K. Sárközy, poslankyňa: (2009-11-03):
Prerokovávame, vážení občania, zákon roka – rozpočet. Tento rozpočet sa týka každého, kto žije na území Slovenskej republiky. Pán minister financií povedal, že jemu to nevadí. Tak spravte si obraz. Mne to vadí. Po preštudovaní návrhu rozpočtu verejnej správy na roky 2010 až 2012, a predovšetkým sa zameriam na kapitolu zamestnanosti a sociálnych vecí, sociálne inklúzie a politiky zamestnanosti, dávam vám jednu otázku, pán minister. Z čoho chce vláda zabezpečiť udržanie sociálneho štandardu občanov a zabezpečenie adekvátnych zdrojov pre financovanie sociálnych programov, ktoré tak hlasno a s pravidelnosťou opakuje? Vyzerá to tak, že takmer výlučne z cudzích zdrojov, doteraz s nevídaným zadlžením krajiny zahraničnými úvermi, čiže peniazmi budúcich generácií, dnešných školákov, ba dovoľujem si tvrdiť, že ešte ani nenarodenými deťmi. Pretože tie Husákove deti, to sú tie silné ročníky, to už pravdepodobne nedotiahnu. Keď sa pozrieme na hospodárenie a ekonomiku Maďarskej republiky, ktorá je nám asi priestorovo najbližšia, všetci vidíme, kam sa môže až krajina dostať nezodpovednosťou ľavicovo-rozpočtovej politiky populistickej vlády. Na pokraj kolapsu ekonomiky, blízko bankrotu, ktorú držia pri živote len zdroje Medzinárodného menového fondu či iných medzinárodných inštitúcii. Presne na túto cestu sme teraz počas pôsobenia tejto vlády a hlavne posledný rok nastúpili aj my. Aj Ficova vláda je takisto nezodpovedná, ľavicovo sa tváriaca, pričom je populistická, ktorá za dva roky do konca roku 2010 doteraz nevídaným tempom o 13,2 % hrubého domáceho produktu zvýšila celkovú zadlženosť krajiny. Iba v tomto roku, v roku 2009 nám táto červeno-hnedá koalícia pripravila zadlženosť na každú jednu rodinu tohto štátu zhruba 100-tisíc korún, keď to chcete vedieť 3007 eur a podobne to bude aj na budúci rok. Vážení občania, toto vám pripravila sociálna socialistická vláda. Krásne rečičky o sociálnom štáte sú jedna vec, činy a rozvrátenie verejných financií je druhá vec. Táto vláda každý deň ústami svojich ministrov, ale hlavne pani ministerky Tomanovej a pána premiéra Fica hovorí o tom, že sociálne štandardy obyvateľov tejto krajiny a občanov tejto krajiny nebudú ohrozené a táto vláda buduje sociálny štát. A hovorí o tom, že ten sociálny štát a štandardy buduje len ona a nikto iný takýto sociálny štát predtým nechcel budovať. Viete, páni poslanci, hlavne za stranu SMER, kedy sa prvýkrát začalo hovoriť o sociálnom štáte? V roku 1952. A kde? V Európskej únii, pretože vtedy vznikla Európska únia. Zakladateľom Európskej únie bol pán Schumann, Konrad Adenauer, De Gasperi. Asi nemôžete povedať, že to boli ľavicoví politici. A medzi prvými zakladateľmi Európskej únie boli také štáty ako Belgicko, Francúzsko, Holandsko, Luxembursko, Nemecko a Taliansko. Asi v roku 1952 tiež neboli ľavicové socialistické štáty. Nemôžeme sa preto čudovať, že nedávno nás už aj Európska komisia upozornila, že v budúcnosti môžeme mať problémy s verejným rozpočtom. Ale zakladatelia a otcovia Európskej únie o sociálnom štáte mali inú predstavu, ako o sociálnom štáte má táto vláda a vládna koalícia. Pokojne, ja počkám. Pre zakladateľov a otcov Európskej únie sociálny štát znamená solidaritu, znamená hodnotový systém. Čo znamená pre túto vládu budovanie sociálneho štátu? No budovanie sociálneho štátu jenom pro nás a pro naše dítky, hlavne pre poslancov vládnej koalície. A teraz by som sa pozastavila pri tomto, ako si predstavuje vládna koalícia  budovanie sociálneho štátu socialisticky. Keď toho času, keď sa prijímala veľká novela zákona o službách zamestnanosti, objavil sa tam vtedy nový prvok o takzvaných sociálnych podnikoch. Ja osobne, ale aj ostatní poslanci opozície kritizovali, že to je pre Slovensko niečo nové, nevieme, ako to bude vyzerať v praxi, a povedali sme aj to, že máme obavy a tie naše obavy sa potvrdili. Vtedy pani ministerka povedala, že toto je prax v celej Európe a v sociálnych podnikoch vznikne 10-tisíc nových pracovných miest. Tak voči tomu sme nemohli apelovať, pretože pracovné miesta boli vždy a sú aj v súčasnosti dôležité. Ja som pani ministerke na hodine otázok dala otázku, koľko nových pracovných miest vzniklo v sociálnych podnikoch, a svoju otázku som rozdelila na dve časti. Prvá časť bola, koľko vzniklo v tých takzvaných pilotných sociálnych podnikoch, ktorých bolo 8, a koľko vzniklo v sociálnych podnikoch, ktoré vznikli po novele zákona po 1. marci 2009, to znamená po tom, ako sociálne podniky mohli vytvárať už aj samosprávy. Pani ministerka avizovala, že vznikne 10-tisíc nových pracovných miest. Ja budem citovať odpoveď pani ministerky na moju otázku. „K 30. septembru 2009 bolo v pilotných sociálnych podnikoch zamestnaných 348 osôb. Uvedené číslo zahŕňa pracovníkov zamestnaných v pilotných sociálnych podnikoch na trvalý pracovný pomer, ako aj na dohody. V sociálnych inkubátoroch bolo k 30. septembru 2009 umiestnených 63 osôb. Úlohou sociálneho inkubátora je zabezpečiť vyškolenie uchádzačov o zamestnanie a následne absolvovať trojmesačnú prax, 60 hodín mesačne a trvalý pracovný pomer minimálne na dobu 3 až 6 mesiacov u môjho memorandového partnera. Mimo sociálnych podnikov bolo zamestnaných 321 osôb, ktoré boli predtým preškolené, alebo prešli sociálnym inkubátorom.“ Zdroj je z Európskeho sociálneho fondu. „Po novele zákona o službách v zamestnanosti,“ to je odpoveď na druhú časť mojej otázky, „po 1. marci 2009 vzniklo v sociálnych podnikoch 250 pracovných miest, toto číslo je k 15. októbru 2009.“ Pani ministerka avizovala 10-tisíc pracovných miest. Podľa odpovede, ktorú mi poslala, do 15. októbra 2009 vzniklo v sociálnych podnikoch 989 pracovných miest. Na pilotné sociálne podniky išla z Európskeho sociálneho fondu  takmer miliarda korún. Keď to rozdelím na tých 989, tak na jedno pracovné miesto išlo presne 1 011 112 korún. Ja to hovorím ešte v korunách. Ja sa pýtam. Keby tieto peniaze išli pre malých a stredných podnikateľov, koľko pracovných miest mohlo vzniknúť v Slovenskej republike? Prečo som hovorila, že sociálne podniky sú jenom pro nás a pro naše dítky. Pretože vieme, že v týchto sociálnych podnikoch sú viac-menej zainteresovaní hlavne poslanci vládnej koalície a hlavne za stranu SMER. Tak, vážení občania, toto je budovanie sociálneho štátu v predstave najsilnejšej vládnej strany SMER. Pritom treba ešte povedať, že od začiatku krízy, to znamená na jeseň minulého roka, doteraz bolo hromadne prepustených vyše 40-tisíc ľudí. Pani ministerka v nedeľu pre médiá povedala, že nie je žiaden problém a Slovensko je na špici. No len už to nepovedala, že na špici čoho. To znamená, nie je tu problém, že z médií každý deň dostávame správy o tom, že sa hromadne prepúšťajú zamestnanci. A nie je problém ani s tým, že Slovenská republika v septembri dosiahla mieru nezamestnanosti 12,5 % a dostali sme sa na úroveň roku 2005. Všetko je v poriadku, len ľudia sú nejako nespokojní. Áno, ja som sa tiež minulý týždeň stretla so starostami z novozámockého regiónu, a keď som ich počúvala, s akými problémami zápasia obce, aké problémy im robí prijatý zákon o sociálnych službách a hlavne § 8, ktorý je podľa pani ministerky ten najlepší, aký môže byť. A dali mi otázku, pani ministerka prečo nechodí na takéto stretnutia? No ja som im odpovedala asi v tom duchu, že pani ministerka chodí len tam, kde jej tlieskajú. Tí starostovia, s ktorými som sa ja stretla, by jej asi netlieskali. Ale všetko je v poriadku. Pritom efekty výdavkov, pokiaľ ide o spomenuté kapitoly návrhu rozpočtu verejnej správy na rok 2010 až 2012, vôbec nevidieť. Zdá sa, ako keby boli len akousi vatou. Vláda totiž ide dávať menej peňazí na podporu bývania, klesá objem výdavkov na dávky v hmotnej núdzi, vytvára skupiny rovných a rovnejších, keď teraz myslím na rodičovský príspevok. A zdá sa, že hospodársku krízu, pretože naši koaliční poslanci aj garážové firmy asi ťažko pocítia, zrejme len zdravotne ťažko postihnutí či osoby starajúce sa o deti. Keďže výdavky na tieto kapitoly oproti predchádzajúcemu roku nielenže nekopírujú infláciu, ale dokonca v niektorých kapitolách sa znižujú. Už aj Európska banka pre obnovu a rozvoj kritizuje vládu Roberta Fica za to, že ohrozuje svojimi opatreniami prostredie pre investorov. Vyčíta najmä aj nami často kritizované zásahy do druhého piliera a energetiky. Počula som od predstaviteľov vládnej koalície, že to nie je dôležité, pretože o tejto banke nemožno povedať, hovorím teraz o Európskej banke pre obnovu a rozvoj, že sú tam pravicoví ľudia. No lenže na čele tejto banky stála bývalá exministerka Brigita Schmögnerová, ktorá sa tam dostala ako predstaviteľka Strany demokratickej ľavice. A keď sa nemýlim, SDĽ-ka sa pretransformovala a vstúpila do strany SMER. Takže keď pani Schmögnerová je pravicová politička, tak potom neviem, čo hľadala v prvej Dzurindovej vláde na poste ministerky financií za SDĽ. A mohla by som ešte dlho pokračovať, pretože tento návrh rozpočtu verejnej správy na rok 2010 až 2012 sa jednoznačne správa podľa hesla Po nás potopa. O pár rokov však už väčšina predstaviteľov tejto vládnej moci bude dávno zabudnutá a zostanú po nej len dlhy, zvýšená nezamestnanosť, klientelizmus, ako hovorí klasik, ako Brno a pošramotená medzinárodná povesť či reputácia tejto krajiny, keď myslíme teraz na posledný vládou schválený zákon o strategických podnikoch. Pán minister hospodárstva, ktorý toto predkladal, povedal, že do vlády sa dostal taký návrh zákona, ktorý bol iný, ako si on predstavoval, pochybili legislatívci, ja ho len citujem. Ja by som mu dala otázky, keby tu sedel, ale tak zajtra budem mať na to možnosť, či vôbec pán minister Jahnátek, ktorý predkladal túto novelu, tento zákon čítal. Pretože keď to čítal, tak by mal hlasovať proti tomuto zákonu hlavne preto, že to bol iný zákon, ako si on predstavoval. Takže na záver. Ja osobne, pán minister, vám ďakujem za tento darček, ďakujem za tento pekný rozpočet, ale ja takýto rozpočet nepotrebujem. Preto moji kolegovia zo Strany maďarskej koalície  – Magyar Koalíció Pártja povedali už názor nášho poslaneckého klubu a teraz hovorím svoj názor, Strana maďarskej koalície ani ja nebudeme hlasovať za tento rozpočet, budeme proti. Ďakujem pekne.