I. Mikloš, poslanec: (2006-09-06):
Nebudem hovoriť o legislatívnych otázkach ústavy, určite sa k nim vyjadrí kolegyňa Žitňanská, ale dovoľte mi ako ekonómovi povedať, ako to vidím. A niektoré veci možno zopakujem, ale budem sa snažiť neopakovať to, čo vo svojich vystúpeniach, myslím si, veľmi presne pomenovali páni poslanci Mikuš, Janiš, Novotný, ale aj pán poslanec Bastrnák. Po prvé chcem povedať, že teda, či sa nám to páči alebo nie, systém v zdravotníctve je a vždy bude aj o peniazoch a bude mať aj silný ekonomický aspekt. Zároveň platí, a tá citlivosť je preto asi väčšia, že v zdravotníctve práve ten rozpor medzi ponukou, medzi tým, čo môžeme poskytnúť, a dopytom bude asi vždy najväčší. Bude najväčší jednoducho preto, že túžba človeka po zdravom živote a po nesmrteľnosti je a bude večná a možnosti, ktoré prináša veda na liečenie, na predlžovanie života, budú väčšie a väčšie, ale aj drahšie a drahšie. Práve ale, a tým by som reagoval na to, čo povedal pán poslanec Halecký, keď zdôvodňoval, prečo je potrebné toto schváliť, čo navrhujete, tak povedal, citujem alebo parafrázujem, že vždy bude rozpor medzi ponukou a dopytom v zdravotníctve, preto to treba takto riešiť. No absolútne zle a absolútne naopak na to idete. Práve preto, že v zdravotníctve je ten rozpor medzi dopytom a ponukou väčší ako inde, práve preto mäkké rozpočtové obmedzenie, ktoré týmto navodzujete v zdravotníctve, spôsobí enormne veľké škody, oveľa väčšie ako v iných rezortoch by ich  spôsobilo práve preto, že ten rozpor medzi dopytom a ponukou je ešte väčší. Práve z tohto dôvodu v ekonómii sa tomu hovorí mäkké rozpočtové obmedzenie a obidvoma tými krokmi idete nasadiť mäkké rozpočtové obmedzenie. Tým, že predlžujete fungovanie príspevkových organizácií a odďaľujete exekúcie, tak do systému, v ktorom je takýto nepomer medzi dopytom a ponukou, zavádzate mäkký prvok, zavádzate prvok, cez ktorý budú narastať výdavky a bude narastať verejný dlh. Pán poslanec Novotný spomenul, a je to tak, a musím povedať tým pádom aj sebakriticky na adresu prvej Dzurindovej vlády, aj napriek tomu, že SDKÚ mala vtedy ministrov zdravotníctva, že sme sa s tým borili 4 roky, ale nedokázali sme dospieť k pozitívnejším výsledkom práve preto, že sme sa báli zaviesť práve toto tvrdé rozpočtové obmedzenie. Báli sme sa zaviesť poriadok do systému. Poriadok do systému sa zaviedol dvoma vecami. V ekonomickej terminológii reforma zdravotníctva znamenala zmeny na dopytovej stránke aj na ponukovej stránke. Na dopytovej stránke sme sa snažili znížiť nadmerný dopyt aj zavedením poplatkov za návštevy u lekára, za recept a tak ďalej. Môžeme aj nemusíme s tým súhlasiť, ale z ekonomického hľadiska, či sa vám to páči alebo nie, to efekt malo. Viedlo to k zníženiu nadmerného dopytu bez negatívnych dôsledkov alebo bez zásadných negatívnych dôsledkov na zdravotný stav obyvateľstva. A z tohto pohľadu to vlastne aj zvýšilo kapacitu zdravotníckych zariadení, ktorá je vždy obmedzená na to, aby sa mohli venovať tým, ktorí tu zdravotnú starostlivosť naozaj potrebujú. Z politického hľadiska mi nedá nespomenúť, že teraz v týchto dňoch socialistický maďarský premiér pán Gyurcsány obhajuje zavedenie poplatkov, mimochodom, dvojnásobných v Maďarsku a poukazuje o. i. explicitne aj na pozitívnu skúsenosť Slovenska. My sme týmto ťažkým opatrením prešli a my sme na seba zobrali politické riziko a politické náklady zavedenia tohto kroku a vy ho teraz rušíte, čo sa mi zdá naozaj politicky veľmi nemúdre, ale najmä veľmi nezodpovedné z hľadiska budúcnosti vývoja slovenského zdravotníctva. Ak sme tvrdili pred voľbami, že rušenie reforiem znamená návrat k prekonaným problémom, tak tento návrh zákona je excelentným príkladom návratu k prekonaným problémom. A netvrdím, že reforma, to by som rád zdôraznil, ktorú sme urobili, vyriešila všetko. Dokonca ani netvrdím, že mala už také viditeľné výsledky, o ktoré by sa dalo nejako jednoznačne oprieť. Bolo to spôsobené aj tým, že v reforme došlo k istému oneskoreniu. A vždy tie náklady sú viditeľné skôr a tie pozitívne výsledky fungovania nového systému po zavedení poriadku prichádzajú s istým oneskorením, žiaľbohu, v zdravotníckej reforme, viete veľmi dobre, došlo k istému posunu. A určite sa urobila aj chyba v tom, že sa práve s ohľadom na citlivosť témy možno nedostatočne komunikovalo a vysvetľovalo, prečo všetky tie ťažké opatrenia sú potrebné. Ale ja som presvedčený a som naozaj presvedčený o tom. A nie je to len z kníh. Ja som navštívil aj množstvo nemocníc, ktoré sú príkladom toho, že reforma priniesla zmenu v ich správaní a priniesla zvýšenie efektívnosti fungovania zdravotníctva. Teda, som naozaj presvedčený, tie základné systémové kroky, ktoré sa v zdravotníckej reforme urobili, boli správne a ak by neboli zrušené, tak by viedli pomerne rýchlo aj k viditeľným výsledkom z pohľadu pacienta, ale aj z pohľadu zdravotníckych zamestnancov, ale celkom určite, dovolím si urobiť takú predikciu, keďže sa považujem za ekonóma, z ekonomického hľadiska naozaj týmto vytvárame predpoklady na to, že s určitosťou môžeme tvrdiť, že schválením tejto novely zákona sa vrátime k prekonaným problémom. My sme, áno, niektorí aj vo výbore poukazovali na to, ale aj tu v pléne, že veď exekúcie boli oddialené aj počas druhej vlády Mikuláša Dzurindu. Áno, ale zároveň boli oddialené len na obdobie, pokým sa oddlžili zdravotnícke zariadenia. A to oddlženie predstavovalo takmer 30 mld. korún, na ktoré sa použilo vyše 20 mld. korún. A faktom je, že na základe týchto systémových zmien aj oddlženia, ale aj zavedenia poplatkov došlo k zásadnému zníženiu tvorby nového dlhu v zdravotníctve. Pán poslanec Chovanec s tým nie celkom súhlasil aj vo výbore, tak ja poviem čísla. Kým do roku 2002 sa vytváral v zdravotníckom systéme každý rok dlh až do 9 mld. korún, v roku 2003 to bolo 4,6 mld. korún, v roku 2004 to bolo 1,4 mld. korún a v roku 2005 to bolo 0,4 mld. korún, ale to je len k prvému polroku. Napriek tomu tá tendencia je nie úplného odstránenia, ale jednoznačného znižovania tvorby dlhu v zdravotníckom systéme. Oddialenie exekúcií a zároveň predĺženie termínu príspevkových organizácií povedie k tomu, to môžeme dnes s istotou povedať, a myslím, že sa k tomu vrátime, aj k týmto našim vyhláseniam, aj k týmto predikciám, vrátime sa k tomu o rok, o dva, som presvedčený, že vám budeme môcť ukázať na číslach, že schválenie tohto zákona znamenalo veľmi zlý, nešťastný krok pre slovenské zdravotníctvo a znamenalo návrat k prekonaným problémom, o tom už hovorili, čiže nechcem sa k tomu vracať, to deformuje podnikateľské prostredie, aj pán poslanec Janiš, aj pán poslanec Novotný, ale nielen medzi zdravotníckymi zariadeniami, ale z hľadiska dodávateľov pre zdravotnícke zariadenia. Poskytovatelia verejní, ktorí budú chránení pred exekúciou, samozrejme, si budú môcť dovoliť neplatiť svojim dodávateľom. Vrátime sa do situácie, keď sa tvorila reťazová platobná neschopnosť v zdravotníctve, do situácie, keď sa niekoľko mesiacov a dokonca aj dlhšie jednoducho neplatili faktúry, keď sa do ekonomiky posielala platobná neschopnosť. Čiže deformujeme tým nielen rovnosť šancí a podnikania v rámci zdravotníckeho systému, ale deformujeme tým aj celkové podnikateľské prostredie a zhoršujeme platobnú disciplínu. Nehovorím už o korupcii, veď je jasné a známe, že napr. s obstarávaním veľkých investícií alebo moderných technológií, moderných zariadení do nemocníc sú spojené alebo môžu byť spojené provízie. No pokiaľ nie je zdravotnícke zariadenie držané nakrátko práve tvrdým rozpočtovým obmedzením, ktoré je dané práve tým, že je to obchodná spoločnosť, ktorá je podľa Obchodného zákonníka, pán poslanec Janiš to presne vysvetlil, alebo prípadnou hrozbou exekúcie, tak jednoducho tvorba nového dlhu nie je žiaden problém. Kúpim nové stroje, zadlžím nemocnicu, čo ma potom, veď zriaďovateľ to musí uhradiť, tento môj dlh. Naozaj potom sa stane, že budú hlúpi tí manažéri, tí riaditelia štátnych zdravotníckych alebo verejných zdravotníckych zariadení, ktorí nebudú svoje nemocnice zadlžovať. Budú hlúpi, pretože budú mať horšie vybavené  nemocnice a štát to nakoniec zaplatí tam, kde sa ten dlh tvoriť bude. Takže z tohto pohľadu sa mi zdá, že je absolútne protichodné to, čo viacerí z vás hovorili. Znovu spomeniem pána poslanca Haleckého, ktorý hovoril, že malo byť zrušených viac nemocníc, ale že nebolo. Áno, je pravdou, a to sme vždy tvrdili, že, a to je tá ponuková stránka reformy zdravotníctva, slovenské zdravotníctvo má prílišné, nadmerné kapacity a že tieto nadmerné kapacity musia byť znížené. A je pravdou, ak kritizujete, že k tomu dochádzalo pomaly. Tak ja budem súhlasiť, áno. Ale zároveň poviem, že vy týmto rozhodnutím spôsobíte ešte ďalšie spomalenie. Dochádzalo k tomu pomaly preto, že niektoré kroky zdravotníckej reformy boli oneskorené. Ale už k tomu dochádzalo. A to nemusí znamenať len zatváranie celých nemocníc. Ja som navštívil viaceré nemocnice, spomeniem Bardejov, Poprad, Veľký Krtíš, Šacu, kde urobili zásadné ozdravné opatrenia a často veľmi kruté úsporné opatrenia, keď znižovali kapacitu z hľadiska lôžok, ale aj z hľadiska počtu zamestnancov, počtu lekárov, aby sa dostali do plusových čísiel, aby mohli efektívne poskytovať zdravotnú starostlivosť. Čiže k tomu už dochádzalo a dochádza, ale čo sa dá s určitosťou povedať, je, že po schválení tejto novely zákona v tých zdravotníckych zariadeniach, ktorých sa týka odklad exekúcií a ktorých sa týka ich pôsobenie ako príspevkových organizácií, k tomu už dochádzať nebude. A to je zase aj o peniazoch, pretože v konečnom dôsledku ak dôjde teda k zastaveniu toho tlaku, ak dôjde k zmäkčeniu rozpočtového obmedzenia, k zastaveniu toho tlaku na zvyšovanie efektívnosti, tak vy tam môžete nalievať viac peňazí, ale neprejaví sa to v lepšej zdravotnej starostlivosti. Keď štúdia, na ktorú sa odvolávalo ministerstvo zdravotníctva, ktorú robila nejaká renomovaná zahraničná firma, to vyčíslila, že neefektívnosť v slovenskom zdravotníctve bola pred reformou až 38-percentná, čo zhruba znamená teda, že 38-percentná nadmerná kapacita bola, tak to znamená, že vlastne 38 % peňazí, ktoré sme dávali do zdravotníctva, bolo neproduktívnych, neefektívne použitých. Keby bola 100-percentná efektívnosť, keby neexistovala táto nadmerná kapacita, tak tieto peniaze mohli byť použité nie na udržiavanie zbytočných lôžok a prezamestnanosti, ale na liečenie ľudí. Čiže, zhrnuté a podčiarknuté, výsledkom tejto novely bude návrat k prekonaným problémom. A to, že bude narastať nielen dlh v zdravotníctve, ale aj neefektívnosť a ďalšie peniaze, ktoré budú naliate do zdravotníckeho systému, sa neprejaví v zlepšení zdravotnej starostlivosti. Preto si myslím a som o tom presvedčený, že každý, kto podporí túto novelu zákona, ponesie politickú zodpovednosť za to, že sa vrátime k prekonaným problémom a jednoducho k tomu neporiadku, ktorý v zdravotníctve bol. A ja netvrdím, že už nie je, že všetko bolo vyriešené, to som nikdy netvrdil, ale tvrdím a tvrdil som, že boli vytvorené systémové predpoklady na to, aby tu bola zvýšená efektívnosť a aj zlepšené poskytovanie zdravotnej starostlivosti. A dnes som presvedčený, že táto novela zákona pôjde opačným smerom a vráti nás k problémom, ktoré sme už v minulosti prekonali. Ďakujem pekne.