R. Rafaj, poslanec: (2008-09-17):
Keďže zo systémového hľadiska osobnosť Alexandra Dubčeka sa vymyká z toho radu tých troch štátotvorcov, ak tak môžem povedať, poslanecký klub SNS mal pomerne obsiahlu diskusiu k predmetu návrhu. A sme ochotní ísť na istý kompromis, ktorý by zohľadnil túto systémovosť, s tým, že by sme si vedeli predstaviť uznanie zásluh Alexandra Dubčeka v konkrétnom časovom období. Inak povedané, z tej obsahovej stránky je snáď konštatovanie, ktoré obsahuje § 1, že sa zaslúžil o demokraciu, resp. ľudské práva alebo demokratizáciu. Ale, bohužiaľ, nemôžeme ísť ďalej a pokračovať v kopírovaní tých predchádzajúcich troch osobností, ku ktorým sme prijali v minulosti tzv. zásluhové zákony. Takže ja očakávam istú diskusiu aj k úprave a ku kompromisu v druhom čítaní, a to bez toho, že by sme chceli nejakým spôsobom rozdeľovať spoločnosť, pretože nepoznám zatiaľ osobnosť, ktorá by nebola kontroverzná. Videli sme to pri Andrejovi Hlinkovi, obviňovali Štefánika, že bol slobodomurár, a Hurbana, že si tak trošku liezli do vlasov so Štúrom. Takže naozaj ešte by snáď našli niečo aj na Ježiša Krista, možno Máriu Magdalénu. No ale tým chcem povedať, dívajme sa a pozerajme sa na osobnosti aj z toho nadhľadu, z toho nadhľadu, aký možno používajú naši južní susedia. Tam nie je podstatné, či bol niekto revolucionár alebo antirevolucionár, dôležité je, že bol dobrý Maďar. A toto, myslím, nám chýba, že v tomto naozaj zaostávame. Vieme sa strašne posekať, vieme sa pohádať, ale nevieme integrovať osobnosti, ktoré, priznajme si, sú kontroverzné. Veď dnes som mal byť v Žiline o tomto čase, o trinásť minút sa tam koná pietna spomienka politických väzňov k 10. výročiu odhalenia pamätníka obetí komunistického systému. Pravda je, že viac ako 71 000 ľudí bolo uväznených a po roku 1989 rehabilitovaných komunistickým systémom, v ktorom Alexander Dubček pôsobil. Ale teraz otázka znie, aby som bol spravodlivý, ak sme my dôvodili pred rokom aj niečo, že síce Andrej Hlinka pôsobil v tej dobe, keď nad Európou nebo hnedlo, a nepochybne Alexander Dubček pôsobil v období, keď minimálne polovica Európy mala červené zore, a to je neprekonateľná realita, preto som aj povedal, že viem si predstaviť jeho osobné hrdinstvo, ak sa vymykal v tom rade, kde bol, a že bol, ako som už uviedol, jednooký medzi slepými, pretože v tom čase naozaj tento systém nebol reformovateľný. Ale tá nádej a to zosobnenie tých predstáv a sklamaní, ktoré naši otcovia zažili, tie nepochybne sa premietli do akéhosi symbolu osobnosti, ktorý Alexander Dubček v tej dobe nepochybne reprezentoval. Nebudem už pokračovať ďalej v nejakých historických exkurzoch, či za federáciu bol alebo nebol a či sa pokúsil vstúpiť do Komunistickej strany alebo nie. To nie je podstatné, pretože myslím, že meritum je síce posudzovať to krátke obdobie od januára až do novembra, kde konkrétna osobnosť v tom historickom období, keď sa lámal chlieb, prejavila svoje postoje, ale nepochybne počas tých siedmich mesiacov, áno, vymykal sa z toho radu, bol istou nádejou na zmenu, ktorá sa, bohužiaľ, uskutočnila až o 21 rokov. Takže poprosil by som navrhovateľa, my sme už spolu rozprávali, keby sme mohli hovoriť už aj o detailoch ďalej, či je ochotný tieto systémové výhrady SNS akceptovať. Ak áno, tak vieme posunúť návrh do druhého čítania, ak sa tieto úpravy urobia, s tým, že potom zrejme naozaj by sme mali otvoriť všeobecnú diskusiu o oceňovaní osobností, či otvoríme novú normu, kde by len pribúdali chronologicky ďalší, pretože bude ďalšie výročie, budeme mať okrúhle výročie Štúra a ďalších. A čo urobíme? Myslím, že tie tri busty tu dole sú základom stability aj ocenenia národa tým osobnostiam, ktoré sa o štátnosť zaslúžili, ale máme tu  ďalšie osobnosti, ktoré nepochybne prispeli k iným segmentom spoločnosti, či už v kultúre, umení, ale možno aj v iných oblastiach. A možno by si tiež zaslúžili nejakú konštatáciu. A už len taká posledná výčitka. Nemali by sme pritom zabudnúť, osobnosti sa väčšinou takýmto spôsobom oceňujú po istom časovom období. Je taká neformálna hranica 50 rokov. Myslím, že Alexander Dubček ešte je príliš čerstvou osobnosťou v mysliach. A možno preto aj zaznievajú tie polemiky, ktoré zaznievajú. Ale nemali by sme do budúcna potom zabudnúť na túto zásadu a oceňovať tých, ktorých už minimálne s odstupom troch generácií vieme objektívnejšie posúdiť bez toho, že by sme tam premietali svoje vlastné predstavy alebo animozity. Ďakujem za pozornosť.