J. Brocka, poslanec: (2001-10-23):
O uzatváraní kapitol - to bude možno o Jánovi Figeľovi. Rámcová dohoda nie je o Jánovi Figeľovi. Ja by som chcel vysloviť uznanie slovenskej vláde za to, že vďaka Jánovi Figeľovi Slovenská republika dobehla napríklad Českú republiku v počte uzatvorených kapitol. Ale, ale, ak dovolíte, ale by som chcel poprosiť, aby sa z tohto uzatvárania kapitol nestali preteky, lebo pri tej rýchlosti by sme veľmi rýchlo mohli prehliadnuť,  čo je skutočne naším ekonomickým strategickým záujmom. A ja si myslím, že keď diskutujeme o jadrovej energetike, tak je to o takýchto záujmoch. Dôvody, pre ktoré sme chceli, aby sa diskusia otvorila, aj v koaličnej rade pred rokovaním vo vláde boli tie, že my sme mali informácie, že návrh rámcovej dohody ide nad rámec uznesenia prijatého vládou v známom uznesení č. 801 myslím z roku 1999. To sme si nevymysleli. Mali sme stanovisko Úradu jadrového dozoru, kde tento orgán, ústredný orgán štátnej správy, ktorý v tejto otázke je, myslím si, najkompetentnejším, konštatoval, že návrh dohody prekračuje práve schválené uznesenie vlády a že ich pripomienka nebola v rámci pripomienkového konania akceptovaná. Ja sa nebudem zdržovať pri slovíčkach anglických a slovenských, ako by to v tej zmluve malo byť. Pán premiér vo svojej informácii teraz povedal, že tento problém je odstránený. A mne to stačí. Mne tento verejný prísľub zo strany premiéra, že v tej dohode tie slová, ktoré by mohli vyvolať v jednej strane dohody  nie pocit, ale presvedčenie, že ideme nielen odstavovať, ale aj likvidovať bloky Jadrovej elektrárne Jaslovské Bohunice, že jednoducho toto v tej dohode nie je. Ale to je len, by som povedal, jedna poznámka, ktorú som v tejto súvislosti chcel povedať. Ja si myslím, že tie dôvody, pre ktoré by sme mali o jadrovej energetike a o takýchto dohodách diskutovať, tých je viacero. A ja by som, keďže už je tu reč aj o bezpečnosti jadrových elektrární, tak chcel takisto povedať, že ak je tu pochybnosť o jadrovej bezpečnosti týchto blokov jadrovej elektrárne, tak je predsa v našom záujme, aby sme ich odstavili okamžite. O tom predsa nikto nepochybuje, že ak sú problémy s bezpečnosťou, tak ony jednoducho nemôžu ďalej fungovať a ohrozovať bezpečnosť Slovenska, prípadne našich susedov. Ale ja poznám, a už teraz aj z tlače, teda vďaka tomu, že sme túto diskusiu otvorili, tak sa už vyjadrujú aj odborníci, nielen politici k tomuto problému, a už som si prečítal, že po tom, ako sa v posledných mesiacoch alebo rokoch investovalo tých skoro 10 mld. korún, tak táto jadrová elektráreň alebo bloky Jadrovej elektrárne V1 v Jaslovských Bohuniciach spĺňajú všetky kritériá a štandardy, ktoré nám prípadne vyčítali svetové mocnosti jadrové a aj príslušné inštitúcie, ktoré mali možnosť to kontrolovať aj po tej veľkej modernizácii,  tak jasne povedali, že tieto bloky V1 dosahujú úroveň bezpečnosti porovnateľnú so súčasnými jadrovými elektrárňami v západnej Európe. To je veľmi dôležité a myslím si, že už nemusím hovoriť o bezpečnosti týchto blokov. Prešiel by som k inému aspektu tohto problému, a to je ten, ktorý nakoniec v každej diskusii preváži, lebo ide o peniaze. Ide o peniaze a každá krajina v Európskej únie, či je  malá, či je  veľká, tak jednoducho  stráži svoje záujmy a veľmi pozorne zvažuje, čo je pre nás a za akú cenu je niečo pre nás výhodné. Aj rámcová dohoda medzi Slovenskou republikou a Európskou bankou pre obnovu a rozvoj. Práve preto, že tie dva spomínané bloky jadrovej elektrárne ročne produkujú pre slovenské elektrárne hrubý zisk ročne takmer 4 mld. korún. A to z hľadiska našej energetickej sebestačnosti aj v súvislosti s očakávaným odstavovaním tepelných elektrární, to nie je zanedbateľný moment v diskusii o budúcnosti jadrovej energetiky na Slovensku. Rád by som sa ešte zaštítil vyjadrením odborníkov, ktorí najmä v posledných dňoch sa vyjadrujú na túto tému, a z dnešnej tlače v Pravde ste si mohli prečítať rozhovor s predsedom Úradu jadrového dozoru Slovenskej republiky Miroslavom Lipárom, ktorý tak trochu ozrejmil aj pozadie prijímania uznesení vo vláde a tých termínov, s ktorými sa aj v  rámcovej dohode často operuje, rok 2006 a 2008. Ja sa priznám, že som si myslel pri tej svojej zbežnej informovanosti predtým, že sú to dôvody v prvom rade bezpečnostné alebo vychádzajúce z hľadiska životnosti týchto blokov, ale od predsedu Úradu jadrového dozoru som sa dozvedel, že to sme si my sami stanovili takéto termíny. Pri rokovaní o týchto termínoch sa tak diskutovalo viac o prípadnom raste hrubého domáceho produktu a aká bude spotreba elektrickej energie u nás v roku 2006 a 2008.  Vychádzali sme z toho, že u nás bude v tom čase nadbytok elektrickej energie. No tak naozaj, ak toto boli dôvody takéhoto vážneho politického rozhodnutia, tak vrhá to veľmi zlý tieň aj na tých vyjednávačov, ktorí takéto veľmi „výhodné“  termíny pre Slovenskú republiku dohodli. Predseda Úradu jadrového dozoru sa v tom istom článku vyjadril, že po  dôkladnej rekonštrukcii blokov jadrovej elektrárne sa ich životnosť predĺžila minimálne na 35 rokov. Tridsaťpäť rokov. Prvý blok bol spustený v roku 1978, druhý v roku 1980, čiže dnes majú 22 - 23 rokov. V čase odstavenia prvý i druhý budú mať 28 rokov, 28 a 35 je sedem rokov. Veľmi jednoduchou matematikou prvého stupňa základnej školy. Ak produkujú štyri miliardy takmer hrubého zisku, tak sedem rokov krát štyri je 28 mld. korún. A ja si myslím, že týchto 28 mld. korún je dostatočným dôvodom na to, aby sme o tejto dohode v parlamente minimálne rokovali. Ďakujem vám za pozornosť. I.  Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Je päť faktických poznámok. Posledný pán poslanec Benčat. Končím možnosť prihlásiť sa s faktickými poznámkami. Ako prvý pán poslanec Prokeš. J. Prokeš, poslanec: Ďakujem, pán predsedajúci. Ja by som pánovi kolegovi Brockovi rád pripomenul, že tesne pred ním vystúpil pán podpredseda vlády Fogaš a povedal jasne, že neexistujú bezpečnostné ani technické dôvody na odstavenie prvého bloku Jaslovských Bohuníc. Takže mali by si trošku robiť poriadok. Citlivosť rakúskych občanov na stavbu jadrových elektrární v zahraničí vyplýva z toho, ako s nimi vybehla ich vlastná vláda, keď vlastne najprv postavili jadrovú elektráreň, potom zistili že nemajú žiadne zabezpečenie spätného odberu vyhoretého paliva, tak ako to máme my, a teda jednoducho nemohli spustiť tú elektráreň, tak poštuchali zelených a nechali urobiť referendum. Ja si myslím, že je načase, aby sme hovoril o realite, ktorá tu je. A pokiaľ hovoril o tom, že tu nie sú preteky v uzatváraní kapitol, v takom prípade neviem, prečo sa neustále niekto chváli, že sme dobehli Českú republiku a že sme už uzavreli toľko a toľko kapitol. V takom prípade poradíme hlavnému vyjednávačovi, keď ide o to koľko kapitol uzavrieme, a nie čoho všetkého sme sa vzdali, lebo o tomto sa veľmi málo hovorí, na koľkých frontoch  sme poustupovali. Čiže jednoducho treba prijať rovno všetky podmienky Európskej únie a môžeme mať zajtra uzavreté všetky kapitoly. Pretože sa to uberá týmto smerom. Ja si myslím pán kolega Brocka, že je naozaj načase pozrieť sa pravde a realite do očí. Pán kolega Fogaš, som mu nesmierne zaviazaný za to, že tu jasne povedal, že neexistujú technické a bezpečnostné dôvody na uzavretie prvého bloku Jaslovských Bohuníc. A že je to teda ináč povedané politické rozhodnutie. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Hofbauer. R. Hofbauer, poslanec: Pán kolega Brocka,  nie je tomu tak, že po diskusii verejnosti o problematike odstavovania tejto elektrárne sa začali k tejto problematike vyjadrovať aj odborníci. Poradie je presne opačné. Odborníci stanovovali scenár, postup, harmonogram a vyhodno-covanie stavu modernizácie tejto elektrárne, a keď to bolo všetko uskutočnené, podčiarknuté, zrátané, tak vyšli tie výsledky, ktoré tu uviedol podpredseda vlády Fogaš. Čo sa týka predvstupovej stratégie do Európskej únie, naša vláda sa správa, respektíve súčasná vláda sa správa ako malé dieťa na pieskovisku, že kto koho dobehol a predbehol. Ak Slovenská republika dobehla údajne Českú republiku, tak vás môžem ubezpečiť, že je to presne naopak. Slovenská republika dobehla výlučne sama seba, pretože takým spôsobom, ako pri prerokúvaniach pristupuje slovenská delegatúra v Bruseli, tak nepristupuje žiaden iný štát asociovaných štátov k Európskej únii, ak tomu neveríte, tak si preverte pozíciu Poľska alebo Českej republiky, ktoré urputne rokujú o každom každučkom bode  vo svojom záujme, a nie sa vychvastúvajú, že už uzavreli toľko a toľko kapitol za cenu, že prijali všetky požiadavky a všetky ultimáta zo strany Európskych spoločenstiev. Veď uzavretie našich hraníc pre našich pracovníkov na sedem rokov po vstupe do EÚ, to nie je víťazstvo, ale to je hanba. To je hanba súčasnej koalície a s tým sa nie je čo chváliť. To je jedna ostuda. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Švantner.