P. Minárik, poslanec: (2008-09-12):
Pán poslanec v reakcii na vystúpenie pani Žitňanskej hovoril o tom, ako sa Bratislava dostala do neuveriteľného chaosu vrátane dopravného schválením územného plánu. Áno, Bratislava má dopravné problémy, má veľké dopravné problémy, ale nevyplývajú zo schváleného územného plánu. Kebyže vyplývali z neho, vaši kolegovia na samosprávnej úrovni, myslím tým teraz kolegov koaličných poslancov, by mali na tom rovnakú vinu ako všetci ostatní poslanci mestského zastupiteľstva, pretože tak ako bol schvaľovaný posledný územný plán takto konsenzuálne, to bola ukážka, ukážka toho, že ak tu nie je možnosť, že niekto arbitrárne rozhodne zvonku v môj prospech, vieme sa dohodnúť. Je to tak, pán Zvonár? Bol schvaľovaný konsenzuálne? A boli tam aj fakticky okrem nejakých drobností z mestských častí aj prakticky súhlasy z mestských častí? Boli. Samozrejme, dopravný problém v Bratislave je. Ale vyplýva z niečoho iného. Sú tu veľké geografické bariéry, Malé Karpaty, Dunaj. Sú tu obrovské problémy ekonomické, pretože napriek tomu, že Bratislava je vysoko nad priemerom Európskej únie, ekonomika Slovenska je relatívne slabá a miera prerozdelenia, teda miera solidarity s ostatnou samosprávou na Slovensku je veľmi vysoká, prakticky stopercentná. K pánovi poslancovi Kubovičovi sa pán poslanec Rafaj, ale aj pán poslanec Jarjabek vyjadrovali nie veľmi lichotivo. A pritom musím povedať, že pán poslanec Kubovič predstavuje vzácny prípad, keď sa vyjadruje k mestu rovnako, či je na mestskej úrovni alebo na úrovni mestskej časti. Toto nie je bežná záležitosť. Musím povedať, že aj súčasný primátor mal zásadne odlišný postoj k mestu, keď bol na Starom Meste, a má iný pohľad dnes. A u pána Kuboviča takýto kotrmelec som nevidel. Okrem toho, pán poslanec Jarjabek, neodhalil nič nekalé. Poodhalil len praktiky, ktoré sú zakódované v súčasnom stave. Jednoducho ak máme tak vygenerovanú dvojúrovňovú samosprávu, ako ju máme, tieto boje tu jednoducho sú zakódované v tom systéme a nikdy ich neodstránime. Ak nemalo iný význam vystúpenie pána Kuboviča, tak to bolo v tej obrovskej úprimnosti, v ktorej sme sa dozvedeli, keď hovoril o tom, že dokedy tu budú účelovky. A pán poslanec Ďuračka, aby sa to dostalo na záznam, zakričal: „Dokedy budeme pri vláde.“ Toto bola úžasná úprimnosť a zaslúži si, aby bola v análoch Národnej rady zaznamenaná. Teraz k môjmu vystúpeniu. Zásadná vec je, že Bratislava  je len jedna. Bratislava nepotrebuje nový zákon, ak nebude zásadný konsenzus na zásadnej koncepčnej zmene, ak nepríde k pochopeniu, že fungovanie s mestskými časťami v plnej organizačnej výbave obcí je proste neprekonateľný problém, ak nepochopíme, že toto kóduje problém a vôbec to nezávisí od toho, skadiaľ tí ľudia sú navolení. Ak niekto má možnosť bojovať o väčšiu moc, tak to tí malí satrapovia vždy urobia a budú proti tomu väčšiemu satrapovi bojovať. Bratislava, pokiaľ nepríde k takému zásadnému konsenzu na zmene pohľadu na mesto ako jeden živý organizmus, nepotrebuje žiadne zmeny. Dovtedy Bratislava bude potrebovať len pokoj. Pred štyrmi mesiacmi, keď ste boli prvýkrát na mestskom zastupiteľstve s predlohou vtedy zákona o Bratislave, predchodcom toho, čo predkladáte dnes, pán Zvonár, som povedal na zastupiteľstve, parafrázujúc známy výrok známeho doručovateľa: „Považujte to za schválené.“ Naozaj, keď ste sa rozhodli, je to prakticky dnes schválené. Bola to x-tá verzia návrhu zákona o Bratislave, resp. jeho novely od starostov mestských častí. A treba povedať, že nejaké novely tu boli aj od mesta. Aj vtedy, keď bol primátorom pán Moravčík a ja som bol jeho prvým námestníkom, my sme takú novelu pripravili. Práve vďaka tomuto vyvažovaniu – návrh, protinávrh – nikdy nehrozilo, že sa nejaká novela uplatní. A to bolo dobré, možno nie ideálne v takom právnom prostredí, v akom mesto fungovalo a funguje. Možno to naozaj nie je dokonalé prostredie, ale toto prostredie je voči samospráve mimoriadne žičlivé. Takéto prostredie mohlo vzniknúť snáď len v prvom roku po novembri 1989 a vtedy aj vzniklo. Ak nevieme urobiť zásadnú zmenu, radšej to nechajme tak. Mesto sa totižto vysporiadalo s nie príliš šťastným modelom dvoch nezávislých samospráv na jednom území a v jednom priestore. Bola tu nutnosť dohovoriť sa bez nádeje na nejakú skorú arbitráž z vrchu, zvonku. A ukázalo sa, že vo vzájomnej konfrontácii a diskusii sa dá nájsť modus vivendi, dajú sa nájsť pravidlá koexistencie, a síce nie plne uspokojivé, nie uspokojivé pre všetkých, ale myslím si, že Bratislava fungovala a fungovala dobre. Myslím, že o Bratislave nik nepochybuje, že to je veľmi progresívne mesto, nielen na území Slovenska, v celom priestore tohto stredného Podunajska. Že to bolo možné dosiahnuť v ťažkých diskusiách, ukazuje, ako sa dohadoval štatút. A posunuli sa aj veľké peniaze a posunuli sa aj dôležité kompetencie. Dnes máte na mestských častiach školstvo, dnes máte na mestských častiach aj to, čoho ste sa najviac dožadovali, stavebné úrady. Ja som bol zásadne proti tomu, pretože to funguje neuveriteľne neefektívne. Starostovia svätosväte sľubovali na mestskom zastupiteľstve, keď sa to prijímalo, že spravia spoločné úradovne. Ale malý satrapa sa nevzdá, nevzdá sa svojej kompetencie, svojej možnosti. Dnes na území mesta funguje 14 stavebných úradov. Len zadunajské mestské časti sa dohodli s Petržalkou. Tam ten rozdiel tých 120 000 voči 1 000, 1 200 asi predsa len zafungoval. Ale aj Devín má stavebný úrad. Jednoducho ten Paczelt to chcel mať. Tak to funguje vlastne veľmi neefektívne, ale konsenzuálne. Aj posledný dodatok štatútu sa schvaľoval, myslím, šesťdesiatimi dvoma alebo šesťdesiatimi troma zo šesťdesiatich piatich prítomných poslancov. A to tam sedelo viac starostov mestských častí, ako je delta, teda rozdiel týchto dvoch čísiel, ktoré som uviedol. To znamená, že aj oni museli za ten dodatok štatútu hlasovať. Ak však môžeš mať viac, prečo by si nebral? Tak by som charakterizoval starostovský postup, vždy doteraz a najmä dnes, keď väčšina z týchto starostov má koaličné parlamentné krytie a keď jeden z týchto starostov je v tomto parlamente a prináleží k vládnej koalícii. A ako poslanec Národnej rady, samozrejme, má zákonodarnú iniciatívu. A keď má krytie Smeru, tak má krytie aj osemdesiatpäťky. Toto je pre zásadnú, nezásadnú, skoro žiadnu zmenu výborná kvalifikácia. Takú nevyužiť nebolo možné. Preto to moje považujte za schválené, ktoré doteraz, verím, je platné. A neohrozí ho zrejme ani štrajkujúci Mečiar. Napriek tomu moje vtedajšie vystúpenie pred tými štyrmi mesiacmi považujem za veľký úspech. Predkladateľ, pán starosta, ja vám ďakujem, že ste počkali cez tieto prázdniny, pretože počas toho obdobia to doznalo obrovskú zmenu, obrovskú zmenu k lepšiemu. Z nového zákona o hlavnom meste, medzi nami, to, čo sa tam píše, to vôbec nie je o hlavnom meste,  okrem tých pár viet o prezidentovi, sa stala iba novela existujúceho a vypadlo z toho to najproblematickejšie. Vypadlo z toho, že aj mesto, aj mestské časti sa uchádzajú o status obce. A to nie je možné, inak to by bol schizofrenický stav, to by nebolo rozpoltenie napoly, to by nebolo rozpoltenie živého mesta na akési osobnosti, to by bola fragmentácia na osemnásť. A schizofrénia je pre každý živý organizmus zničujúca, so všetkými dôsledkami, ktoré so sebou nesie, s bludnými predstavami, s rozhovormi samého so sebou a hovorením si o tom, aký som dobrý oproti tej druhej mojej osobe, ale aj s tými paranojami, ktoré k tomu patria. Dnes bol tento bod odstránený. A preto hovorím, predloha doznala veľký a zásadný pokrok. Môžeme sa donekonečna sporiť, či dať viac peňazí mestu či starostom alebo aké kompetencie a či výlučné kompetencie dať mestským častiam, koľko má byť poslancov, či obmedzovať počty funkcionárov na mestských častiach a na meste, či to určovať presne, myslím tým teraz tých námestníkov primátora a zástupcov starostov, príp. či zo zákona mať v hlavnom meste hlavného architekta a s akými kompetenciami by mal tento architekt fungovať. Medzi nami, hlavný architekt žiadneho mesta nemôže určiť, či bude v meste sklo a betón a ako bude vyzerať fasáda, to nie je úloha hlavného architekta. Môžeme sa o tomto dohadovať. Môže sa to dostať aj do zákona, jedni budú vrčať, druhí sa budú tešiť, ale s týmto všetkým sa dá žiť. Preto hovorím, že to doznalo veľkú zmenu k lepšiemu. Dnes, keď je už vyriešený problém statusu mesta ako obce a jeho schopnosť prijímať akokoľvek krkolomne, ale predsa len vo vlastnej kompetencii svoj základný poriadok fungovania, štatút, dá sa s tým žiť. Ak bude chcieť niekto mať viac funkcionárov, nuž obíde to, tak ako to doteraz samospráva obchádzala. Koniec koncov mesto má štyroch námestníkov, ale má uvoľneného poslanca pre riešenie dopravy. Keď nebude chcieť mať viacej funkcionárov, ako predpisujete, nuž nenavolí ich. Kto by k tomu tú samosprávu donútil? Ak nebude hlavný architekt, nebude. Čo sa stane? Ak nebude plniť svoje úlohy zo zákona, a ani ich nemôže plniť, pretože, tak ako je to napísané, nie je na to kompetenčne vybavený, čo sa stane? Ak bude čokoľvek, čo nie je preneseným výkonom štátnej správy, plniť mesto v rámci svojich samosprávnych kompetencií a bude to určenou kompetenciou mestskej časti, čo sa stane? No nič. Ak to ostane v školstve, tak ako je to napísané, čo sa stane? Nič, akurát pár rodičov bude frflať, pretože budú problémy so ZUŠ-kami, ale pán starosta Ftáčnik povedal, že to koniec koncov vyriešite. Ak bude mesto naďalej ingerovať do športu napriek tomu, že je to tam napísané ako výlučná kompetencia mestských častí, bude mať STARZ a prevádzkovať Zlaté piesky, Zimný štadión Ondreja Nepelu, čo sa stane? Nič, bude to robiť v rámci svojich samosprávnych funkcií. Ale môže sa stať, že sa napr. vykašle vzhľadom na to, že je to výlučná kompetencia mestských častí, na cyklistické trasy. Medzi nami, okrem Nového Mesta asi žiadna cyklistická trasa nie je veľmi zmysluplná, aby ju robila len mestská časť. Všetky zmysluplné trasy prekrývajú tie mestské časti. Ale mesto môže povedať, že si umýva ruky ako Pilát. A nechcem si predstaviť tú medzinárodnú srandu, keď primátor povie Širokému a Ficovi, že, viete, majstrovstvá sveta v hokeji, šport je výlučná kompetencia mestských častí, choďte za Frimmelom alebo za Zvonárom, príp. Ftáčnikom do Petržalky. A najväčšia komédia by bola, keď ich pošle za Kolkovou do Devína. To by bola veľká sranda. A STARZ bude fungovať tak ako doteraz, rovnako ako bude fungovať bez ohľadu na to, či prímestská doprava je v zákone alebo nie je v zákone, tak ako linka bude do Hainburgu alebo bude fungovať cez Čiernu Vodu do Grobu, mimo mesta. Dámy a páni, preto so všetkým, čo v tom zákone je napísané, sa dá žiť a keďže predpokladám, že vzhľadom na stanovisko ministerstva financií k tej pomerne nešťastnej časti o kapitole pre Bratislavu sa to vyrieši tým, že to v druhom čítaní vypadne, nebude tam nejaký zásadný problém. To je naozaj veľmi nesystémová záležitosť. A zavádza do financovania štátu nesystémový prvok. Áno, je možné posielať na mestá prostriedky, ale určite nie je vhodné, aby to bolo cez kapitolu. Koniec koncov pár rokov dozadu, tri, štyri, päť, šesť rokov, môžem ísť ešte viacej dozadu, Bratislava dostávala takéto prostriedky na obnovu národnej kultúrnej pamiatky Devín, na Slavín. A nebol v tom problém. Ale mať kapitolu a nemať zadefinované, ako sa naplní, to dobré nie je. A to sa ani zadefinovať nedá. Máme tu už na to dobré príklady. Skúsilo sa to napr. s fondom Pro Slovakia. Ale jednoducho to nejde inde, iba každoročne v zákone o štátnom rozpočte. A ak to necháme teda na každoročné handrkovanie sa, tak Bratislava bude každoročne predmetom akejsi politickej hry. A toto bude vnášať prvok závislosti a oklieštenia, slobody v rozhodovaní samosprávnych orgánov mesta. Takáto závislosť pre samosprávu dobrá určite nie je. A naviac už aj vzhľadom na súslednosť volieb parlamentných, komunálnych to bude aj ovplyvňovať podľa výsledku parlamentných volieb rozhodovanie u voličov vo voľbách komunálnych. A to už vôbec nie je dobré. Na zlepšenie financovania mesta, o ktoré asi išlo, existuje obrovské množstvo jednoduchších techník, napr. technika prehodnotenia miery solidarity, ktorá je medzi Bratislavou a ostatnými mestami Slovenska. A tá je dnes prakticky stopercentná. A je jasné, že nároky Bratislavy sú podstatne vyššie ako priemerného mesta na Slovensku, ale aj produkcia v Bratislave je úplne iná. O tom, že ide vlastne vždy iba o peniaze, poviem taký malý príkladík. Ja som bol námestník pre financie. Vy ste tam ešte vtedy neboli, lebo vy ste v samospráve dohromady poldruha roka? Ja som navrhol starostom, keď boli obrovské nerovnováhy vo výbere dane z nehnuteľností, tuná napr. v Ružinove vyberali za celý Slovnaft, ktorý do Ružinova spadol len takou administratívnou záležitosťou, aby dali 5 % z výberu dane z nehnuteľností do akéhosi prerozdeľovacieho fondu, ktorý bude vyrovnávať tie veľké nerovnováhy, ktoré medzi mestskými časťami sú, a my z mesta pridáme toľko alebo raz toľko. To ste mali vidieť, čo so mnou tí starostovia urobili, pričom bolo jedno, či to boli starostovia, ktorí mi politicky blízki boli alebo nie. To je zakódované v tom, že majú všetky kompetencie, ktoré ich ale nie moc k ničomu nezaväzujú, že majú orgány, že sa tvária ako obec a že je dobré šklbať z toho mesta, pretože všetko, čo si ušklbnú, pomôže v ich budúcom zvolení. A je to prirodzené. A vôbec to nezávisí od politickej orientácie. Ale ani na piatich percentách sa neboli schopní dohodnúť medzi sebou, aby sami sebe pomohli, hoci mesto by bolo prispelo rovnakým podielom alebo dvojnásobným podielom. Keď už sme pri financiách. Samozrejme, je tu veľký problém, pretože aj keď dočasne, ale mimo štatútu tento návrh hovorí o prerozdelení financií. Vy ste si formálne splnili nič nehovoriace dopady na štátny rozpočet, ale pre prípad, že by ten štatút dlhšie nefungoval, že by sa nenašiel ten konsenzus ho prijať po tejto novele, aké budú toky medzi mestom a mestskými časťami? To sú zásadné finančné dopady, o ktorých by sme mali vedieť. Dúfam, že exekutíva mesta do času druhého čítania tento problém odstráni a vyčísli nám aj to, aké by boli finančné toky medzi mestom a mestskými časťami. Ale, ešte raz hovorím, so všetkým sa dá žiť a novela je dobrá, lebo už neobsahuje ten zásadný problém, že aj mesto aj mestské časti by boli obcami. Novela je dobrá, pretože za danej politickej konštelácie, za prítomnosti jedného zo starostov v tomto parlamente, a naviac takého poslanca, ktorý má krytie takej vládnej koalície, ktorá tu bačuje takým spôsobom ako tu bačuje, napr. že „účelovky budú dovtedy, dokedy budeme vládnuť“. Je to najistejšia cesta, ako eliminovať horšie návrhy. Novela je dobrá, lebo niečo prijaté musí byť a s týmto sa dá žiť. Ešte si na túto tému určite zarečníme, tu, na mestskom zastupiteľstve, pri druhom čítaní ešte sa ukáže odborná spôsobilosť račianskej exekutívy, ešte sa trošku vytríbia vzťahy medzi jedným a druhým klubom SDKÚ na meste aj na mestských častiach, uspokoja sa niektorí poslanci tým, že sa budú môcť trošku predviesť, akí sú dobrí Bratislavčania, napr. aj ja že som taký. Ale za takéhoto stavu si nemôžeme nič viac priať, len aby bolo prijaté niečo takto neškodné, lebo s týmto sa dá žiť. Ale to je trošku málo na to, aby som to podporil ja. Toto si budete musieť, vážení kolegovia z koalície, schváliť sami. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)