R. Zajac, minister zdravotníctva SR: (2004-05-21):
Pani poslankyňa, musím trošku vás poopraviť. My tak úplne promiskuitne nemôžeme tie študijné odbory vyrábať, aby sme nediskriminovali tých, ktorí prichádzajú k nám. To znamená, my si musíme hľadať spoločného menovateľa. Ak sa študuje niekde len jedna časť pod oficiálnym názvom a inde iná, to je ten problém, ktorý budeme mať s diabetológmi, o ktorom som informoval pani poslankyňu Sabolovú, a problém, ktorý budeme mať napr. aj s pediatrami, že ak my príliš úzko stanovíme študijný odbor, v poriadku, my si môžeme doma robiť, čo chceme, budeme mať problém, aby sa naši dostali von a uznali im vzdelanie. Môžu tam byť chyby, ja sa im vôbec nebránim, treba dať ale pozor, že nemôžem robiť celkom, čo chcem, žiaľbohu, vstupom do Európskej únie. A tým, že my sme automaticky uznávané vzdelávania, dokonca v zdravotníckom výbore, a teraz sa už ja neviem zabite alebo čo, ja si už nepamätám, kde to bolo, či o fajčiarovi alebo o odškodnení, sme museli ešte urobiť novelu č. 277/1994 Z. z., lebo sa zmenili podmienky teraz v Európskej únii voči krajinám EFTA, myslím si, že pán poslanec si to bude pamätať, a sme to museli urobiť, lebo inak by sme znemožnili našim ľuďom tam chodiť, a je to teda už proti zdravému rozumu a nielen legislatívnym pravidlám. To vzdelávanie je veľmi komplikovaný proces, ale veľmi rád budeme komunikovať nezávisle od toho, či to podporíte alebo nepodporíte, lebo to vzdelávanie musí byť robené dobre. A mali sme s tým najviac problémov, hoci Slovensko bolo vyhodnotené, kvázi najlepšie. A teraz taká kacírska je jedna informácia, Európska únia to, čo chce doma zaviesť, na pristupujúcich krajinách testovala. To vám hovorím úplne zodpovedne. Druhý okruh, ktorý sa tu objavil, je otázka, ktorú budeme podľa môjho názoru riešiť v ďaleko menšom časovom strese, je to otázka postavenia, kto je to zdravotnícky pracovník, kto je to poskytovateľ. Tie riešenia, ktoré navrhla pani poslankyňa Sabolová, resp. tie pripomienky sú v zákone ošetrené, nájdeme si to tam a dohodneme sa alebo keď nie, opravíme to, ale treba si uvedomiť, že my sme úplne zmenili tú základnú filozofiu terminológie, na to by som potreboval väčší časový priestor a ak naozaj budete ochotní pustiť tieto zákony do druhého čítania, ten priestor vznikne. Otázka, ktorú navrhla pani poslankyňa Záborská a ku ktorej sa tak vehementne pripojil pán poslanec Novotný, z hľadiska nemocníc, VÚC, obcí okrem neziskoviek je nerealizovateľná, my sme totižto odovzdali podľa zákona č. 416/2001 Z. z. nemocnice do VÚC alebo do miest a následne sme upravovali vlani na môj návrh zákon o narábaní majetku obcí a zákon o narábaní majetku VÚC s tým, že sme odstránili tie štátne bloky. Dnes si už samy mestá vkladajú nemocnice do eseročiek a vkladajú si ich do NO-čiek a vkladajú si ich, do čoho chcú, a nič im nebráni, aby si robili akciovky. My nemôžeme do ich majetku zasiahnuť, ich majetok je voľný, takže tam nie je legislatívny problém, tam je otázka vôle. A, ako hovorí jeden politik, kde je vôľa, tam je cesta. Ja hovorím naopak, kde je cesta, a cesta tu je, úplne bez problémov, tam by mala byť vôľa, ale vôľa VÚC a vôľa mesta. My nevieme podľa môjho názoru ani ústavne už nariadiť, čo majú robiť, keď to majú všetko urobené. Otázka komôr, to bude na veľkú diskusiu, ja mám pripravenú aj ďalšiu. Vôbec nie je problém komôr. Chcem povedať ale jednu vec, a to nemá nič spoločné s liberalizmom, ak mám byť úprimný, niekoľkokrát tu zaznelo aj o liberálnych názoroch a o funkcii trhu. Ja potom na záver, pri záverečnom slove pri poslednom zákone sa k tomu vrátim, lebo to sa ešte bude opakovať. Otázka komôr je otázka trojaká. Aké funkcie im dáme. To je prvá otázka. My sme im dali prenesený výkon štátnej správy. To isté, čo má živnostenský úrad, majú komory. To znamená, veľmi často z toho, čo som počul, trošku nechápeme význam, že to je funkcia, ktorú dáva štát, pretože je zriadená zákonom. Druhá otázka je otázka, aké úlohy majú mať komory. A keďže som často podozrievaný, že mením názory, tak odporúčam všetkým pánom poslancom aj poslankyniam hovoriacim o názoroch, aby si nalistovali Národnú obrodu zo 6. júna 2002, čo bolo hlboko pred mojím menovaním do funkcie, kde som 6 základných funkcií komôr popísal. A podľa toho aj ten zákon je urobený. Ja som sa nikdy s týmto názorom netajil, on vyšiel potom aj v Pravde, aj v Sme, ale, prosím, čo si pamätám spoľahlivo, je 6. 6. 2002. Tretia otázka je, samozrejme, potom otázka kompetencií. A my chceme od komôr to, čo naozaj dnes nerobia, aby zvyšovali kvalitu, aby kontrolovali kvalitu, aby kontrolovali dodržiavanie etického kódexu, aby napomáhali pri vydávaní a odoberaní licencie. Samozrejme, bude široká diskusia a očakávam aj veľký tlak ani nie tak ohľadom povinného a nepovinného členstva, to tak ide v pozadí, to je otázka skôr peňazí. Už som dostal informáciu, že je tam jeden problém, ktorému rozumiem, a že komory ak nebudú mať povinné členstvo, nebudú mať z čoho financovať ten prenesený výkon štátnej správy a že teda asi štát bude musieť z rozpočtu im platiť, aby tento výkon robili. Ani ten živnostenský úrad to nerobí zadarmo. A to je správna pripomienka, my to máme ošetrené v tom zákone, ale možno sa vám to nezdá dostatočné. To, čo ale bude treba filozoficky rozriešiť, je, a s tým sa teraz začína boriť Európa, či chceme ten nemecký ťažkotonážny komorový systém, pretože vám poviem číslo, ktoré je veľmi dôležité a ku ktorému ja sa budem vždy hlásiť. To je číslo, ktoré hovorí, že z 15 pôvodných krajín Európskej únie v 13 krajinách boli komory a v 10 krajinách bolo povinné členstvo. Všetkých týchto 15 krajín je v OECD ale v krajinách OECD je väčšina bez komôr a fungujú dobre, pretože v krajinách OECD máte Austráliu, Nový Zéland, máte Singapur, máte tam všeličo iné. Komory a prevádzka zdravotného systému môžu a nemusia mať súvis, naozaj v programovom vyhlásení vlády je boj proti korporativizmu. Aj citovaná pani poslankyňou Záborskou lekárnická komora sa trochu korporatívne správala. Navyše sa budeme musieť dohodnúť, a to pôjde krížom cez parlament, pretože SDKÚ má eminentný záujem na tom, aby nemocničné lekárne, a ja som dal sľub, že to budem presadzovať, mohli poskytovať aj verejnú lekárnickú činnosť. Ale musím potom povedať, musíme otvoriť systém a musíme umožniť právnickým osobám mať lekárne. Mám pocit, že KDH skôr nebude mať taký záujem. V Smere sú hlasy, ktoré hovoria, že by otvorili sieť aj pre lekárnickú činnosť, lebo konkurencia pri takom biznise, ako sú lieky a predaj liekov, možno má význam. Takže ja tu cítim, ak tie zákony prejdú, že to pôjde inak ako politickou líniou, to pôjde trošku zoširoka. Otázka potom je možno dôležitejšia, ktorá v zákone je, či je dôležité, aby boli lekárnici poskytovatelia zdravotnej starostlivosti. Je to veľmi dôležité. V zákone č. 140/1998 Z. z., ktorý je na dokončenie druhého skráteného pripomienkového konania, už zavádzame povinnosť, akýsi prvý náznak povinnosti generickej substitúcie. A bez toho, aby to bolo, poskytovateľ to robiť nemôže. Ale potom budeme žiadať, a v zákone to je, aj rovnoprávnosť poskytovateľov, aby uzavreli zmluvy s poisťovňami zmluvne povinné, čo je dôležité pre poisťovne, aby mohol fungovať kontrolný mechanizmus. Otázka minimálnej siete a verejnej siete. Chcem povedať, tu je vyjadrená funkcia štátu. Štát musí ručiť za minimálnu sieť, teda za efektívnu dostupnosť. Ako má byť veľká tá minimálna sieť? Koľko a kde má byť akých lekárov? To sa robí preto nariadením vlády alebo vyhláškou, lebo to musí byť urobené flexibilnejšie ako zákonom. A môžeme dlho diskutovať, či je dobré 1800 pacientov na jedného všeobecného lekára, ale ten štát musí ručiť a v zákone máte, že dokonca tam príde k nútenému dosadeniu do siete. A tú povinnosť si dáva štát, VÚC a komora spoločne. To znamená, minimálna sieť je garancia našim občanom, že zdravotná starostlivosť bude vždy dostupná a nemá nič spoločné s financovaním. To je potom úloha štátu, musí na to nájsť financie, musí zabezpečiť prevádzku minimálnej siete. Verejná sieť je tá, ktorá je verejne dostupná aj náplňou na verejné zdravotné poistenie. To znamená, minimálna sieť je najväčšie možné oko, verejná sieť je reálne oko. A prvýkrát vám to nebudem hovoriť teraz, v rámci širších diskusií, v rámci zdravotníckeho výboru a iných výborov budeme trošku hovoriť aj o vplyve konkurencie. Padli tu otázky, na základe čoho budú uzatvárané zmluvy, v zákone je podmienka základu kvality a základu ceny, a o cenách. Tá iná časť pripomienok, ktorá bola k tomu. Nebudem komentovať tie politické veci. Ospravedlňujem sa pánovi poslancovi Soboňovi, naozaj, presne včera citoval § 90 ods. 5, je to tam, tak ako to on citoval. Samozrejme, § 1, ktorý spomínala pani poslankyňa. Ale hovorí o tom, že to je v zákone, urobiť akciovku, a je to len zo štátnych príspevkov, tých už nie je veľa. (Hlasy z pléna.) Prosím? Nepočujem. Ale to vyriešime, lebo to nie je taký ústredný problém, pre ktorý by sme sa museli trápiť. To, čo mňa najviac trápi na tom všetkom, je istá nechuť. A budem o tom hovoriť až v záverečnom slove po šiestom zákone, že jedni poviete akciovky, tvorba zisku, nejde to, na druhej strane neviem, z čoho tie nemocnice majú naozaj fungovať, zabezpečovať si napr. investície, ak nebudú mať nejakú jasnú majetkovú podstatu a jasné vlastníctva, druhí hovoríte pri nemocniciach áno, ale pri poisťovniach nie. A pritom je to jeden mýtus, ktorý bude treba ešte dlho vysvetľovať. To znamená, to, čo ja vidím na tomto zákone, veľmi dôležité je, čo chcú mestá a obce, aby sme odstránili diskrimináciu podľa hierarchie ceny, podľa hierarchie nemocníc I., II., III., typu a najvyšších. To, čo hovorí pán poslanec Novotný, a budem končiť, aby som nepredlžoval tú diskusiu, ponechať tu aspoň jednu koncovú verejnoprávnu, je koncepcia, ktorá, žiaľbohu, je prekonaná. Ja rozumiem jej autorom, ktorí prišli a ju presadzujú, ale my nevieme dosť dobre niekomu v prostredí, kde musí byť rovnosť šancí, zrazu povedať, že ale on má nejakú väčšiu istotu. To, čo my musíme spraviť, je zabezpečiť kvalitu. A prehlasujem tu na tomto mieste, že ak v Bratislave mám 1 200 voľných postelí každý boží deň a mám ich ale plne obsadených lekármi a sestrami, ale nie pacientmi, tak mi chýbajú peniaze potom na Trenčín a na iné veľké nemocnice, lebo tu mi tečú. A Trenčín spomínam kvôli pánu poslancovi, ktorý rád používa ten príklad, že oni obrazne s 8 gynekológmi spravia to isté, čo v Bratislave urobí 212 gynekológov, Preto hovorím, že musíte trošku nechať pôsobiť ten ekonomický parameter. Samozrejme, v prípade, že nepríde k ekonomizácii systému, my sme pripravení a už máme pripravené kroky, keď administratívnym spôsobom budeme redukovať nadbytočnú sieť. Ale to si potom všetci, aj vy poslanci, aj exekutíva, užijeme, lebo tí, čo ste zabsolvovali Košice a Bratislavu, viete, čo okolo toho bolo. A to sme len trošku sa dotkli pár nadbytočných postelí. A zobrať Bratislave 1 200 postelí znamená, môžeme zavrieť jednu nemocnicu hneď a to ani jeden pacient nepocíti, pocítia to len financie na vidieku. Takže musíme trošku vedieť, že je aj tá ekonomizácia činností a ten výber. Veď všetky tie krajské nemocnice v tých ôsmich mestách VÚC sú koncové. Okrem kardiológie a neurochirurgie ony poskytujú prakticky všetky služby. Takže o tom ešte budeme musieť hodne diskutovať a navzájom sa presvedčovať. Je tam ešte jeden okruh, ktorý nás bude trápiť, ja to znova zopakujem, začal som od konca, a poviem to, od pani poslankyne, no a potom ja skončím. Nesmierne ťažko chápeme vzdelávanie a spoločného menovateľa Európskej únie. Ak chceme, aby naši lekári mohli, samozrejme, sú iné obmedzenia, ale vzdelanie nebude, ísť do 24 krajín Európskej únie, musíme rešpektovať to, čo bolo uznané ako vzdelávanie. Pani poslankyňa, asi neviete, že 6. augusta 2002 s hrôzou letelo celé ministerstvo školstva a ministerstvo zdravotníctva do Bruselu, lebo zistili, že vôbec nemajú spravené vzdelávanie stomatológov a že celé tie programy sa musia preorať, že musí tam byť ďaleko viacej praktickej výučby, že sa podarilo tento rok konečne zabezpečiť zdroje, lebo to je nesmierne drahá vec, pretože Európska únia má záujem, aby stomatológ, ktorý vyštuduje stomatológiu, bol prakticky zručný, že sme konečne vytvorili ten fond vo výške 550 mil. korún, kde najviac ide na stomatológov, aby bolo dostatok peňazí na náplne, na keramiku, na nosiče, pretože to tie fakulty nemajú z čoho platiť, a teraz s odretými ušami sme prerobili ten prvý návrh toho vzdelávacieho programu a pokiaľ k nemu prispejete a bude to v súlade so smernicami, nepochybne sa k tomu vrátime, toto vzdelávanie sa bude sústavne objavovať, lebo ešte stále nie sú veci vysporiadané v rámci aproximácie alebo harmonizácie vzťahov regulovaného vzdelávania v rámci 25 krajín Európskej únie. Ďakujem pekne.