V. Palko, minister vnútra SR: (2005-05-19):
Vážený pán poslanec Krajči, 10. marca 2004 prijala Národná rada Slovenskej republiky novelizáciu zákona č. 73 o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru a ďalších zborov, podľa ktorej sa okrem iného do § 192 vkladá nový odsek 5 tohto znenia: „Dôvody a podrobnosti prepustenia podľa ods. 1 písm. e) ustanoví všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá ministerstvo.“ To vieme. Na základe uvedeného ministerstvo pristúpilo k vykonaniu tohto ustanovenia. Boli preskúmané možnosti vykonania predmetného ustanovenia, pričom bolo, bohužiaľ, zistené toto: 1. Podľa § 1 ods. 2 zákona právne vzťahy, ktoré súvisia so vznikom, zmenami a skončením štátnej služby príslušníkov Policajného zboru, upravuje tento zákon. V súvislosti s tým sa v § 192 ods. 1 taxatívne vymenúvajú dôvody, pre ktoré sa policajt prepustí zo služobného pomeru. Ak by sa mali tieto dôvody rozšíriť o ďalšie, muselo by to byť doplnením existujúcich dôvodov v zákone a nie právnym aktom nižšej právnej sily, akým je vykonávací všeobecne záväzný právny predpis. 2. Podľa § 194 zákona v rozhodnutí o prepustení musí byť uvedený dôvod prepustenia so skutočnosťami, ktoré ho zakladajú. Dôvodom je niektorý z prípadov uvedených v § 192 ods. 1, t. j. konkrétne aj dôvod uvedený v písm. e). Túto skutočnosť podporuje aj rozsudok Najvyššieho súdu Slovenskej republiky č. 4-3/99, podľa ktorého dôvodom sa myslí niektorý z prípadov uvedených v ustanovení § 192 ods. 1 zákona, a to jeho slovným pomenovaním a paragrafovým označením. Keďže samotné znenie § 192 ods. 1 písm. e) je dôvodom prepustenia pre zvlášť hrubé porušenie služobnej prísahy alebo služobnej povinnosti, pričom ponechanie v služobnom pomere by bolo na ujmu dôležitých záujmov štátnej služby, vyznieva splnomocnenie ustanoviť dôvody a podrobnosti prepustenia podľa písm. e) vo vykonávacom predpise ako nezrozumiteľné a nelogické. Treba uviesť, že ani v ďalších pracovnoprávnych predpisoch sa neustanovuje definícia zvlášť hrubého porušenia pracovnej disciplíny, ktoré je dôvodom pre skončenie pracovného pomeru. Tieto ustanovenia sú právnymi normami s neurčitou abstraktnou hypotézou, ktorá nie je stanovená priamo právnym predpisom, ale ponecháva zamestnávateľovi a súdu, aby podľa svojho uváženia v každom jednotlivom prípade vymedzil sám hypotézu právnej normy zo širokého, vopred neobmedzeného okruhu konkrétnych okolností. Zamestnávateľ pri skúmaní intenzity porušenia pracovnej disciplíny prihliada na doterajší postoj zamestnanca k plneniu pracovných úloh, na čas a situáciu, za ktorej došlo k porušeniu pracovnej disciplíny, na mieru zavinenia zamestnanca, na spôsob a intenzitu porušenia konkrétnych povinností zamestnancom a v prípade policajta nadriadený musí skúmať aj to, či by ponechanie policajta v služobnom pomere nebolo na ujmu dôležitých záujmov služby. Túto voľnú úvahu nadriadeného nemožno nahradiť taxatívnym vymenovaním skutkových podstát v prípadoch porušení služobnej prísahy alebo služobnej povinnosti, ktoré malo za následok prepustenie podľa § 192 ods. 1 písm. e) zákona. Ako je už vyššie uvedené, takéto vymedzenie neobsahujú ani žiadne iné pracovnoprávne predpisy, ktoré upravujú právne vzťahy štátnych zamestnancov, zamestnancov, vojakov, colníkov, hasičov, sudcov, prokurátorov atď. Vzhľadom na všetky uvedené skutočnosti treba konštatovať, že splnomocnenie vyplývajúce z poslednej novely zákona vo vzťahu k § 192 ods. 1 písm. e) zákona je nevykonateľné, a preto sa všetky rezorty, na príslušníkov ktorých sa zákon vzťahuje, dohodli, že pri najbližšej novele zákona navrhnú toto ustanovenie zo znenia zákona vypustiť. Pán predsedajúci, skončil som.