T. Rosová, poslankyňa: (2009-04-23):
Aj keď formálne chyby sa tomuto zákonu vytknúť nedajú, je tu predsa len viacero bodov, ktoré sa mu vytknúť dajú. Ja sa ospravedlňujem, že budem hovoriť dlhšie, ale práve preto, že je to zákon, ktorý považujeme naozaj za dôležitý, a za zákon, ktorý rieši podstatnú problematiku výskumu a vývoja, myslím si, že je za hodno diskutovať o ňom. Preto lebo istotne táto norma nie je definitívne riešenie. Takže po prvé. V zdôvodňovaní zákona sa pán minister veľmi často odvoláva na Lisabonskú stratégiu. Ja tvrdím, že toto dovolávanie nie je na mieste. Tento zákon, aby sa napĺňal, určite zvýši objem, ktorý pôjde zo štátneho rozpočtu na vedu a výskum. Ale na druhej strane, domnievam sa, že nijako významne nezmení pomer medzi štátnymi a súkromnými zdrojmi, čo je vlastne jedným z hlavných cieľov Lisabonskej stratégie. Jednoducho povedané, súkromným firmám dávame podporu v konkrétnom objeme, pričom ale ich záväzky nie sú vyjadrené žiadnym finančným objemom, aspoň nie v zákone. A už vôbec nie záväzkom investovať dve tretiny z celkového objemu na projekt tak, ako je to cieľom Lisabonskej stratégie. Domnievam sa, že omnoho bližšie pravde by bolo, keby sme hovorili, že je to zákon, ktorý podporí konkurencieschopnosť slovenskej ekonomiky, ale nehovorme o Lisabonskej stratégii. Na jej naplnenie budeme musieť ešte prijať iné opatrenia. Po druhé, áno, určite je správne budovať konkurencieschopnosť slovenskej ekonomiky na vzdelanosti. V tom sa zhodneme. Ale práve preto by ministerstvo školstva malo naplniť svoju prvoradú úlohu v tejto oblasti. A tou je podľa môjho presvedčenia vytvárať podmienky pre kvalitnú vedu a výskum tam, kde vznikajú základné vedecké poznatky, tam, kde sa generujú vedecký a výskumný potenciál našej krajiny. No a tým miestom sú predovšetkým univerzity. Kým v tejto úlohe vytvárania podmienok pre kvalitnú vedu a výskum hlboko zaostávame, kým nie sme schopní vytvoriť stimulujúce prostredie pre kvalitné vzdelávanie na univerzitách, dovtedy by prioritou malo byť práve toto. Pretože pomerne zbytočne budeme stimulovať súkromné firmy k výskumu a vývoju, kým pre ne nebudeme vychovávať kvalitných výskumníkov. No, navyše desaťročia už preverili pravdu, ktorú v svojej správe pre prezidenta Roosevelta zvestoval v roku 1945 vedec, ktorého rozhodne nemožno podozrievať z nejakého akademizmu. Vannevar Bush, človek, pod kontrolou ktorého boli najvýznamnejšie spojenecké výskumné projekty druhej svetovej vojny, veľmi aplikované projekty. V tej citovanej správe uvádza: „Najdôležitejšou cestou, ako môže vláda podporiť priemyselný“, teda naším slovníkom aplikovaný výskum, „je zvýšiť prílev nových vedeckých poznatkov podporou základného výskumu.“ Berme si túto pravdu k srdcu. Po tretie. Ak má aplikovaný výskum realizovaný v spolupráci so súkromným kapitálom naozaj prispieť ku konkurencieschopnosti Slovenska, mal by sledovať jasnú a konkrétnu stratégiu. Teda skôr, než sa rozhodneme podporovať výskum a vývoj, bolo by podľa mojej mienky potrebné rozhodnúť sa, aký výskum a vývoj to má byť. Rozhodnúť sa nie však na ministerstve, ale v spolupráci domácich aj zahraničných špičkových odborných kapacít. Vytypovať konkrétne oblasti výskumu a vývoja, ktoré majú byť strategicky pre Slovensko prioritou či už z hľadiska svetových trendov, z hľadiska našich kapacít a potenciálu, jednoducho zo všetkých strategických hľadísk. Pretože, ak budeme financovať po troške všetko, napokon z hľadiska konkurencieschopnosti z toho nebude nič. Takže to boli výhrady k takým, dá sa povedať, filozofickým východiskám zákona. Ale vidím riziká aj v jeho realizačnej koncepcii. Pokiaľ teda ide o tieto riziká, po prvé mám dojem, že sa v zákone miešajú dva princípy dotácie alebo štátnej podpory. Na to, aby sme čosi podporovali alebo stimulovali z verejných zdrojov, sú, myslím, možné dva typy procedúry – pokiaľ hovorím len o transparentných a legálnych procedúrach. Na jednej strane je to princíp súťaže, ak chcete, grantov. V takom prípade, povedzme, ako to býva na základe výziev, sa umožní uchádzačom v konkrétnej lehote predložiť žiadosti, no a tie sa na základe jasne určených kritérií a stupníc vyhodnotia. Prostriedky sa pridelia tým najlepším podľa poradia a, samozrejme, aj podľa výšky prerozdeľovaného balíka. Na druhej strane oproti tomu stojí iný princíp, princíp nárokovateľnosti. V takom prípade sa stanovia striktné a tvrdé kritériá. Ale každý, kto ich splní, má na podporu nárok. Na to je, samozrejme, potrebné kvalifikovane odhadnúť, na aký balík máme reálne potenciál. Chcem len povedať, že ak pán minister často hovorí o podobnosti tohto návrhu zákona s investičnými stimulmi, tak myslím, že by bolo za hodno tú podobnosť aplikovať aj tu, pretože cieľom investičných stimulov bolo dopracovať sa k čo najjasnejšiemu princípu nárokovateľnosti. V tomto zákone sa však neuplatňuje ani jeden z týchto princípov, čiže ani čistá súťaž, ani nárokovateľnosť. Kto teda dostane stimuly? Nuž, podľa tohto návrhu ten, kto podľa posudkov splní kritériá a navyše, ešte sa zapáči, povedzme, ministrovi alebo vláde. No a ten, kto nedostane, môžem povedať, že ten si ozaj môže pískať, pretože podľa tohto návrhu sa nemôže ani odvolať. Po druhé v zákone pri posudzovaní žiadostí sa navrhuje postupovať podľa pravidiel APVV, ako sme to počuli aj v predkladacej správe. No a, myslím, že by bolo logické, aby tým, kto podľa týchto pravidiel postupuje, bola práve APVV, teda Agentúra na podporu výskumu a vývoja. V tomto návrhu to tak nie je. Rozhodovať má ministerstvo školstva. Čiže rozhodovať nemajú experti, ale úradníci. Zdá sa mi to nelogické tým skôr, že odborné tímy v rámci APVV rozhodujú o podstatne nižších sumách, rádovo nižších sumách. Vyzerá to tak, ako keby nám šlo o transparentnosť, korektnosť a nezávislosť, povedzme, pri projektoch do 200 000 eur, ale projekty do 2 miliónov už môžu byť v rukách nie nezávislej agentúry, ale ministerstva. Obávam sa, že výsledkom v takomto prípade by mohlo byť, že stimul nedostane ten najlepší, ani nie každý, kto splnil kritériá, ale ten, kto si to bude vedieť vybaviť. Tretia výhrada alebo poznámka ku koncepčnému riešeniu zákona. Bude to pomaly rok, čo vláda s pomerne veľkou slávou reinkarnovala projekt Minerva s názvom Modernizačný program Slovensko 21. No a v krátkodobých opatreniach tohto projektu pod číslom 2 nájdeme záväzok: „Zvýšenie podielu špičkových zahraničných expertov ako hodnotiteľov podávaných projektov vo verejných grantových schémach.“ A odôvodnenie? „Projektovo-aktívna časť vedeckej komunity je relatívne málo početná a vedci sa navzájom poznajú, čo často devalvuje hodnotiaci proces a neprispieva k zvyšovaniu kvalitatívnej úrovne vedy na Slovensku.“ Veľmi presné. Lenže v rozpore s tým sa v predloženom návrhu zákona hovorí, že posudky majú vypracovať „slovenskí alebo zahraniční odborníci“, teda nie slovenskí a, ale slovenskí alebo zahraniční odborníci. Znamená to, že zahraniční odborníci posudzovať môžu, ale nemusia. V súlade s týmito výhradami predkladám môj pozmeňujúci návrh, ktorý znie: Bod 1: „V § 3 ods. 4 písm. a) znie: písm. a): „Agentúra na podporu výskumu a vývoja, ak ide o stimuly podľa odseku 1 písm. a).“.“ Odôvodnenie. Navrhuje sa, aby poskytovateľom stimulov podľa § 3 ods. 1 písm. a) bola APVV, a nie ministerstvo školstva. Bod 2: „V § 6 ods. 1 znie: „(1) Žiadateľ o stimuly predloží Agentúre na podporu výskumu a vývoja žiadosť o stimuly pred začatím práce na projekte podľa § 2 písm. b) až f) v dvoch listinných vyhotoveniach a v elektronickej forme.“.“ Ide o legislatívnotechnickú úpravu súvisiacu so zmenou § 3 ods. 2 písm. a). Bod 3: „V § 7 ods. 1 znie: „(1) Agentúra na podporu výskumu a vývoja posúdi úplnosť žiadosti o stimuly a zabezpečí dva odborné posudky, zamerané na posúdenie splnenia podmienok podľa § 4, vypracované slovenskými a zahraničnými odborníkmi do troch mesiacov od doručenia žiadosti o stimuly.“.“ Odôvodnenie. Jednak ide o legislatívnotechnickú úpravu súvisiacu so zmenou § 3 ods. 4 písm. a) a jednak sa zavádza povinnosť vypracovať posudok ako slovenskými, tak aj zahraničnými odborníkmi. Bod 4: „V § 7 v ods. 2, 4, 5, 6, 7, 8 a 10 sa slová „ministerstvo školstva“ nahrádzajú slovami „Agentúra na podporu výskumu a vývoja“.“ Odôvodnenie. Je to legislatívnotechnická úprava súvisiaca so zmenou § 3 ods. 4 písm. a). „V § 7 sa ods. 9 vypúšťa.“ Ďalšie odseky sa adekvátne prečíslujú. Odôvodnenie. Žiadateľovi sa touto úpravou nebráni odvolať sa proti rozhodnutiu o zamietnutí žiadosti o stimuly podľa odsekov 5, 6 a 8. A bod 6: „V § 10 sa v ods.1 slová „ministerstvo školstva“ nahrádzajú slovami „Agentúra na podporu výskumu a vývoja“.“ Ide o legislatívnotechnickú úpravu súvisiacu so zmenou § 3 ods. 4 písm. a). Zároveň by som chcela dať procedurálny návrh, aby sa o bodoch informácie z výboru č. 6, 7, 8 a 11 hlasovalo osobitne. Týmto pozmeňujúcim návrhom by som chcela preniesť zodpovednosť za poskytnutie stimulu na Agentúru na podporu výskumu a vývoja, pričom ale zodpovednosť za kontrolu priebehu projektu ponechávam na ministerstve školstva. Zároveň sa ukladá, aby jeden z posudkov musel byť vypracovaný zahraničným odborníkom. Ak som hovorila, že ide o zákon prepracovaný, ten zákon sa odvoláva na pravidlá, nielen pravidlá APVV, ale aj na pravidlá stanovené Európskou komisiou, ktoré sú naozaj veľmi jasné a veľmi rigidne. To znamená, že v zásade rozhodovanie APVV má veľmi jasne vymedzený rámec, nie je tu veľký priestor, až na to, že myslím si, že takáto úprava odstráni pochybnosti o objektívnosti rozhodovania a o jej nezávislosti. No, hovorila som o výhradách, ktoré som sformulovala do pozmeňujúceho návrhu, ale nie je to, myslím, celkom všetko, čo sa dá predkladanému návrhu zákona vyčítať, o čom by bolo dobré uvažovať. Myslím, že polemické je aj to, že sa v poskytovaní stimulov tento návrh zákona uberá dvomi smermi. Na jednej strane je to priama podpora a na druhej strane je to cesta daňových úľav. Pritom ale aj medzinárodné analýzy jasne ukazujú, ktorá z týchto dvoch ciest je efektívnejšia. Je to cesta priamej podpory. Krajiny, ktoré sú v podiele súkromných investícií vo vede a výskume na špičke a ktorým by sme sa isto chceli podobať, konkrétne napríklad Fínsko, vôbec nástroj daňových úľav na tento účel nepoužívajú. A zároveň z pohľadu daňovej reformy, o ktorej úspešnosti nepochybuje ani súčasná vláda, ide o deformáciu daňového prostredia. Pretože práve rôzne úľavy na daniach sú cestou k zneprehľadeniu daňového systému a cestou k rôznym typom daňových optimalizácií, alebo, inak povedané, obchádzania daňových povinností. Ešte si dovolím poslednú poznámku. Ide o zákon, ktorý je úzko prepojený s európskou legislatívou, čo hovorím na jeho chválu. Ako schéma štátnej pomoci musí rešpektovať nariadenie komisie o vyhlásení určitých druhov kategórií pomoci za zlučiteľné so spoločným trhom alebo aj rámec Spoločenstva pre štátnu pomoc na výskum, vývoj a inovácie. Pán minister, ja mám ten druhý dokument pri sebe v slovenskom preklade. Teda údajne v slovenskom preklade, pretože myslím, že s takým prekladom by neobstál ani maturant. My v tejto snemovni ochraňujeme jazyk zákonom, ale v oficiálnych dokumentoch ho nechávame mrzačiť. Ale podstatné nie je ani tak, že sa neslovenský slovosled veľmi nedobre číta a nelahodí oku ani uchu, podstatné je, že znižuje zrozumiteľnosť tejto normy a nielen tejto. Dovolila som si túto poznámku nie kvôli konkrétnemu dokumentu, ale preto, lebo sa čoraz častejšie stretávam s tým, že práve nekvalitné preklady bruselských noriem zapríčiňujú niektoré byrokratické absurdnosti. Ja si myslím, že aj toto je dobrý dôkaz, že anglická gramotnosť sa naozaj stane postupne jednou z dôležitých kompetencií, tak ako je dnes, povedzme, počítačová gramotnosť a že ten návrh, aby bola angličtina povinný jeden z dvoch cudzích jazykov, ale povinný, nie je od veci. Aby sme neboli odkázaní na nekvalitné preklady, ktoré nás stoja milióny, aby sme si vedeli overiť, ako sa veci majú aj priamo. No a celkom na záver. Pán minister, povedzme si pravdu. Zaoberáme sa zákonom, ktorý môžeme síce vychváliť, ale budeme naň mať? V dohľadnom čase, keď sa rúca rozpočet, keď sú prognózy, žiaľbohu, stále tmavšie? Ja sa obávam, že jednoducho naň nebudú peniaze. A pritom ale nedokážeme využívať tie peniaze, ktoré k dispozícii máme. Mám na mysli peniaze z európskych fondov. Správa o ich čerpaní je naozaj smutné čítanie. Takže, myslím si, že energia vkladaná do tohto úsilia vytvoriť zákon na stimuly, či už zo strany súkromného sektora alebo ministerstva, by bola určite v tejto chvíli efektívnejšie využitá pri riešení tohto problému. Ďakujem vám za pozornosť.