M. Číž, podpredseda NR SR: (2008-05-20):
Vážené kolegyne, kolegovia, zákon o reštitúciách ako taký, ktorého dôsledky doteraz riešime, je geniálnym vynálezom vážených kolegov, ktorí tu teraz rozprávajú o etike, o dôveryhodnosti a o všetkom možnom. Ten zákon pre mňa bol troška kontroverzný v tom, že minimálne nezvažoval súvislosti toho, že od roku 1948 občania Česko-Slovenska nemohli nadobúdať majetok, mohli mať len tzv. osobné vlastníctvo a museli v rôznych dobrovoľných alebo vyvlastňovacích aktivitách rovnako predávať majetok. Pokiaľ sa niekto prihlásil, že ho potrebuje vo verejnom záujme, dostával ho za  40 halierov alebo za pár korún. Záujem takýchto občanov sme dôsledne pri tejto konštrukcii nechránili. A chránili sme iba záujmy  ľudí do roku 1948, ktorí došli o majetok. To je výsledok týchto vážených pánov, ktorí tu sú a vyprávajú o niečom. Potom vymysleli reštitučný zákon. Pripúšťam, samozrejme, že treba chrániť aj záujem tých ľudí, ktorí stratili majetok do roku 1948. Ale v štandardných  podmienkach sa ukončilo reštitučné konanie v lehotách, ktoré boli stanovené. Opäť títo páni bezostyšne a bezočivo, odpustite mi to povedať, lebo mňa naozaj to rozhorčilo, čo tu títo ľudia rozprávajú bez akýchkoľvek problémov, predĺžili túto možnosť reštituovať o ďalšie roky dopredu. Urobili to v predchádzajúcom volebnom období. Ako je to možné, že nebolo možné za tých 10 alebo koľko rokov, aby si uspokojili tí skutoční reštituenti svoje nároky? Situácia bola taká, že všetky developerské firmy mali zoznamy a zhromažďovali  tých tzv. reštituentov, presvedčovali, že sú reštituenti. Aj pani poslankyňa Žitňanská, ktorá je teraz veľmi aktívna, veľmi dobre vie, ako ministerstvo spravodlivosti, na ktorom pôsobila, zabezpečilo, aby notári skutočne korektne preverovali skutočné reštitučné nároky. A všetci vieme, v prechádzajúcom období koľko objektívnych podvodov bolo pri prihlasovaní sa ľudí za reštituentov, a o následnom bezproblémovom zapisovaní vecí do pozemkových kníh, do vlastníctva a podobne. Mohli sme mať za sebou tento problém, ktorý je kontroverzný. A naozaj súvisí s tragickým transformačným procesom, lebo naozaj to právo tam vtedy musíme nachvíľočku umlčať. Totiž jednoducho toľko nespravodlivosti a toľko kontroverzných záujmov treba dostať do platnej právnej úpravy, že dochádza ku komplikovanému stavu, ktorý slušný správca štátu vždy sa snaží čo najskôr ukončiť, pričom sa snaží vytvoriť štandardný mechanizmus spravovania štátu. Takže vytvorili sme napriek tomu, že už bol ukončený reštitučný proces, možnosti, aby developerské firmy atakovali pozemkový fond. Ľudia, ktorí tu bezočivo opäť rozprávajú o nejakej ochrane pozemkového fondu, vedia, že rozpredali a rozdali týmto spôsobom desaťtisíce hektárov, páni kolegovia. A o obilí tak ani netreba hovoriť zvlášť, keby som mal použiť metodológiu výpočtu ceny, o ktorej hovorí pán Frešo. Sú to desaťtisíce hektárov. Pán poslanec, Simon, ktorý tu raz rozprával, viete, čím som bol atakovaný v predchádzajúcom období? Reštituent prišiel, dostal majetok v hodnote ja neviem, čo zaplatil zaň, 50 korún, ale mu vzápätí pracovníci toho fondu povedali, že ale ten majetok nemá hodnotu 50 korún, ale má hodnotu 300 a polovicu treba dať nejakej konkrétnej organizácii, totiž peniaze nemá, aby mohol zaplatiť tie stámilióny, tak z nich treba dať polovicu nejakej organizácii. Pán Simon, ja to neviem dokázať. A preto o tom hovorím iba, že som to počul. Ale jediný záver z toho celého bol, že mojou ambíciou a ambíciou Smeru bolo zabrániť takémuto nehoráznemu šafáreniu v Slovenskom pozemkovom fonde. (Potlesk.) Preto sme sa aj dostali do konfliktu s kolegami z HZDS, pri všetkej úcte, ktorí jednoducho akceptovali právne podmienky, ktoré sa vytvorili. A aj to, čo sa vydáva teraz aj, pani Tkáčová, bezostyšne za nejaké obrovské škandály, bolo to, že normálne v rámci právnej úpravy postupovali presne tým spôsobom, ako to bolo predtým. Len v tom sme sa dostali do konfliktu, ktorý sme museli vyriešiť, že za našej účasti vo vláde už tento nehorázny spôsob nakladania s majetkom, ktorý ste organizovali celých 8 rokov, vážení kolegovia z opozície, už musí prestať. Preto sme si tieto veci ujasnili, dohodli sme sa na novom hodnotovom prístupe a pripravili sme mechanizmus spravovania fondu taký, ako je teraz v tomto návrhu zákona, v rámci ktorého prvýkrát po ôsmich rokoch je možnosť zastúpenia opozície a nie je možné nakladať svojvoľne s týmto majetkom. A naozaj občanovi vieme sa pozrieť čestne do očí a povedať, že s pozemkovým fondom, ktorý patrí štátu, sa bude nakladať seriózne. Toto sa  podarilo, pani poslankyňa Tkáčová, po ôsmich rokoch, a nie po tom nehoráznom osemročnom šafárení v Slovenskom pozemkovom fonde. Nerád to takto hovorím, ale treba to už jasne občanom oznámiť. Veľmi sa tešíme aj na prípadné zverejňovanie fondov a tak ďalej a tých predchádzajúcich postupov, len veľmi dobre vieme, že kapacity štátu pri tak masívnom porušovaní zákonov, ako to bolo vtedy, vlastne nenájdeme. Ale skúste zadefinovať to, nie tárať neustále o nejakých Slavkovoch a Lomniciach a neviem o čom všetkom. Povedzte, v čom bol tam porušený zákon. Nebol v ničom porušený zákon. To bolo neetické. Bolo to zneužitie vami nastaveného právneho poriadku, ktorý tu fungoval doteraz. (Potlesk.) Nebudem ďalej hovoriť, myslím si, že tieto veci sú každému slušnému pozorovateľovi jasné a aj vás, pán Frešo, nechám vašim voličom, nech tie vaše veci, ktoré tu prezentujete, vás ocenia ako skutočného hľadača pravdy a nech máte čo najviac hlasov. Ale toto som myslel už trošku ironicky. Veľmi pekne ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)