Faič, Vladimír, poslanec NR SR (2023-06-27):
Vážený pán predsedajúci, pán minister, panie poslankyne, páni poslanci, na úvod by som sa rád poďakoval celému plénu Národnej rady, že vyslovilo všeobecný súhlas s mojím procedurálnym návrhom, aby sa tento bod rokovania termínoval a aby bol v dnešnom termíne a rovnako som rád, že sa zohľadnila aj moja požiadavka, aby bol prítomný na tomto rokovaní minister zahraničných vecí a európskych záležitostí. Nazdávam sa, že je to potrebné, pretože vzájomný rešpekt a, samozrejme, aj realizácia postojov, ktoré v tomto prípade sú aj v zmysle ústavného zákona sa naozaj objektívne vedia posúdiť len pri vzájomnom rozhovore, konzultáciách alebo rokovaniach. Som tiež rád, že zámer pána poslanca Svrčeka a ďalších kolegov dosiahnuť to, aby tak v kľúčovej téme rokovalo parlamentné plénum. Myslím si, že téma si to zaslúži. Návrh skupiny poslancov na prijatie uznesenia k stanovisku Slovenskej republiky k hlasovacím právam Slovenskej republiky v inštitúciách a v orgánoch Európskej únie z hľadiska dôležitosti problematiky skutočne predstavuje jeden z najzávažnejších doteraz neprerokovaných bodov na tejto schôdzi Národnej rady, aj keď účasť kolegov poslancov tomu nenasvedčuje. Je to najmä z toho dôvodu, aby vláda vedela postoj parlamentu, aby vedela, čo parlament chce, aké má postoje a aby sa vedela na základe toho aj, aj vyjadriť. Téma zmeny hlasovacích práv v členských štátoch v inštitúciách orgánov Európskej únie rezonuje už rok. To si treba povedať celkom otvorene. Uvediem niekoľko príkladov, že tomu tak skutočne je. Známy portál s európskou problematikou Euroactiv.sk priniesol článok s názvom, citujem: „Nemecko chce zrušiť právo veta pri európskych sankciách aj daniach.“ Podľa tohto článku, citujem: „Nemecký kancelár Olaf Scholz v kľúčovom prejave podporil zmenu základných zmlúv Európskej únie. Najväčšia krajina v bloku chce zrušiť zásadu jednomyseľnosti v zahraničnej a daňovej politike, podmieňuje tým aj prijímanie nových členov.“ Rovnako pravda s odvolaním sa na agentúru Reuters uvádza pod titulom „Scholz volá po zrušení práva veta štátov Európskej únie. Nemôžeme si ho dovoliť.“ A ďalej píše: „Ak si chce Európska únia udržať vedúcu úlohu vo svetovej politike, nemôže si dovoliť ponechať jednotlivým členským štátom právo veta pri rozhodovaní o spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politike.“ Podľa agentúry Reuters to uviedol nemecký kancelár Olaf Scholz. Spomeniem ešte niekoľko výstižných názvov súvisiacich s predmetnou problematikou. V Europarlamente sa hovorí o zrušení jednomyseľného hlasovania v rámci rozhodovania EÚ, správy RTVS. Europarlament aktivuje proces zmeny zmlúv v Európskej únii, Aktuality.sk. Von der Leyenová a Macron nevylúčili zmenu zmlúv Európskej únie. V hre je koniec jednomyseľného hlasovania, hnonline.sk. Aj Európska komisia už dávnejšie hovorí o väčšinovom rozhodovaní, napríklad v spoločnej zahraničnej politike. Jej predsedníčka na slávnostnom ukončení Konferencie o budúcnosti Európy vyhlásila: „Vždy som obhajovala názor, že jednomyseľnosť v niektorých kľúčových otázkach nedáva zmysel, ak chceme byť rýchlejší.“ Poslanci Európskeho parlamentu aj Komisia paradoxne zdôvodňujú zámer znížiť doterajší štandard hlasovacích práv členských štátov práve realizovaním podnetov občanov z Konferencie o budúcnosti Európy. Téma nastolená v predmetnom návrhu uznesenia nie je vymyslená, je živá. Je vhodné rozumieť rizikám s ňou súvisiacich. Podľa doteraz uvedeného konečný tlak na zníženie doterajšieho štandardu hlasovacích práv členských štátov s veľkou pravdepodobnosťou môžeme očakávať v spojitosti s ďalším rozširovaním Európskej únie, kedy bude Slovenská republika ako podporovateľ rozširovania postavená pred dilemu. To si treba celkom jasne zadefinovať. Do konania predčasných parlamentných volieb a vymenovania novej vlády skôr existujú skryté riziká. Samotnému hlasovaniu v inštitúciách a orgánoch Európskej únie predchádza celý rad krokov, ktoré umožnia takéto hlasovanie. Spustenie mechanizmov, ktoré majú smerovať k navrhovanému výsledku, ako tomu napríklad je ohľadom známej normy EURO 7. Alebo len ťažko mohol minister vnútra Ivan Šimko zverejniť na sociálnej sieti svoj názor s odhodla... a potom s odhodlaním vyraziť do Bruselu bez predchádzajúcich krokov migračnému návrhu uskutočnených v pomerne dlhšom období a postojov za Slovenskú republiku k nim. Rizikom je, aby odvolaná a dočasne poverená vláda, jej členovia a aparát ministerstiev, alebo stáleho zastúpenia nezaujali súhlasné stanovisko hoc aj v počiatočnom procese, ktoré by smerovalo k zníženiu doterajšieho štandardu hlasovacích práv členských štátov. Ďalším rizikom je nedostatočná informovanosť o predmetoch návrhov, o ktorých budú členovia odvolanej a dočasne poverenej vlády rokovať a hlasovať v inštitúciách a orgánoch Európskej únie v období do vymenovania novej vlády, najmä ak doteraz neexistuje vôľa len trochu objektívne posudzovať, o čom je odvolaná a dočasne poverená vláda oprávnená rozhodovať a o čom už nie. A máme skúsenosť aj z predchádzajúcej vlády Eduarda Hegera. Z vnútropolitického hľadiska sa totiž jedná o obdobie neobvyklého chodu ústavných orgánov, pri ktorom niekoľko mesiacov nie je plánované rokovanie schôdze Národnej rady Slovenskej republiky a súčasne výkonom funkcie bola poverená vláda Slovenskej republiky bez adekvátnej ústavno-politickej legitimity, ktorú nezís... ktorá nezískala dôveru a nebolo schválené jej programové vyhlásenie. Nasledovne bola odvolaná a poverená na relatívne dlhú dobu bez možnosti výkonu dôležitých ústavno-právnych pôsobností. Súčasne sú na téme dňa minimálne otázniky nad úrovňou chodu Výboru Národnej rady pre európske záležitosti. To všetko dohromady zákonite musí generovať riziko porúch vo fungovaní ústavného systému. V kontexte doteraz uvedeného je plne opodstatnené, aby Národná rada Slovenskej republiky prijala uznesenie k stanovisku Slovenskej republiky k hlasovacím právam Slovenskej republiky v inštitúciách a v orgánoch Európskej únie. Jeho podstatou je vyhradenie si rozhodovania o stanoviskách Slovenskej republiky k hlasovacím právam v inštitúciách a v orgánoch Európskej únie, na rokovaní schôdze Národnej rady Slovenskej republiky, o ktorých by inak rozhodoval výbor pre európske záležitosti. Súčasne poukážem na priestor, kde vidím možnosti zdokonalenia návrhu uznesenia a prostredníctvom pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu aj ponúknem riešenia. Prvé odporúčanie je k nie celkom jasnému mechanizmu, ktorým je možné sa dopracovať k rokovaniu schôdze Národnej rady Slovenskej republiky, a prípadnom schvaľovaní stanoviska Slovenskej republiky k hlasovacím právam v inštitúciách a v orgánoch Európskej únie. Predseda Národnej rady sa vôbec nemusí dozvedieť o predložení návrhu stanovísk k legislatívnym a iným aktom Európskej únie s významným vplyvom a dosahom na Slovenskú republiku, a to vrátane návrhu stanovísk súvisiacich s hlasovacími právami Slovenskej republiky v inštitúciách a v orgánoch Európskej únie. Ak márne ubehne štrnásťdňová lehota priamo z ústavného zákona o spolupráci Národnej rady a vlády v záležitostiach Európskej únie, nadobudne záväznosť stanoviska navrhnutého vládou, nech bude akékoľvek. Riešením môže byť doplnenie úlohy pre výbor pre európske záležitosti, bezodkladne informovať predsedu a podpredsedov Národnej rady o predložení takýchto návrhov stanovísk súvisiacich s hlasovacími právami Slovenskej republiky v inštitúciách a v orgánoch Európskej únie a jednak návrhov stanovísk s významným vplyvom a dosahom na Slovenskú republiku. V prípade nekonania rokovania výboru by mal zabezpečiť uvedené informovanie predseda výboru alebo jeho tajomník. Druhé odporúčanie je skôr formálneho charakteru. Medzičasom po podaní predmetného návrhu uznesenia došlo k odvolaniu vlády. Z návrhu uznesenia by malo byť zrejmé, že Národná rada niečo požaduje od odvolanej a dočasne poverenej vlády s obmedzenou pôsobnosťou. Tretie odporúčanie smeruje k dokonalejšiemu požiadaniu vlády. Podľa toho predloženého Národná rada žiada vládu, aby dôsledne rešpektovala, že o prípadnom návrhu stanovísk súvisiacich s hlasovacími právami nebude rozhodovať výbor pre európske záležitosti, ale plénum parlamentu.