Figeľ, Ján, podpredseda NR SR (2013-03-26):
Ďakujem pekne, hlavne teda aj tým, ktorí prispeli, ale aj celkovo cítim, že je záujem o túto tému. Som presvedčený, tak ako som na úvod hovoril, že je to naša zodpovednosť, už či to zoberieme ako domáce úlohy v politike alebo v spoločnosti, ktorá chce prekonávať deficity efektívnejšie, dôveryhodnejšie rozvíjať alebo rásť vo svojich záujmoch. Korupcia je rakovina. A keď jej nebudeme čeliť, tak končíme potom všelijako v horších krízových situáciách, ktoré už poznáme aj po európskych štátoch v dnešných časoch. Chcem poďakovať aj Lucii Nicholsonovej, aj Jánovi Mičovskému za konkrétne vystúpenia. Nie sú na všetky otázky odpovede áno, samozrejme, ale vo veľkej miere môžem povedať, áno v tom zmysle, že ak sa prijme mechanizmus, tak sa dá ďalej či vylepšovať alebo precizovať, alebo posilňovať, aby stíhal aj ďalšie trestné činy alebo teda ich vyberal, lebo to sú vybrané trestné činy, ktoré sú uvedené v úvode toho zákona, ktoré v tomto prípade sú dominantne majetkovej povahy, kde ide o priame škody alebo hroziace škody a nastavenú úroveň. Ale, viete, ono v praxi je to tak, že ak sa niečo deje nekalé, to nebýva ojedinelé, nebýva to len to malé, ale väčšinou je tam celá spleť aj záležitostí, aj ľudí. Takže aj k tomu prípadu na univerzite, predpokladám, by sa dalo hovoriť o škále nekalých praktík. Ale toto vymedzenie a celý vlastne zákon, ktorý je relatívne jednoduchý, 11-paragrafový, a predsa komplexný, pretože zasahuje do mnohých sfér, vznikal ako výsledok odbornej, náročnej, medzirezortnej práce v minulých rokoch medzi rezortmi aj práce sociálnych vecí a rodiny, spravodlivosti, vnútra a ďalšími dôležitými inštitúciami. Takže je naším slovenským pokusom a modelom, pričom treba vnímať, že po Európe je už množstvo aktuálnych schém, ktoré väčšinou pod názvom whistleblower act alebo zákony na ochranu ohlasovateľov korupcie pôsobia veľmi účinne predovšetkým ako prevencia, že je taká možnosť. A v systéme už či inštitúcií alebo zamestnaneckých vzťahov môže byť niekto chránený. A tí, ktorí majú nekalé úmysly, by mali o tom vedieť. A preto preventívny účinok takejto legislatívy je veľmi, veľmi dôležitý. Ale zároveň je tam tá stránka represie, resp. ďalšieho konania, ktoré aj motivuje konkrétne osoby spolupracovať na postihu takýchto deliktov. A prinášajú vlastne aj účinnejšiu represiu v trestnom konaní. Už vymenovania, že ide aj o napríklad o paragrafy zneužívania právomoci verejného činiteľa, hovoria aj o tom, že nie všetko musí byť dokonané. Skôr hroziace škody alebo nekalá činnosť môže byť takto stíhaná. Ja som za to, aby už či pri ďalšom konaní v druhom čítaní alebo celkovo sme možnože pridali aj také opatrenia, ktoré sú čerstvo v našej legislatíve z minulých rokov, ako je volebná korupcia. Veľmi je vplyvná hlavne v menších voľbách, teda v miestnych voľbách, stačí kúpiť pár hlasov a výsledok volieb v obci alebo v mestečku je hneď iný, takže stíhať alebo motivovať k transparentnosti aj v tejto agende pri napríklad volebnej korupcii. Čo sa týka sudcov, tí sami osebe nemôžu byť chránenými osobami, to je o tom, že sú vyňatí z rozsahu zákona, ale zamestnanci v tejto sfére chránenými osobami môžu byť. A tam sa to hodí tiež zrejme veľa. Ja chcem vlastne len na záver toho úvodu povedať, že prvé čítanie je úvod, nie fait accompli, nie dokonaný alebo ukončený proces. Začať ho aj vďaka tomu, že návrhy sú dva, resp. aj tomu, čo povedal Ján Mičovský, si myslím, je veľmi aktuálne a akútne, aby v tomto čase toto Slovensko riešilo. Pozrite, pri trestnoprávnej imunite, ktorá sa týka ústavných činiteľov, nám to trvalo desať rokov. Ja viem, že niektoré zákony trvajú, že niekedy sa to berie viac politicky než vecne, ale tu by sme mali byť všetci na jednej strane, v jednom smere, hovorím to hlavne voči kolegom, ktorí majú väčšinu. Takéto legislatívne opatrenia prijímajú hlavne vyspelejšie štáty, ktoré sú okolo nás v Európskej únii alebo v OECD, v Organizácii pre hospodársku spoluprácu a rozvoj. A Slovensko by pri nich nemalo chýbať. Nám to prospeje. Takže ja aj z tohto pohľadu by som chcel povedať, že je to prvé čítanie, prvýkrát, a zároveň že môže byť veľmi rozhodujúcim pre prijatie takejto novej, dnes neexistujúcej legislatívy. A tak symbolicky, aj vzhľadom na to, čo povedal pán Mičovský, hovorím: „Nebojme sa.“ Ja sa nebojím, takýto zákon raz prejde v tomto parlamente, čím skôr a čím kvalitnejší z hľadiska rozsahu alebo dôslednosti, tým lepšie pre každého slušného. Ďakujem pekne.