T. Mikuš, poslanec: (2006-12-15):
Zmluva z Nice a to, čo bolo povedané a čo sa hovorí veľmi opatrne, že priestor na rozširovanie je saturovaný. Ja si myslím, že priestor na rozširovanie celkom nie je obmedzovaný akýmikoľvek zmluvami, nakoniec pán eurokomisár povedal, treba adaptovať. Ale treba si povedať, že ďalšie rozširovanie principiálne by nemalo byť na základe kompatibility politických vyhlásení jednotlivých reprezentácií národných štátov a Európskej únie alebo nejakých iných združení, ale výlučne by malo byť rozširovanie realizované na základe kompatibility spoločensky a politicky uznávaných princípov, čiže princípov podľa ktorých sú jednotlivé krajiny riadené, podľa ktorých žijú významné inštitúcie v týchto krajinách, podľa princípov, ktoré sú vlastné občanom týchto krajín. O čom chcem hovoriť? Chcem hovoriť o tom, že rozširovanie by malo byť na základe toho, či sa zhodujeme ako štáty Európskej únie s adeptmi v oblasti ľudských práv, či sa zhodujeme v oblasti rovnosti pohlaví, národností a vierovyznaní, či sa zhodujeme v oblasti vzdelávania a v oblasti povedzme interpretácie dejín a významných dejinných udalostí a súvislostí. Interpretácia dejín, interpretácia jednotlivých dejinných udalostí nám hovorí zároveň o tom, ako sa súčasník pozerá na existujúce súčasné problémy, ako vidí iné národy, iné vierovyznania. Ďalej by malo byť ďalšie rozširovanie podmienené kompatibilitou v oblasti vzdelávania a, samozrejme, aj vo všeobecnosti a, samozrejme, hlavne v tom, či adept uznáva Európsku úniu v jej súčasnom zložení – asi viete, o kom hovorím, chcem len potvrdiť, že moje stanovisko sa oproti stanovisku, ktoré som tu prednášal pred dvoma rokmi, nezmenilo a mali by sme, myslím si, dôsledne ho udržiavať. Ale zároveň sa prihováram za to, aby sme, tak ako povedal pán podpredseda vlády, pokračovali v medzikultúrnom dialógu, aby bol naďalej korektný a vytrvalý a aby sme sa nedali odradiť ničím. Pretože vytváranie nepriateľa je tá najjednoduchšia vec, my by sme sa mali snažiť hľadať priateľov. Ďalšia poznámka k Lisabonskej stratégii. Niekoľkokrát som vystupoval v tejto sále, hovoril som o energetike, o energetickej bezpečnosti a hovoril som o energetickej bezpečnosti ako o súčasti národnej bezpečnosti Slovenskej republiky. A mnohí viete, že zhruba z tohto priestoru prichádzali úškrnky, poznámky dehonestujúce. Som veľmi rád, že dnes energetická bezpečnosť je pojem, ktorý nemá žiadnu ideologickú nálepku, je to pojem naozaj národohospodársky, je to pojem, ktorý používajú tí, ktorým ide o prežitie vlastného národa, ktorým ide o prežitie Európskej únie ako celku. Keď som pred rokom a pol prednášal stanovisko slovenského parlamentu k Lisabonskej stratégii v Európskom parlamente a hovoril som o tom, že treba prijať spoločnú energetickú politiku, ktorá bude stáť na pilieroch zvané Národné energetické politiky, videl som pohľady, často nechápavé, ale veľmi ma potešilo, keď sa v novembri minulého roka prvýkrát objavila zmienka o tom, že spoločná energetická politika bude súčasťou rokovania šéfov vlád 25-ky, a keď prvýkrát vo februári tohto roku reálne o tom rokovali. Myslím si, že pre nás ako krajinu, ktorá dováža viac ako 90 % energonosičov, je energetická politika naozaj otázkou prežitia. A energetickú politiku treba veľmi dôsledne rozpracúvať na dlhé obdobia a treba ju rozpracúvať naozaj v širokom spoločenskom a politickom dialógu. Nikoho z tohto dialógu nesmieme vylučovať, ak chceme dosiahnuť dobré, to znamená trvalé riešenia, ktoré nebudú menené v priebehu rôznych volebných období. Povedal som, že energetická bezpečnosť je súčasťou národnej bezpečnosti. Ak chceme prežiť, musíme práve v tejto oblasti zachovať existujúce know-how, ktoré sa kultivovalo na Slovensku prinajmenšom pol storočia. Je veľmi dôležité, aby sme mali na svojom teritóriu dostatok diverzifikovaných zdrojov, nielen energetických, ale dostatok diverzifikovaných zdrojov, ktoré budú poskytovať aj odborné vzdelávanie, ktoré budú produkovať odborníkov. Je veľmi dôležité, aby na Slovensku bolo zachované energetické know-how, a pre mňa je veľmi dôležité – a prosím teba osobne, pán komisár, podporiť aktivitu, ktorú prijal výbor pre európske záležitosti v minulom volebnom období, aktivitu, ktorá by smerovala k ďalšiemu využitiu Jadrovej elektrárne V1 ako výskumno-vývojovej základne pre vzdelávanie odborníkov, čiže pre oblasť, ktorú životne Slovenská republika v budúcnosti potrebuje. Viem si predstaviť, tak ako som hovoril o energetickej európskej politike a o jej súčasti, a teda ako o politike, ktorá stojí na pilieroch zvané Národná energetická politika, takisto treba aj zachovanie energetického know-how budovať na zachovaní národných know-how. Je veľmi dôležité, aby sme mali v Európe viacero silných krajín, ktoré dokážu produkovať moderné energetické technológie, ale takisto aby sme mali príslušné univerzitné vzdelávacie centrá, ktoré budú produkovať odborníkov. Myslím si, že národné energetické centrum na Slovensku v lokalite Bohunice by bolo naozaj významným príspevkom k zachovaniu národnej bezpečnosti Slovenska v budúcnosti. Čo sa týka vzdelávania, iba jedna poznámka, pomáha nielen hospodárskemu rastu, ale čo je pre nás oveľa dôležitejšie, pomáha a napomáha medzikultúrnemu dialógu. Tá schéma vzájomné poznanie, pochopenie a vzájomná úcta, ktorá rezultuje do spolupráce, tá platí všade. Bez ohľadu na to, či sme v 21. storočí, alebo to bude 30. storočie, alebo to bolo v 10. storočí. Chcel by som ešte pár poznámok k tomu, ako by sme sa mali správať vzájomne. Diskutovali sme tu veľakrát o návrhu Ústavnej zmluvy, o jej jednotlivých ustanoveniach, aj vtedy som povedal, že žiadne ustanovenia, žiadna zmluva neochráni naše národnoštátne záujmy, tie môžeme ochrániť len my sami, ak budeme fungovať v oblasti európskych záležitostí ako jednotka, ktorá má rovnaké vystupovanie, ktorá ide za rovnakým cieľom. Môžem povedať to isté, čo povedal pán predseda Urbáni, že aj v minulom volebnom období sme mali veľmi dobrú spoluprácu v rámci výboru pre európskej záležitosti bez ohľadu na to, ku ktorej politickej strane sme patrili, že sme viedli naozaj veľmi korektný dialóg s vládou a že sme mali aj dobrú spoluprácu s europoslancami. Som veľmi rád, že toto pokračuje aj dnes. A je to mimoriadne dôležité pre obhajobu našich národnoštátnych záujmov, aby pokračoval korektný dialóg – parlament, vláda, europoslanci a eurokomisár. Na záver by som rád poďakoval všetkým, ktorí prispievajú ku korektnému dialógu, ktorí prispievajú k vzájomnému poznaniu. Chcel by som poďakovať osobne pánu komisárovi Figeľovi za to, akým spôsobom reprezentuje Slovensko na európskej úrovni. Janko, ďakujem, vzdávam úctu. A takisto všetkým ostatným, vláde Slovenskej republiky, ktorá dokázala plynulo pokračovať v tom, čo tu bolo vybudované, a zaželať celej vláde, aby úspešne pokračovala v našej integrácii do Európskej únie. Ešte je veľa oblastí, v ktorých treba pokračovať. Ďakujem. (Potlesk.)