Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2014-05-16):
Ďakujem za slovo, vážený pán podpredseda Národnej rady. Kolegyne, kolegovia, vážený pán minister, no už len na konto tej debaty. Treba vždycky asi ctiť fakty. No je pravda, v tejto chvíli musím potvrdiť, že tie prerezávky jednoznačne sú. Prerezávka je čosi, čo nespôsobuje žiadnu produkciu hmoty, ktorá by mohla byť predmetom nejakých komerčných záujmov. Naopak, skôr lesníci to ponúkajú, že je to možné vyťahať ako haluzinu a spotrebovať ako palivo. Väčšinou o to nie je záujem. Takže v tomto prípade to ustúpenie od súhlasu na ťažbu má logiku a musím podporiť v tomto ohľade kolegu Cicoňa, ktorý to predniesol. Chcem ešte doplniť tie pozmeňujúce návrhy, dva, iba o to, že prosím pána spravodajcu, aby v tom pozmeňujúcom návrhu, ktorý som predniesol ja ako prvý, bol na osobitné hlasovanie vyňatý bod 2 a bod 19. A druhá prosba je k tomu pozmeňujúcemu návrhu, ktorý predniesol pán poslanec Fecko. Už povedal, takže teda oficiálne bod č. 6, šestka na osobitné hlasovanie. A ja by som na konto diskusie, ktorá tu bola ohľadom lesov, už si nevyberal nič iné, len sa vrátim k tomu, čo bolo predmetom kritiky zo strany kolegu Kuffu a kolegu Muránskeho. Nie sú tu prítomní, ale zareagujem. Nevenovali sa tej veci, ktorú som považoval za dôležitú, ale samozrejme každý má právo si vybrať. Venovali sa tým konfiškáciám štvorkoliek, ako taký zásah do vlastníckych práv a s istým pobúrením tu vyjadrili svoj nesúhlas, že by s niečím takým bolo možné uvažovať. Považujú to za absurdné. No ja chcem povedať príklad lesníkov, ktorí sú na tom samom spodku v riadiacej hierarchii. Pán minister je na vrchole pyramídy a postupne to klesá cez tých všetkých správcov, riaditeľov, technikov a na spodku je ten lesník, ktorý má tisíc povinností a ktorý neraz, a verte, že hovorím z praxe, chytil tých ľudí, ktorí porušujú predpisy a behajú na tých štvorkolkách po lesoch a ktorí potom, keď sa snažili zasiahnuť a zjednať poriadok, aby zákon platil, aby takýto priestupok bol potrestaný, tak sa im dostane takej informácie: daj pokoj, veď vieš koho sú to deti. A potom, keď nedá pokoj, stane sa, že okná na jeho horárni sú rozbité a pneumatiky porezané. A ten lesník sa spytuje: tak vlastne mne sa oplatí pracovať podľa zákona a slúžiť tak, ako mi to ukladá povinnosť? Verte tomu, že to nie je otázka siahnutia na vlastnícke práva kohosi s tou štvorkolkou. To by bola len dôležitá vec, aby sme mu pomohli ujať sa a vykonávať svoje práva tak, aby vedel že má v rukách istú kompetenciu a že za ním stoja jeho nadriadení a že za ním stojí aj zákon. Vôbec by to nebolo porušenie vlastníckych práv. Bolo by to posilnenie poriadku v tejto krajine. A keď právnici povedali, že niečo také je možné, prečo toľko ľútosti? Azda jazdíte na štvorkolkách, na motorkách po lese? To komu vlastne vadí? Alebo otázka Štefana, že: a čo s tým? No nedali by sme to pánovi ministrovi pred ministerstvo. Možno by to využili tí pracovníci, ktorí to využiť môžu na prevádzku v lese. Ak tie peniaze nemáme, možno by ten lesník ochrannú službu mohol vykonávať na tej štvorkolke, ktorý by mal na to právo. Takže nebol by to problém. Samozrejme viem, že je to len akademická úvaha. A len mi vadí práve to, že toho lesníka, ktorý sa snaží a ktorého treba podporiť, tak hneď v tejto chvíli povieme: ale veď to by bolo zasiahnutie do jeho práv. Verte tomu, že tých rozbitých okien na obydliach našich horárov, ktorí chceli a chcú vykonávať poriadne svoju robotu, tých hrozieb, ktoré musia vypočuť, spomeniem len jeden príklad. Už je roky dozadu, už ani neviem, za ktorého generálneho riaditeľa to bolo. Pracovníka z útvaru na ochranu ústavných činiteľov prichytil v lese, aj to nahlásil, aj všetko urobil. Generálny riaditeľ to, vtedajší, riešil, aby bolo ticho, aby bol pokoj. No povedzte mi, čo si má potom ten lesník myslieť o tejto krajine? Alebo si myslíte, že ešte niekedy vystúpi a bude rozprávať o tom, že ide konať poriadne svoju službu. Nie, aj on chce mať pokoj. Má rodinu, deti, bojí sa o nich a okná nemieni stále zasklievať na svojej horárni. Takže myslíme na tom aj pri týchto opatreniach. Neľutujme tých, ktorých ľutovať nie je treba, a pomôžme tam, kde práve v našich rukách táto pomoc je možná. Takže len na to som chcel zareagovať. Všetko ostatné, som rád, že sme diskutovali o tom relatívne podrobne a že sme sa dopracovali k zneniu, ktoré môžem na záver povedať, mne sa páči. To, čo sa dá riešiť v budúcnosti lepšie, sa určite lepšie bude riešiť, ale ten veľký krok, tá malá veta v tomto zákone je veľkým krokom pre budúcnosť nielen lesníctva, ale aj ekologickej čistoty a úspešného spravovania v tejto krajine. Takže nielen Armstrong, ale aj pán minister sa so svojím štábom pričinil o to, že ten malý krok s veľkým významom sa v tomto zákone urobil, a za to ďakujem.