M. Hort, podpredseda NR SR: (2010-01-20):
Pán minister Kaliňák nás informoval vo svojom vystúpení, že on koná vždy v súlade so zákonom. Nie je tu, ale ja predpokladám, že sa k tomu vyjadrí. Naozaj, aj po tom, čo bolo medializované, aj po tom, čo si myslíme, že by sme mali vedieť ako poslanci Národnej rady, že občanovi je dovolené konať všetko, čo mu zákon nezakazuje. Ale štátnemu úradníkovi alebo akémukoľvek štátnemu úradu je dovolené konať iba to, čo mu zákon umožňuje. Ja som sa chcel spýtať pána ministra, že podľa akého zákona bola tá výbušnina daná do batožiny občana Slovenskej republiky a ktorý zákon mu toto umožňuje? Lebo všetko možné som sa dozvedel, len toto zatiaľ nebolo nikdy a nikomu vysvetlené. A teraz by som sa chcel venovať zákonu, ktorý prerokovávame. Dovoľte mi upozorniť vás, z dôvodovej správy k tomuto vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení zákon č. 92/1991 Zb. o podmienkach prevodu majetku štátu na iné osoby v znení neskorších predpisov, na nasledujúcu skutočnosť. „Predkladaný vládny návrh zákona, ktorým sa mení zákon č. 92/1991 Zb. o podmienkach prevodu majetku štátu na iné osoby v znení neskorších predpisov a mení zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov, má za cieľ zabezpečiť vnútornú reštrukturalizáciu Fondu národného majetku Slovenskej republiky, ktorá spočíva v reorganizácii vnútornej štruktúry fondu, najmä jeho personálnych a organizačných zložiek.“ Keď si pozorne prečítate, o čo vlastne v tomto zákone ide, tak každý musí prísť – a to tu ešte nebolo povedané – pri skrátenom konaní na skutočnosť, že tento vládny návrh ide nad rámec uvedeného predsavzatia a cieľa, nakoľko v predloženom návrhu dochádza k zásadnej zmene orgánov Fondu národného majetku a zrušenia väzby zákonodarnej, kontrolnej a výkonnej zložky. To by som chcel upozorniť, že hlavným meritom tohto zákona, pán minister, ktorý sa nepomenoval ani vo vašom vystúpení, ani pri ostatných vystúpeniach, je a ešte raz to budem citovať, ruší sa väzba zákonodarnej, kontrolnej a výkonnej zložky vo vzťahu k Fondu národného majetku. Predložený vládny návrh ruší najvyšší orgán Fondu národného majetku Prezídium, ktoré bolo volené Národnou radou Slovenskej republiky, to znamená nami, a jeho kompetencie presúva na Výkonný výbor, ktorý bol, v súčasnosti ešte stále je, pokiaľ tento zákon neschválime, menovaný Prezídiom Fondu národného majetku. Čiže tým istým Prezídiom, ktoré my volíme a ktoré potom má právo menovať Výkonný výbor. Vládny návrh v zásade mení tento mechanizmus a posúva Výkonný výbor ako vrcholný orgán Fondu národného majetku do pôsobnosti vlády Slovenskej republiky, čiže vláda volí, skôr alebo správne by malo byť, menuje členov Výkonného výboru. V odôvodnení dokonca priznáva, že „právne úkony za zamestnávateľa voči členom Výkonného výboru bude robiť vláda Slovenskej republiky“. Vážené kolegyne, kolegovia, ak niekto neporozumel, o čom tento návrh zákona je, tak by som chcel ešte upozorniť na jednu skutočnosť. Do dnešného dňa však proces transformácie ukončený nie je, a ak návrh predchádzajúcej vlády pri zrušení Fondu národného majetku predpokladal ukončenie procesu transformácie, v roku 2010 je potrebné konštatovať, že hoci sa v súčasnosti privatizačný proces z pohľadu uzatvárania nových privatizačných zmlúv nerealizuje, nemožno ho považovať za skončený. Aj z dôvodovej správy, z vašej dôvodovej správy, pán minister, vyplýva okrem iného, že – a teraz dobre počúvajte, kolegyne, kolegovia: „Fond národného majetku disponuje majetkovou účasťou v obchodných spoločnostiach, ktorých akcie, obchodné podiely sú v portfóliu Fondu národného majetku, pričom veľkú časť z týchto akciových spoločností možno považovať za spoločnosti strategické. Ide o energetiku, spoje, dopravu a podobne. Nominálna hodnota akcií alebo obchodných podielov, ktoré vlastní Fond národného majetku, je 2 354 163 046 eur.“ Ešte raz, takmer 2,5 mld. eur. A ďalej. „V súčasnosti existuje približne 250 privatizačných zmlúv, ktorých záväzky nadobúdateľov privatizovaného majetku ešte neboli splnené, a teda je potrebné sledovanie plnenia týchto záväzkov, prípadne vymáhanie vzniknutých pohľadávok.“ Toto je konštatácia zo správy, a keď si uvedomíme, že máme tu za sebou už toľko všelijakých káuz, a nebudem ich všetky menovať, na našej internetovej stránke sa k nim môžete dopracovať, myslím si, že ste si ich aj preštudovali. Ale ak si myslím, že je to veľmi solídne podelené vo vládnej koalícii, kto má na starosti pozemky pod Tatrami, kto má na starosti nástenkové tendre, tak dnes už je takmer každému jasné a vrabce o tom čvirikajú, že ten tzv. teplý vzduch nie je kauza SNS, ale že to je kauza SMER-u. Ak v tom návrhu, ktorý máme pred sebou, je evidentné, že Prezídium, ktoré malo 9 členov, z toho malo 5 SMER, 3 SNS a 1 HZDS, sa ruší. To znamená, už žiadne Prezídium nebude. Už my tu nič voliť nebudeme v tejto Národnej rade. A Výkonný výbor, ktorý mal 11 členov, ako má zatiaľ, je 6 SMER, 3 SNS, 2 HZDS a ten sa ide zmeniť na 5 a bude to menované vládou a Národná rada s tým nič nebude mať spoločné. A Dozorná rada, kde doteraz je 7 členov, traja sú z opozície a štyria z koalície, kde ešte aspoň aká-taká kontrola existuje, a tá bude mať už iba troch, no tak je jasné, že absolútne sa ruší dozor Národnej rady – a dobre počúvajte – nad takmer 2,5 mld. majetkových účastí štátu. Priatelia, to nástenka, majetky pod Tatrami či pozemky, ale aj teplý vzduch, to je úplná smiešna kauza oproti tomu, čoho sme tu teraz svedkami. Tu sa ide takmer 2,5 mld. korún dať do kompetencie Úradu vlády bez dozoru Národnej rady. (Reakcia z pléna). Tak som povedal korún. Pardon, bavíme sa o eurách. O eurách. Takže aby bolo každému jasné, že ak tu budeme hovoriť o iných nedostatkoch tohto zákona, keď tu budeme hovoriť o tom, že pán premiér sľuboval, že oni nič privatizovať nemusia, lebo podľa neho „vláda nebude získavať potrebné zdroje z privatizácie, lebo štát, pokiaľ je dobre riadený, je tým najlepším vlastníkom“, tak je každému jasné, že privatizácia sa zastavila, aby sa mohlo o týchto majetkoch v budúcnosti rozhodovať nie v súčinnosti so zákonodarným zborom. Mohol by som hovoriť ešte veľa o tom, čo by tu asi malo byť povedané, lebo viete, tri a pol roka neprivatizovať a držať sa tohto hesla a živiť tam 110 ľudí na Fonde národného majetku, keď sme my konečne urobili pokus, jeden z tisícov, čo sme s tým prišli, s návrhom zákona, no keď sa neprivatizuje, tak to treba zrušiť, tak ste to, samozrejme, hodili do koša. A ja som si myslel, pretože ten zákon bol nedokonalý alebo nechceli ste sa o tom baviť, alebo ste tam mali svojich nominantov veľmi slušne platených, veď sú známe aj kauzy okolo nákupu áut, kauzy okolo zvyšovania si odmien. No nikto nevedel, čo vlastne ten fond robí. No a dnes sa dozvedáme, že prečo táto taktika a táto filozofia vlastne bola zvolená. Bavíme sa o 2,5-miliardovom, v eurách, národnom majetku. To nie je štátny majetok. To je národný majetok, ktorý sa tu za nejaké obdobie vybudoval, a dnes nikto na to nemá mať dosah, iba Úrad vlády. Tak si, chlapci a dievčence, povedzme pravdu. No a chcel by som ešte, pán minister, k vám, keď tu vystupovali pán Kužma a pán Brocka, tak ste hovorili, aby sme tu nepoužívali invektívy, aby sme sa neurážali. No ja myslím, že vysvetliť o takomto niečom dôvod na skrátené konanie je mi už teraz teda osobne jasný. Treba to velice rýchlo vybaviť, lebo tam je pes zakopaný, o čom som doteraz rozprával. O nič iné tu nejde, iba o koncentráciu moci a o to, aby na to jednoducho nebol dosah, aby ste si to mohli robiť potichu, aby všetky tie kšefty, na ktoré sme vám doposiaľ prišli, aby sa nerozšírili o ten najväčší kšeft možno storočia. No ak ste sa teda urážali a hovoríte o skrátenom konaní kvôli tomu, že treba ušetriť 1,6 mil. eur, tak vo vzťahu k tomu, o čom sa rozprávame, tak to naozaj vyvoláva taký bolestný úsmev. Keď si to všetko dáme dohromady, pán minister, sedeli ste na vláde, ste hospodársky minister, ak sa rozprávalo o teplom vzduchu, tam sa nejednalo o 1,6 mil. eur, tam sa rozprávalo o takmer 2,8 mld., čo sa vypočítalo, že keby sme to boli predali za ceny ako v okolitých krajinách, tak sa nebavíme o 1,6 mil. eur ani vtedy, keď si dáme pohár dobrého vína, lebo by to bolo o to smiešnejšie. Vtedy ste sa na vláde neozvali, že je treba nakoniec naozaj do toho vstúpiť a povedať: „Prepánakráľa, 2,8 mld. nám uteká komínom a my prídeme s návrhom 1,6 mil. eur!“ Myslím si, že to je nekorektné a vtedy by ste mali sa prejaviť ako národohospodár, keď pod vašimi rukami a pred vašimi očami vláda nereaguje, keď by reagovať mala a keď strana SMER zatĺka jeden z najväčších podvodov za vašej vlády. Chcel by som ešte upozorniť len tak na, úsmevne, pán kolega Pelegrini tu nie je, ale v predchádzajúcom zákone som sa dozvedel, že treba Kahancovi, pánovi kolegovi Kahancovi vysvetliť cez sekciu vládnej legislatívy to, čo je nepriama novela a čo je priama novela, tak opäť budem iba citovať vo vzťahu k tomuto návrhu zákona z predkladacej časti správy. Konštatuje sa, návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 92/1991 Zb. o podmienkach prevodu majetku štátu na iné osoby v znení neskorších predpisov, a teraz citujem, „nie je predkladateľom legislatívno-technicky zvládnutý“. Okrem toho v predkladanom materiáli chýba vyhodnotenie medzirezortného pripomienkového konania, vyhlásenie predkladateľa o bezrozporovosti predkladaného návrhu zákona a stanovisko Ministerstva financií Slovenskej republiky k finančným dôsledkom návrhu zákona na štátny rozpočet. Poprosil by som, že ak chceme teda hovoriť o čistote legislatívy a o tom, čo by ten-ktorý návrh mal obsahovať, aby sme sa aspoň na základe toho, čo nám naši ľudia sú schopní ešte pri tom stave demokracie napísať, aspoň toho držali. Takže z uvedených dôvodov si myslím, že takýto návrh nie je možné podporiť, a vyzývam všetkých, ktorí majú vzťah k tomu, aby aj to materiálne dedičstvo otcov tu bolo zachované, aby sme tento návrh nepodporili. Ďakujem pekne.