Susko, Boris, poslanec NR SR (2021-05-12):
Ďakujem pekne za slovo, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, kolegovia, skôr ako začnem, ešte by som sa chcel vyjadriť k procedúre, pretože sa tu, ale to teraz nielen na pána predkladateľa chcem reagovať, ale stáva sa to tu už pravidlom častejšie v jednotlivých vystúpeniach a pri predkladaní pozmeňujúcich návrhov, že sa nedodržiava zákon o rokovacom poriadku, ktorý po poslednej alebo ostatnej novelizácii hovorí, že pozmeňujúci návrh sa má najskôr odôvodniť a potom sa už len prečíta a skončí. A po skončení, prečítaní pozmeňujúceho návrhu by sa už nemalo nič rozprávať k nemu. A ja len teda, že tak hovorí rokovací poriadok. Ale poďme teda k tomuto návrhu zákona ako takému. Musím povedať, že obsahovo teda nie som proti tým formuláciám, ktoré v tom zákone, ktoré v tom zákone sú, a proti tej konštrukcii ako takej, ale všeobecne som proti tomu, aby sa takýmto spôsobom a takéto konania zavádzali do Trestného poriadku ako trestný čin a takéto spoločenské vzťahy sa takýmto spôsobom čím ďalej, tým viac kriminalizovali. Trestný zákon alebo trestné právo by v rámci systému právneho poriadku Slovenskej republiky mali pôsobiť tzv. ultimeráciou, čo znamená, že by sa mali využívať až ako posledná možnosť, keď v zásade už nie je iná možnosť, keď zlyhali všetky ostatné prostriedky právnej ochrany a keď si spoločnosť uvedomuje, že takéto konanie je tak spoločensky nebezpečné, že nepostačujú iné spôsoby právnej ochrany na to, aby sa dosiahol stanovený, stanovený cieľ. Pri trestnom práve je to v zásade vzťah štát kontra páchateľ, kde páchateľ je potrestaný, ale v zásade obeť takéhoto konania je až na druhej koľaji a tak či tak si musí uplatňovať svoje práva v občianskoprávnom konaní. V tejto súvislosti by som chcel povedať, že tu sú tieto konania, ktoré sa tu snažíme, snažia teda predkladatelia riešiť, sú konania, ktoré smerujú k porušeniu ochrany súkromia, k ochrane osobnosti fyzických osôb. A domnievam sa, že tieto vzťahy by sa mali riešiť v prvom rade prostriedkami občianskoprávnej ochrany. Možno zamyslieť sa nad tým, že ako zlepšiť prostriedky občianskoprávnej ochrany, ako zlepšiť aplikáciu tejto občianskoprávnej ochrany prostredníctvom občianskoprávnych procesov a súdu. Zamyslieť sa nad tým, že či by sme nemali riešiť situáciu tak, aby súdy priznávali možno vyššie primerané zadosťučinenie osobám, ktoré boli obeťami takýchto konaní, či už vo vyjadrení finančnom, alebo inom. Ale nie riešiť to tak, že budeme tieto, takéto konania alebo akékoľvek iné konania za každú cenu sa snažiť len kriminalizovať. Myslím si, že takýto spôsob, že akékoľvek takéto konania čím ďalej, tým viac budeme stále kriminalizovať, tak sa dostaneme za chvíľu do stavu, že akékoľvek konanie už bude trestným činom. A myslím si, že toto nie je účel, že tu my chceme chrániť práve obete takýchto, takýchto skutkov. A tie obete neochránime tým, že to budeme definovať v Trestnom zákone ako trestný čin. Myslím si, že ďaleko lepšie by bolo, keby sa predkladatelia zamysleli nad tým, ako zlepšiť tú občianskoprávnu ochranu obetí práve takýchto konaní, hoc ide alebo išlo by o porušenie práva, tak podľa mňa sú ďaleko efektívnejšie iné nástroje na to, aby sme riešili tieto vzťahy ako ich kriminalizácia, ako vytváranie nových a nových skutkových podstát trestných činov. Toľko z mojej strany. Ďakujem pekne.