D. Lipšic, poslanec: (2007-07-03):
Dovoľte mi vyjadriť sa k návrhu novely vysokoškolského zákona z pohľadu spoplatňovania externého štúdia. Myslím si, že spoplatnenie externého štúdia môže vyvolávať dva problémy, jeden problém ústavnoprávny a jeden problém vecný. Možno vás poteší môj názor pri jednom z nich, pán minister, pri druhom asi nie. Osobne si myslím, že ústavnoprávny problém tu nevzniká, nevzniká preto, že, samozrejme, každý zákon zavádza nejakú diferenciáciu, zavádza nejaké skupiny. Pokiaľ sleduje legitímny cieľ, napr. tá diferenciácia nie je svojvoľná, tak ten ústavný test splniť môže. Poviem príklad. Aj zákon o advokácii diferencuje medzi tými, čo môžu byť advokátmi a musia mať právnické vzdelanie. A tí, čo nemajú právnické vzdelanie, advokátmi byť nemôžu. Čiže tiež diskriminuje neprávnikov. Ale má to legitímny cieľ a to rozlišovanie nie je svojvoľné. V tomto prípade legitímnym cieľom je zrejme snaha finančne posilniť vysoké školy a diferenciácia nie je svojvoľná zrejme preto, že sa vychádza z predpokladu, že externisti môžu byť v pracovnom pomere, môžu zarábať a tým pádom si môžu časť svojho vysokoškolského štúdia financovať. Čiže ja osobne by som v tom ústavnoprávny problém nevidel. Vidím v tom však pomerne vážny vecný problém, najmä v tom riešení, ktoré vláda zvolila. A poviem aj prečo. Podľa tohto modelu financovania cieľom je, aby nebol, ako to bolo doposiaľ, obchádzaný zákon, keď externisti boli nútení tretími subjektmi platiť de facto školné, ale aby to išlo priamo vysokej škole. Ale systém financovania je nastavený tak, že pokiaľ sa rozhodne vysoká škola spoplatniť externé štúdium, potom nedostane dotáciu od štátu. (Reakcia z pléna.) Áno, v tom programe. A ja sa teraz pýtam, aký to bude mať praktický dosah. Bude to naozaj znamenať, že vysoké školy sa rozhodnú spoplatniť štúdium, prídu o štátnu dotáciu, alebo naopak, sa rozhodnú radšej ho nespoplatniť a zoberú štátnu dotáciu a naďalej pretrvá ten istý stav, že budú to spoplatňovať cez tretie subjekty. Je to pomerne jednoduchá logická úvaha. Predstavme si taký príklad, že keď dnes vyberá ten tretí subjekt, nejaká nadácia alebo iná forma právnickej osoby, 10 000 na jeden akademický rok. A predstavme si, že 10 000 je dotácia na študenta na ten študijný program. Ako sa rozhodne vysoká škola? Spoplatní to priamo a získa 10 000 od študenta, ale príde o tú istú sumu od štátu alebo sa rozhodne radšej to nespoplatniť, bude mať od štátu dotáciu a ešte si naviac vyberie, ako tomu je dnes, cez tretí subjekt ďalších 10 000? To je pomerne logická úvaha. Tento návrh zákona asi len predstiera riešenie, ale v realite k žiadnemu riešeniu neprichádza. Tento návrh zákona nijakým výrazným spôsobom nemení už dnes účinný sankčný mechanizmus vo vzťahu k vysokým školám, ktorý de facto spoplatnil vysokoškolské štúdium cez tretie osoby. Ten systém je v zákone, ale zjavne veľmi efektívny doposiaľ nebol a vy ho nijako výrazne nemeníte. Čiže obávam sa, že my tu prijmeme riešenie, ktorého ale výsledná podoba v praxi bude veľmi minimálna, ak vôbec nejaká bude. Inými slovami, naďalej školy aby neprišli o dotáciu zo štátu, nespoplatnia externé štúdium a naďalej to budú spoplatňovať cez iné tretie subjekty či subjekty obchodného práva alebo cez treťo-sektorové subjekty. Tento problém sa dá vyriešiť dvomi spôsobmi, tým spôsobom, že buď na jednej strane aj každá škola, ktorá spoplatní externé štúdium, bude mať štátnu dotáciu, alebo, naopak, že na externé štúdium nepôjde žiadna dotácia ani v situácii, keby nebolo spoplatnené. Vtedy by musela vysoká škola hrať čistú hru a rozhodnúť sa bez ohľadu na iný motív od štátnej dotácie, či spoplatní alebo nespoplatní externé štúdium. Obávam sa, že toto riešenie, ktoré je tu navrhnuté, nerieši v zásade takmer nič. Ak by sme aj prijali riešenie, že by sa neviazalo na štátnu dotáciu externé štúdium, jeho spoplatnenie, aj tak by, samozrejme, vznikol problém, ktorý je vo vecnej rovine v tom, že spoplatnené bude externé štúdium a interné štúdium, denné štúdium spoplatnené nebude. To je problém, na ktorý poukazovali mnohí moji kolegovia, problém vytvorenia priestoru na korupciu. A je to pomerne tiež jednoduché. Ak si povieme príklad, že externé päťročné štúdium bude stáť, dajme tomu, 200 000 korún a študent bude vedieť, že v dennom štúdiu to má zdarma, v externom štúdiu 200 000 na 5 rokov, tak bude mať pomerne veľkú motiváciu dostať sa za každú cenu len na denné štúdium. Tá motivácia je vyjadrená sumou do 200 000 korún. To znamená, vytvárame touto diferenciáciou, ktorá podľa mňa nie je protiústavná, tuná ale pomerne veľké korupčné prostredie pre osoby, ktoré budú mať veľmi nadštandardnú motiváciu byť na štúdiu dennom a nebyť na štúdiu externom. A to je pomerne tá motivácia ľudská, aby sa vyhli plateniu školného. A teda, samozrejme, môžeme mať rôzne kontrolné mechanizmy. A verím, že zostanú zachované v Trestnom poriadku, ako sa odhaľuje korupcia. Ale to prostredie ako také, tá šanca na korupčné konanie, ten priestor na korupčné konanie sa týmto systémom zväčšuje. Čo je riešenie. Riešenie podľa mojej mienky, jediné poctivé riešenie je čiastočné spoplatnenie denného aj externého štúdia. A ja osobne si myslím, že to je aj spravodlivé riešenie. Táto vláda hovorí, že je vládou sociálnou, solidárnou. Ale čo je solidárne na tom, keď mnohodetná rodina z Oravy, ktorá nepošle žiadne svoje dieťa na vysokoškolské štúdium, financuje zo svojich daní vysokoškolské štúdium detí bohatého manželského páru v Bratislave? Je to sociálna solidarita? Je to sociálna spravodlivosť? Ja hovorím nie. Je to opak sociálnej solidarity. Návrh, o ktorom rokovala aj bývalá vláda, to znamená sčasti spoplatniť, sčasti spoplatniť vysokoškolské štúdium, ale viazať to na pôžičky, viazať to na presné stanovené kritériá, na čo môže byť školné použité, je to najmä na sociálne štipendiá, aby sa práve umožnilo študovať osobám z nižších sociálnych vrstiev, to bol sociálne spravodlivý, podľa mojej mienky sociálne spravodlivý návrh. Ja viem, že to nie je návrh, ktorý je populárny, a preto s ním vláda asi ťažko príde. Ale pokiaľ chceme veci riešiť nie podľa toho, čo nám ukazujú prieskumy verejnej mienky, ale podľa toho, čo naozaj je vskutku spravodlivé, tak by sme asi mali ísť touto cestou. Naviac, štatistiky nám dokazujú, že priemerný absolvent vysokej školy má v priemere plat o 10 000 korún vyšší, o 10 000 korún vyšší ako osoba bez vysokoškolského vzdelania. To je za rok 120 000 korún. Koľko by mohlo byť maximálne školné v dennom štúdiu? Možno práve okolo tej úrovne. Nie je spravodlivé, aby sa sčasti osoba, ktorá má z vlastného vzdelania aj vlastný prospech, aj finančný, podieľala na svojom štúdiu? Nie je to sociálne spravodlivé? Podľa mojej mienky to sociálne spravodlivé, samozrejme, je. Nie je to riešenie, samozrejme, socialistické, ale je to riešenie, ktoré ja považujem za sociálne spravodlivé. Vrátim sa teraz späť k návrhu novely. Rád by som počul aj názor pána ministra na tú otázku vecnú, to znamená, či dnešný systém, ktorý navrhujete, spoplatňovania externého štúdia s jeho väzbou na štátnu dotáciu vlastne nebude znamenať, že sa nič nezmení, a, po druhé, či si nemyslíte, že systém spoplatnenia externého štúdia a nespoplatnenia denného štúdia nebude rozširovať, a to výrazným spôsobom, priestor na korupčné konanie vo vysokom školstve. Ďakujem, pani predsedajúca.