P. Hrušovský, predseda NR SR: (2004-03-04):
Pán poslanec Zubo, nech sa páči. S. Zubo, poslanec: Vážený pán predseda Národnej rady, vážení páni ministri, vážené kolegyne, vážení kolegovia, podľa § 129 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov predkladám Národnej rade tri interpelácie. Z toho sú dve interpelácie na ministra pána Lipšica a jedna interpelácia na predsedu vlády pána Dzurindu. Prvá interpelácia je na pána Lipšica. Vážený pán podpredseda vlády a minister spravodlivosti, vaším listom zo dňa 25. 11. 2003 č. 14370/03-52/462-E ste mi odpovedali na moju interpeláciu vo veci exekúcie vykonávanej proti obci Lovinobaňa ako povinnému a nečinnému Okresnému súdu v Lučenci. V menovanom liste o. i. mi bolo odpovedané v tom zmysle, že rozhodnutie súdu môže byť preskúmané v rámci opravných konaní podľa Občianskeho súdneho poriadku. V tejto veci vás chcem informovať, že generálny prokurátor na základe podnetu starostu obce Lovinobaňa dňa 30. 1. 2004 podal mimoriadne dovolanie na Najvyšší súd Slovenskej republiky. V závere svojho listu v predmetnej veci píšete: „Napriek tejto skutočnosti bude v zmysle § 8 ods. 1 a ods. 2 Exekučného poriadku postup súdneho exekútora v exekučných konaniach vedený proti obci Lovinobaňa prešetrený.“ Dovoľte mi po tejto argumentácii položiť otázku: Bola v zmysle vašej odpovede na moju interpeláciu činnosť súdneho exekútora Bc. Juraja Frantu z Exekučného úradu v Lučenci podľa § 8 ods. 1 a ods. 2 Exekučného poriadku v exekučných konaniach vedených proti obci Lovinobaňa prešetrená? Ak áno, s akým výsledkom? Ak nie, tak prečo tak nebolo urobené? Druhá interpelácia je takisto na pána ministra Lipšica. Vážený pán minister, v súlade s nárokom na uplatnenie jednorazového finančného odškodnenia vychádzajúceho z uplatnenia zákona č. 105/2002 Z. z. podľa informácií, ktorými disponujem, bolo na ministerstve spravodlivosti zaregistrovaných 15 000 oprávnených žiadostí o poskytnutie jednorazového finančného príspevku príslušníkom česko-slovenských alebo spojeneckých armád a účastníkom domáceho odboja v rokoch 1939 až 1945. Z uvedeného počtu podaných a zaregistrovaných oprávnených žiadostí bolo k 1. januáru 2004 vybavených len 9 074 v celkovej výške finančných nákladov 312,85 mil. Sk. V súvislosti s uvedenou situáciou sa vás, vážený pán minister, pýtam: Čo ovplyvnilo takú nízku percentuálnu vybavenosť podaných žiadostí občanov o odškodnenie a aké opatrenie urobí ministerstvo spravodlivosti vo veci urýchlenia vybavovania žiadostí i vo vzťahu ku skutočnosti, že v drvivej väčšine ide o žiadateľov v pokročilom veku, ktorých počet sa každodenne zmenšuje. Ďalšia interpelácia je na predsedu vlády Slovenskej republiky v nasledujúcom znení. Vážený pán predseda vlády, pred niekoľkými týždňami vzrušila slovenskú verejnosť správa o tom, že v Nemecku bol zadržaný vojnový zločinec Ladislav Nižňanský. Ladislav Nižňanský bol počas druhej svetovej vojny príslušníkom a veliteľom slovenského špeciálneho oddielu, ktorý bol súčasťou jednotky Abwehrgruppe 218, známej pod názvom  Edelweiss. Táto jednotka podnikla trestné výpravy proti partizánskym jednotkám a bojovníkom proti fašizmu predovšetkým na území stredného Slovenska. Počas trestných výprav proti civilnému obyvateľstvu a spolupracovníkom s partizánmi zavraždila táto jednotka vyše 300 osôb a do rúk fašistickej bezpečnostnej polície odovzdala vyše 600 zajatých osôb, z ktorých sa väčšina nevrátila k svojim rodinám, ale skončila buď na popraviskách, alebo v peciach koncentračných táborov. Menovaná jednotka pod vedením kpt. Ladislava Nižňanského sa smutne preslávila surovosťami a zverskými vraždami, ktoré spáchala na civilnom obyvateľstve Ostrého Grúňa a Kľaku. Obeťami sa stali najmä starci, ženy a deti, označovali ich fašisti ako pomocníkov partizánov. V oboch obciach táto skupina pod vedením kpt. Ladislava Nižňanského zavraždila celkom 146 osôb, z toho 56 žien a 38 detí. V procese proti slovenským príslušníkom jednotky v dňoch 12. až 22. 9. 1962 v Banskej Bystrici bola dokázaná ich účasť na brutálnych akciách a vraždách. Ladislav Nižňanský bol v tom čase odsúdený na trest smrti v neprítomnosti. Napriek tomu, že vtedajšie orgány Česko-slovenskej socialistickej republiky vynaložili neopísateľné úsilie na to, aby masový vrah kpt. Ladislav Nižňanský bol daný k dispozícii slovenským orgánom, nebol vydaný z Nemecka, pretože pracoval v Slobodnej Európe a zrejme tie zložky ho vtedy aj potrebovali. Vážený pán predseda vlády Slovenskej republiky, dovoľte mi po tejto argumentácii položiť otázku: Ako si majú pozostalí obetí, účastníci Slovenského národného povstania a demokraticky zmýšľajúci občania Slovenskej republiky vysvetliť skutočnosť, že sa súčasná vláda Slovenskej republiky ani nepokúša o vydanie vojnového zločinca Ladislava Nižňanského na potrestanie? Neurobila tak napriek tomu, že bol právoplatne odsúdený na trest smrti za svoju zločinnú činnosť proti slovenským občanom, starcom, ženám a deťom. Čo si majú myslieť pozostalí z obcí Ostrého Grúňa a Kľaku o tejto nečinnosti slovenskej vlády, ktorá je povinná chrániť a presadzovať aj ich záujmy? Kto sa im ospravedlní za neuveriteľné utrpenie, keď zločinec Ladislav Nižňanský bude tráviť zbytok svojho života v nemeckom väzení a možno len pre nezáujem slovenských vládnych predstaviteľov nebude vydaný krajine, v ktorej páchal svoje trestné činy a podlé skutky? Ďakujem.