K. Tóthová, poslankyňa: (2005-10-27):
Podľa môjho názoru ide o veľmi významný legislatívny návrh napriek tomu, že má len tri podstatné body, zmeny. Týka sa otázky, ľudovo povedané, veľkej privatizácie. Všetci si dobre pamätáme, že v zákone č. 92/1991 Zb. boli jednoznačne vytypované prirodzené monopoly, pri ktorých vtedajšia snemovňa jednoznačne rozhodla, že tieto prirodzené monopoly nebudú predmetom privatizácie. Boli tu veľké diskusie a došlo sa k spoločenskému konsenzu tak koaličných, ako aj opozičných strán, že medzi prirodzené monopoly jednoznačne patria Železnice Slovenskej republiky aj Slovenské elektrárne, samozrejme, mimo iných taxatívne už v spomínanom zákone vymedzených prirodzených monopolov. Žiaľ, neskôr, po nástupe vlády po voľbách v roku 1998 zo zoznamu prirodzených monopolov boli vyčlenené Železnice Slovenskej republiky a boli vyčlenené Slovenské elektrárne. Predložená novela spomínaného zákona vlastne opätovne do zoznamu prirodzených monopolov, ktoré nie je možné privatizovať, zahŕňa Železnice Slovenskej republiky a Slovenské elektrárne. K predloženému legislatívnemu návrhu dovoľte, aby som vás upozornila, že v priebehu prepisovania z rukopisu došlo k malému výpadku, a síce v bode 1, kde sa hovorí, že v § 10 ods. 3 sa dopĺňa písmeno d), ktoré znie: „d) Železnice Slovenskej republiky, Bratislava  – ZSSK Cargo, akciová spoločnosť“. Z dôvodovej správy je jednoznačne zrejmé, že predovšetkým predkladatelia sa nestotožňujú s privatizáciou tohto podniku. Preto prosím, keby ste si predložený legislatívny návrh v tomto smere skonkretizovali. Aké sú naše dôvody? Otázka privatizácie týchto prirodzených monopolov je v našej spoločnosti dlhšie predmetom diskusie, najmä pokiaľ ide o železnice, spoločnosť Cargo, ktorá vlastne má byť v krátkom čase privatizovaná. Predkladatelia nevidia žiaden dôvod pre privatizáciu, keďže táto spoločnosť vznikla rozdelením slovenských železníc na slovenské železnice, ktoré zabezpečujú osobnú dopravu, a slovenské železnice Cargo, ktoré zabezpečujú nákladnú dopravu. Pokiaľ ide o podnik Cargo, podľa prepočtov a strategického plánu ZSSK Cargo, výnosy tohto podniku tvoria 17,516 mld. korún, náklady tvoria 16,305 mld. korún. Prečo ctenú snemovňu obťažujem týmito číslami? No jednoznačne preto, aby sme si uvedomili, že ide o podnik, ktorý je ziskový, ktorý mienime privatizovať, a ostane časť podniku, osobná doprava nezisková, ktorú bude treba dotovať, resp. v ktorej bude treba vyrovnať stratu. Ako bude vyrovnaná strata? Nuž buď sa zvýši výrazne cestovné, čo sa prehodí na plecia občanov, alebo sa budú brať pôžičky a resp. bude sa znižovať stav zamestnancov a iné úspory sa budú robiť, ktoré nebudú dozaista prijateľné pre bezpečnosť  železničnej dopravy. Pre neprivatizovanie železničnej dopravy máme strategické odôvodnenie. Proste nie je možné a dobré, aby železničná doprava sa úplne dostala od vplyvu štátu. Ďalej, máme sociálne hľadisko, ktorého som sa už dotkla. Je tu veľká obava zvýšenia cestovného práve pri osobnej doprave. A nie sme ďaleko od pravdy, keď povieme, že toto bude nasledovať. Hnutie za demokratické Slovensko je tým politickým subjektom, ktorý už aj pred privatizáciou iných strategických podnikov upozorňoval, že dôsledky si ponesú občania. Bolo to práve Hnutie za demokratické Slovensko, ktoré petičnou akciou vyvolalo referendum na neprivatizovanie SPP. Vysvetľovali sme to občanom, poukazovali sme na dopady, ktoré bude mať privatizácia tohto podniku na spoločnosť a na, jednoducho povedané, peňaženky občanov. Žiaľ, občania neuverili našim argumentom. Dôsledky nesieme všetci dodnes. Preto opätovne Hnutie za demokratické Slovensko upozorňuje na negatívne dopady uskutočňovania tejto privatizácie. A z toho dôvodu dávame legislatívny návrh, ktorý má zamedziť privatizáciu tak železničnej dopravy, ako aj energetiky, Slovenských elektrární, o čom sa neskôr zmienim. Nebudem podrobne hovoriť, čo by to znamenalo aj pre nákladnú dopravu, ktorá je pre štát  ekologicky výhodná z hľadiska bezpečnosti a rýchlosti, má svoje pozitíva a podobne. Ďalším argumentom, ktorý chcem len telegraficky uviesť vzhľadom na čas, ktorý sa blíži k jedenástej hodine a hlasovaniu, je, že štát vlastne stratí dosah na riadenie privatizácie. Po privatizácii zisky spoločnosti budú prelievané do zahraničia, čo pri medzinárodnej doprave nie je žiaden problém. Ďalej, štát, t. j. Slovenská republika, príde v budúcnosti o výnosy vo výške takpovediac cirka 2 mld. Sk ročne. Ďalej, koncepcia a stratégia dopravnej politiky Európskej únie smeruje k presunu prepravy tovarov z nákladnej, cestnej dopravy na železnicu, vodné cesty a kombinovanú dopravu. Ako budeme zabezpečovať kombinovanú dopravu, ako zabezpečíme efektívny presun na železničnú dopravu, ak ju štát nebude mať v rukách? Ďalej, tvrdenie, že štát je zlým vlastníkom a hospodárom, čo je už floskulou bezhlavo opakovanou pri všetkých aktivitách na privatizáciu, podľa nášho názoru neobstojí. Treba skončiť s politickými nomináciami v štátnych podnikoch, s rozdávaním vrcholných manažmentských postov odborne slabým a bez skúseností, tam treba postaviť ľudí odborne zdatných a potom skutočne štát bude môcť byť dobrým vlastníkom a hospodárom. Prostriedky z privatizácie, ktoré minister dopravy Pavol Prokopovič odhadol na 15 mld. až 20 mld. korún, by sa mali použiť predovšetkým na sanáciu dlhovej služby, v menšej miere na pokrytie nákladov rozdelenia Železničnej spoločnosti, k čomu došlo už v januári tohto roku. Ďalej by som chcela telegraficky povedať niekoľko pripomienok, pokiaľ ide o privatizáciu Slovenských elektrární, akciovej spoločnosti. Taktiež je tu významné strategické hľadisko. Pán poslanec Mikuš už viackrát v tlači, na rôznych stretnutiach vyargumentoval, že v budúcnosti budú energetika vo všeobecnosti a elektroenergetika zvlášť hrať rozhodujúcu úlohu v celej Európe, v jednotlivých národných ekonomikách a nielen ako článok pozmeňujúci ich funkčnosť, ale, samozrejme, ako nástroj, ktorý umožní vyrovnávanie medziregionálnych rozdielov. Preto pustenie tohto prvku z rúk štátu môže mať ďalekosiahle, ale ďalekosiahle dôsledky. Ďalej, je tu takisto ekonomické hľadisko, hľadisko, že je neprijateľné, aby cena pôvodne dohodnutá bola v násobku nižšia oproti tomu, akú majú cenu Slovenské elektrárne. Podľa názoru odborníkov, aby ešte táto cena bola redukovaná prakticky o 60 %, je neprijateľné. Takisto tu odkazujeme obdobne ako pri privatizácii železničnej dopravy na naše poznatky a argumenty, ktoré už odzneli, že po privatizácii budeme môcť znovu očakávať zvýšenie ceny elektriny. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, kto si pozrel tento stručný legislatívny návrh, zistil, že Hnutie za demokratické Slovensko nie je proti privatizácii ako takej. Sme proti privatizácii týchto strategických podnikov dnes a za takých podmienok, akými sa to mieni uskutočniť. Preto máme ustanovenie, že znovu o otázke existencie ďalšieho štátneho vlastníctva v týchto strategických podnikoch možno otvoriť diskusiu po piatich rokoch. Ukáže sa, či argumenty Hnutia za demokratické Slovensko vrátane viacerých odborníkov či už z oblasti železníc alebo energetiky boli pravdivé alebo či sa mýlili odborníci a tí, ktorí tvrdili, že privatizácia týchto strategických podnikov je možná, majú pravdu. Preto navrhujeme ustanovenie, podľa ktorého, dovoľte, aby som vám to prečítala, návrh na prevod alebo prechod majetku uvedeného v § 10 ods. 3 písm. a) a d) možno podať až po uplynutí piatich rokov od nadobudnutia účinnosti tohto zákona. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, nepodarilo sa mi urobiť obsiahlejší výpočet argumentov, boli však tieto argumenty publikované v tlači. Verte, že majú seriózny podklad, že sú výsledkom serióznych analýz a že Hnutie za demokratické Slovensko tento legislatívny návrh predkladá s hlbokým presvedčením, že je prínosný pre ekonomiku Slovenskej republiky. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)