Verešová, Anna, poslankyňa NR SR (2019-02-12):
Ďakujem za slovo. Vážené kolegyne a kolegovia, vážený pán predsedajúci, poslanci z hnutia Obyčajní ľudia a nezávislé osobnosti, moji kolegovia a kolegyne, sme sa hneď od začiatku nášho vstupu do tohto volebného obdobia do parlamentu, sme sa okamžite začali venovať vypracovaniu koncepcie rodinnej politiky. Už vtedy moja prvá rozprava bola o tom, že programové vyhlásenie vlády hovorí síce a píše veľa o sociálnej politike, o sociálnych opatreniach a riešeniach, ale minimálne a možno vôbec nespomína rodinnú politiku, hoci o rodine teda nejaké opatrenia a návrhy, samozrejme, v sociálnej politike vláda mala. Ale to je kapitálny rozdiel. Viackrát som tu stála a upozorňovala na to, že rodinná politika nie je sociálnou politikou. Sociálna politika, tam zameriavame pozornosť na člena rodiny, jednotlivca, ktorý sa nachádza v núdzi, v nejakej kríze. A je mu treba pomôcť, lebo vlastnými silami, možnosťami, ktoré on má, nie je schopný si pomôcť. Na to tu je štát, aby mu naozaj v takejto krízovej situácii pomohol. To dokonca je aj starostlivosť o deti. To nemusí byť len katastrofálna situácia, čo sa týka choroby alebo nejakej inej tragédie a podobne. Už človek stráda, žena či muž, aj keď sa starajú len o deti. A vtedy treba, teda ak upadnú do sociálnej núdze, aby im štát pomohol. Ale rodinná politika, to je zameranie, zameranie sa na rodinu ako celok, neopomínajúc rodinu funkčnú. Rodina, ktorej sa v podstate darí, ktorá ale práve príchodom detí stráda. Matka nechodí do práce, musí zostať doma a starať sa o deti, zvyšujú sa obrovsky náklady na všetky tie situácie, ktoré deti prinášajú, keď prídu do rodiny. A tam potom zákonodarca, vláda, štát, dokáže ale zároveň, keď sa zameria na rodinu ako celok, keď zameria ten pohľad na rodinu ako celok, využiť rodinu, ktorá si je aj schopná sama pomôcť. V žiadnom prípade neexistuje, aby štát zasahoval do rodiny kedykoľvek, keď jej, jednoducho rodina je autonómna, je to prvok, do ktorej štát v podstate nemôže zasahovať, ale ak sa nachádza v nejakej fáze, kedy nie je schopná si sama pomôcť alebo je v nejakej situácii, môže štát pripraviť také opatrenia – ba musí, aby sa jej pomohlo. A to ešte chcem povedať, že rodina si vie, samozrejme, pomôcť aj sama, kedy sa vie postarať o svojich starých a chorých členov rodiny, zároveň o deti a podobne. Takže tam sa dá nájsť aj taký samopomáhajúci systém, ktorý nakoniec, keď štát podporuje, keď štát podporí, tak nakoniec ešte aj štát vyjde úplne v najnižších tých finančných prostriedkoch, ktoré musí tejto rodine dať. Takže my sme tu medzi rôzne rodinné opatrenia priniesli rôzne návrhy zmeny zákonov. A jedným z nich bol aj daňový bonus, zvýšenie daňového bonusu. Náš návrh ale pozostával nielen v dvojnásobnom zvýšení daňového bonusu pre pracujúcich rodičov, ktorým sa vlastne tým pádom oddeľujeme od tej sociálnej politiky pre pracujúcich rodičov, ale náš návrh bol aj v progrese, teda v rastúcom daňovom bonuse pri každom ďalšom dieťati. Náš koncept rodinnej politiky sa totiž opiera na aktuálnu strašnú, tragickú situáciu, demografickú situáciu v našom štáte a na obrovské starnutie, rýchle starnutie našich ľudí. S tým sme sa mali zapodievať už veľmi, veľmi dávno, už teraz vlastne tieto problémy chytáme len za chvost a to je priam trestuhodné. Preto sme aj privítali novelu zákona, ktorú sme schválili v minulom roku, z dielne vládnej strany MOST – HÍD, ktorá schválila dvojnásobný daňový bonus od 1. apríla 2019, ale iba pre deti do šesť rokov. A nám sa toto zdá ako neprijateľné, rozdeľovať deti podľa veku. Každé dieťa v každom veku má iné finančné nároky, ktoré teda rodinný rozpočet zaťažujú, a sme presvedčení, že práve vekom sa tieto náklady na deti zvyšujú. A preto v našom návrhu zákona chceme ponechať, tak ako bolo v minulosti, aby daňový bonus bol vyplácaný, a teda aby bola takto rodina zvýhodnená, rodina so všetkými deťmi, tak s maloletými deťmi alebo vyživovanými deťmi, tak ako to náš zákon vždycky popisoval. Týmto zákonom teda navrhujeme, aby daňový bonus bol navýšený na dvojnásobok výšky bez ohľadu na vek dieťaťa, a to znamená, že z dnešných 22,17 eura na sumu 44 eur bez ohľadu na vek dieťaťa. Ročne to je v sume na každé dieťa, na každé vyživované a nezaopatrené dieťa vo výške skoro 533 eur. Ja si ešte dovolím, naozaj skončím do hlasovania, ešte podotknúť, že nič nové sme nevymysleli v tomto pléne, ani to, že sme, že bol teda nejak trochu schválený zákon pre deti do šesť rokov, nie je to nič nové, nevymysleli sme žiadnu teplú vodu, v iných krajinách V4, ale aj v iných členských krajinách majú dávno navýšený daňový bonus, že v podstate ešte aj týmto dvojnásobným sa im ani len nepriblížime. V Českej republike majú na prvé dieťa ročný daňový bonus, daňové zvýhodnenie vo výške 590 eur ročne. A zároveň v Českej republike majú aj progresívny, rastúci daňový bonus na druhé dieťa a na tretie dieťa. Oni si to môžu dovoliť? A my si to nemôžeme dovoliť? Skrachovali? A to isté v Poľsku a v Maďarsku? Celá V4, krajiny susedné, Poľsko, Maďarsko aj Česká republika si môžu dovoliť dvojnásobný daňový bonus, daňové zvýhodnenie pre rodiny pre všetky deti vyživované a nezaopatrené? Ba dokonca môžu navýšiť tento daňový bonus na druhé dieťa, na tretie dieťa, na štvrté dieťa a my nie? Toto je možno tá otázka, ktorú kladiem vám, vážené pani poslankyne, páni poslanci, aby ste pri hlasovaní naozaj dbali aj na to, že nech sa Slovenská republika s podporou rodín aspoň priblíži krajinám, susedným krajinám, krajinám V4, aby sme takto podporovali pracujúcich rodičov a rodiny s deťmi. Ďakujem vám pekne.