Taraba, Tomáš, poslanec NR SR (2021-06-25):
Ďakujem za slovo. Dámy a páni, ja len krátko poviem, veď už tu bolo povedané úplne všetko a myslím, že to, čo sme prinajmenšom všetci pochopili, že zdá sa, že tu nie je žiaden ideový prienik medzi stranou, ktorá presadzuje ochranu práva dieťaťa na život a potom stranou, ktorá presadzuje slobodu ženy rozhodnúť o tom, že za akýchkoľvek okolností to dieťa má právo byť vlastne nie narodené, ale, ale usmrtené. To je proste realita, je to, je to súčasť politickej debaty, ktorej sa v najbližšom období nevyhneme, proste tieto sily vždy budú stáť niekde proti sebe. Ale to, čo prinajmenšom je dobré a čo by som všetkým chcel poďakovať, že bolo obdobie na Slovensku, kedy ako keby sa politici báli otvorene o tejto téme hovoriť, že áno, treba sa postaviť za ochranu života a práva detí narodiť sa. A dnes si veľmi vážim každého jedného, ktorý tu je v Národnej rade, či to je z opozície, či z koalície a že tak aktívne a intenzívne sa za práva týchto detí nebojíme ozvať. Ja chcem veriť tomu, že tento parlament bude aj parlamentom, ktorý prvýkrát urobí nejakú zmenu. Žiaľ, my v opozícii sme v tomto štatisti, môžeme povedať, možno keby sme mali tú silu, že sme v koalícii, tak narábali sme s tou silou možno oveľa sebavedomejšie a dali by sme si to medzi priority. A napríklad keby niekto došiel za nami, že či podporíme zákon o tom, aby nemohlo, nemohol pes byť na reťazi, tak možno by sme povedali, samozrejme, ale my chceme, aby ste nám podporili zákon, ktorý aspoň v niečom zvýši právo dieťaťa na život. Byť v koalícii je obrovská vec práve preto, že tam existuje tento vydierací potenciál, ktorý, teraz myslím v tom pozitívnom slova zmysle, ktorý dáva váhu tým hlasom a preto to, kde sa nachádzame, nie je problémom opozície, to je vždy problémom koalície. Bolo to aj v minulosti tak, keď sa KDH vždy namontovalo do vlád s liberálmi a potom vlastne konštatovali, že nič nemohli vyrokovať, lebo boli s liberálmi. Tak dneska je tá situácia tá istá, že sa konzervatívci napísali s liberálmi a sú to oni, ktorí nesú najväčšiu mieru zodpovednosti za to, že aký zákon tu je alebo nie je. Ja si dovolím vyjadriť takú, takú nádej teda, že koalícia, tá časť, ktorá v tejto agende niečo chce robiť, nás nebude stavať do nejakého, iba do nejakej pozície štatistov, že tu máte, však stiahnite si to z webstránky, dali sme návrh zákona, pretože keby sa aj za tým ĽSNS chodilo a keby sa možno tie šumy vyrokovali, tak neverím tomu, že keď dokážu prísť s oveľa prísnejším zákonom, že ten jednoduchší by neboli podporili. Ak má niekto nejaké nutkanie byť len tam on podpísaný, nech je tam podpísaný, nám to nevadí. Keď máte nutkanie prijať si to tak, že vidíte, že polovica z ĽSNS tu neni, lebo mali COVID a vy to napriek tomu ste si prehodili ten zákon o týždeň skôr, aj keď som vás na to upozorňoval, že či máte hlasy zrátané, keď sú tu neni, tak ste povedali, že máte. No neprešlo to, nemali ste. To znamená, to všetko je zodpovednosť tých, ktorí to predkladajú. Rovnako by som bol rád, Martin, keby aj ty nabudúce, keď budeš niečo predkladať, tak si za nami vôbec prišiel a ukázal nám to, že čo ideš predkladať. Pretože ja si myslím, že práve preto, že sú tu tieto, tieto hlasy, tak ako sú rozdelené, tak ten zákon dokáže prejsť, len nerozumiem to, že prečo sa k tomu nevieme stretnúť predtým, ako niekto niečo predloží. To znamená, samozrejme, že je to úplne legitímne, môže to tu robiť každý, ale potom to tak zvonku niekedy vyzerá, ako také nejaké sedliacke povstanie, že tu s vidlami beháme za niečím, čo mohlo vyzerať úplne inak, keby sme pred tým týždeň sedeli. Možno si odnášame z tejto debaty, že vlastne my, ktorí presadzujeme ochranu toho života, že vlastne sme nevzdelaní, lebo si myslíme, že život vzniká počatím, tak ja veľmi rád takto vzdelaný, teda nevzdelaný zostanem, pretože tomu absolútne každý sedliacky rozum rozumie, že to tak je a nechcem byť tak nikdy kvalitne vzdelaný, aby som veril v to, že život vzniká až v nejakom dvanástom týždni, pričom neviem povedať ani hodinu, ani sekundu, ani teda tú milisekundu, kedy ten dvanásty týždeň nastáva. Takže myslím si, že si môžeme aj tak zapriať, aby sme takto nevzdelaní zostali, aby takto nevzdelaná bola väčšina Slovenska, pretože, pretože tá druhá časť veľmi rada skôr ako sa pustí do nejakej debaty tohoto druhu, oni si najskôr musia vynájsť taký vlastný slovník, to je to isté, v podstate aj v ekonómii to tak funguje. No kedysi sa hovorilo o obyčajnom primitívnom tlačení peňazí, ktoré ochudobňuje ľudí a dneska sa hovorí o kvantitatívnom uvoľňovaní, pritom je to stále to isté. Takže môžeme to zapadnúť do nejakej, do nejakej debaty o fetusoch a neviem proste o čom. Každý z nás vieme, že to je ľudský život, ktorý má rôzne fázy a my ten ľudský život chceme chrániť. Takže ďakujem aj kotlebovcom, ďakujem tuná uhríkovcom, ďakujem koalícii, že jednoducho tá, tá debata vyslala jasné svedectvo. Verím tomu, že vo veľmi krátkej dobe sa aspoň niečo udeje a keď idete tu do parlamentu a vidíte tú zástavu, ktorá tu je, ten stožiar, okolo toho bol veľký cirkus, pretože vždy sa útočí na symboly. Niekedy si človek, sa pýta, ako niekomu mohlo vadiť to, že tu bude viať zástava. Predpokladám, že rovnako sa útočí aj na túto agendu ochranu života, lebo to sú také symboly, proste držia, držia až do momentu, kedy praskne tá priehrada, už potom to ide. Takže preto možno teda chcem veriť, že koalícia počula ten odkaz aj zo strany opozície, že tak príďte s čímkoľvek, ale čo bude zrozumiteľné, lebo ja tiež rozumiem obave, že nie každý chce podporiť návrh zákona, ktorý umožňuje reklamu zariadenia, ktoré vykonávajú potraty. Pretože potom výsledok môže byť ten, že efekt bude opačný. Ja si myslím, že neni v tomto dôvod absolútne niekde cúvať, no a rovnako chcem ale oceniť tu kolegyňu, že ste tu zostali s nami, že ste, že vediete aj tento zase z vašej strany boj v tom duchu, že, mňa sa to aj pýtali, ja neviem už, ktoré médiá, že koho by som tak ocenil ako protivníka. A ja som povedal vás ako osobu, pretože ja mám rád v politike ľudí, ktorí vedia jasne sformulovať alebo bijú sa za nejaké myšlienky, pretože vtedy tomu to dáva nejakú agendu. Možno sa to niekedy prepáli z jednej, druhej strany, ale my, my proste túto agendu budeme tlačiť. To je, úplne som rád, že ste to aj včera v televízii uznala, že to je úplne legitímne, kde inde, keď nie tu. Veď koľko je nejakých demonštrácií, ktoré sa každý rok organizujú, a tiež si niekto môže povedať, že nikam to nevedie, no nakoniec to niekam vedie. Taktiež nemám žiadne ružové okuliare, vy keby ste mali možnosť presadiť čokoľvek z vašej strany v budúcnosti, tak to urobíte okamžite, ako by ste zistili, že tu máte čo i len jeden hlas navyše. Takže práve preto, keď tá väčšina tu dnes je, tak by sme s týmto nemali hazardovať a mali by sme to robiť navyše. A jednu vec, aby sme sa opreli ešte o taký liberalizmus, veď vy ste tu, ma tu zaujal ten prípad toho dievčaťa, dievčaťa, čo ste povedali, že sa ako nechcené narodilo, hej, že bola prostitútka a že vlastne, vlastne by nechcela žiť, tak to dievča, ad jedna, je to smutný príbeh, ad dva, má jednu veľkú výhodu, že ona sama sa môže rozhodnúť, či chce žiť, nemusí to za ňu rozhodovať nikto iný. Ale je, v Amerike bol jeden veľký neoliberálny ekonóm, určite ho pozná pán Sulík, on sa volal Milton Friedman a on raz takto chodil po Amerike a prednášal študentom. A išiel medzi socialisticky mysliacich študentov a vyskočil tam naňho jeden študent a položil mu takú, takýto príbeh, že môj sused, pán Friedman, nemal na zaplatenie elektriky, štát mu nepomohol, odpojili ho, zomrel hladom, štát mu nedal žiadnu pomocnú ruku, že ako môžete tento neoliberalizmus hlásať? No a ten Milton Friedman sa ho opýtal, že či to je problém štátu, alebo to neni jeho ako suseda, prípadne jeho rodiny, keď ho v takomto stave nechali. Ja si myslím, že netreba za všetko viniť to, že sa človek narodí, proste zodpovednosť je aj toho okolia a ja si myslím, že práve to, že, a v tom sa zhodneme, podľa mňa aj občianska spoločnosť, je tu strašne veľa organizácií, je tu aj ten štát, že nie je najmenší dôvod sa tváriť, že tieto prípady individuálne, ľudské, že nevedia v treťom tisícročí na Slovensku byť akýmkoľvek spôsobom vyriešené, aby keď nechcú žiť v akejkoľvek mizérii, tú pomoc nedostali. A na tom sa podľa mňa v pozitívnej stránke zhodneme všetci, ako sme tu. Ďakujem.