V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-03-16):
D. Podracká, poslankyňa: Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Vážený pán minister, páni poslanci, pani poslankyne, stará múdrosť vraví: Nežiadaj vrátenie veci, ktorá ti bola odobratá násilím, lebo aj tak ju späť nedostaneš. Platí to aj v politickej rovine? Slovenská realita poukazuje na to, že áno, pretože o nezákonne vyvezených predmetoch z územia Slovenska pred rokom 1993 sa mlčí a nevedú sa žiadne bilaterálne rozhovory medzi štátmi o tom, aby sme tieto predmety dostali späť ako kultúrne dedičstvo, ktoré nám nebolo odkázané žiadnym závetom, a predsa nám prináleží. Pred šiestimi mesiacmi stiahol minister kultúry z rokovania parlamentu vládny návrh zákona, ktorým sa dopĺňa zákon č. 416/2002 Z. z. o navrátení nezákonne vyvezených kultúrnych predmetov. Stalo sa tak po schválení môjho pozmeňujúceho návrhu v druhom čítaní týmto plénom. Pozmeňujúcim návrhom sa mal z § 2 ods. 3 vypustiť dátum, ktorého cieľom bolo rozšíriť okruh nezákonne vyvezených kultúrnych predmetov aj o tie predmety, ktoré boli vyvezené pred 31. decembrom 1992, teda pred vznikom samostatnej Slovenskej republiky. Pán minister kultúry Rudolf Chmel odôvodnil stiahnutie zákona tým, že dôsledkom schváleného pozmeňujúceho návrhu by nebol vznik oprávnenia domáhať sa navrátenia nezákonne vyvezených kultúrnych predmetov na príslušnom súde iného členského štátu vyvezených pred 1. januárom 1993, ale vznik povinnosti Slovenskej republiky navracať kultúrne predmety iným členským štátom nezákonne vyvezených z ich územia. Jednoducho povedané, nie nám by mali ukradnuté vracať, ale my by sme mali vracať to, čo sme ukradli. Musím sa priznať, že toto pilátovské zdôvodnenie, ktoré sa uvádza aj v dôvodovej správe, ma vôbec neuspokojilo. Neuspokojilo ma napriek konštatovaniu pána ministra, že v zmysle čl. 14 ods. 2 smernice 93/7 Európskeho hospodárskeho spoločenstva z 15. marca 1993 si môže členský štát uplatniť aj žiadosti o navrátenie predmetov kultúrnej hodnoty nezákonne vyvezených z územia aj pred rokom 1993. Môže, ale v tejto veci sa nič nedeje, pán minister, ani lístok sa nepohne, hoci pokusov, do ktorých boli začlenené skupiny právnikov, archivárov a znalcov, bolo niekoľko. Za všetkých spomeniem aspoň takzvanú Varsíkovu komisiu, ktorá započala svoju činnosť v januári 1948 a o činnosti o ktorej som už hovorila aj pred šiestimi mesiacmi pri predkladaní tohoto istého návrhu zákona. Úlohou Varsíkovej komisie bolo vyhľadať umelecké, historické, archeologické, archívne, knižné a národopisné pamiatky, ktoré boli nezákonne vyvezené zo Slovenska po roku 1868. Komisia vtedy vypracovala zoznam 503 položiek nachádzajúcich sa na území Maďarska. Maďarská strana priznala verbálnou nótou pod č. 3942, že 502 zo spomínaných položiek majú. Z nich vrátili tri. K ostatným predmetom zaujali zamietavé stanovisko a označili ich za kúpu, dar alebo depozit. Ďalšie označili za majetok neverejných cirkevných archívov, ktoré podľa ich názoru nepodliehajú čl. 11 mierovej zmluvy. Napriek tomu... 868. Napriek tomu, že boli nezákonne vyvezené bez povolenia česko-slovenských úradov, teda protiprávne. Potom, potom. Len v budapeštianskej Magyar Nemzety Galery sú také skvosty ako Bardejovská madona, Navštívenie od majstra M. S., Madona s ružami z košického múzea, tabuľa so Zvestovaním Panny Márie zo Sabinova či Donnerov Adorujúci anjel, ktorý bol kedysi súčasťou hlavného barokového oltára Dómu svätého Martina v Bratislave. Nešlo však len o predmety, ktoré sú dnes na území Maďarska, aby som sa neorientovala iba jedným smerom, ide aj o predmety a komisia skúmala aj tie predmety, ktoré boli nezákonne vyvezené na územie Ukrajiny, Poľska či Rakúska, dnešného Rakúska. Podľa odhadov odborníkov počet odcudzených a nezákonne vyvezených kultúrnych predmetov spred roku 1993 presahuje číslo 30 000. V roku 1949, rok po ustanovení komisie doktor Branislav Varsík oznámil, že otázka navrátenia nezákonne vyvezených predmetov sa bude riešiť kultúrnou dohodou, ktorá bola podpísaná 13. novembra 1951 v Prahe, ale nič sa nestalo. Viacročná práca komisie vyšla až na navrátené drobnosti nazmar. V priebehu ďalších rokovaní a inštalácii nových vlád sa pokusy o prinavracanie kultúrnych predmetov vždy opakovali, ale vždy bezvýsledne. Ako jediný pozitívny príklad môže poslúžiť len bilaterálne rokovanie s Českou republikou, ktoré bolo ukončené takzvaným nulovým variantom z roku 1995, keď sa vrátil Bojnický oltár výmenou za 10 gotických tabulí. Novela zákona o nezákonne vyvezených predmetoch sa vracia do parlamentu po šiestich mesiacoch bez jedinej zmeny, okrem dátumu účinnosti je vlastne všetko po starom. Môžem si myslieť, že nemá cenu opakovane bez zmeny podať ten istý pozmeňujúci návrh, ktorý možno prejde, možno neprejde, a ak by aj prešiel, aj tak sa nič nezmení, to je to pesimistické stanovisko. Optimistickým stanoviskom je potreba hľadať nejaké riešenie. Myslím si, že v zmysle tohto optimizmu je potrebné nechať tento zákon v predkladanom znení, aby nadobudol platnosť a mohlo sa konať vo veci tých nezákonne vyvezených kultúrnych predmetov, ktoré boli odcudzené po 1. januári 1993, ale ďalšie riešenia, ako by sa tento problém podľa môjho názoru mal riešiť, sú dve. Hovorili sme o nich aj s pánom ministrom, prvé riešenie, ktoré navrhujem, je predložiť Národnej rade Slovenskej republiky na schválenie uznesenie, ktoré by zaväzovalo vládu Slovenskej republiky zriadiť pracovnú skupinu expertov, ktorá by znovu iniciovala navrátenie kultúrneho dedičstva v súčinnosti s Ministerstvom kultúry Slovenskej republiky a Ministerstvom zahraničných vecí Slovenskej republiky, a v prípade, že by toto uznesenie prijaté nebolo, alebo by sa na základe tohto uznesenia vytvorila skupina expertov, ale nepracovala by, potom by bolo potrebné iniciovať druhý variant tohto optimistického riešenia a to je iniciovať samostatný zákon, ktorý by sa pokúsil túto situáciu riešiť primeraným spôsobom z hľadiska legislatívy. Preto mi dovoľte na záver môjho vystúpenia predložiť návrh uznesenia, ktorý by mal takéto znenie: Uznesenie Národnej rady Slovenskej republiky k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 416/2002 Z. z. o navrátení nezákonne vyvezených kultúrnych predmetov. Znenie: „Národná rada Slovenskej republiky žiada vládu Slovenskej republiky, aby vytvorila pracovnú skupinu expertov, ktorá by v súčinnosti s Ministerstvom kultúry Slovenskej republiky a Ministerstvom zahraničných vecí Slovenskej republiky iniciovala bilaterálne rokovania s tými predstaviteľmi vlád štátov, kde sa nachádzajú nezákonne vyvezené kultúrne predmety z územia Slovenska pred 31. decembrom 1992.“ Odôvodnenie: navrhovaná novela vládneho návrhu zákona nerieši v plnom rozsahu problematiku nezákonne vyvezených kultúrnych predmetov a kultúrneho dedičstva Slovákov. Ďakujem.