S. Kahanec, poslanec: (2009-04-16):
Návrh zákona tak, ako to už spomínal môj kolega poslanec, v procese prešiel obdobím príprav, obdobím zmien a text, ktorý bol predložený, ktorý predložil na úrad vlády, sa teda zmenil. Niektoré veci sa posunuli dopredu, niektoré zostali stáť pri pôvodnom návrhu. Dovoľte mi teda, aby som k tejto platnej právnej úprave, ktorá je z roku 1976 a je v rámci platných zákonných noriem veteránom, povedal niekoľko poznámok a niekoľko pripomienok. Napriek tomu, že zákon z roku 1976 bol viacnásobne novelizovaný od roku 1990 až po rok 2007, tieto novely riešili postupne veci, ktoré súviseli predovšetkým s novými spoločenskými pomermi, ale aj riešenie nesúladu s novými ústavnými pomermi a, samozrejme, aj ďalšie spoločenské potreby. Je fakt, že bolo potrebné v konečnom dôsledku pripraviť tento návrh zákona a dať ho tak, aby bol dobre aplikovateľný v praxi a aby mal aj dobrý výsledok pri jeho uplatnení v živote. Za roky platnosti tohto zákona sa teda mohol nazbierať dostatok skúseností, dostatok poznatkov, ale i problémov pri jeho napĺňaní, či pri jeho aplikácii v praxi. Navrhovaný zákon, ktorý nahradí v súčasnosti platný zákon z roku 1976, by teda mal v maximálne možnej miere zohľadniť tieto skúsenosti, zohľadniť tieto poznatky a minimalizovať problémy, s ktorými vlastne prichádzal cez jeho aplikáciu do styku. Široký okruh základných problémov, ktorý je uvedený aj v dôvodovej správe, obsahuje veľmi široké spektrum a je potrebné upozorniť aj na niektoré nezrovnalosti či vágne formulácie, ale aj niektoré možné latentné problémy, z ktorých nám niektoré môžu a niektoré určite budú po nadobudnutí jeho účinnosti v budúcnosti spôsobovať starosti. Dovoľte mi aspoň pár poznámok k niektorým riešeným okruhom, ktoré sú uvádzané. Spomeniem, že jedným z nich je napríklad využitie územia, ochrana dôležitých záujmov území na základe územného plánu. Je to, samozrejme, vec, ktorá by mala byť naším hlavným záujmom. Na druhej strane s tým kolidujú aj určité ďalšie okruhy, ktoré sú už viac problémové, a to je napríklad vymedzovanie určitých podmienok, ktoré nahrádzajú územné rozhodnutia pri zonálnych plánoch alebo pri niektorých stavbách, ktoré nevyžadujú ohlásenie, aj napriek dobrému úmyslu výrazne zrýchliť povoľovacie procesy alebo zefektívniť výkon štátneho dohľadu. Tiež sú tam možné problémy v budúcnosti pri danom návrhu ustanovení zákona. Totiž nie všetky zjednodušenia nám prinesú iba klady, ale prinesú nám aj problémy. Typickým problémovým bodom je napríklad problém zastavenia stavebných prác voči stavebníkovi, zhotoviteľovi a dodávateľovi. Možno teda očakávať rôzne problémy a tieto problémy budú z väčšej časti predovšetkým na pleciach obcí a miest. A keďže nie je jednoduché zabezpečiť dobrý výkon tohto zákona a keďže chceme, aby aj obce a mestá mali pri uplatňovaní tohto zákona čo najlepšie podmienky, tak si myslím, že je potrebné aj pripraviť dobrý návrh tohto zákona. Určite pre všetkých z nás by malo byť spoločným záujmom zabezpečenie kvality vykonávanej činnosti, či už stavebných úradov, ako aj preneseného výkonu štátnej správy, ale aj samotnej prípravy kvalitného návrhu stavebného zákona, a preto mi dovoľte upozorniť na niektoré ustanovenia zákona, ktoré nám tieto problémy môžu spôsobiť. A teraz už konkrétne k niektorým ustanoveniam. Ak začnem tu, kde sme, teda v Bratislave, tak samotné mesto Bratislava určite bude mať so spomínaným novým zákonom problémy, keďže spomínaným návrhom zákona, teda novelou zákona o Bratislave, pardon, keďže novelou zákona o Bratislave bol doplnený § 1 ods. 2, podľa ktorého mestská časť vykonáva samosprávu Bratislavy a prenesenú pôsobnosť v rozsahu vymedzenom zákonom a štatútom Bratislavy a v tomto rozsahu má postavenie obce. Platný stavebný zákon síce stanovuje, že účastník konania je obec, ak nie je stavebným úradom príslušným pre územné konanie. Ale v návrhu zákona sú ustanovenia, ktoré budú asi spôsobovať problémy. Je to § 79 ods. 1 písm. n) a § 122 ods. 2. Cez tieto ustanovenia, ktoré v podstate vymedzujú postavenie obce, nebudem ich teraz čítať, uviedol som paragrafy, tak z toho celkovo vyplýva, že Bratislava asi bude mať problém s tým, že na konkrétnom území budú vymedzené dve obce. Okrem mesta, ktoré je obcou a nie je stavebným úradom, aj ďalšia obec, príslušná mestská časť, ktorá je obcou a stavebným úradom príslušným pre územné konanie. To je prvý problém. V § 17 ods. 3, § 18 ods. 2, kde sa ukladá povinnosť pre správcov sietí viesť dokumentáciu a súvisiace veci, nechcem to teraz tu podrobnejšie rozvádzať, tak bude napríklad problém v budúcnosti s tým, ako sa budú v praxi aplikovať úhrady za tieto informácie, keďže to nie je jednoznačne definované. V § 19 je upravený inštitút územnoplánovanej informácie. Na druhej strane opäť tam absentuje, ako sa bude riešiť škoda. Je tam síce stanovené, že orgán, ktorý územnoplánovaciu informáciu vydal, znáša škodu, ale to ustanovenie je veľmi všeobecné z hľadiska definovania pojmu škody a nesprávnych údajov, ako aj ich vzájomnej podmienenosti. V ďalších paragrafoch 43, 58, 52 predkladateľ navrhuje, že obec sa bude musieť zaoberať rôznymi návrhmi na zmeny, ktoré bude musieť posudzovať, či majú náležitosti a potom rozhodovať, či bude obstarávať územný plán, resp. jeho zmeny. Nie je však už potom celkom jasné, kto rozhodne, či je potrebné obstarať tieto zmeny a doplnky, o ktorých obec musí zase bezodkladne a písomne upovedomiť navrhovateľa. Ďalší, možno jeden z tých najvážnejších problémov, je aj problém, ktorý sa týka § 46 ods. 5 a je to zabezpečenie budúceho využitia územia podľa pripravovaného územného plánu obce. Najneskôr pred začatím prerokovania návrhu územného plánu obce má podať návrh na začatie konania o stavebnej uzávere. Formulácia však podľa názoru tých, ktorí sa tejto problematike venujú, prakticky znemožní vydávanie rozhodnutia o stavebnej uzávere pri územnom pláne hlavného mesta. No ale myslím si, že tento zákon neplatí len pre Bratislavu. Takže, poďme aj k ďalším paragrafom, ktoré spôsobia problémy nielen v Bratislave, ale aj ostatným obciam a mestám. V § 80 ods. 2 či v § 123 ods. 3 písm. a) a § 125 ods. 5 písm. b) sa žiada spresniť spôsob preukazovania vzťahu k pozemku, na ktorom má byť stavba umiestnená s cieľom predísť rôznym interpretáciám a rôznorodej aplikácii v praxi. Práve takéto nejasne zadefinované veci veľmi často spôsobujú pri uvedení zákona do života problémy. V § 91 zase predkladateľ upravuje inštitút územného súhlasu, teda veľmi zjednodušene – povoľovanie stavby. Je to na jednej strane pozitívne z hľadiska zjednodušovania povoľovania umiestnenia stavby, ale na druhej strane treba brať do úvahy aj to, že je potrebné, aby stavebný úrad mal nástroj na zabezpečenie verejného záujmu na území obce. K zjednodušenému územnému stavebnému konaniu niekoľko bodov. Keďže návrh nového stavebného zákona obsahuje viaceré nástroje na zjednodušenie územného stavebného konania, tak dôraz by sa mal klásť nielen na zjednodušenie tohto konania, ale predovšetkým by sa tento dôraz mal klásť na zjednodušenie administratívnej záťaže. Lebo to, že sa zníži administratívna záťaž, je, myslím, v poriadku a žiaduce, otázka je, či každé zjednodušenie územného a stavebného konania v konečnom dôsledku prinesie ten najlepší efekt. A je to predovšetkým, vzhľadom na spôsobovanie možných problémov pri záujmoch obcí, chrániť verejný záujem na svojom území. Napríklad § 72 ods. 3, ktorý hovorí o tom, že sa nevyžaduje rozhodnutie o umiestnení stavby, ani územný súhlas napríklad pre informačné, propagačné, reklamné zariadenia s obmedzenou celkovou plochou, ktorá je tam uvedená 1,5 m2, či pre stožiare, vlajky zase limitované výškou do 8 m, tak tam zase môže dochádzať, či už k znehodnocovaniu fasád, verejných plôch, pamiatkových zón a podobne, bez akejkoľvek možnosti regulácie zo strany obcí. Je tam potom aj značný rozsah stavieb, pri ktorých sa vyžaduje len ohlásenie. Ja ešte raz zdôrazňujem, zjednodušenie veci a zjednodušenie predovšetkým administratívnej záťaže je žiaduce a potrebné, ale zároveň treba brať do úvahy, čo tieto zmeny vyvolajú, aby nevyvolali predpoklad problémov pri zabezpečení základných funkcií a povinností obcí a miest. Lebo ony budú musieť vzhľadom na tieto ustanovenia zákona vykonávať aj určité povinnosti a tie povinnosti budú predovšetkým na ich pleciach a niektoré ustanovenia im môžu výrazne komplikovať konanie. Napríklad: § 81 ods. 1 – problém, keď bude neúplná žiadosť, § 84 ods. 7 – prakticky je nerealizovateľné umiestňovanie verejných vyhlášok pri líniových stavbách, § 84 – zasa tam je problém nejednoznačnosti vzťahu k možným námietkam účastníkov konania, § 92 ods. 2 písm. d) – je absencia základnej definície, ako sa posudzuje, či realizácia stavby sa dotýka záujmov vlastníkov susediacich s pozemkom stavieb a podobne. A takisto môže byť aj problém pri § 136 ods. 2 v prípade kolaudačného konania pre vyšší počet účastníkov pri bytových domoch. Teda zjednodušené spôsoby O. K., ale treba brať do úvahy aj dôsledky určitých zjednodušení, aby v konečnom dôsledku tieto úpravy neboli kontraproduktívne. V časti, ktorá upravuje územné rozhodnutie, § 71 ods. 5 je zasa vec vydávania územného súhlasu, ktorý nevyžaduje územný súhlas a písomný súhlas s územným zámerom, ktorý si nevyžaduje územné rozhodnutie. Územný súhlas však nie je rozhodnutím podľa všeobecného predpisu o správnom konaní a treba si uvedomiť, že tým pádom proti nemu sa nemožno odvolať, to je ďalší problém. Obdobným problémom je aj problém kontroly. A prichádzam k problému nelegálnych stavieb, ktorý tu tiež už bol spomínaný mojím predrečníkom. Jednou z pripomienok bol návrh na zriadenie stavebnej polície, to v predloženom návrhu nie je akceptované. Sú tam určité zmeny, ale sú tam aj problémy. Napríklad v § 147 je špecifikovaná povinnosť k zastaveniu prác na stavbe uskutočňovanej bez rozhodnutia a bez súhlasu stavebného úradu. Je tam konštatovaná povinnosť vyzvať dodávateľa vody, elektrickej energie, nie sú tam už ďalej však vyjadrené veci týkajúce sa napríklad dodávok plynu, či dodávok tepla. Takisto je tam spomínané, že sa toto považuje za osobitne závažné porušenie, napriek tomu stavebný úrad môže iba po opakovanom zistení podať podnet na zrušenie živnostenského podnikania, živnostenského oprávnenia zhotoviteľa. Termín „môže“, je absolútne vágny termín. Tiež to tu bolo spomínané. Pokiaľ nespravíme určité hranice, tak si myslím, že potom udeľovanie pokút je absolútne bezprizorné a absolútne ľubovoľné. Preto si myslím, že práve pri týchto čiernych stavbách by mali byť tieto veci jasne špecifikované. A tiež sa prikláňam k tomu návrhu, ktorý tu už povedal predrečník, aby bola zabezpečená určitá klasifikácia pokút s tým, že by ich výška súvisela s investíciou alebo bola priamo úmerná k investícii stavby. Je predsa rozdiel, keď dostane pokutu milión, kto realizuje stavbu za 3 mil., a je predsa rozdiel, keď dostane niekto pokutu milión a realizuje stavbu za 300 mil. alebo za 1 mld. alebo za niekoľko miliárd. Pre toho je táto pokuta absolútne smiešna a môže si potom vlastne realizovať veci bez toho, aby rešpektoval stavebný zákon a bez toho, aby rešpektoval zákonné normy s tým, že dopredu započíta pokutu do svojej investície. Z pohľadu obcí a osobitne krajských miest sú preto zaujímavé tieto ustanovenia pre preventívno-represívne  nástroje, ktoré by mohli riešiť čierne stavby. Aj paragrafy 144, 146, ktoré sa týkajú povinností vlastníka stavby a povinnosti odstránenia stavby, sú síce uvedené, týkajú sa, samozrejme, veci, keď bez súhlasu stavebného úradu stavebný úrad nariadi odstránenie stavby, tam je jasne špecifikované, že nariadi. To znamená, je to obligatórne ustanovenie a teda konanie ex offo. Ale na druhej strane v odseku 2 je ďalšie ustanovenie, podľa ktorého, ak jeho vlastník preukáže dodatočné povolenie, že dodatočné povolenie nie je v rozpore s verejnými záujmami, potom sa odstránenie nenariadi. No, ako sa bude toto posudzovať? Na jednej strane nariadime odstránenie stavby a na druhej strane, ak jeho vlastník preukáže, že dodatočné povolenie nie je v rozpore s verejnými záujmami, kto bude posudzovať, čo je v rozpore s verejnými záujmami? Ako to má vlastne preukázať, že to nie je v rozpore s verejnými záujmami? Je to, myslím si, takisto veľmi vágna formulácia a ani tam vôbec nie je určená žiadna lehota, do akej sa to má uskutočniť. Problémový je podobne aj § 47 – zastavenie prác na stavbe, kde, ako som už predtým spomínal, môže úrad vydať písomné opatrenie, v ktorom vyzve dodávateľa vody, elektrickej energie na zastavenie dodávok. Ale tu takisto je celá paleta a celé spektrum možností. Čo keď pri tom zastavení a odpojení vzniknú škody? Kto ich bude znášať? Ako sa budú tieto škody potom uplatňovať? Kto ich bude mať na krku? No, a o nerešpektovaní ustanovení zákona, že toto je sankcionované pokutami, som už hovoril, že pokiaľ sú tam len ustanovenia, „môže“ a je to aj príklad: „môže byť podaný podnet na zrušenie živnostenského oprávnenia zhotoviteľa stavby a ďalšie súvisiace“, „môže“  je veľmi vágny termín a vôbec nie je jasné, ako bude v praxi uplatňovaný. Ak je zákonom definovaná možnosť „môže“ a to „môže“ sa týka veľmi veľkej investície, a to „môže“ sa týka veľkého rozsahu, resp. vo veľmi veľkom možnom rozsahu udeľovania pokút alebo odňatia licencie či živnostenského oprávnenia, tak si myslím, že potom bude platiť, akože Ferovi môže a Jožkovi nemôže. Myslím si, že toto by malo byť v zákone jednoznačne zadefinované. No a keď som už spomínal tú škodu, tak je takisto potrebné zvážiť, aké bude reálne uplatňovanie v praxi, ak stavebník pri zastavení prác bude v rámci odvolávacieho konania úspešný a vznikla mu predtým škoda z hľadiska zastavenia stavby. Kto potom a v akom rozsahu ju má uhradiť? Keďže stavebné konanie je prenesený výkon štátnej správy, teda ide o konanie za, resp. v mene štátu. Bude to uhrádzať štát? Zadefinujme to. Kto bude znášať tieto škody? Mali sme už množstvo precedensov aj s inými problémami. Či už to boli problémy s doručovaním, ktoré sa týkali napríklad Au Parku v Žiline či pezinskej skládky, keď jeden ignoroval doručenie, druhý zasa argumentoval, že stavebníkom je niekto iný a proste posúvali sa problémy, kto je stavebníkom, kto je účastníkom konania atď. Tieto veci by mali byť v zákone jasne zadefinované, aby sa nemohli vysvetľovať rozličným spôsobom. A, samozrejme, že rozhodovanie by malo záležať aj na tom, či je napríklad stavba ešte v štádiu  zemných prác, lebo vtedy asi to zastavenie stavby je iné, ako keď už je stavba postavená a je nutné napríklad ju temperovať. Takže, to je taký prierez z hľadiska niektorých problémov, ktoré súvisia s predloženým návrhom zákona. Ja by som chcel takisto požiadať predkladateľa, aby k týmto problémom zaujali na svojom rezorte postoj a snažili sa odstrániť tie problémy, ktoré som vo svojom príhovore spomenul. Zhrnul som problémy, ktoré som si nevymyslel ja, lebo určite sa týmto osobne nezaoberám ako špecialista. Ale sú to problémy, ktorými sa zaoberajú profesionáli, ktorí nimi dennodenne žijú v obciach a mestách a ktorí na ne upozorňujú predovšetkým z dôvodu, aby v budúcnosti mohli dobre uplatňovať tento zákon a aby im nezostal v budúcnosti „Čierny Peter“ v hrsti a starosti na pleciach. Ďakujem pekne za pozornosť.