M. Pado, poslanec: (2006-10-18):
Vláda má vo svojom programovom vyhlásení zakotvené aj nasledovné slová. „Je to sociálny štát, ktorý Ústava Slovenskej republiky predpokladá vzniku samostatnej Slovenskej republiky tým, že upravuje a pre všetkých garantuje hospodárske, sociálne a kultúrne práva v rozsahu typickom pre sociálny štát. Vláda Slovenskej republiky všestranne podporí reálne smerovanie Slovenskej republiky k naplneniu jej charakteristiky ako sociálneho štátu. Štátu, ktorý spolu s regiónmi, obcami, firmami a rodinami nesie diel zodpovednosti za podobu životných podmienok. Štátu rešpektujúceho sociálnu solidaritu ako jednu zo základných hodnôt Európskej únie.“ Pani poslankyne, páni poslanci, takže ako? Platí to, čo som teraz citoval, čo je v programovom vyhlásení vlády? Alebo nie. Ak platí, prečo potom chcete fakticky zrušiť možnosť poskytnúť príspevok z daní fyzických a právnických osôb. Hovorím, že fakticky, pretože na papieri síce táto možnosť bude, ale tak oklieštená, že klesne na 20 % z minuloročného objemu. Ak text, ktorý som čítal, ktorý v programovom vyhlásení vlády neplatí, potom to povedzte rovno a nie je čo riešiť. Nie je problém. Veď tretí sektor je jedným z najdôležitejších oporných bodov, ak nie najdôležitejším sociálnej solidarity v spoločnosti a táto vláda ho chce týmto spôsobom, týmito okliešťujúcimi krokmi v oblasti 2-percentnej dane z príjmu postaviť na postrannú čiaru na ihrisku, ktoré sa nazýva sociálna solidarita, sociálna práca. Programové vyhlásenie vlády ďalej hovorí: „Programové vyhlásenie vlády Slovenskej republiky vychádza zo skutočnosti, že podmienky, v ktorých ľudia žijú a pracujú, nie sú len ich osobnou vecou alebo zodpovednosťou ich blízkych a rodín, ale aj vecou verejnou. Je to program rovnováhy zodpovednosti jednotlivca a spoločenskej solidarity.“ Aj tu je teda zámer vlády v oblasti 2-percentného príspevku v príkrom rozpore s tým, čo je uvedené v programovom vyhlásení vlády. Obmedzenie možnosti v prípade 2-percentného príspevku môže mať dosah aj na zamestnanosť. Dotklo by sa to najmä regiónov s vyššou nezamestnanosťou, a to nielen tým, že mimovládne organizácie by nemali dosť peňazí pre svojich zamestnancov. Tieto organizácie poskytujú možnosť mnohým nezamestnaným polepšiť si finančne dobrovoľníckou prácou. Dotkne sa to aj mladých ľudí, ktorí končia štúdium, a to tak, že sa pre nich zníži možnosť získať si pracovné návyky v rámci absolventskej praxe vo verejnoprospešných neziskových organizáciách. Ak hovoríme o tom, že smerujeme a približujeme sa k Európskej únii,  k starým štátom Európskej únie vo všetkých sférach, netreba zabúdať aj na to, že v krajinách pôvodnej pätnástky sa tretí sektor podieľa na zamestnanosti 5 až 7 %. A to nie je zanedbania hodné číslo. V Slovenskej republike sa podiel tretieho sektora na zamestnanosti uvádza v rozmedzí 1 až 2 %. Programové vyhlásenie vlády ďalej hovorí: „S cieľom odstraňovania príčin chudoby a sociálneho vylúčenia jednotlivcov a skupín vrátane rómskych marginalizovaných komunít prijme vláda opatrenia s akcentom na utváranie podmienok na realizáciu opatrení nefinančného charakteru, akými sú napríklad sociálne služby, opatrenia sociálnoprávnej ochrany, sociálni kurátori atď. Zároveň bude vláda dôsledne vyžadovať dodržanie princípu subsidiarity a výkon kompetencií všetkých zodpovedných subjektov.“ No a nakoniec to najlepšie. Znova citujem z programového vyhlásenia vlády. „Vláda sa bude snažiť vytvoriť podmienky pre rozvoj sociálneho podnikania v oblasti sociálnych služieb založeného na neziskovom princípe.“ No, toto naozaj nepotrebuje žiaden komentár. Pán minister školstva Slovenskej republiky pán Mikolaj vo svojom vystúpení pri prerokovávaní zákona o zrušení krajských školských úradov tento návrh obhajoval aj preto, že nechcete, aby sa pri financovaní školských zariadení a neštátnych škôl o týchto veciach kto, čo, kedy a kde rozhodovalo v Bratislave, že ľudia dole vedia lepšie, čo treba, kde treba, kedy a ako treba. Aj ste to v prvom čítaní takto presadili. Na druhej strane, keď sa to týka 2 % z daní pre neziskové organizácie, teda pre tretí sektor ako taký, tá možnosť ľudí rozhodnúť o tom, kam dať na podporu peniaze, túto možnosť chcete zobrať, nech sa o tom rozhoduje v centre. No a vrchol všetkého je, že najlepšie o tom zrejme vie predseda vlády Slovenskej republiky pán Robert Fico. Áno, veď je to tak, ak rezerva pána predsedu vlády v návrhu štátneho rozpočtu je trojnásobkom toho, čo mal bývalý predseda vlády. Takže úspešne ste sa vydali na cestu vytvárania nového kultu osobnosti a moci slovami vašej europoslankyne. Teraz z oblasti kultúry. „Vláda Slovenskej republiky vníma rozvoj kultúry v najširšom slova zmysle ako nevyhnutnú podmienku zvyšovania kvality života občanov Slovenskej republiky. Vláda si chce v nasledujúcom funkčnom období stanoviť pre oblasť kultúry jasné priority“ atď. atď. „Vláda Slovenskej republiky deklaruje záujem súbežne s priamymi dotáciami z verejných zdrojov rozširovať možnosti viaczdrojového financovania.“ Takže ako teda. Naozaj chcete podporovať rozvoj kultúry, zachovávanie tradícií a rozvoj regionálnej kultúry? Alebo nechcete. Načo sú tieto slová v programovom vyhlásení vlády. Len preto, aby bolo viacej textu na čítanie? Tretí sektor pôsobí najviac v tých sférach v kultúre, ktoré nie sú finančne zaujímavé, pretože tam, kde je to zaujímavé, pôsobia iní, podnikateľské subjekty. V roku 2000 v jednom z miest na Slovensku v Michalovciach vzniklo občianske združenie Zemplínska spoločnosť, ktoré má za cieľ okrem iného aj zachovávať kultúrne tradície, podporovať dokumentovanie kultúrneho dedičstva, rozvoj regionálnej kultúry a iné. Z hľadiska poznávania koreňov a regionálnych dejín nesmierne dôležitých cieľov. Toto občianske združenie financuje svoju činnosť jednak z členských príspevkov, ale je to absolútne mizivá časť rozpočtu z príspevkov samospráv a podnikateľov z grantov a 2-percentného príspevku. Občianske združenie Zemplínska spoločnosť za dobu svojej činnosti vydalo 24 publikácií v celkovej hodnote 1 850-tis. korún, pričom z 2 % sme získali len 180-tis. korún a tieto boli používané na vydávanie a následne vďaka získaným financiám boli financované ďalšie publikácie. Uvediem na ilustráciu tituly, ktoré boli vydané, pretože mnohým z vás alebo väčšine z vás sa nedostanú do rúk. Napríklad Dejiny osídlenia Zemplínskej župy. Viac ako 700-stranová publikácia, ktorú mal profesor Uličný 25 rokov v šuplíku, pretože nikto nemal záujem o jej vydanie. Chcete povedať, že dnes by ju niekto iný vydal? Spevy Zemplína prvý až štvrtý diel. V týchto štyroch publikáciách je dokumentovaných takmer 800 ľudových piesní zo Zemplína. Spýtam sa, kto by toto urobil? Kto by zabezpečil teda vydanie, vytlačenie týchto publikácií? Kultúrne pamiatky Zemplína v okrese Michalovce a Sobrance. Pamiatkový úrad, ktorý mal v Michalovciach svoje pôsobisko 8 rokov, bol prednedávnom zrušený. Kto by takúto publikáciu vydal? Zvykoslovné pásma Od Fašeng po Kračún a Koledníci sú ďalšie publikácie, ktoré by nikdy neuzreli svetlo sveta, nebyť tohto občianskeho združenia. Zemplínska spoločnosť vydala básnické zbierky takých známych autorov, ako sú Pavol Horov, Gorazd Dvonický. Každé jedno vydanie takejto zbierky stojí minimálne 40-tis. korún. Vydala obrazovú publikáciu o krásach Zemplína a ďalšie a ďalšie do čísla 24. Dámy a páni, ak chcete naozaj podporiť ochranu kultúrneho dedičstva a regionálnu kultúru, tak krok, ktorý sa chystáte urobiť, smeruje presne opačným smerom. S istotou môžem povedať, že Zemplínska spoločnosť nebude môcť naďalej podporovať tak ako doteraz rozvoj kultúry. Okrem iného je zriaďovateľom Zemplínskeho akordeónového tria a 27-členného akordeónového súboru Tokáta, ktorý reprezentuje nielen Zemplín, ale aj Slovensko doma aj v zahraničí. Nebude môcť vydať ďalšie publikácie, nebude môcť robiť proste nič, čo je finančne nákladné. Ešte na okraj, za autorské práva Dejiny osídlenia Zemplínskej župy zaplatila Zemplínska spoločnosť 400-tis. Sk autorovi na splátkach a podlžnosť za tlač bola uhradená vďaka príspevku jedného z členov vo výške 250-tis. korún. Takže, pán minister, ak budete realizovať tento krok, tak aj toto je dôsledok, toto je praktická ukážka realizácie programového vyhlásenia vlády v oblasti kultúry, praktická aplikácia v praxi. Dvojpercentná daň priniesla naposledy, alebo teda 2 % z daní priniesli naposledy 930 mil. korún, z toho 312 z daní fyzických osôb, 618 právnických osôb. Ak zúžite možnosť darovať 2 % len tým, ktorí prispievajú viac ako 250 korunami, potom príspevok klesne ani nie na 10 %  z tohto roku a v prípade 0,5 % daní z právnických osôb je to menej ako 155 mil. korún. Takže dokopy necelý 190 mil. v porovnaní s 930. Ak teda hovoríme o likvidácii, hovoríme o tom právom. Na záver tejto časti ešte jedna citácia z programového vyhlásenia vlády: „Vláda Slovenskej republiky považuje tretí sektor za dôležitý spoločenský pilier a súčasť slobodnej občianskej spoločnosti. Uvedomujúc si dôležitosť rozvoja občianskej spoločnosti bude viesť partnerský dialóg s jednotlivými zložkami a platformami občianskej spoločnosti za účelom neustáleho vytvárania kvalitného ekonomického a právneho prostredia.“ Myslím si, že toto naozaj nepotrebuje komentár. Žiada sa mi ale povedať jeden príklad na takéto pokrytectvo, na takúto neúprimnosť a dalo by sa to povedať aj tvrdšími slovami. „Bili sa raz na dvore dvaja chlapci. Jeden bol taký počernejší a druhý nemal také výrazné pigmentové podfarbenie. Otec toho prvého celú akciu sledoval a ten druhý prišiel úplne z nenazdania, hneď sa spustil na toho, ktorý to sledoval. No, prečo mu nepovieš, aby mu dal pokoj? A na to Deži hovorí,  že však ja mu vravím, uža ružar, tak nebi ho! Uža ružar, to je daj mu.“ Mám presne takýto pocit aj z tohto vášho kroku a porovnania programového vyhlásenia vlády. Dámy a páni, už dlhý čas priznávam, nie je to mesiac ani dva, ani pol roka, ale po týchto voľbách je to ďaleko intenzívnejšie, zamýšľam sa nad tým, čo vlastne vedie pána predsedu vlády, predtým predsedu opozičnej strany k takým vyjadrovaniam, aké boli preňho typické nielen v minulosti ako šéfa opozičnej strany, ale aké mu zostali aj po nástupe do kresla predsedu vlády a k takým krokom, ktoré dnes táto vláda pod jeho vedením realizuje. Prečo za každú cenu útočí na schopnejších, nezávislejších, na tých, ktorí sú schopní byť samostatní. V čom to je? Je to nenávisť voči skupine obyvateľov, alebo je to nenávisť voči určitým osobám, možno jedno, možno aj druhé. Možno to má korene v socialistickej minulosti pána Fica a jeho komunistickým zotrvačnostiam. Iste je to aj jeho averzia voči najväčšiemu rivalovi, bývalému predsedovi vlády Slovenskej republiky Mikulášovi Dzurindovi. Prečo? Žeby preto, že Dzurinda pred štyrmi rokmi bol schopný postaviť vládu, ktorá vydržala štyri roky, a pán Fico, čo by nádejný generálny prokurátor, premiér alebo niečo iné musel ďalšie štyri roky čakať? Prosím? No, neboli štyri roky, bolo to tri roky aj štyri mesiace. Musel čeliť za toto obdobie tlakom svojich sponzorov? To asi nie. Predsa len z môjho pohľadu je to veľmi nízky pud, aj keď, kto vie? Žeby preto, že Dzurinda je východniar? Ale, to asi tiež nie, keby ešte tak bol Maďar, myslím si, že to by bolo skôr pochopiteľné. Prečo teda? Pretože mal Dzurinda za osem rokov úspech v zahraničí? Aj doma? Či chcete povedať, že osemročné pôsobenie na funkcii predsedu vlády nie je úspechom? Či chcete povedať, že jeho vládnutie bolo neúspešné z ekonomického hľadiska? Chcete povedať, že v budúcoročnom štátnom rozpočte je nárast o 17 mld. korún vo výdavkovej časti zásluhou opatrení, ktoré táto vláda prijala za 100 dní svojho vládnutia? To predsa nemyslíte vážne. Opatrenia, ktoré boli prijaté, smerujú skôr k výdavkom, a nie k príjmom. Tých pár korún alebo pár stotisíc, sto miliónov korún, ktoré získate, vám všetko nevykryjú? Bez týchto výsledkov, ktoré dosiahla bývalá vláda, by ste dnes nemohli míňať toľko financií. Je problémom to, že proti Dzurindovej vláde neboli ani európski socialisti? Že ho prijímali ako rovného? A že terajšieho predsedu vlády kvôli jeho vláde kolegovia odmietajú? Myslím si, že ani to nemusí byť celkom dostatočný dôvod. Pretože sme sa za Dzurindovej vlády dostali do Európskej únie a do NATO? Aj keď mnohým voličom vašej strany určite tento krok nevoňal, nemyslím si, že je to ten najvážnejší dôvod. Takže prečo? Pretože niektorí iní majú svoj vlastný názor, za ktorým si vedia stáť, ktorý presadzujú? A neuhýnajú len preto, že sa to niekomu páči? Že nepodliehajú vždy náladám verejnosti, voličov a občanov? Možno. Možno jeden, možno druhý, možno tretí dôvod. Neviem, ale dovoľte mi, aby som povedal svoj názor prečo? Prečo vláda pod vedením Roberta Fica chce likvidovať tretí sektor? Prečo vláda pod vedením Roberta Fica ide meniť zákony o Slovenskej televízii a Slovenskom rozhlase? Prečo vláda Roberta Fica chce za každú cenu mať svojich sudcov Ústavného súdu? Prečo vláda Roberta Fica stopla všetku privatizáciu? Prečo chce mať väčší vplyv už v privatizovaných spoločnostiach s účasťou štátu. Prečo chce za každú cenu regulovať ceny energií? Prečo zaviedla nižšiu DPH? Prečo sa promenáduje pán predseda vlády pred kamerami vo vojenskej uniforme? Prečo má navrhovanú rezervu trojnásobok sumy oproti bývalému predsedovi vlády? A prečo chcete zvyšovať aj minimálnu mzdu na 60 % úrovne priemerného zárobku a trestať tých, čo zarábajú viac, ako je priemer? Dôvody sú veľmi jednoduché. Predseda vlády a predseda SMER-u pán Robert Fico je totiž človek rovnakej krvnej skupiny ako Alexander Lukašenko a Fidel Castro alebo ktorýkoľvek iný diktátor..., ďakujem, len s jednou výnimkou. Slovenská republika nie je ani Bielorusko a nie je ani Kuba a ani iný štát s diktátorom na čele. Za posledné roky, chvalabohu, na Slovensku došlo k takým zmenám, ktoré nedovoľujú realizovať tie kroky, ktoré by hádam boli žiaduce. Ale to, že sa to nedá urobiť dnes, neznamená, že sa to nebude dať urobiť v budúcnosti. Máte pocit, že nemám pravdu? Dobre, tak poďme postupne. Ja hovorím, že vláda likviduje tretí sektor a vy s tým nesúhlasíte. No dobre, ale ako teda nazvať to  drastické   zníženie  možného odvodu 2 % pre neziskové organizácie? Z 930 na 190 mil. korún. Čo to je? Nie je to likvidácia neziskových organizácií? Nie je to likvidácia tretieho sektora? Nie je to to isté, čo sa deje v Bielorusku? Nie je to to isté, keď prezident Lukašenko obvinil slovenské neziskové organizácie, slovenský tretí sektor, že chce destabilizovať a zmeniť politickú situáciu v Bielorusku? Hovorím, že táto vláda chce meniť zákony o Slovenskej televízii a Slovenskom rozhlase. Nechce? Chce. Netvrdím, že súčasné zákony sú dobré. A nehovorím, že voľba riaditeľov je jednoduchá. Ale prečo za každú cenu hlavným dôvodom novely týchto zákonov je zmena spôsobu voľby riaditeľov. Ak si to dáme do súvislosti, výhrady voči verejnoprávnej televízii a voči spravodajstvu Slovenskej televízie o vláde, o vládnucich stranách, je to jedno a to isté. Nie je to preto, aby sa v spravodajstve dalo tisíckrát opakovať to, čo nie pravdou? Aby sa to potom pre verejnosť pravdou stalo? Hovorím, že vláda chce za každú cenu zmeniť sudcov Ústavného súdu tak, aby v ňom mala dominantné postavenie. Áno, sudcovia sa predsa idú voliť noví, a pokiaľ by došlo k dohode, že je patričné zastúpenie opozície medzi sudcami Ústavného súdu, nie jeden, dvaja, potom by sme o tom mohli hovoriť, že to nie je cieľom, ale v opačnom prípade je to jasným cieľom, ako mať k dispozícii Ústavný súd, aby nemusel vyrieknuť nález tam, kde to nie je pre vládnu koalíciu potrebné a prijateľné. Hovorím o stopnutej privatizácii. Nemá to nič spoločné so záujmom národného hospodárstva. Jeden jediný a dôležitý bod je ten, mať v týchto štátnych firmách svojich ľudí a dávať prácu ľuďom a poukazovať na to, že pokiaľ bude pri vláde niekto iný, tak o tú prácu prídu, pretože tam príde zahraničný investor a ten bude racionalizovať a prepúšťať ľudí. Je to klasický príklad najprekvitajúcejšieho socializmu a diktatúry. Hovorím o väčšom vplyve v sprivatizovaných spoločnostiach s majetkovou účasťou štátu, ale veď to už bolo viackrát povedané a nemá to nijakú logiku. Štát má predsa majetkovú účasť v týchto firmách a finančné prostriedky všetky nejdú do zahraničia. Má na tom svoj podiel aj štát. Takže o čom to vlastne je? Je to o zmene vedenia týchto firiem? Je to o tom povedať, my sme tí, ktorí vám dávajú robotu. My sme tí, ktorí sa o vás starajú, v prípade, že sa to zmení, bude to opačne. Ja som ten, kto vám môže dať viac peňazí. Ja som ten, kto vám dá robotu. Je to obyčajné kupovanie voličov, občanov tejto krajiny. Vláda chce za každú cenu regulovať ceny energií. Keby bol úprimný záujem o sociálne slabšie vrstvy obyvateľov, bol by prijateľný aj model, že sa vytvorí fond, do ktorého budú prispievať jednotlivé firmy a z toho sa potom bude prispievať sociálne slabším vrstvám obyvateľov. Ale nie je to tak, nie je to preto. Nie preto sa trvá na tom, že treba upraviť ceny, treba zmeniť Úrad pre reguláciu sieťových odvetví, ale preto, že sa nedá ustúpiť v boji o moc. Nie je možné poukázať, že v tomto smere som slabší a ustúpim. Je to preto, že žiaden diktátor  nemôže ustúpiť protivníkovi, keď ide o moc. Žiaden diktátor neustúpi svojmu súperovi. Pre slabšieho občana by bol efekt v obidvoch prípadoch rovnaký. Dôležité je ale to, aby si občan myslel, že najlepšie a najsprávnejšie je to, čo hovorí predseda vlády. Hovorím o nižšej dani na lieky. Vôbec nie je dôležité, že táto nižšia daň pre občana neprinesie takmer žiaden efekt. Dôležité je to, čo bolo, že bolo presadené to, čo bolo povedané. Nie je dôležité, že v pôvodnom zámere bolo ďaleko viac položiek a komodít, ktoré by určite občania pocítili vo svojej peňaženke viacej. Dôležité je to, že sme presvedčili ľudí o tom, že toto je to najpotrebnejšie a najsprávnejšie, 60 korún mesačne v priemere je dôležitejších ako 20, 300 alebo 400 korún. Toto je dôležité. Veľmi úsmevné je, keď sa predseda vlády promenáduje pred televíznymi kamerami v uniforme, pretože sa nestihol prezliecť. Ešte úsmevnejšie je, keď ide na stretnutie s prezidentom v uniforme. Myslím si, že pre mnohých, a nielen pre občanov, ale pre verejnosť, pre kohokoľvek by určitý kozmetický defekt znamenal ďaleko menšie faux pas ako návšteva a stretnutie a promenádovanie sa v uniforme. Je dôležité vystaviť sa na obdiv v uniforme, pretože uniforma naznačuje, že je to osoba veľmi dôležitá, veľmi silná a veľmi potrebná. Toto je príznačné pre diktatúry v Južnej Amerike v latinskoamerických krajinách a v Ázii.