Tomanová, Viera, komisárka pre deti (2018-05-23):
Pekný, dobrý deň želám. Vážený pán predsedajúci, vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte mi uviesť správu o činnosti komisára za rok 2017, ktorá vychádza predovšetkým z podaní, ktoré mi boli doručené ako komisárky, ba komisárky priamo od detí či iných, od fyzických, právnických osôb. Súčasťou správy sú aj výsledky monitorovania dodržiavania práv detí, a to v zariadeniach sociálnoprávnej ochrany, v zariadeniach sociálnych služieb a vrátane zariadení sociálnoprávnej ochrany a v resocializačných strediskách, a to v zriaďovateľskej pôsobnosti štátu, samozrejme, vyšších územných celkov a vo vybraných prípadoch aj lokálnou, teda miestnou samosprávou v obciach. Pokiaľ by som chcel priblížiť, o čo v správe išlo, musím hneď v úvode povedať jednu vec, pretože som sa s tým stretla aj na výbore pre ľudské práva a národnostné menšiny, a to so skutočnosťou, že chcete počuť príbehy. O deťoch to nie sú príbehy. Ak by som hovorila o príbehoch, tak tá správa by mala možno tisíc strán a naviac v mnohých prípadoch jednotlivé prípady detí svojím spôsobom by sa dali identifikovať. Mojím poslaním je dodržiavať a monitorovať dodržiavanie a ochranu práv detí. V tejto súvislosti poviem, že prvá časť je práve preto venovaná najlepšiemu záujmu dieťaťa, ktorý je vlastne nosnou časťou celého Dohovoru o právach dieťaťa, a v súlade s konštantnou európskou judikatúrou najlepší záujem dieťaťa je nadradený dokonca aj záujmu rodičov. Práve tento pojem je pomerne podrobne rozobraný v čl. 5 nášho zákona o rodine, a to v nadväznosti na ústavu, čl. 41 ods. 1. Výbor OSN pre práva detí vydal všeobecný komentár č. 14 o právach dieťaťa ako, a to na prvoradé zohľadnenie najlepšieho záujmu, ktorý má ako výkladové stanovisko výboru poskytnúť štátom a ostatným zainteresovaným na uplatňovanie práv dieťaťa istý návod pre správu pochopenia a uplatňovania dohovoru. Výbor považuje komentár za rámec pre posudzovanie a určovanie najlepšieho záujmu dieťaťa, pričom jeho snahou nie je predpísať, čo je najlepšie pre každé dieťa a v každej situácii a v každom čase. (Čašník priniesol pohár vody a položil ho na rečnícky pult.) Ste veľmi láskavý, ďakujem pekne. Záujem dieťaťa musí byť prvoradým hľadiskom pri akejkoľvek činnosti týkajúcej sa detí, nech sú uskutočňované verejnými alebo súkromnými zariadeniami sociálnych služieb, sociálnej ochrany, súdmi, s právnymi alebo zákonodarnými orgánmi. Princíp najlepšieho záujmu dieťaťa a zohľadnenie vlastne a prihliadanie na záujem dieťaťa je síce premietnutý do týchto právnych predpisov a ďalších materiálov, ktoré sú primárne orientované do oblasti s priamym dosahom na ochranu a podporu práv dieťaťa, avšak nie vždy náležitým spôsobom v aplikačnej praxe uplatňovaný. Podľa poznatkov úradu komisára sa koncepcia najlepšieho záujmu dieťaťa v čoraz väčšej miere zneužíva v aktivitách a v koncepciách určených skupín a nesprávne sa vykladá médiami, čo môže kompromitovať práva dieťaťa ako držiteľa práv. V rámci opatrení je preto potrebné na všetkých úrovniach naďalej prijímať opatrenia, aby toto právo bolo konzistentne vykladané a uplatňované vo všetkých legislatívnych, administratívnych a súdnych konaniach, v rozhodnutiach, ako aj vo všetkých politikách programov, v projektoch, ktoré sú relevantné pre deti a majú na deti dopad. Ako komisárka prisudzujem dôslednú implementáciu princípu najlepšieho záujmu dieťaťa zo... a všetkých ostatných práv dieťaťa pri implementácií dohovoru a jeho opčných protokolov na národnej úrovni aj v rámci členstva vo Výbore pre deti a mládež Rady vlády pre ľudské práva, národnostné menšiny a rodovú rovnosť, taktiež aj v rámci pracovnej skupiny tohto výboru na vytvorenie funkčného modelu Národného akčného plánu pre deti ako základného a nosného nástroja na cielený a koordinovaný postup pri implementácii dohovoru na národnej úrovni. Výraznou pomocou pri ochrane práv a záujmov detí je moja právomoc vstúpiť do prebiehajúcich súdnych konaní, a to v prípadoch, ak sa po prešetrení podnetu ukáže, že účasť komisára je v súdnom konaní potrebná z dôvodu špecifickej ochrany práv dieťaťa a jeho najlepšieho záujmu podľa dohovoru pri rešpektovaní ostatných medzinárodných zmlúv. Takáto účasť má významný vplyv na samotný priebeh konania a významne prispieva k uplatňovaniu princípu, na ktorých je mimosporový proces postavený a vybudovaný, a to hovorím predovšetkým o princípoch rovnosti, materiálnej pravdy, princípu vyšetrovania hospodárnosti a, samozrejme, aj efektívnosti konania. Povaha vecí prejednávaných v režime mimosporového procesu kladie dôraz na primárnu aktivitu súdov, ktoré sú povinné s využitím kvalifikovaných procesných postupov a úkonov garantovať v zákonnú ochranu práv detí. Stretávam sa s tým, že súdne konania vo veciach starostlivosti o deti neprebiehajú, žiaľ, v uspokojivých časových intervaloch. Nezriedka však k tomu prispievajú samotní účastníci konania. Títo predkladajú nové návrhy na vykonanie dôkazov, podávajú návrhy na vydanie nových, neodkladných opatrení, samozrejme, s tým sa viaže celý proces odvolávania a ďalších konaní. Stretávam sa s viacnásobným nesystémovým vypočúvaním dieťaťa zo strany rôznych orgánov, ktoré sa realizuje na návrh účastníkov konania. Toto právo účastníka konania vykonať dôkaz cestou znaleckého dokazovania je často zneužívané a neprimerane a vôbec neprispieva ku zdravému fyzickému a psychickému vývinu dieťaťa. V tejto súvislosti by som jednoznačne povedala, že vzhľadom k pomerne komplikovaným prípadom vo veciach starostlivosti o deti je nevyhnutné pripraviť systémový a komplexný prístup príslušných orgánov, t. j. aj súdov vo vzťahu k spôsobu vykonania dôkazov, ktorým by zodpovedal na jednej strane súčasnému technickému pokroku a zodpovednosti za ochranu práv dieťaťa na strane druhej. Jedným z neustále narastajúcich problémov a všeobecný trend vôbec vedie k počtu nárastu medzinárodných rodičovských únosov detí aj ich komplikovanosť sa prejavuje aj v množiacich sa podnetoch adresovaných mne alebo samotnému úradu a napriek tomu, že rešpektujeme rozhodnutia súdov Slovenskej republiky v návratových konaniach, je dôležité poukázať aj na potrebu chrániť práva dieťaťa podľa Dohovoru OSN o právach dieťaťa, ktorý v čl. 3 ods. 1 zakotvuje povinnosť každého zmluvného štátu vrátane Slovenskej republiky zabezpečiť, aby bol najlepší záujem dieťaťa riadne a konzistentne uplatňovaný v každom kroku verejnej inštitúcie, najmä vo všetkých vykonávacích opatreniach a súdnych konaniach, ktoré priamo alebo nepriamo ovplyvňujú deti, s prihliadnutím najmä na okolnosti, ktoré súvisia s individuálnym charakteristikami dieťaťa, či už je to vek, pohlavie, stupeň zrelosti, skúsenosti dieťaťa a podobne. V každom prípade rodičovských únosov sú faktickými obeťami vždy bezbranné deti, ktoré slúžia ako nástroj na riešenie manželských alebo partnerských sporov medzi dospelými. U detí ťažko dochádza k narušeniu ich vnútornej stability, sú traumatizované, sú frustrované, neberú sa do úvahy ich vyjadrenia alebo ich názory. Jednou z možností je pritom ustanovenie čl. 13 Haagskeho dohovoru o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí, podľa ktorého môže justičný orgán odmietnuť nariadiť návrat dieťaťa, ak sa preukáže, že existuje vážne nebezpečenstvo, že návrat dieťaťa by vystavil dieťa fyzickej alebo duševnej ujme, alebo ho, by ho priviedol do neznesiteľnej situácie, alebo aj vtedy, ak zistí že dieťa nesúhlasí s návratom, ak dosiahlo vek a stupeň vyspelosti, v ktorom je vhodné zohľadniť jeho názory. V súvislosti s týmto ustanovením je potrebné poukázať aj na judikatúru Európskeho súdu pre ľudské práva, v ťažiskových rozhodnutiach to boli napríklad Neulinger a Shuruk, Švajčiarsko, alebo ďalší, Šnerrsone a Kampanella, Taliansko. Tu sa skúmalo riziko odlúčenia dieťaťa od rodiča, ktoré by mohlo vyvolať v tejto súvislosti neurotické ťažkosti, ba dokonca až psychické ochorenie dieťaťa. V zmysle Haagskeho dohovoru však je súd povinný prihliadať aj na názor maloletého dieťaťa, pokiaľ je toto dieťa vo veku, že to je možné. Často sa však stáva, že konajúci súd nevenuje pozornosť v názoru maloletých detí, čo môže viesť k porušenia ich práva na vyjadrenie názora, názoru. Rešpektujem rozhodnutia súdu a všetkých súdov, avšak zastávam názor, že je potrebné, aby všetky rozhodnutia príslušných súdov boli realizované výlučne v najhlbšom záujme dieťaťa. Vážené dámy, vážení páni, dovoľte mi trošku zabehnúť do štatistiky a musím povedať, že v roku 2017 sme vstúpili do 63 súdnych konaní a v súčasnosti na jedného zamestnanca pripadá zhruba 80 živých prípadov. Ja hovorím o prípadoch, kde nám prešli živé prípady z roku 2016, to je v nadväznosti na prebiehajúce súdne konania v niektorých prípadoch, ktoré nie sú ukončené, musím povedať, že v niektorých prípadoch nie sú, nepadlo rozhodnutie súdu o určení rodičovských práv a povinností dokonca od roku 2011. A to by som nejakým spôsobom zdôraznila, že už tento rok máme ďalších 150 otvorených podnetov, ktoré vlastne riešime, samozrejme, okrem ďalších podaní, ktoré sme dostali. Dovoľte mi uviesť, že v druhej časti správy sme rozpracovali oblasť zdravie a zdravotnej starostlivosti o deti v zmysle čl. 24 dohovoru, kde vybrané okruhy budú predmetom monitoringu nielen v roku 2018, ale aj v roku 2019, pričom sme vychádzali najmä z bodu 44 periodickej, tretej, štvrtej a piatej konsolidovanej periodickej a konsolidovanej správy, kde v bode 44 práve vyjadruje výbor OSN pre deti a mládež pochybnosť o tom, že dostatočne zvládavame problém trebárs v očkovanosti detí, kde hovoria o tom, že v očkovanosť poklesla pod 95 %. Musím povedať, že sme uviedli aj štatistiku v tomto prípade, kde tá štatistika nie je až taká nepriaznivá, ale v každom prípade sa budeme tomuto problému venovať. Nie je to len, len problém očkovanosti, sú to aj ďalšie problémy a to je skúmanie zdravej výživy na školách, predškolských zariadeniach, prípadne podávania liečebnej výživy tam, kde je to nevyhnutné, ale je to aj skúmanie na závislosti, či už na látkových, alebo nelátkových, nelátkovej alebo látkovej závislosti. Navrhovaným monitoring v tejto oblasti, ktorý máte predložený, bol spracovaný v spolupráci najmä ministerstva zdravotníctva a Úradu verejného zdravotníctva. Vážené dámy, vážení páni, ďalšia časť správy sa týka vlastne doručených podnetov zo strany fyzických a právnických osôb. Bola venovaná pozornosť aj medializovaným prípadom. Keď hovorím o medializovaných prípadoch, tak by som veľmi rada pripomenula, že navrhujeme novú, navrhujeme novelu zákona č. 167/2008 Z. z. o periodickej tlači a o agentúrnom spravodajstve v zmysle vychádzajúceho z čl. 16 bodu 1 Dohovoru o právach dieťaťa, podľa ktorého žiadne dieťa nesmie byť vystavené svojvoľnému alebo nezákonnému zasahovaniu do vlastného súkromia, rodiny, domova, do jeho korešpondencie ani nezákonným útokom na jeho česť, a bodu 2, podľa ktorého má dieťa nárok na právnu ochranu proti takýmto zásahom alebo útokom. Dôležitá je tiež implementácia čl. 17 dohovoru, kde sa zdôrazňuje úloha štátu, ktorý uznáva dôležitosť funkcie vykonávanej masovokomunikačnými prostriedkami, ktoré by mali byť zamerané na podporu jeho sociálneho, duchovného a materiálneho alebo fyzického a duševného zdravia, teda dieťaťa. Ochrana detí je jednou z nosných tém revízie smernice Európskeho parlamentu a Rady z 2010. roku č. 13 z 10. 3. 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonmi a inými právnymi predpismi alebo opatreniami v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb. Je preto potrebné dohliadať na dôsledné zapracovanie vyššie uvedených článkov. Dôležité je tiež sa zamerať na televízne vysielanie a audiovizuálne mediálne služby, ale aj na služby na požiadanie, hovorím o online platforme na zdieľanie videí. Takouto formou by bolo možné dosiahnuť vyšší stupeň ochrany detí aj na sociálnych sieťach. Problém šikany, s ktorým sme sa taktiež stretli, sme riešili osobitne, vybrané prípady boli veľmi zjednodušene uvedené, ale musím povedať, že prípady kyberšikany po posúdení boli postúpené orgánom činným v trestnom konaní. Niektoré sme postupovali aj Štátnej školskej inšpekcii, inšpekcii a, samozrejme, a bola naša požiadavky adresovaná aj ministerstvu školstva, vedy, výskumu a športu. A dôležité je, aby boli dodržiavané metodické pokyny. V tejto súvislosti môžem konštatovať, že ministerstvo školstva dokonca veľmi dôsledne na základe rôznych zistení, ku ktorým sme prišli, upravilo metodický pokyn, ktorý sa venuje šikane. Šikana prebieha, ako sme zistili, aj v reedukačných zariadeniach a posudzovanie podnetov, ktoré sme riešili tento rok, sme tiež odstupovali orgánom činným v trestnom konaní. V pláne úloh na rok 2018 okrem ďalšieho monitoringu zariadení sociálnoprávnej ochrany, zariadení sociálnych služieb máme naplánovaný aj monitoring vo vybraných reedukačných zariadeniach a, samozrejme, aj monitoring na školách. Pokiaľ ide o stránku, ktorú máme na webovej stránke, teda pokiaľ ide o predmet, ktorým sa zaoberáme, a teda o šikanu, máme na webovej stránke Stop šikane diskusné fórum detí, mládeže a Slovenska, kde je zapojených 56 škôl, detí, s ktorými spolupracujeme, viac ako sto. A možno konštatovať, že v súčasnej, v súčasnej dobe realizujeme stretnutia na jednotlivých školách a absolvujeme rozhovory s deťmi. Ide o vlastne o prípady, kde deti sa stretávajú so šikanou, ale nesúhlasia s ňou a boja sa ďalej komunikovať, pretože sa boja, že tá šikana sa môže obrátiť proti nim. V tejto súvislosti sme vlastne otvorili túto stránku a dieťa, ktoré sa ďalej bojí komunikovať vzhľadom na to, že sme mlčanlivosťou a garantujeme deťom absolútnu mlčanlivosť o tom, odkiaľ sa nám aký podnet dostal, preberáme tieto problémy šikany vlastne na svoje bedrá. Ďalším osobitným problémom, o ktorom by som rada hovorila v tejto súvislosti, je problém integrovaného vzdelávania na základných školách. Musím povedať, že, jednu vec. V našej správe určite neriešime osobitne deti majoritnej spoločnosti, deti rôznych národností, prípadne etník. V každom prípade, keď hovoríme o počtoch podaní, tieto podania zahŕňajú všetky deti, či sú to deti ťažko zdravotne postihnuté, či sú to deti rôznych národností, príp. rôznych etník. Musím povedať, že pokiaľ ide o integrované vzdelávanie, najväčší problém s integrovaným vzdelávaním a s jeho realizáciou, vlastne sme sa stretli s tým, že máme v Bratislave a v niektorých prípadoch sme to mali aj v Košiciach. Jednoznačne môžeme konštatovať, že vlastne pri deťoch, ktoré, skutočne ich zdravotný stav si vyžaduje špeciálny prístup a majú buď atypické formy autizmu, črty autizmu, alebo sa jedná o deti s Aspergerovým syndrómom musím veľmi smutne konštatovať, že častkokrát sa im nedostáva taká diagnostika, aká je potrebná, a je porušovaný § 132 ods. 1, § 133 školského zákona, pretože nedostáva sa im špecializovaného pedagogického poradenstva prostredníctvom centra. Zvyčajne je to len teda to CPP a P a vlastne základná škola sa riadi výstupmi, ktoré nezohľadňujú skutočné potreby detí. Môžeme konštatovať pri viacerých prípadoch, ktoré sme riešili, a konkrétne jeden prípad, ktorý sa nám ťahá od 21. novembra minulého roku, a dá sa povedať, že sme ho ukončili až teraz 18. mája tohto roku, bolo jednoznačne tiež porušené právo dieťaťa, a to, dá sa povedať, vo viacerých prípadoch. Nielen z hľadiska diagnostiky, ale napríklad aj porušený Dohovor o právach dieťaťa v čl. 2 nediskriminácia, pretože princíp nediskriminácie garantuje, že všetky práva sa vzťahujú na všetky deti bez výnimky a štát je povinný chrániť detí pred akoukoľvek formou diskriminácie. Nesmie teda porušovať žiadne právo a musí prijímať pozitívne opatrenia na ich propagáciu a dodržiavanie. Ďalej v čl. 3 dohovoru záujmy dieťaťa musia byť všetky činnosti týkajúce sa dieťaťa brané plne do úvahy v záujme, teda jeho najlepšieho záujmu. V čl. 29 Dohovoru o právach dieťaťa v vzdelávaní je dieťaťu garantovaná výchova, ktorá musí smerovať k rozvoju osobnosti dieťaťa, jeho nadania, duševných schopností, a to v čo najväčšom rozsahu. Výchova musí pripraviť na aktívny život v dospelosti, v slobodnej spoločnosti, zdôrazňovať rešpekt rodičov dieťaťa, jeho vlastnú kultúru, identitu, jazyk, hodnoty, kultúrny pôvod, hodnoty ostatné. V súvislosti s týmito informáciami ohľadom nedodržiavania práv žiakov školy v prípade, kde dieťa s poruchami správania, samozrejme, vyrušovalo, fyzicky napádalo ostatných spolužiakov a v súlade s vydanými pokynmi ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu, Pedagogicko-organizačné pokyny na školský rok 2017/2018 časť 2.4 Školská integrácia, hlavne pedagogické postupy a prístupu ku každému žiakovi s pervazívnymi vývinovými poruchami, či už sa jedná o Aspergerov syndróm, detský autizmus a ďalšie, ktorých stav výrazne ovplyvňujú a zhoršujú rôzne aj nepredvídateľné vplyvy prostredia a reakcie pedagogických zamestnancov, príp. spolužiakov, bolo navrhnuté aj riešenie tohto problému a toho konkrétneho dieťaťa, nielen jedného, pridelením dieťaťu asistenta pedagóga. Samozrejme, v súvislosti s absolútnym rešpektovaním diagnostiky a odporúčaní psychológa a špeciálneho pedagóga. Som presvedčená, a to aj v nadväznosti na dodržiavanie, resp. na monitorovanie dodržiavania práv dieťaťa počas vyučovania, teda počas školského procesu, že pri rešpektovaní všetkých odporúčaní psychológa a špeciálneho pedagóga je jednoznačne možné zvládnuť takéto dieťa aj v triede bez toho, aby vyrušovalo spolužiakov, aby vyrušovalo pedagóga. Keď hovorím o integrovanom vzdelávaní, dotknem sa jedného problému, s ktorým som sa stretla na výbore pre ľudské práva, a to, kde bola uplatnená nejak požiadavka o tom, aby sme vykonávali monitoring detí zaraďovaných do špeciálnych základných škôl. Prosím vás, toto skutočne nie je kompetencia komisára, ale to neznamená, že sme sa s týmito problémami nestretli, že sme sa s týmito problémami vôbec nezaoberali alebo že sme nevenovali takýmto problémom pozornosť. Môžem povedať jednoznačne, že z posudzovania podnetov je zrejmé, že nepostačuje mať dieťa, a keď hovorím o deťoch, hovorím o deťoch z málo podnetného prostredia a, samozrejme, hovorím aj o deťoch z marginalizovaných rómskych komunít, čiže chcela by som povedať, že nepostačuje mať dieťa v systéme príslušného zariadenia výchovného poradenstva a prevencie len následne po zápise do prvého ročníka. V prípade dieťaťa, ktoré má vývinový deficit v rôznych oblastiach, hovorím o kognitívnej jemnej motorike, lokomócii a iné, je v systéme včasnej intervencie diagnostiky príslušných zariadení výchovného poradenstva a prevencie, dostáva podporu v predškolskom zariadení vzhľadom na deficit. Vo veľa prípadoch sa podarí dieťaťu deficit vyrovnať a dieťa môže dokonca pokračovať v školskom systéme formou individuálneho vzdelávacieho programu ako dieťa so špeciálnymi vzdelávacími potrebami. Deficit vývinu dieťaťa je viditeľný už v predškolskom veku. Preto hovorím aj o diagnostike už v predškolskom veku. Ale na to je potrebná, samozrejme, zmena legislatívy. Zo skúseností, s ktorými sme sa stretli, vieme, že dieťa, ktoré bolo v systéme predškolskej výchovy, bolo diagnostikované na školskú zrelosť, je zaradené do prípravného ročníka, ale vždy len na jeden rok, počas dvoch po sebe nasledujúcich rokov bolo diagnostické ako dieťa, ktoré je navrhnuté na zaškolenie v špecializovanej základnej škole. V čase nadobudnutia veku 8 rokov prebehlo diagnostikovanie dieťaťa tretie, kde sa konštatovalo, že dieťa vývinový deficit dobehlo, a mohlo byť zaškolené v základnej škole. Je potrebné povedať aj to, že v prípravnom ročníku dostávalo podporu zo strany školského špeciálneho pedagóga, ktorá bola vynikajúca, a dieťa posunula v školskej zrelosti v pozitívnom zmysle. Z uvedeného je vidieť, že pre dieťa malo, málo, z málo podnetného prostredia a s vývinovým deficitom je potrebná podpora a stimulácia oveľa skôr ako v prípravnom ročníku, teda vtedy, keď už dieťa nastúpi či už do prípravného, alebo nultého ročníku. Hovorím o predškolskej príprave. Hlavné problémy, s ktorými sme sa stretli napríklad u detí rôznych národností, bol problém, že nedokázali, nerozumeli dobre slovenskému jazyku. Ak príde dieťa do školy, učí sa nové pojmy, nové názvy. Pri neovládaní, dostatočnom ovládaní jazyku, jazyka, pardon, je to pre dieťa skutočne obrovský problém. Čiže pokiaľ ide o zjednanie nápravy v tomto smere, obrátili sme sa nielen na školskú, Štátnu školskú inšpekciu, ale predovšetkým na ministerstvo školstva s tým, že je potrebné a zastávame názor, že je tu potrebné vykonať skutočný, riadny prieskum, alebo by som ešte povedala radšej, výskum v tejto oblasti, aby sa potvrdili tieto naše zistenia, ktoré sme vykonali, a tento náš prieskum, ktorý sme vykonali na základe podaní, ktoré nám boli doručené. Pripomínam, že pokiaľ sme porovnávali diagnostikovanie detí, v každom prípade sme vychádzali z jedného centra, špecializovaného Centra pedagogicko-psychologického poradenstva a prevencie. Takže vlastne toto jedno centrum diagnostikovalo prakticky všetky deti, s ktorými sme sa stretli. Osobitnou časťou správy, ktorú predkladáme, je monitoring, ktorý sme vykonali zhruba vo viacej ako 66, dokonca 68 zariadeniach. Hovorím o detských domovoch, hovorím o zariadeniach sociálnych služieb, ktorých sme, ktoré sme teda navštívili, a je mi veľmi ľúto napriek tomu, že sme sa opakovane stretli s niektorými nedostatkami v detských domovoch, budem hovoriť predovšetkým o tom, že určite nie veľmi by sme boli nadšení, keby nám prišiel na kontrolu do detských domov, a teda konkrétne hovorím, do jedného, kde, samozrejme, situácia je vyriešená, problém odstránený, keby prišiel Európsky výbor na zabránenia mučeniu, neľudskému či ponižujúcemu správaniu. Hovorím o deťoch, ktoré vlastne trpia viacerými druhmi zdravotného postihnutia, čiže nielen telesné, ale aj zmyslové a hovorím aj o duševnom. V niektorých prípadoch sme sa stretli s deťmi, ktoré sú v detských domovoch, ktoré skutočne nestačí starostlivosti, ktorá je poskytovaná v detskom domove, a je nevyhnutá aj základná zdravotná starostlivosť. A hovorím o permanentnej 24-hodinovej starostlivosti. Ich správanie v niektorých prípadoch je až deviantné a pri nedostatku personálu v týchto zariadeniach môže dochádzať, dá sa povedať, dokonca k zneužívaniu iných, menších detí deťmi, ktoré vlastne nie sú schopné ovládať svoje konanie. Toto je osobitný problém, ktorý sme riešili, a, samozrejme, prikláňa sa k tomu aj ústredie práce. Je pravdou, že ešte tento problém nie je doriešený v spolupráci s ministerstvom práce, ale trváme na tom, aby aj tento problém bol jednoznačne riešený. Oveľa väčší problém podľa môjho názoru je problém, s ktorým sme sa stretli, a to je problém v domovoch sociálnych služieb. Je tam dokonca viacero, viacero vecí a navrhovali sme aj novelu zákona č. 448/2008 Z. z. o sociálnych službách, samozrejme, v zmene, v znení a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní, ale aj školského zákona, hlavne v § 79 ods. 1 a 3, čiže v tejto súvislosti potom, samozrejme, aj ďalšie vyhlášky, ktoré, a ďalšie právne normy k predmetu veci. Dokonca sme sa stretli s tým, že technické prekážky sú uprednostňované pred potrebami prijímateľa sociálnej služby. Chýba poznanie potrieb prijímateľov sociálnych služieb pri príprave a vyhodnocovaní individuálnych plánov, ktoré by mali vychádzať z potrieb prijímateľov sociálnych služieb. Individuálne plány sú zvyčajne pripravované skutočne formálne. Je to vo vzťahu napríklad ku detským domovom, kde individuálny plán je pripravovaný už pre dieťa, ktoré po štyroch dňoch prichádza z pôrodnice do detského domova, môžem povedať, že tu sú zase pripravované plány dokonca pre dospelých, ako sme sa s tým stretli v tých domovoch sociálnych služieb pre dospelých, ale aj dokonca pre dospelých, viac ako 60-ročných, trpiacich rôznymi formami demencií a podobne. Čiže trváme na tom, aby ministerstvo práce v zákone č. 448/2008 Z. z. jednoznačne upravilo, ako tie plány majú vyzerať, čo majú zohľadňovať, pre ktoré osoby mali by byť jednoznačne uplatňované. V týchto situáciách by mal byť súčasťou individuálneho plánu aj program sociálnej rehabilitácie. Musím povedať, že tieto programy vo väčších prípadoch, kde sme boli, chýbajú. Metodicky sme sa snažili usmerniť vyššie územné celky, ale požiadali sme aj ministerstvo práce, aby usmernili zriaďovateľov týchto zariadení, pretože tie zariadenia a domovy sociálnych služieb, ktoré sme navštívili... (ruch v sále a odmlčanie sa rečníčky), ďakujem, tie zariadenia sociálnych služieb, ktoré sme navštívili, boli všetky v zriaďovateľskej pôsobnosti vyšších územných celkov, vo vybraných prípadoch v rámci obcí. Pokiaľ ide o tieto typy, to, o tento typ zariadení, chýba individuálny prístup pri práci s prijímateľom sociálnej služby a nadobúdam poznanie, že čím je prijímateľ sociálnej služby viac postihnutý, tým menej sa s ním pracuje. Ja viem a uvedomujem si, že je to problém aj podfinancovania sociálnych služieb, a tento sa... (Ruch v sále, odmlčanie sa rečníčky a prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)