P. Hrušovský, predseda NR SR: (2004-06-30):
V. Béreš, poslanec: Vážený pán predseda, vážený pán minister, vážené poslankyne, poslanci. Dovoľte mi vyjadriť sa k zákonu, ktorým sa zriaďuje Národná akadémia obrany a Akadémia ozbrojených síl v Liptovskom Mikuláši a zlučuje sa, respektíve spája sa Vojenská letecká akadémia v Košiciach s Technickou univerzitou. Najprv by som teda položil si otázku, prečo je vlastne potreba zachovania univerzity čo, samozrejme, veľmi vlastne podporujem. Chcel by som povedať, že v prípade zaradenia Akadémie ozbrojených síl medzi školy neuniverzitného typu bude nastavený taký stav, ktorý predurčí nižšiu kvalitu vzdelávania a dá sa povedať, že nižšiu kvalitu ako v súčasnosti. A to i napriek tomu, že v rezortných koncepčných materiáloch deklaruje sa práve požiadavka zvýšenia jeho kvality. Ide teda o transformáciu perspektívnej vojenskej školy na školu, prakticky, ktorá by vlastne nemala až takú vážnosť akú má v súčasnosti. Porovnávaním sa so zahraničím sa ukazuje, že práve táto cesta je jednoznačne krokom späť, keďže vo všetkých susedných krajinách sa transformujú práve vojenské školy na univerzitné vojenské školy. Chcel by som povedať, že napríklad v uplynulom roku vznikla celkom nová univerzita v Komárne ako univerzitná. Preto si myslím, že mala by byť vlastne podpora aj ďalších univerzít, v tomto prípade skôr zachovanie súčasného stavu. Akadémia ozbrojených síl nadväzuje na tradície a pokračuje v úlohách a odboroch, programoch vojenskej akadémie a jej predchodkyne Vysokej vojenskej technickej školy, ktoré mali a majú univerzitný charakter. V ich radoch pôsobí súčasnosti 17 vysokoškolských profesorov, z nich 13 na plný týždenný pracovný čas, a 44 docentov. Zriadením Národnej akadémie obrany ako samostatného právneho subjektu, ktorý má zodpovedať za plnenie vojenského programu a programu alebo organizáciu vojenského života študentov, nám predurčí nové úlohy, ktoré bude, samozrejme, nutné splniť. Chcel by som súčasne povedať niekoľko príkladov z okolitých krajín, kde naozaj tieto univerzity ostávajú alebo sa nanovo vytvárajú. Napríklad Česká republika. Vznikla Univerzita obrany v Brne s dvoma fakultami v Brne a Fakultou vojenského lekárstva v Hradci Králové. Poľsko. Akadémia národnej obrany vo Varšave, univerzitná vojenská škola s programami všetkých troch vysokoškolských štúdií. To znamená humanitné a manažérske. Škola zaisťuje i odbornú a špecializovanú prípravu ako i kariérne kurzy dôstojníkov. Vojenská technická univerzita vo Varšave s fakultami technického zamerania ďalšou integráciou vojenských vysokých škôl dochádza k tomu, že univerzitné vojenské školy letectva napríklad v Dubline, námorníctva v Gdyni a pozemných síl v Lodži sa pravdepodobne stanú fakultami práve vojenskej univerzity. Maďarsko. Univerzita národnej obrany Mikloša Zrínyho v Budapešti v sebe integrovala práve univerzitné vojenské vysoké školy a dalo by sa povedať, že vojenské vysoké školy všetkých druhov ozbrojených síl. Rakúsko. V oboznámení sa so systémom vojenského vysokého školstva na Slovensku postupne počas posledných desiatich rokov práve transformovala sa Vojenská akadémia vo Viedenskom novom meste podľa našich vojenských vysokých škôl, čiže vlastne bolo to na obraz, podľa slovenského modelu. Podobne sa uberá vývoj aj v ďalších európskych krajinách. Tam, kde vojenské školy nemajú univerzitný charakter, realizuje sa podľa platných zákonov spolupráca vojenských škôl s poprednými univerzitami práve v záujme akreditovania programov prípravy vojenského personálu. Ako príklad by som uviedol napríklad Írsko alebo Izrael. A v ďalších krajinách, kde právny stav požaduje uskutočňovania akreditovaných kurzov sebestačne, len samotnou vysokou školou, sa vojenské školy postupne akreditujú a nadobúdajú univerzitný charakter, pričom dôraz kladú na rozvoj programov, odborov, obrany bezpečnosti a vojenstva. Väčšia časť vojenských akadémií usiluje sa práve o vysokoškolskú akreditáciu svojich študijných programov a popri nich aj akreditovanie veliteľsko-štábnych kurzov. Chcel by som povedať, že práve Vojenská akadémia v Liptovskom Mikuláši sa od roku 2001 prispôsobuje požiadavkám transformácie práve ozbrojených síl. Zredukovala personál na polovicu, čo je ako výrazný vlastne pokrok pri udržaní kvality vedecko-pedagogického zboru, zabezpečuje dokončenie vysokoškolských študijných odborov, ale aj podľa predchádzajúcich predpisov. Pripravila študijné programy všetkých troch stupňov podľa nových predpisov, z ktorých sa niektoré bakalárske z hľadiska časového harmonogramu nábehu programov aj akreditovali. Akreditačná komisia vlády Slovenskej republiky pri posudzovaní a vyjadrovaní sa k žiadostiam Vojenskej akadémie v rokoch 2003 až rokov 2004 konštatovala univerzitný charakter tejto školy. Vojenská akadémia v roku 2004 prijala opäť študentov do 1. ročníka vysokoškolského štúdia podľa nových predpisov. Prijatie normy, v ktorej by pokračovala Vojenská akadémia, vznikla by ako neuniverzitná vysoká škola, by znamenalo, samozrejme, degradáciu dosiahnutých výsledkov. Odstránenie tejto chyby, ktorej sa vecne navrhovatelia dopúšťajú, úsilím samotnej školy bude nesmierne náročné. Samozrejme, nedá sa ubrať ten proreformný charakter tejto zmeny, no bolo by naozaj vhodné, keby univerzita bola zachovaná. Vďaka aktivitám v oblasti prípravy personálu, rozvinutia spolupráce s britskou a holandskou stranou na projekte prípravy nižších štábnych dôstojníkov z krajín strednej a východnej Európy a zapojením sa do radu medzinárodných cvičení panelov vedecko-technického rozvoja, medzinárodných výstav a podobne, sa úspešne akreditovala Severoatlantická rada, oficiálne ešte pred orgánmi NATO sa úspešne akreditovala a vlastne dala štatút výcvikového strediska NATO. Takýchto výcvikových stredísk je približne, asi, desať na svete, takže myslím si, že práve vlastne akadémia, vojenská, ktorá v Liptovskom Mikuláši „predostrela“, že naozaj dokáže aj v rámci medzinárodného priestoru sa veľmi presadzovať. Ďalej by som chcel povedať, že navrhujem, vzhľadom na to, že vlastne tento návrh zákona ruší Vojenskú leteckú akadémiu v Košiciach, myslím si, že bolo by veľmi správne, keby vlastne ten honosný názov, v tomto prípade meno pána Štefánika a generála a diplomata súčasne, bolo zachované, preto v prípade zrušenia tejto vojenskej leteckej akadémie si myslím, že bolo by vhodné, keby niesla iná akadémia tento názov, toto meno, ktoré sa preslávilo v rámci celého sveta. Preto predkladám prvý pozmeňujúci návrh, ktorý sa týka práve vlastne pomenovania akadémie v Liptovskom Mikuláši, Vojenskej akadémie ozbrojených síl, podľa Milana Rastislava Štefánika. 1. Do názvu zákona sa vkladajú slová: za slová „Akadémie ozbrojených síl“ sa vkladajú slová „generála Milana Rastislava Štefánika“. 2., k čl. I § 1 ods. 1 vkladajú sa slová: za slová „Akadémia ozbrojených síl“ sa vkladajú slová „generála Milana Rastislava Štefánika“. Odôvodnenie. Je potrebné využiť dedičstvo a pomenovať novú vojenskú  školu menom generála Milana Rastislava Štefánika, nakoľko meno tejto osobnosti sa vytratí z názov organizácií pôsobiacich v rezorte obrany Slovenskej republiky.