P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2002-02-20):
E. Rusnáková, poslankyňa: Vážené dámy, vážení páni, vážený pán minister, vážení hostia, dovoľte mi, aby som v rozprave vystúpila s hodnotením vysokoškolského zákona, aby som sa vyjadrila k niektorým jeho ustanoveniam a predložila 5 nových pozmeňujúcich návrhov, najprv predložím pozmeňujúce návrhy. Odporúčam v súvislosti s mojím prvým návrhom neschváliť bod 84 spoločnej správy, a preto žiadam, aby sa o ňom hlasovalo osobitne. Môj prvý pozmeňujúci návrh sa týka čl. I § 32 ods. 1, kde navrhujem, aby sa slová „ak je táto povinnosť upravená vo vnútorných predpisoch tejto cirkvi alebo náboženskej obce“ nahradili slovami „v súlade s vnútornými predpismi cirkvi alebo náboženskej obce“. Tento bod bol bodom, v ktorom sme sa snažili nájsť na rokovaní výboru kompromisné spoločné riešenie. Treba však povedať, že gestorský výbor prijal z niekoľkých variantov variant, ktorý hovorí o tom, že sa vnútorné predpisy na verejnej vysokej škole upravujú v súlade s právomocami cirkvi. Táto definícia je tak nesmierne široká, že ju považujem za potrebné napriek tomu, že gestorský výbor odporúčal tento návrh prijať, pozmeniť, pretože tu nejde o právomoci cirkvi, ale ide o súlad s vnútornými predpismi cirkvi alebo náboženskej spoločnosti. V tom prípade je dikcia právne presná a každý vie, čo si má pod ňou vysvetľovať. Na verejnej vysokej škole bohosloveckej, bohosloveckej fakulte, ale aj konfesijnej verejnej vysokej škole pôsobí aj predstaviteľ cirkvi, ktorý, samozrejme, presadzuje isté zosúladenie primeranosti právnych predpisov a vnútorných predpisov na podmienky, kvôli ktorým tieto fakulty nazývame, že sú bohoslovecké alebo konfesijné. A z tohto dôvodu je teda potrebné upraviť aj § 32. Môj druhý a tretí pozmeňujúci návrh navzájom súvisia, a preto je možné o nich hlasovať naraz. Je možné o nich hlasovať, avšak len potom, ako sa schváli bod 195 spoločnej správy. Bod 195 spoločnej správy hovorí o tom, že Katolícku univerzitu v Ružomberku preraďujeme spomedzi súkromných vysokých škôl medzi verejné vysoké školy, k čomu gestorský výbor zaujal pozitívne stanovisko. Treba povedať, že osobitným bodom je tento návrh, teda bod 195 vyčlenený preto, že toto preradenie z jednej prílohy do druhej, teda z jedného typu vysokej školy do iného typu vysokej školy považujeme za tak dôležité, že len z tohto dôvodu sme navrhli hlasovať osobitne. Ak však tento návrh prejde, je potrebné upraviť ešte dva momenty v § 106. Druhý môj pozmeňujúci návrh teda znie – v čl. I v § 106 ods. 1 sa na konci odseku dopĺňa táto veta: „Katolícka univerzita v Ružomberku sa stáva konfesijnou verejnou vysokou školou.“ Opakujem, že v prípade, že presunieme katolícku univerzitu z jednej prílohy do druhej, ešte nikde v zákone nie je napísané, že Katolícka univerzita v Ružomberku je konfesijná verejná vysoká škola. A toto jej zaradenie je potrebné pre potreby zákona, najmä aj z toho dôvodu, že mnohé paragrafy sa týkajú Katolíckej univerzity v Ružomberku následne primerane, a nie v celom rozsahu. A tak ako hovoríme o trenčianskej vysokej škole, že je to vysoká škola neuniverzitného typu, tak je potrebné povedať, že aj táto katolícka univerzita je akého typu. K čl. I § 106. V § 106 ods. 1 sa v prvej vete slová „súkromnými vysokými školami vysoké školy uvedené“ nahrádzajú slovami „súkromnou vysokou školou vysoká škola uvedená“. Ide len o technický detail, aby bolo jasné, že v prílohe č. 3 je uvedená len jedna súkromná vysoká škola, a nie viacej. Môj pozmeňujúci návrh 4 sa týka čl. I § 72, je potrebné o ňom hlasovať osobitne, § 72 ods. 5 znie: „Podmienkou získania vedecko-pedagogického titulu alebo umelecko-pedagogického titulu „profesor“ je predchádzajúce získanie vedecko-pedagogického titulu alebo umelecko-pedagogického titulu „docent“ podľa odsekov 3 alebo 4 a úspešné absolvovanie vymenúvacieho konania.“ Pôvodný § 72 ods. 5 tým vlastne dopĺňam len o nový odsek 4, ktorý hovorí o tom, že aj v oblasti umelecko-pedagogickej je možné získať titul profesora. K čl. IV, to je piaty pozmeňujúci návrh, odporúčam neschváliť bod 194 spoločnej správy, to znamená, odporúčam vyňať ho na osobitné hlasovanie a odporúčam prijať nasledovný text – v čl. IV sa na konci pripájajú tieto slová: „....okrem čl. III bodov 5 a 6, ktoré nadobúdajú účinnosť 1. januára 2003. V čl. III bod 7 § 30 ods. 1 písm. a) stráca platnosť 31. decembra 2002.“ Tento pozmeňujúci návrh je návrhom, ktorý súvisí s tým, že v čl. IV došlo pri prepise k legislatívnotechnickej chybe, kde sme v druhej vete síce formulovali číslo zákona správne, že ide o zákon o verejnej službe, ale napísali sme zlý odkaz na zlý zákon. Takže dávame túto druhú vetu len do legislatívnotechnickej úpravy, aby nemohlo dôjsť k nedorozumeniam. Návrh zohľadňuje tú skutočnosť, že sa menia finančné požiadavky na štátny rozpočet od 1. 1. 2003 vo vzťahu k platom vysokoškolských učiteľov, pedagogických zamestnancov vysokých škôl, ktorí budú poberať do 1. 1. 2003 rozdielové príplatky. Ale vzhľadom na to, že sa mení tabuľka od 1. januára a prechádzame na tabuľku, ktorou sú odmeňovaní zdravotnícki pracovníci a pedagógovia, ktorí v tejto oblasti pracujú, je potom potrebné, samozrejme, ten rozdielový príplatok, ktorý vysokoškolskí učitelia dostávali, zrušiť, pretože už potom nebude mať opodstatnenie. Pri týchto pozmeňujúcich návrhoch teda prosím pána spravodajcu, opakujem, aby sme hlasovali osobitne o bode 1 v súvislosti s ním neschválili bod 84 spoločnej správy, hlasovali spoločne o bodoch 2 a 3, ak sa schváli bod 195 spoločnej správy, hlasovali osobitne o bode 4 a hlasovali osobitne o bode 5 a neschválili bod 194 spoločnej správy. Dovoľte mi súčasne vyjadriť sa k niektorým všeobecným bodom tohto návrhu zákona, príp. k vyjadreniam mojich ctených kolegov, ktoré už odzneli vo výbore pre vzdelanie alebo odzneli teraz v pléne. Je potrebné povedať, že vysokoškolský zákon je naozaj normou, ktorá bude predstavovať reformu vysokého školstva. A možno aj z tohto dôvodu je tento návrh zákona, treba priznať, nesmierne komplikovaný a rozsiahly. A o tom svedčia aj pripomienky, ktoré bolo potrebné v gestorskom výbore prijať. Treba povedať, že gestorský výbor pristupoval k týmto otázkam zodpovedne a možno aj práve preto je tých pripomienok, ktoré odporúčame prijať, až 160, ale ony odzrkadľujú situáciu, ktorá sa vyvíjala aj medzi jednotlivými predstaviteľmi akademickej obce. Práve preto, že výbor sa rozhodoval medzi viacerými alternatívami, medzi právnou subjektivitou fakúlt a právnou subjektivitou vysokých škôl, medzi odovzdávaním kompetencií a právnymi otázkami, ktoré sa týkajú odovzdávania kompetencií smerom od rektora na dekanov a z vysokej školy na fakulty, boli mnohé otázky. Síce právne naozaj je možné ich vykladať rôzne, ale výbor na základe diskusie a na základe toho, čo prebiehalo v rámci diskusie na akademickej pôde aj medzi predstaviteľmi ministerstva školstva a Slovenskou rektorskou konferenciou, Radou vysokých škôl a Študentskou radou vysokých škôl, sa rozhodol, že akceptujeme kompromis, ktorý spriechodňuje tento návrh zákona, pretože pri ostatných alternatívach mal výbor pre vzdelanie pocit, že tento návrh zákona by bol omnoho ťažšie priechodný. Po vyriešení tejto otázky, samozrejme, zostal problém, ktorý sa bude týkať externého štúdia a spoplatnenia externého štúdia. Ale tento problém je naozaj schopná vyriešiť už len snemovňa. A chcem povedať, že nemám pocit na rozdiel od mojich predrečníkov, že by som bola nejakým spôsobom vydieraná a tlačená k tomu, aby sme prijali hoci vysokoškolský zákon aj s nedostatkami. Myslím si, že bol priestor na to, aby sa pripomienky poslancami predkladali a mnohí využili pôdu nášho výboru na to, aby ich naozaj predložili. Čo sa týka návrhov, ktoré budú, ešte predpokladám ďalej predkladané, beriem to ako fakt, ktorý hovorí o tom, že poslanci na to majú právo a snažia sa tento návrh zákona ešte vylepšiť. A snažím sa zostať v tejto chvíli pokojná napriek tomu, že tie pripomienky narastajú takým spôsobom, že už mnohí, ktorí sledujú túto diskusiu, majú obavy, že sa jednoducho stratíme medzi tým množstvom pripomienok a môže dôjsť aj k nejakej chybe pri hlasovaní. Ja pevne dúfam, že v tomto sa zasadí výbor a všetci tí, ktorí budú sledovať to, aby tento zákon zostal aj v rámci pripomienok kompatibilný s tým, čo sledujeme, aby nedošlo k omylu, aby sme to jednoducho zvládli. Čiže nemám pocit, že Národná rada je stážistom, nemám pocit, že poslanci sú k niečomu nútení, každý má právo vystúpiť a Národná rada rozhodne. Ak prebieha diskusia o právnej subjektivite fakúlt, ja nevnímam túto diskusiu tak, že kto z koho, pretože v Európe sú riešenia, o ktorých my tu dnes hovoríme aj na jednej aj na druhej strane. Teda sú krajiny, ktoré rešpektujú právnu subjektivitu fakúlt, sú krajiny, ktoré rešpektujú právnu subjektivitu vysokých škôl. Je vecou tejto Národnej rady, ktorý názor si osvojí. Treba povedať, že vzhľadom na to, že v Európe je skôr štandardný spôsob rešpektovania právnej subjektivity vysokých škôl, prikláňam sa k tomu, aby sme teda akceptovali ustanovenia vládneho návrhu zákona a kompromis, ktorý bol na akademickej pôde prijatý, to znamená, že sa týka delegovania právomocí smerom na fakulty cez štatút a cez hlasovanie v akademickom senáte a týkal by sa vlastne troch oblastí, a to pracovnoprávnej, ekonomickej vrátane podnikateľskej, a zahraničnej spolupráce. Mnohé otázky, ktoré súvisia so školným, samozrejme, že sú otázkami, ktoré poslanci vnímajú z rôznych uhlov, možno niekedy z uhla istej morálky alebo z uhla ekonomického alebo dokonca aj z uhla ústavného. Dovolím si poznamenať, že nie je pravda to, čo niektorí verejne prezentovali, že zavedenie školného za externé štúdium bude na hrane ústavy, príp. že je protiústavné, pretože čl. 42 ústavy jasne hovorí o tom, že bezplatné na Slovensku je len vzdelávanie na základných a stredných školách a podľa schopnosti občana a možnosti spoločnosti aj na vysokých školách. Čiže ak zákon vyjadrí vôľu zákonodarcu hovoriť o tom, že možnosti spoločnosti sú také, že chce spoplatniť externé štúdium, nemyslím si, že toto ustanovenie v zákone by bolo protiústavné. Samozrejme, že nastáva otázka, či spoplatnenie nebude mať za následok to, že sa dostane na vysoké školy menej študentov. Ja si myslím, že táto otázka nie je stavaná dobre, pretože problémy vzniknú práve tým, že legislatívne sa neupraví oblasť, ktorá je dnes využívaná rôznymi eseročkami na to, aby sa cez ne poskytovalo vysokoškolské vzdelávanie. Študenti tu vďaka tomu musia platiť často až 40 000 – 45 000 korún ročne. Ak my toto neupravíme a povieme, že štúdium vysokoškolské je bezplatné aj v externej forme štúdia, ja mám vážne obavy, že vysoké školy nebudú mať záujem na takom poskytovaní takého rozsahu externého štúdia, aké sa poskytuje dnes. To, že v štátnom rozpočte je schválených 50 mil. korún, to ešte nie je systémové riešenie tejto situácie, pretože potom budeme musieť jednoducho každý rok v štátnom rozpočte vydeľovať finančné prostriedky na to, aby to externé štúdium bolo takýmto spôsobom pokryté. A riešenie, ktoré predkladá vláda, si myslím, je riešením, ktoré predsa len vnáša jasnejší, systémovejší krok do tejto problematiky a hovorí o nižšej sume na rozdiel od tých súm, ktoré sú dnes, a to vo výške od 4 000 do 8 000 korún ročne. V každom prípade je to obrovský rozdiel. A myslím, že tento návrh aj na počudovanie mnohých podporuje aj Študentská rada vysokých škôl, pretože si uvedomuje, že spoplatnenie externého štúdia je naozaj možno len tým prvým krokom k tomu, aby sa v nasledujúcom období otvorila otázka aj čo s financovaním denného štúdia a s hľadaním ďalších mimorozpočtových zdrojov. Prínosom tohto zákona a pozmeňujúcich návrhov, ktoré boli vo výbore prijaté, sú návrhy, ktoré hovoria aj o zavádzaní nového typu vysokej školy, a to verejnej vysokej školy, ktorá sa bude užšie zaoberať vedou a výskumom. A budeme hovoriť o tzv. výskumných univerzitách pre ktoré, si myslím, je dosť veľké množstvo akceptovaných návrhov aj z ostatných výborov. To, čo vo výbore je riešené trošku tvrdšie, to je ustanovenie, ktoré sa týka zriadenia a zrušenia verejnej vysokej školy a následného ďalšieho štúdia jej študentov. Vládny návrh zákona hovorí o tom, že ministerstvo školstva sa dohodne s verejnými vysokými školami, na ktorých doštudujú títo študenti zrušenej verejnej vysokej školy. Je, samozrejme, len teoretickým predpokladom, že by sa mohlo stať, že sa ministerstvo školstva nebude schopné dohodnúť s každou verejnou vysokou školou. A preto výbor odporúča, aby sa tento existenčný problém študentov riešil obdobne, ako je to napr. v českom vysokoškolskom zákone, a to tak, že v zákone, ktorým sa bude rušiť verejná vysoká škola, bude povedané, na ktorých verejných vysokých školách títo študenti doštudujú, teda ktoré verejné vysoké školy ich prijmú do tých istých učebných odborov alebo obdobných študijných odborov. Musím povedať, že nie je to zasahovanie do akademických slobôd vysokej školy, pretože prioritným záujmom štátu by malo byť, aby všetci tí, ktorí sa dostanú na dennú formu štúdia, doštudovali. A jednoducho ani ministerstvo školstva by nemalo mať záujem na tom, aby študenti zostali na ulici. Návrh, ktorý predkladá výbor, samozrejme, poskytuje priestor aj na to, aby si študent sám dohodol, na ktorej verejnej vysokej škole doštuduje, ak je schopný si túto záležitosť vyriešiť sám súkromne. Ďalším novým momentom, ktorý je medzi pozmeňujúcimi návrhmi, je spoplatnenie civilov v externom štúdiu na štátnych školách. A týka sa predovšetkým vojenských vysokých škôl, kde, myslím si, je dôležité hovoriť o tom, že na vojenskej vysokej škole študuje dnes približne 600 civilov. A mnohí z nich študujú aj v externej forme, a to v takých študijných odboroch, ako je andragogika alebo elektronika a komunikačná technika, príp. sociálna andragogika a komunikačné a informačné technológie. Mnohí z týchto absolventov nepôsobia ďalej v armáde, pretože nejde o študentov, ktorí sú vo výkone vojenskej služby, ale sú to civili, ktorí potom pokračujú ďalej v civilných profesiách mimo armády. A len úplne mizivé percento spomedzi nich sa ďalej umiestňuje v službách armády. Práve z tohto dôvodu, myslím si, je vhodné, aby sme toto spoplatnenie preniesli aj na štátne vysoké školy. V prípade policajných vysokých škôl ide o situáciu, keď študent externej formy prekročí tú bežnú alebo tradičnú dĺžku štúdia. Ďalej by som chcela upozorniť na niektoré momenty, ktoré sa týkajú študentov a prejavujú istý stupeň demokratizácie ich postavenia, ale aj demokratizácie prijímacieho konania, pri ktorom všetci cítime, že je v tejto oblasti ešte čo spraviť. V prvom rade je to možnosť študenta nahliadnuť do dokumentov prijímacieho konania, čo považujem za veľmi správne, pretože študent má možnosť skontrolovať, ako bol hodnotený a ako boli hodnotené jednotlivé odpovede na otázky. Ďalej je to možnosť odvolať sa proti neprijatiu na štúdium, ak rozhodol rektor sám, samozrejme, rektor môže v rámci autoremedúry opraviť svoje rozhodnutie, ak príp. nemieni zmeniť svoje stanovisko, tak môže odstúpiť vec na vyjadrenie akademickému senátu vysokej školy, ktorá má právo potom zmeniť rozhodnutie rektora, čo považujem za veľmi dôležité, aby bola zabezpečená možnosť odvolacieho konania aj v tomto prípade. Ďalej je to možnosť, aby sa v rámci disciplinárneho konania pred disciplinárnou komisiou toto konanie viedlo ústne a, samozrejme, za prítomnosti študenta, čo v návrhu zákona nebolo. Dovoľte mi ďalej povedať, že dúfam, že plénum prijme s pochopením návrh výboru, ktorý je naozaj návrhom, ktorý bude mať na štátny rozpočet dosah vo výške približne 800 mil. korún. A to je návrh, aby sa platová tabuľka vysokoškolských učiteľov, pedagógov rovnala tabuľke zdravotníckych pracovníkov, samozrejme, s účinnosťou od 1. 1. 2003, pretože v tomto štátnom rozpočte na to ešte finančné prostriedky nie sú. Za dôležitý bod považujem aj § 100, ktorý hovorí o tom, že ministerstvo môže zamietnuť registráciu vnútorného predpisu vysokej školy alebo fakulty v tom prípade, ak tento vnútorný predpis je v rozpore so zákonmi alebo s ústavou, to znamená aj so základnými právami, ktoré ústava občanovi zabezpečuje. Keďže tento problém bol v mnohých výboroch veľmi podrobne prediskutovaný, chcem upozorniť na to, že náš výbor sa 2-krát zaoberal práve takými vnútornými predpismi vysokých škôl alebo fakúlt, ktoré neakceptovali podľa názoru výboru základné práva, ktoré študenti mali, a ministerstvo bolo v tejto situácii bezmocné, pretože pokiaľ akademický senát oznámil, že nie je ochotný meniť napr. podmienky prijímacieho konania, a ony boli v rozpore so Základnou listinou ľudských práv a slobôd a boli v rozpore s demokratickým duchom prijímacieho konania, jednoducho nebolo možné domôcť sa nápravy. Preto si myslím, že niektoré ustanovenia § 100 sú naozaj potrebné a je veľmi potrebné citlivo zvážiť, príp. ktoré písmená plénum bude ochotné akceptovať, ak bude chcieť hovoriť o ich vypustení. Zabezpečuje sa možnosť odvolania na Najvyšší súd, čo je fenomén, ktorý výbor podporuje, pretože to odvolacie konanie zo strany vysokej školy alebo fakulty by malo byť takisto zabezpečené. Dovoľte mi, ctené kolegyne a kolegovia, na záver povedať myšlienku, ktorá sa týka odporúčaní, ktoré nielen sú z pôdy akademickej obce, ale sú aj istými stanoviskami a odporúčaniami z pôdy Európskej asociácie vysokých škôl. V stanovisku, ktoré je známe zo 6. februára 2002, je to stanovisko generálneho sekretára Európskej asociácie univerzít, sa hovorí: „Pokračujúca fragmentácia univerzít na Slovensku nie je v súlade s procesom reformy prebiehajúcim v ostatných častiach Európy. V momente, keď bude v roku 2010 vytvorený európsky priestor na vysokoškolské vzdelávanie, vaše univerzity nebudú kompatibilné s európskym systémom a bude pre ne veľmi ťažké zúčastniť sa súťaže na európskej úrovni.“ S týmto stanoviskom korešponduje aj stanovisko Národnej študentskej únie v Európe. Vážené dámy a páni, dovoľte mi teda požiadať kvôli priechodnosti zákona o vašu podporu k pozmeňujúcim návrhom, ktoré sme prijali v našom gestorskom výbore, a k tým návrhom, ktoré dopĺňajú v jednotlivých bodoch tie momenty, ktoré vychádzali ako pripomienky z gestorského výboru. Ďakujem pekne. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Faktické poznámky sú 3, posledná je pani poslankyňa Tóthová. Končím možnosť prihlásiť sa do ďalších faktických poznámok. Prvá pani poslankyňa Keltošová má slovo. O. Keltošová, poslankyňa: Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Chcem reagovať na tú časť vystúpenia pani poslankyne Rusnákovej, kde hovorí o tom, že výbor pre vzdelanie, vedu a tak ďalej pracoval zodpovedne. Svedčí o tom aj množstvo pripomienok. A tiež povedala zároveň, že poslanci majú právo na vylepšenie zákona. Pani poslankyňa, pán minister, pokiaľ by to bol poslanecký návrh zákona, nepoviem ani pol slova proti tomu, aby či výbor alebo jednotliví poslanci tu namieste vylepšovali zákon. Ale toto je vládny návrh zákona, toto mal byť základný pilier novej reformy vysokého školstva. Ja sa pýtam, a budem citovať teraz pozmeňujúci návrh č. 191, ja sa pýtam, kde bolo ministerstvo školstva 3 roky, keď sa pripravoval zákon o verejnej službe, kde bolo ministerstvo školstva, keď sa pripravovala tohtoročný návrh štátneho rozpočtu a v pozmeňujúcom návrhu 191 chce teraz nepriamo novelizovať zákon o verejnej službe, ktorý ešte ani nie je účinný, bude účinný až od 1. 4., s tým, že sa tam navyšujú ohodnotenia vedecko-pedagogických pracovníkov na úroveň tabuľky č. 4 zákona o verejnej službe, čo predstavuje pre budúcoročný štátny rozpočet 860 mil. korún. Pán minister, mali ste predložiť túto požiadavku minulý rok v decembri, aby sme to mali v rozpočte na tento rok, to je po prvé, a po druhé, mali ste viacej bojovať pri schvaľovaní zákona vo vláde o verejnej službe, ale nie takto okľukou dostať cez novelu ešte neplatného zákona o verejnej službe, cez váš zákon o vysokých školách teraz toto sem do snemovne na stôl. To je príznačné pre váš rezort, že málo bojujete za záujmy vysokoškolských, ale aj stredoškolských pedagógov, že málo ste bojovali aj s ministerstvom financií, a preto to chcete teraz dostať do tohto zákona. Je to nesystémové, je to neférové, je to novelizácia zákona o verejnej službe, ktorý ešte ani neplatí. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pán poslanec Šepták. R. Šepták, poslanec: Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Ja by som sa tiež chcel prostredníctvom pani Rusnákovej, ktorá, myslím si, mala veľmi dobrý príspevok, obrátiť na pána ministra, aby skutočne, keďže hovoríme o zákone, ktorý má byť pilierom alebo začiatkom reformy vysokého školstva, porozmýšľal o tom, či by sme sa nevrátili s týmto zákonom niekde na začiatok. A ja by som možno odporučil, pán minister, tzv. nulté čítanie, kde nielen poslanci, ale aj široká odborná verejnosť sa bude mať možnosť veľmi frontálne zapojiť do tohto zákona. Nie je predsa možné, aby zákon, ktorý má ja neviem 109 paragrafov, mal 160 pripomienok a množstvo ďalších pripomienok, ktoré sú tu teraz prezentované poslancami. Ja si tiež myslím to, čo tu už bolo naznačené, že potom bude z ministerstva školstva a z odbornej verejnosti apelované, že to ten zlý parlament opäť zasiahol do nejakého zákona. Tiež si myslím to, čo povedala pani Keltošová. Nie je možné do vládneho zákona montovať toľko pripomienok. Veď predsa na to sú ministerskí úradníci, ktorí majú všetky možnosti na to, aby vytvorili dobrý zákon, aby pripravili zákon, ktorý sa možno len bude dolaďovať v detailoch, a nie v takých systémových krokoch, ako dnes sa tu robia. Skutočne, tento parlament nerobí efektívne a zbytočne sa dostávame do problémov, že tu prerokúvame 120 zákonov na jednej schôdzi parlamentu a meníme základné filozofie zákona, ktoré budú dôležitým bodom alebo dôležitým životným okamžikom každého človeka, ktorý bude študovať. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pani poslankyňa Tóthová.