyzerá to zhruba takto (prezentácia grafu), nech sa páči, to znamená, toto je to, čo sa vyrobí na dani z príjmu fyzických osôb, a to je toto, čo sa prerozdeľuje. Ja som človek, ktorý naozaj je vlastencom a nemám problém s tým, že sme solidárni, ale s čím mám problém, je, že sa najmenej prerozdeľuje v Bratislavskom kraji, a ideme mu znova ďalej zobrať a naviac ideme zrušiť možnosť, aby občania v Bratislavskom kraji cez svojich volených zástupcov urobili nejaký typ nápravy. Preto som tak zásadne proti tomuto zákonu, nie kvôli tomu, pán minister, že mi niekto niečo berie, že nevieme šetriť, to vieme šetriť a vy na ministerstve máte naše výkazy celé roky a dobre viete, že šetriť vieme. Ale kvôli tomu, že, nieže nám, ale všetkým nástupcom beriete možnosť, aby urobili vlastné projekty a rozhodli sa v tomto území samostatne. Inak povedané, znemožňujete – a v tomto prípade nieže Bratislavskému kraju, ale všetkým župám – stať sa niekedy v budúcnosti takými bohatými, ako je Dolné Rakúsko alebo Burgenland, lebo ten základný nástroj nám týmto zákonom beriete. Preto si ja myslím, že tak zásadný zásah do samosprávy nemal ani predkladať minister financií, od ktorého, proste názory jeho odborných kolegov, si myslím, že určite, určite s veľkou časťou tých argumentov, ktoré hovorím, by súhlasili. Ale tak nech to dajú predniesť premiéra, povie, že ruší samosprávu, lebo si myslí, že rakúsky model je horší ako, ja neviem, ruský a chceme nasledovať ruský. Skutočne by som veľmi chcel pekne poprosiť, aby sme tú debatu viedli teda naozaj na úrovni jedného po druhom, to znamená od najvážnejšieho po menej vážne alebo menej dôležité, ale aj tak dôležité. Čiže prvé je rušenie samosprávy, druhou je, že už v tejto chvíli Bratislavská župa alebo Bratislava ako taká, obyvatelia Bratislavy výrazným spôsobom solidarizujú, to znamená z 330 eur, ktoré na dani z príjmu odvedú, sa im vracia 55 eur, čo je naozaj, naozaj veľmi málo v tomto pomere, a ďalej, ak máme robiť zmenu, tak ju urobme spravodlivú pre všetkých, nie na úkor niekoho a už vôbec nie tú filozofiu, hovorím, ktorú som nazval na začiatku mazaná, ospravedlňujem sa za ten výraz, ale ktorú pán Kéry pochopil veľmi správne, že však berú v Bratislave, tak všetci ostatní buďte spokojní. To je nevlastenecké! To, čo chcem povedať ďalej, lebo tie debaty sa vedú o tom, že ako to teda rozdelíme, či podľa kilometrov, alebo podľa čoho. Keď sem zavoláte ktorékoľvek odborníka na cesty, ktorý dbá trochu o svoju reputáciu, tak vám povie, že intenzita dopravy najviac ničí cesty. Po slovensky povedané, znova, keď mám cestu k vlastnému domu a nikto po nej nechodí, nejazdí, resp. prejdem sa po nej na bicykli alebo peši, tak ju neničím skoro vôbec oproti tomu, keď tam mám obrovskú intenzitu, to znamená premávku áut. A tuto je napr. jedna z ďalších nespravodlivostí, ktorá je v tomto zákone a vôbec v tých debatách chýba. Cesta Bratislava – Pezinok alebo cesta Bratislava – Senec nemá nikde na Slovensku konkurenciu, čo sa týka intenzity dopravy. Nemá, znamená, tak kýva kolega zo Slovenského Grobu hlavou a, samozrejme, má pravdu, lebo pozná tento kraj rovnako dobre jak ja, nemá konkurenciu, znamená, že najbližšiu cestu, ktorá má podobnú intenzitu, sme zistili niekde v Banskobystrickom kraji, a je to štyrikrát menšia. Nemá, kto máte o tom pochybnosti, nech sa páči, môžeme rovno pozrieť auto, ísť sa pozrieť, ako to vyzerá, koľko áut je v tejto chvíli na tej ceste smerom do Pezinka a do Senca. Čiže tvrdiť o tejto ceste, sa rovnako ťažko udržiava jak cesta niekde inde, kde nechodia skoro žiadne autá alebo kde ich chodí desaťkrát, päťdesiatkrát, možno stokrát menej, takisto nie je čestné. Preto si myslím, že táto debata vôbec nemala byť v takom formáte, že naraz zasahujeme voči samospráve a naraz vedieme odbornú debatu, že ako rátať dane, ako opravovať cesty. Mala byť čestne rozdelená, a preto navrhujem, aby bolo, dva také návrhy, a pevne verím, že aspoň jeden z nich, aspoň jeden z nich si osvoja kolegovia, ktorí podporujú túto vládu. Prvý je, nepokračovať v prerokovaní tohto zákona, pán spravodajca, a druhý je vrátiť ho na prepracovanie. Jeden alebo druhý, si myslím, že by mal prejsť a, samozrejme, sme pripravení nielen z úrovne župy, ale kľudne aj z úrovne opozície debatovať o tom férovo, čestne, ale na základe toho, že sa budeme baviť o všetkých aspektoch, ktoré som vymenoval. Kľudne som ochotný baviť sa aj o ďalších aspektoch, pán minister, kľudne aj verejne, ale bol by som veľmi rád, keby sme boli k sebe féroví a povedali všetky dopady tohto zákona, tak aby sme ľudí na Slovensku nevodili za nos. Ďakujem pekne za pozornosť.