J. Rusnák, poslanec: (2002-06-20):
J. Migaš, predseda NR SR: Panie poslankyne, páni poslanci, v súlade s rokovacím poriadkom pán poslanec Gašparovič predniesol procedurálny návrh, Národná rada sa dohodla, mojou povinnosťou ako predsedajúceho je, aby som v súlade s rozhodnutím Národnej rady začal ihneď rokovanie, lebo taký bol procedurálny návrh o tomto bode programu. Ak pán poslanec predniesol návrh, aby bol informovaný predseda vlády, že sa rokuje o tomto bode a bol pozvaný, ja som to hneď vykonal. Predseda vlády je informovaný a môže sa dostaviť na rokovanie, to je po prvé. Po druhé. Rokujeme znova v súlade s rokovacím poriadkom a s dohodou výkladu v ústavnoprávnom výbore. Ak nebol vznesený návrh na rozpravu k tomuto bodu, čiže postupujeme v súlade s bodom jeden výkladu ústavnoprávneho výboru, že sa kladú otázky tomu, ktorý podáva informáciu, a ten bude potom reagovať a prijme sa príslušné uznesenie. Čiže rokujeme, ešte raz by som chcel povedať, aby sa korektne vyjadrovalo, rokujme v súlade s rokovacím poriadkom a nič tu porušené nebolo, čiže predseda vlády teraz vie, on sa vyjadril na hodine otázok, mal možnosť sa vyjadriť pán minister Macejko. Národná rada posúdila, že je aktuálna téma, a preto Národná rada ten bod preradila a o ňom rokuje. Čiže tak by som jednoducho reagoval, veci sú v súlade s rokovacím poriadkom. To boli všetky otázky, ktoré boli položené. Teraz sa pýtam predsedu Najvyššieho kontrolného úradu, či chce reagovať. Áno. Nech sa páči, reagujte na jednotlivé otázky, pán predseda. J. Stahl, predseda Najvyššieho kontrolného úradu: Ďakujem pekne. K otázkam pána poslanca Brňáka. Stretnutie s predsedom vlády Slovenskej republiky som inicioval ja vzhľadom na to, že dovtedy boli publikované len jednostranné informácie, ktoré vychádzali zo strany Železničnej spoločnosti. Najvyšší kontrolný úrad nebol požiadaný o predloženie jeho stanoviska a nebol ani požiadaný o vysvetlenie postupu, alebo proste vôbec o informáciu, ako postupoval v tejto veci. Na základe tejto iniciatívy bolo dohodnuté cez sekretariáty, že sme sa s pánom predsedom vlády stretli po včerajšom rokovaní vlády. Ja som nič viac neurobil, len to, že som ho informoval o našich krokoch, informoval som ho o tom, prečo sme volili tú formu, ktorú sme volili, a povedal som mu, že vlastne z čoho pozostávajú tie naše pochybnosti, ktoré v stanovisku boli obsiahnuté. Mojím účelom, teda účelom tejto informácie nebolo ani ovplyvňovanie premiéra Slovenskej republiky, ani to, aby si prebral do svojej pozornosti názor alebo stanovisko Najvyššieho kontrolného úradu. Kládol som si za povinnosť ho informovať, že je tu aj iná, druhá strana, ktorá má svoje právo uviesť svoje poznatky. Takže toľko k tej prvej otázke pána poslanca Brňáka. K ďalšej otázke pána poslanca Lackoviča: Kompetencia Najvyššieho kontrolného úradu pri obstarávaní a nadväznosť, alebo kompetencia Úradu pre verejné obstarávanie. Úrad pre verejné obstarávanie je orgánom štátnej správy, Najvyšší kontrolný úrad je štátnym orgánom, to sú dva základné diametrálne postavenia týchto úradov. V zmysle toho aj v zmysle zákonných ustanovení a postavenia Úrad pre verejné obstarávanie posudzuje, či boli dodržané jednotlivé paragrafové ustanovenia zákona o verejnom obstarávaní. Najvyšší kontrolný úrad, tak ako je uvedené a už ako bolo aj spomínané, kontroluje efektívnosť, hospodárnosť nakladania s majetkom štátu, hmotným aj nehmotným, ďalej kontroluje, ako sa s týmto majetkom nakladá, kontroluje, ako sa nakladá so záväzkami aj pohľadávkami štátu. To znamená, že celý tento komplex kompetencií dáva možnosť a povinnosť kontrolovať priebeh rokovacích konaní pri obstarávaní okrem taxatívne stanovených bodov, kde nezasahuje a ani zasahovať nebude. Síce ide o takú vec, keď sa otvárajú obálky pri verejnej súťaži alebo keď sa ustanovujú orgány, keď sa ustanovujú kritériá. Čiže to, čo má charakter výkonu štátnej správy alebo charakter výkonnej činnosti, to je predmetom a kompetenciou vyhlasovateľa. My potom posudzujeme, či boli zohľadnené aspekty hospodárnosti a efektívnosti takéhoto konania. To znamená, že v tomto je aj ten rozdiel a v tom je aj to, že Úrad pre verejné obstarávanie nemá kompetenciu v takom širokom meradle a v takej širokej miere vstupovať do verejného obstarávania, naproti tomu Najvyšší kontrolný úrad túto kompetenciu má. V prípade, že Najvyšší kontrolný úrad pri kontrole zistí, že došlo k porušeniu zákona o obstarávaní, nekoná ďalej, ale odstupuje toto zistenie Úradu pre verejné obstarávanie, ktorý je výkonným orgánom pre túto činnosť a ten už koná potom ďalej. Pokiaľ ide o minutie prostriedkov, o tom neviem, či boli poskytnuté a či boli minuté. Otázka, alebo zásadná otázka je v tom, ako som spomenul v informácii, my sme nerobili kontrolu, to znamená, že sme nepostupovali v zmysle tých pokynov alebo ustanovení zákona, ktoré nám ukladá pre výkon kontroly, ale v zmysle § 22 zákona o Najvyššom kontrolnom úrade sme vyžiadali podklady, ktoré sme posúdili, a preto nebol výsledkom protokol, ale len stanovisko, kde sme uviedli naše pochybnosti a odporučili ministerstvu dopravy naše odporučenie, ako majú postupovať. Všetko ostatné je zodpovednosťou výkonných orgánov, teda orgánov exekutívy, to znamená ministerstva dopravy a jeho kompetencií voči akciovým spoločnostiam, ktorých vlastníkom je štát. K tej tretej otázke, že odklepnutia tendra zo strany Železníc, o tom tiež neviem, je to vecou a zodpovednosťou príslušného manažmentu, oni musia vedieť, za čo zodpovedajú, musia si byť vedomí aj prípadných právnych dôsledkov. O tých nebudem hovoriť, lebo by boli hypotetické a kontrole ani neprislúcha robiť takéto úvahy. K otázkam pána poslanca Cupera. Ide o otázku vplyvu efektívnosti, účelnosti a vôbec aký môže mať vplyv pôsobenie brata pána premiéra v tejto veci. Zostavovanie výberovej komisie na obstarávanie je vecou generálneho riaditeľa v tomto prípade a on aj určuje, kto túto odbornú skupinu vedie. Čiže nejdem hodnotiť tento úkon, pretože mi to neprislúcha, je to vec výkonnej činnosti a je to vecou a zodpovednosťou aj kompetenciou pána generálneho riaditeľa. On má, samozrejme, zvážiť, či tam vzniká otázka konfliktu záujmov, alebo nie. Pokiaľ ide o otázku... (Reakcia z pléna.) Ale ešte ak dovolíte, v tejto súvislosti chcem povedať ešte toľko, pán poslanec, že my sme posudzovali nielen otázku účelovosti, efektívnosti a určité riziká, ktoré boli obsiahnuté v obstarávaní, ale vzhliadli sme tam aj určité prvky možnosti korupcie a klientelizmu. A ja som osobne dával, nie cez médiá, alebo osobne som bol na finančnej polícii, kde som podal informácie v tejto veci a kde orgány činné v trestnom konaní si na základe toho vyžiadali od nás podklady, z ktorých sme my vychádzali, tieto sme im doručili na ich ďalšie konanie. To tiež, samozrejme, už nebudem komentovať. Pán podpredseda Národnej rady položil otázku vo veci odvolávania, odvolávanie pod určitým tlakom, neviem, či som dobre porozumel. (Reakcia podpredsedu NR SR Andela.) Skúsim byť vtipný, ale mne iné neostáva, ja som bol preto vami zvolený do tejto funkcie, aby som chránil záujmy štátu v zmysle zákona a keby som si netrúfal na túto vec, tak by som tú kandidatúru asi neprijal, bolo by to nemorálne. No a nie je to nič príjemné, keď sa človeku vyhrážajú, ale beriem to, že to asi patrí k mojej funkcii a musím znášať aj určité riziká, ale s tým, že rozhodne ma to neovplyvní a budem pokračovať v tom ďalej. Chcem azda zdôrazniť toľko, že nejde tu len o mňa, ale túto prácu vykonáva množstvo vysokokvalifikovaných kontrolórov, ktorí majú na to aj mandát, aby vedeli takéto veci posudzovať. Tam, kde končí naša kompetencia, tam sa obraciame na orgány činné v trestnom konaní, na výkonné orgány v štátnej správe alebo takisto na súdnoznalecké ústavy, alebo súdnych znalcov, ktorí ďalej vo veciach konajú. Ak môžem, na okraj len poviem jeden prípad. V prípade jednej nemocnice kontrolná skupina zistila podozrenie, že bola nadhodnotená platba za projekt. Keďže nie sme natoľko, teda nemáme tu kompetenciu, aby náš záver bol jednoznačne prijateľný aj pre prípadné súdne konanie alebo trestné konanie, zadali sme vec súdnemu znalcovi, ktorý zistil, že projekt bol predražený o 20 mil. korún a to už je vec, ktorá jednoznačne spadá orgánom činným v trestnom konaní. Ale bolo to robené na základe nášho podnetu. Takýchto prípadov máme viacej. Pán poslanec Benkovský spomínal otázku stretnutia s predsedom vlády, na to som už vlastne odpovedal, že som skutočne videl povinnosť, aby mal pán premiér informácie aj z druhej strany, nielen jednostranné, a keďže neprejavil dostatočne včas záujem, tak som túto vec inicioval. Tá otázka trestného oznámenia od Miroslava Dzurindu, ja to tiež tak chápem, nejde tu o moje meno, ale tu ide o funkciu a je to dehonestujúce, keď je takéto vyjadrenie, pritom bez akéhokoľvek reálneho podkladu. V našom stanovisku, alebo v mojich vyjadreniach, ktoré som dával médiám, som nikdy nespomínal žiadne meno, nikdy som neuviedol podozrenie k nejakej osobnej zodpovednosti. Na druhej strane spravil to pán Miroslav Dzurinda, ktorý nielen mňa, ale aj ďalších takýmto spôsobom oslovil. Spomenul som aj to, že aj on mal k dispozícii stanovisko Najvyššieho kontrolného úradu v tejto veci, teda aj on mohol tieto údaje zverejniť. Čiže neviem potom, na koho chce podávať trestné oznámenie. Ale je to jeho právo, nech sa páči. Pán poslanec Paška, vo veci odvolania ministra, k tomu sa nebudem vyjadrovať, je to v kompetencii predsedu vlády, je to skôr, myslím si, politická otázka a to mi neprináleží posudzovať. Ja však nie som predstaviteľom politického orgánu, ale kontrolného – Najvyššieho kontrolného úradu. Takže tu by som si dovolil dať len takéto vysvetlenie. Neviem, či reagovať na vystúpenie pána poslanca Rusnáka, pokiaľ ide o účasť predsedu vlády. Ale ja som voči predsedovi vlády nič neuviedol také, že by sa ho to priamo dotýkalo. Takže ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)