Matovič, Igor, poslanec NR SR (2013-02-08):
Ospravedlňujem sa ti, Erika. Ja som ti dal tú skreslenú informáciu. Tiež som nepostrehol, ktorá to bola rozprava. Ak by som možno zhodnotil tú rozpravu, tak poviem, že čo ma teší, je tak vcelku rozsiahla diskusia. A vôbec teraz nepozerám na to, či to boli príspevky podporné alebo nepodporné, ale jednoducho na to, že sa na túto tému bavíme, lebo ja si úplne reálne uvedomujem, že mojím jedným hlasom, prípadne s podporou mojich kolegov z klubu asi veľakrát našou úlohou v parlamente je otvárať diskusiu predkladaním návrhov zákonov a na tento účel veľakrát aj využívame našu zákonodarnú iniciatívu, ktorú z ústavy našťastie máme. Zároveň by som povedal, že je to možno aj taký akt zúfalstva trošku, aj keď to zvláštne vyznie z toho, že aj takýmto suplementárnym, ako sa to nazýva, spôsobom sa snažíme pomôcť nezávislým osobnostiam, aby mali šancu sa do parlamentu dostať, lebo, bohužiaľ, máme nastavený tak volebný systém, podľa mňa je v rozpore s ústavou, že hoci v ústave máme napísané, že sme si rovní v možnosti byť volení, ale skutočnosti podľa volebného zákonu do Národnej rady môžu byť volení iba tí, ktorých si vlastne vyberie politická strana na svoju kandidátku. A keďže takýto rozpor medzi ústavou a volebným zákonom je, snažil som sa aj takýmto spôsobom problém riešiť, dať znova väčšiu šancu tým ľuďom, ktorí sú mimo politiky, aby sa do politiky vlastne mali šancu dostať. Keď hovorím o tej diskusii, tak je také trošičku zvláštne, keď vypichnem také dva príspevky, radového poslanca Šucu a predseda poslaneckého klubu strany SaS. Radový poslanec Šuca v dvoch minútach možno desať vecných argumentov povedal. Predseda poslaneckého klubu strany SaS v dvoch minútach iba nejaké smiešne posmešky, podľa mňa nehodné poslanca Národnej rady povedal. Toto ma mrzí, že vlastne takýmto spôsobom niektorí k výkonu svojho poslaneckého mandátu pristupujú. A nemyslím si, že to je hodné Národnej rady. Bolo by dobré naozaj v dvoch minútach aspoň jeden jediný príspevok alebo jeden jediný fakt, názor, argument predložiť. Čo ma trošku tiež mrzí, je tak možno od niektorých z nás také nepochopenie alebo neprečítanie si možno toho návrhu, ktoré bolo jednoducho vyslovene podľa mňa také povrchné, až nepochopenie, možno nepočúvanie toho môjho úvodného slova alebo vystúpenia v rozprave. Ale nevyčítam to, tých zákonov, zase, je veľa. Ale keď teda nie som v obraze, tak možno o to menej by sa asi zišlo o tom hovoriť. Dovolím si ešte na Tona Martvoňa, lebo nemohol som, reagovať. To bola tvoja reakcia niekam na niekoho, už teraz neviem tuším na Lojza Hlinu. Hovoril si, že vlastne ten návrh by sa nevzťahoval na stranu SMER, lebo by ste ho vedeli obchádzať, založili by ste si raz dve strany a raz by kandidovala tá, druhý raz by kandidovala tá. No nebolo by to tak. Myslím si, že tiež si treba poriadnejšie prečítať ten návrh, aj keď majú spočívajúci mandát. Teoreticky, áno, mohli by kandidovať druhýkrát iba tí, čo majú spočívajúci mandát. Ale všetci ostatní by museli byť noví. A je to najmenej, že by sme tam dopísali, že aj na tých ľudí, ktorí majú spočívajúci mandát, by sa to vzťahovalo. (Reakcia z pléna.) Nie, my to máme na tom, že keď tá nová strana je tá, ktorá medzi sebou má poslanca Národnej rady, ktorý získal mandát v predošlých voľbách, tak takáto už nie je nová. Čiže možno to je trošku iba nepochopenie. Čiže práve sme sa snažili toto definovať. Ale to by bola maličkosť, upraviť to v druhom čítaní úplne bez problémov. Keď hovoríš, a zaznelo to tu viackrát, že vlastne potom by sme sa dostali do područia úplne médií a vládli by nám iba tí, čo by mali vlastne svoje médiá. Ale však sme Národná rada, panebože. My si tu môžeme prijať návrh zákona, ústavný, keď sa v takejto veci dohodneme, na ochranu práve tej demokracie, kde si uplatníme to právo, že všetky politické strany možno budú mať podľa nejakého kľúča rovnaký prístup do médií, ten bezplatný prístup do médií, do diskusných relácií, príspevkov v správach a podobne. A zabránime tak tomu, aby vlastne nejaký vlastník, alebo sponzor alebo akýkoľvek záujemca médií, ktorý by mal vplyv na vysielanie akéhokoľvek média alebo obsah nejakého média, mohol zneužívať toto vlastne svoje postavenie na to, aby robil politiku. Takže tiež si myslím, že je to bez najmenších problémov riešiteľný problém. Jožo Mikuš tu tuším už nie je. Hovoril, že návrh ide mimo systému. Áno, ide mimo systému. Búra ten systém, ktorý tu je zabehaný. Však to je vo veľa návrhoch naším cieľom, lebo si myslíme, že ten systém je vo veľa veciach zhnitý. Ale keď hovorí, že malo by to byť o súťaži programov, však, áno, práve to je to. Ale nemalo by to byť o programoch pred voľbami, pri gulášiku, keď tí ľudia ani ten program v skutočnosti nečítajú. Nebuďme naivní. Koľko je to ľudí? Jedno percento, dve-tri percentá ľudí si reálne prečítajú aspoň tretinu z volebných programov? Netvárme sa, že volebná kampaň je o prezentovaní programov. Volebná kampaň je o šou. Možno, poviem, trošku by mi to možno chýbalo. Ale ak by to malo byť v prospech demokracie, tak to urobme. Ak to je v prospech toho, že ľudia budú mať väčší prístup k verejnej moci a budú mať reálnu šancu sa nejakým spôsobom vzoprieť politickým stranám a vstúpiť do politiky, tak to urobme, aj za tú cenu, že nám tá kampaň bude chýbať. Ale nič nám nebráni mimo kampane každej politickej strane urobiť si stretnutia s ľuďmi, možno bez tých bilbordov a pompéznych hesiel. A možno iba rečnícka otázka nakoniec. Nebolo by lepšie teraz strane SMER, ak by to jedno slovíčko na tých bilbordoch pred volebnou kampaňou nemala? Ak by ste tie istoty ľuďom do hláv nenatlačili cez tú volebnú kampaň, v podstate cez štátne peniaze, nebolo by vám teraz ľahšie? Tí ľudia by si od vás takéto istoty nepýtali. (Reakcia z pléna.) Áno, to, si myslím, zase, je dobrá poznámka, že nemali by 44 %. Ale možno by mali 60 %, možno by makali celé štyri roky, celá členská základňa, robili by o to viacej stretnutí s ľuďmi, lebo by sa nemohli spoliehať na predvolebnú kampaň. Ale bolo by to omnoho, omnoho demokratickejšie. A, hovorím, nie som naivný, viem, že pravdepodobne si mnohí ani netrúfnete hlasovať v rozpore s tým, ako vám niekto prikáže, ale bolo by veľmi sympatické gesto, aby ste sa na prvýkrát aspoň zdržali hlasovania. Ja tento návrh zákona budem predkladať dovtedy, dokedy sa nedohodneme nejakým spôsobom na nejakej zásadnej zmene, možno iba dovtedy, dokedy budem mať mandát, a možno nabudúce tu už nebudem a budete mať pokoj. Ale som natoľko presvedčený o tom, že je v prospech napĺňania odkazu novembra 1989, že by sme sa touto cestou vydať mali. A bolo by mi sympatické, hovorím, na prvýkrát aspoň to zdržanie sa pri hlasovaní od vás, ktorí cítite, že niečo v tom predsa je. Ďakujem vám veľmi pekne. Sme tu, ináč, v celkom slušnom počte v piatok poobede.