D. Lipšic, poslanec: (2006-12-13):
Tá prvá je vecná. Tento zákon znovu zvyšuje mieru korporativizmu v tomto štáte. Korporativizmus bol v nejakom období vývoja Európy pomerne populárny. Bolo to medzi svetovými vojnami a bol populárny, musím povedať, najmä v pravicových diktatúrach v Taliansku, Španielsku a Portugalsku. Tento návrh zákona je korporativistický preto, že dvom lobistickým organizáciám priznáva zo zákona exkluzívne postavenie, a týmito organizáciami sú odbory a zástupcovia zamestnávateľov. Samozrejme, že ide o veľmi významné inštitúcie, o tom nikto nepochybuje. Takisto ako mnohé ďalšie lobistické, v dobrom slova zmysle inštitúcie sú významné. Ale prečo by sme mali tieto dve vyselektovať a dať im do legislatívneho procesu exkluzívne postavenie? Samozrejme pravdou je, že vláda veľa návrhov zákonov do parlamentu nedáva, čiže otázka je potom, čo bude rada riešiť, keď všetko pôjde poslaneckými návrhmi, ale predpokladám, že tento trend vlády v krátkom čase dosiahne určitý zvrat. Prečo iné inštitúcie v legislatívnom procese, ktoré tiež chcú byť aktívne, či ide o tretí sektor, alebo iné inštitúcie, nebudú mať exkluzívne postavenie a odborári a zamestnávatelia áno? Považujem to naozaj za krok smerom naspäť. Druhá poznámka je legislatívna. Návrh zákona definuje novo vznikajúcu radu ako nielen poradný, ale aj dohodovací orgán. Dohodovací orgán, to je čo, pani ministerka? To je aký typ, lebo pôjde o štátny orgán, to je nejaký kvázisúdny orgán? Alebo aký arbitrážny, dohodovací? Ide o štátny orgán. Takže, samozrejme, o tom budeme v druhom čítaní hovoriť, ale neviem o tom, že by vláda mala nejaké dohodovacie orgány. Vláda má poradné orgány, ale dohodovacie orgány nemá. Čiže je to pomerne legislatívne nóvum a zaujímalo by ma, čo potom povedala legislatívna rada vlády, či sa tým vôbec zaoberala a k akému záveru prišla. No a tretia poznámka je k novele kompetenčného zákona. O tom sme tu už včera hovorili a poslanci dnes hlasovaním zamietli návrh rozšíriť o tento bod novelu kompetenčného zákona, ktorá tu dnes bola ako poslanecký návrh, a ten bod znel pomerne stručne. Rokovania vlády sú neverejné. Zatiaľ to rieši rokovací poriadok vlády, nebol problém, ale faktom je, že bolo možné si vyžiadať záznam z rokovania vlády. A ja som už povedal, že to bolo aj využívané v minulosti, spomenul som konkrétny príklad  spred možno dvoch rokov, keď sme vo vláde rokovali o zmluve, ktorou sa malo prenajať Národné divadlo spoločnosti, ktorá mala názov Truthein alebo tak podobne a vtedy opoziční poslanci robili poslanecký prieskum, vyžiadali si záznam z rokovania vlády, vypočuli si ho, urobili si z neho aj nejaké závery a bolo to úplne v poriadku. Vláda má teraz podobný problém, pretože minimálne existuje podozrenie, že na svojom prvom rokovaní nezákonne odvolala štátnych tajomníkov. Neviem, či to je pravda, alebo nie, je to podozrenie. Bol vyžiadaný záznam z rokovania, aby sa dala zistiť pravda, lebo pravda sa dá nájsť, pokiaľ ju chceme hľadať, ale zvukový záznam nebol vydaný, pokiaľ viem. A ja sa pýtam. Nie je tento nijako nesúvisiaci bod s vaším zákonom, pani ministerka, nie je tento bod motivovaný práve týmto? Nie je motivovaný práve tým, aby nikto nemal právo si vyžiadať záznam z rokovania vlády? O tom je transparentnosť verejnej moci? Ak neurobíte krok dopredu, tak vás prosím,  nerobte aspoň krok naspäť. Ja by som považoval za vážny problém, ak by vláda, ktorá oficiálne rokuje a nie je súkromnoprávnou entitou až na prípady, keď rokuje o utajovaných skutočnostiach, aby nesprístupňovala záznamy zo svojich rokovaní. Nie je výnimočný stav. Takže by som vás chcel, pani ministerka, poprosiť, keby ste mi zodpovedali na otázku, aký je dôvod, že takéto ustanovenie sa znovu objavuje vo vašom návrhu – teda návrh, ktorý nijako s vaším zákonom nesúvisí. Bol by som rád, keby ste dali poslancom odpoveď na túto otázku. Ďakujem, pani predsedajúca.