D. Jarjabek, poslanec: (2006-09-05):
Dámy a páni, Slovenská televízia a Slovenský rozhlas vždy budú vzbudzovať takéto diskusie, lebo vždy pôjde o veľa. Ale poviem vám veľmi konkrétne, keď už hovoríme o novom zákone, ktorý, samozrejme, je pripravovaný na úrovni ministerstva kultúry, aj táto novela je po konzultácii s ministerstvom kultúry preto, lebo jednoducho niektoré veci, ktoré sú v tomto zákone o Slovenskej televízii a o Slovenskom rozhlase, sú vadné a niekoľkoročná skúsenosť s týmto zákonom nie je dobrá, čo mi potvrdia určite aj opoziční poslanci, ktorí sa touto problematikou zaoberali. Tu nejde len o nejaký problém riaditeľa alebo nejaký problém štatutára, tu je problém v prvom rade vzťahový. Tu je problém v tomto zákone vzťahu riaditeľa – rady, následne rady a dozornej komisie. Tu je problém Rady Slovenskej televízie a vzťahu k parlamentnému výboru. A, samozrejme, je tu problém aj vzťahu výboru a samotného parlamentu, ktorý má istým spôsobom referovať o problémoch v rade. Dokonca ten zákon je taký, že v minulom volebnom období boli ústami riaditeľa a manažmentu Slovenskej televízie spochybňované poslanecké prieskumy a nakoniec len na nátlak predsedu parlamentu ten poslanecký prieskum mohol byť ako-tak uskutočnený. Taká je pravda. Jednoducho ten zákon nie je dobrý. Ja chápem istú nedôveru, ktorá vo všetkých tých vystúpeniach opozičných poslancov tu zaznieva, ale, vážení opoziční kolegovia, keby sme hovorili o zneužití rád tak, ako ste o tom hovorili vy, pani poslankyňa, a ako to naznačil aj Tomáš Galbavý, že teda – nie, hovorili ste o tom, že teda je to účelová novela preto, aby... (Reakcia z pléna.) O rade, hej. Ale ako hovorím, je tu istá nedôvera. Ja len chcem istým spôsobom zdôvodniť, že by to tak nemuselo byť preto, lebo tento návrh nie je návrhom výmeny všetkých členov Rady Slovenskej televízie, ako to bolo v roku 1998 za vašej vlády, pani poslankyňa Vášáryová. Urobil to váš vtedy poslanecký kolega Milan Kňažko, ktorý dal do tohto cteného pléna návrh na výmenu voľby všetkých členov Rady Slovenskej televízie. Vtedy táto snemovňa bez akéhokoľvek problému tento návrh podporila a nastala nová éra. Nová éra Slovenskej televízie, ktorej výsledky žneme teraz. A ja vám poviem, že mne je úplne jedno v tejto chvíli, pre mňa vôbec nie je dôležité ako pre vás, najdôležitejšie nejaké spravodajstvo a nejaká publicistika, áno, aj, ale Slovenská televízia je pre mňa v prvom rade isté médium, ktorého programová štruktúra by mala byť úplne iná, ako je teraz. Preto Rada Slovenskej televízie by sa v prvom rade nemala zaoberať nejakým spravodajstvom alebo publicistikou. Áno, aj, ale v prvom rade programom. V prvom rade tým všetkým, čo z tej Slovenskej televízie dnes „lezie“. A verte mi, že naozaj hovorím o „lezení“ preto, lebo Slovenská televízia je dnes v konkurencii súkromných médií kdesi na chvoste v zmysle programovom, nie v zmysle spravodajskom. Lebo v zmysle programovej štruktúry a vysielacej štruktúry tieto súkromné médiá tú Slovenskú televíziu dávno predbehli. A pritom Slovenská televízia by mala byť tá, ktorá sa úplne spreneverila istému menšinovému žánru, a teraz nie z hľadiska menšín, ale z hľadiska pozerateľnosti. Ten menšinový žáner jednoducho neexistuje preto, lebo kde tu máte nejakú publicistiku o vysokom školstve, o zdravotníctve? Možno aj súčasnej opozícii by pomohlo, keby sa tá Slovenská televízia zaoberala napríklad menšinovou publicistikou a nemuseli by sme vo všetkých zdravotníckych zákonoch tu debatovať, tak ako sme debatovali, preto, lebo by zo Slovenskej televízie dostávali úplne iné informácie pri okrúhlych publicistických stoloch. Čiže toto všetko je istá téma pre budúcnosť. A toto všetko je aj istý záväzok pre všetkých poslancov bez ohľadu na to, či sú v koalícii alebo v opozícii, aby sme hovorili o programe verejnoprávnej inštitúcie, a táto malá novielka, za ktorou bude nasledovať alebo veľká novela, alebo nový zákon o Slovenskej televízii, závisí to všetko od ministerstva kultúry preto, lebo tie prípravy tam prebiehajú. A hovorím, toto je po konzultácii s ministerstvom kultúry, aby sa jednoducho k tej deštrukcii, ktorá by mohla nastať, neprišlo až tak, ako to bolo napríklad – ja vám poviem príklad zo Slovenského rozhlasu. Šesť mesiacov neexistovalo vedenie Slovenského rozhlasu. Štatutári, ktorí boli, boli štatutármi pána riaditeľa. No keby v tejto chvíli štatutári chceli zneužiť situáciu v Slovenskom rozhlase, tak to môžu spraviť. A vzhľadom na to, že ich Rada Slovenského rozhlasu nevolila, vlastne by za nich nemohla mať zodpovednosť. Tak čo tu do toho pletieme politiku? Veď to s tým vôbec nesúvisí! To je úplne o niečom inom. To je o programe, o zodpovednosti a o kompetenciách. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)