J. Burian, poslanec: (2004-12-01):
Ja znovu opakujem, my vôbec nemáme pripravené žiadne variantné riešenia na to, aby zhodnotenie bolo významne dobré, lebo kapitálový trh, ktorý funguje na Slovensku, je v zásade o ničom, nefunguje a vláda neurobila nič pre to, aby zlepšila portfólio, ktoré je ponúkané na tomto akciovom trhu. Bohužiaľ, predávame veľké balíky monopolných podnikov a nie sme ochotní ísť cestou transparentného predaja časti týchto akcií cez burzu tak, ako to urobili krajiny, ktoré vstúpili do takéhoto systému, pripomeniem Chile, môžeme si zobrať príklad aj od susedov, pokiaľ sa týka Poľska napr. Čiže oni išli tou cestou, ktorá je transparentná a jasná a zabezpečila by vyššie zhodnotenie pre týchto ľudí, ktorí by vstupovali do kapitalizačného piliera. Čiže je jasné, a myslím, že veľmi správne to ministerstvo financií odhadlo, že minimálna doba na to, aby takéto výnosy boli, ktoré by boli adekvátne vyššiemu zhodnoteniu, ako je valorizácia v Sociálnej poisťovni, je nutne 20 rokov. A od toho musíme odvíjať vlastne celý systém, ktorý dnes je prezentovaný v tomto zákone alebo v zákone o starobnom dôchodkovom sporení a zároveň v celom systéme sociálneho poistenia. Musím veľmi vážne poukázať aj na riziká a skutočnosti, do ktorých vstupujú občania, ktorí vstúpia do 2. piliera. A chcem tým povedať, že všetky súvislosti, ktoré boli prijaté v zákone o dôchodkovom starobnom sporení, nie sú dotiahnuté. A to je v prípade tom, ak bude investovať správcovská spoločnosť nie dobre a bude investovať do spoločností, ktoré potom v konečnom dôsledku prinesú straty pre túto správcovskú spoločnosť. Môže sa stať, že poistenec príde o nominál, ktorý vložil do týchto správcovských spoločností. Preto dávam do pozornosti úvahu aj pre ministerstvo práce, sociálnych vecí. Ak správcovské spoločnosti núkajú zvýhodnenie alebo teda švajčiarske dôchodky, núkajú veľmi významné zhodnotenie v tomto kapitalizačnom  pilieri, ja sa pýtam otázkou, či je ochota ministerstva práce, sociálnych vecí vstúpiť do zákona tým spôsobom, aby tieto dôchodkové správcovské spoločnosti sľúbili minimálne nominál po čase výstupu z tohto systému každého účastníka kapitalizačného piliera. Ak sľubujem na billboardoch významné zhodnotenie, povedzme, švajčiarske dôchodky, myslím si, že by nemal byť problém zo základného imania spoločnosti, ktorý dnes je na úrovni 300 mil. korún, aby sa kryli straty, aby minimálne ten, kto odchádza prvýkrát do dôchodku alebo prvýkrát z tohto systému vystúpi, tak dostal minimálne tú sumu, ktorá by predstavovala minimálne nominál, ktorý vložil do tohto systému. Chcem ešte upozorniť na to, že tak ako dnes nie sú dotiahnuté veci v Sociálnej poisťovni z pohľadu novely zákona o sociálnom poistení, tak si myslím, že tá pripravenosť na kapitalizačný pilier je veľmi otázna a bude veľkým, by som povedal, zázrakom, ak nabehneme na to takým systémom, ktorý nezapríčiní, povedzme, straty a nezapríčiní schodky ako, povedzme, sme boli svedkami v okolitých krajinách, tým, že zákon jedine pamätá na to, že v prípade defraudácie peňazí Sociálna poisťovňa bude sanovať túto dôchodkovú správcovskú spoločnosť na základe rozhodnutia súdu. Ak nie je inštitút na to, aby teda minimálne ten človek, ktorý vstupoval do tohto systému, dostal nominál, ktorý do tohto systému vložil, tak si myslím, že je tu otázna aj dobrovoľnosť vstupu do tohto systému. Zákon ukladá tým, ktorí vstupujú prvýkrát do pracovného procesu, že musia vstúpiť do kapitalizačného piliera. Myslím si, že tam by tiež stálo za úvahu, ak ja nezabezpečím minimálne podmienky pre toho sporiteľa, aby dostal nominál tých peňazí, tak je potom otázka, či by sme mali akceptovať to, že by sme mali niekoho nútiť do toho systému bez ohľadu na to, či on sa preň rozhodne alebo nerozhodne. To hovorím o tom, akým spôsobom je tu zabezpečená ja neviem ústavnosť tohto riešenia. Vrátim sa ešte ku gestorskému výboru a k problémom, ktoré boli v gestorskom výbore. Nie celkom sa stopercentne stotožňujem so všetkými návrhmi, ktoré prešli v spoločnej správe. Skúsim definovať, kde vidím problém. Prvý problém je generálny pardon. Na návrh ministerstva práce, sociálnych vecí alebo poslancov vo výbore pre sociálne veci a bývanie sa jednoznačne ruší inštitút generálneho pardonu. Ja tvrdím, že inštitút generálneho pardonu, tak ako je postavený nie v Sociálnej poisťovni, je protiústavne postavený, lebo je plošný. Zákon o sociálnom poistení pozná plošné riešenie len v odôvodnených prípadoch. Druhá vec, o ktorej tvrdím, že teda nie je dotiahnutá v tomto systéme, je to, že odpúšťanie nie je v právomoci Rady riaditeľov, ale je to v právomoci konkrétneho riaditeľa pobočky Sociálnej poisťovne. Čiže tvrdím, že generálny pardon v dnešnej podobe je zlý a možno bude vyvolávať ďalšie, by som povedal, možno ústavné, možno súdne dohry tohto problému. A v čom vidím teda problém ako v tom, čo bolo prijaté vo výbore? Nie som proti tomu, aby sa zrušil generálny pardon, nie som proti tomu, aby sa robili výnimky, lebo tie vedú k určitému korupčnému prostrediu, ale som za to, aby v právomoci riaditeľa pobočky bola možnosť minimálne predĺženia lehôt splatnosti, ak vidí, že tá spoločnosť sa krátkodobo dostala do problémov, aby tak mohol oddialiť túto splatnosť určitého záväzku, aby nenastal ten proces, že po vystavení platobného príkazu nastane exekúcia a spoločnosť, ktorá možno krátkodobo mala problém, nemá šancu, by som povedal, sa oživiť a nastúpia tvrdé exekučné systémy. Takže myslím si, že treba nie celkom zabiť tú právomoc toho riaditeľa pobočky, ale dať mu túto šancu, kde by mohol za určitých podmienok v odôvodnených prípadoch urobiť odklad splatenia alebo nejaký splátkový kalendár na presne definovanú dobu. Nie som za plošné odpúšťanie penále. Na záver by som len chcel povedať, že hľadá sa optimálny model v Sociálnej poisťovni. Ten nie je zatiaľ žiadny optimálny, lebo my z verejnoprávnej inštitúcie sme urobili inštitúciu, ktorá je menovaná ministerstvom práce, sociálnych vecí, vytvorili sme radu 5 riaditeľov a dnes zase uvažujeme o tom, že ani rada 5 riaditeľov nie je tým vyhovujúcim nástrojom, lebo možno nám nevyhovujú personálne niektorí ľudia, ktorí sú v tejto rade, povedzme, a hľadáme zase nejakú kombináciu toho, aby sme našli riešenie, ako to bude vyhovujúce pre určité ďalšie riešenia. Musím povedať, že v tejto súvislosti asi ste si povšimli výmeny riaditeľov pobočiek Sociálnej poisťovne, kde tiež nebolo celkom zdôvodnené, prečo tí ľudia, ktorí nemali práve najhoršie výsledky, boli odvolávaní. Takže tie všetky presuny v rámci rady riaditeľov, v rámci hľadania tých optimálnych štruktúr možno zaváňajú určitým spôsobom nejakými politickými nomináciami, čo, by som povedal, malo by byť na poslednom mieste vzhľadom na to, že ideme do veľmi vážneho procesu, ktorý môže ovplyvniť Slovensko na dlhé, dlhé roky. Vy sami viete, že v štátnom rozpočte sa uvažuje na kapitalizačný pilier v prvom roku už o necelých 6 mld. korún. Ďalšie roky to budú ďalšie. Ja by som potom na záver chcel povedať, že držím palce, aby tieto smelé plány, ktoré sú postavené pred Sociálnu poisťovňu a pred toto riešenie, boli naplnené, ale mám vážnu obavu, že nebude dostatok síl na to, aby všetky náležitosti, ktoré je nutné obsiahnuť pri vstupe do kapitalizačného piliera, boli naplnené. Ďakujem pekne za pozornosť.