Martvoň, Anton, poslanec NR SR (2013-06-17):
Ďakujem pekne za slovo, pani predsedajúca. No, vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som začal asi akým spôsobom, že občan Slovenskej republiky má dneska z nás určite veľkú radosť. On za ten čas, čo tvrdo pracuje, tak teraz večer, keď si zapne televíziu, tak vidí, že v kuse sa tu hádame o niečom, čo v podstate nie je ešte ani vyšetrené a čo má plno, plno otáznikov. Samozrejme, okrem toho, že bude vidieť, ako sme tu všetci znudení, tak bude vidieť vysmiateho pána Hlinu, ale tak na to už asi sú zvyknutí. Ale na druhej strane prejdem trošku k zopár faktom. No to, čo sa tu pán poslanec Galko pokúsil urobiť na Slovensku, alebo ľudia, bývalí teda dôstojníci spravodajských služieb, sa zvykne v odbornej terminológii nazývať tzv. whistleblowing, teda oznamovanie nekalých praktík, alebo, v jednoduchosti povedané, tzv. udavačstvo. Samozrejme, tento whistleblowing funguje vo vyspelých krajinách ako takých, ale na Slovensku nemá konkrétnu úpravu. Jedine, samozrejme, by bol možno prípustný alebo dalo by sa hovoriť o prípustnosti v prípade, že je dodržaný zákon. No v tomto prípade, čo sa udialo na Slovensku, bol nielen porušený Trestný zákon podľa môjho názoru vo vzťahu k ohrozeniu utajovanej skutočnosti alebo k ohrozeniu dôvernej skutočnosti a vyhradenej skutočnosti, ale ešte aj zákon o ochrane utajovaných skutočností, aj zákon o Vojenskom spravodajstve. Samozrejme, § 38 zákona o ochrane utajovaných skutočností zakotvuje povinnosť dodržiavať mlčanlivosť pri bývalých príslušníkoch, ale aj iných osobách, ktoré v podstate pracujú s utajovanými skutočnosťami, aj po zániku ich funkcie alebo pracovného pomeru. A tu je ten problém, na ktorý sa snažia poukázať všetci moji kolegovia, že, jednoducho, ak niekto chcel niečo oznámiť, tak nemal si z toho robiť tlačovku, i keď už teda aktívne nepracuje v tej tajnej službe, ale mal postupovať v zmysle zákona. Čiže nedá sa tu hovoriť o nejakom modernom whistleblowingu, ale môžme tu hovoriť jedine o tom, že niekto, kto chcel zničiť alebo ohroziť naše spravodajské služby, očierniť ich v oblasti ich činnosti vo vzťahu k zahraničiu a Slovensku, tak toto bola podľa mňa, bol základný účel. No ja sa pýtam, ale dá sa veriť ľuďom, ktorí vystúpili akože ako bývalí dôstojníci a porušili tým zákon, čo sú školení pretvarovať sa? Čo sú školení, ako sa hrať alebo ako profesionálne klamať? Dá sa takýmto ľuďom veriť? No ja osobne tým ľuďom neverím. Dokonca nehovoriac o tom, ktorí verejne priznávajú, alebo tu to bolo aj jasne povedané, že majú nejaký osobný vzťah ku kauze. Ten osobný vzťah ku kauze, pán Galko to tu spomínal, minimálne je vo vzťahu k pani bývalej, teda príslušníčke SIS, pardon, Vojenského spravodajstva pani Svrčkovej a plus ďalší. No, chcel by som ešte povedať jednu takú základnú vec, samozrejme, to, čo sa dialo za pána ministra Galka, už tu moji kolegovia povedali, dovolím si ešte ale upozorniť na nález, alebo teda uznesenie Ústavného súdu 1ÚS354/2012-16, ktoré vám bolo rozdané alebo ktoré tu bolo dané na voľné zobratie si zo strany pána ministra. Nikto si nevšimol, že práve na strane 8 bolo jasne skonštatované a rozobrané z odtajneného rozhodnutia krajského súdu vo vzťahu k súhlasu na odpočúvanie zo 6. júla 2011, boli tu krásne uvedené a sú tam na strane 8, krásne uvedené informácie, ako postupoval pri pokuse z prostredia finančných skupín ovplyvniť kúpu, prevod alebo prenájom zdravotníckych pracovísk a v pôsobnosti ministerstva obrany pán inžinier L. Jednoducho, ak takíto ľudia boli zoskupení okolo pána ministra a pracovali aj v tajnej službe, teda v tom Vojenskom spravodajstve, tak myslím si, že nemôžme tu hovoriť o vôbec nejakej dôvernosti ich informácií a vystúpení, s ktorými prichádzajú. O to väčší dôvod, aby začali konať orgány činne v trestnom konaní a, samozrejme, aby teda sa začala tým zaoberať špeciálna prokuratúra a nie my tu, parlament ako taký. Nemyslím si, že sú nejaké vážne dôvody to, že niekto sa objavil na nejakej spoločnej fotke, samozrejme, je to na nadriadených týchto dotyčných osôb, aby sa pýtali, že prečo sú tam. Ale nie je dobré, keď s tým vystupujú ľudia, ktorí mali vo vlastnej strane ľudí, ktorí sa objavili na spoločnej fotke s takáčovcami ako takými. Dávam do pozornosti pána I. G., ktorý bol nominant SDKÚ v Prezídiu FNM v rokoch, teda v roku 2001, 2002, ktorý v rokoch ´99 až 2003 podnikal so Surovčíkom a s ďalším kolegom od takáčovcov, Ľubošom K., pričom v roku 2010 dokonca do médií prenikla fotka Surovčíka a Ľuboša K. aj s jedným poslancom SDKÚ, pánom P. K. Čiže nemyslím si, že toto je dôvod, prečo by tu mala byť mimoriadna schôdza, že sa objavila nejaká fotka. Na to sú práve nadriadení, aby ten dotyčný im to vysvetľoval. Vzhľadom na to, že v podstate som toho názoru, tak ako som povedal v úvode, že predmetnou kauzou sa majú zaoberať orgány činné v trestnom konaní, dovoľte, aby som predložil návrh uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky k návrhu skupiny poslancov NR SR na prijatie uznesenia NR SR ku kauze dokumentu „Podozrenie z nezákonného nakladania s finančnými prostriedkami, hnuteľným a nehnuteľným majetkom Vojenskej spravodajskej služby zo strany bývalého vedenia“ (ďalej tlač 588). Znenie, alebo teda návrh uznesenia je: Národná rada Slovenskej republiky A. berie na vedomie informáciu ministra obrany Slovenskej republiky k návrhu skupiny poslancov NR SR na prijatie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky ku kauze dokumentu „Podozrenie z nezákonného nakladania s finančnými prostriedkami, hnuteľným a nehnuteľným majetkom Vojenskej spravodajskej služby zo strany bývalého vedenia“; B. konštatuje, že vyšetrenie podozrenia z nezákonného nakladania s finančnými prostriedkami, hnuteľným a nehnuteľným majetkom Vojenskej spravodajskej služby zo strany bývalého vedenia patrí do pôsobnosti príslušných vyšetrovacích orgánov. Toľko je návrh môjho uznesenia, ktoré odovzdávam, samozrejme, spravodajcovi. Ďakujem za pozornosť.