Gaborčáková, Soňa, poslankyňa NR SR (2018-03-26):
Dnes sme tu z dôvodu, že nová vláda si žiada podporu nového kabinetu a svojho programového vyhlásenia vlády, avšak na tvorbe ktorého sa podieľali ľudia, ktorí z vlády odišli: pán Fico, pán Kaliňák, pán Plavčan, pani Žitňanská, pán Maďarič a pán Drucker, ktorý odišiel na úplne iné ministerstvo, a pán Pellegrini, ktorý odišiel na post premiéra. Pripadá mi to, ako keď malé dieťa príde zvonku, je špinavé, a keď dôjde domov, tak mama ho neumyje, ale dá ho do krásnych šiat a nech ide jesť špinavé. Takto mi pripadá, ak predkladáte teda programové vyhlásenie vlády, ktoré je staronové. Na Slovensku teda iba predstierame zmenu smerovania krajiny, a to cez nové tváre. Dnes nám predkladáte staré programové vyhlásenie, ktoré nielenže nereflektuje nové skutočnosti ostatných dvoch rokov, ale ani skutočnosti nasledujúcich rokov. V krajine sa zvyšuje inflácia, ktorá bude znamenať buď zníženie kúpyschopnosti obyvateľstva, alebo zníženie reálnych miezd, ktoré sú na Slovensku aj tak nízke oproti iným krajinám. Pocit chudoby a nedocenenia sa v slovenských pomeroch oproti iným krajinám výrazne spája aj so vzdelanou strednou vrstvou z radov úradníkov, učiteľov, lekárov, sestier, sociálnych pracovníkov či novinárov, alebo vedeckých pracovníkov. V ich prípade nejde síce o to, že si nemôžu zabezpečiť živobytie, ale ide o frustráciu z toho, že zo svojich platoch (správne „platov“) sa nemôžu dostať k reálnym majetkom či peniazom. Tým, že naša ekonomika je prevažne postavená na automobilovom priemysle, sú nútení pracovať vo verejnej správe, kde sú nízke tabuľkové mzdy. Ďalším problémom našej krajiny bude v najbližšej dobe udržateľnosť vyplácania dôchodkov a vzhľadom k tomu aj stanovenie primeranej odvodovej záťaže aktívneho obyvateľstva. A ďalším problémom bude udržať konkurenciuschopnosť Slovenska voči iným krajinám Európskej únie. Pre tieto nastávajúce problémy potrebuje Slovensko nevyhnutné reformy a zmeny v sociálnom poistení a tiež reformu daňovej politiky. Ak sa tak nestane, tak okrem toho, že sme vnímaní ako krajina, ktorá má veľké problémy s korupciou, justíciou, v dožívaní sa v zdraví sme na posledných priečkach, ohrozíme svoju zatiaľ vždy dobrú pozíciu ekonomiky v Európe. Čo z týchto oblastí sa odzrkadlilo v programovom vyhlásení vlády, novej vlády? Nič. Za pontifikátu ministra Richtera máme najviac ľudí, ktorí sú dlhodobo nezamestnaní v rámci V4 a sme vyhodnotení ako krajina s najväčšími regionálnymi rozdielmi, čo spôsobuje iba prehlbovanie problémov spojených s tým, že nám aktívne obyvateľstvo nepracuje a do štátnej kasy neprídu príjmy, ale, naopak, výdaje. Práve na východe a juhu stredného Slovenska máme najvyšší podiel dlhodobo nezamestnaných. To svedčí o tom, že formy riešenia dlhodobej nezamestnanosti, ktoré nastavil minister Richter, sú neefektívne. Dosvedčuje to aj fakt, že tí, čo sú na úradoch práce, už nie sú schopní zamestnať sa. Často to potvrdzuje minister Richter, ale v minulosti aj pán Fico. Ten k tomu ešte nanajvýš dodal, že Slováci nie sú ochotní pracovať za 1 000 eur. Najvyššou mierou chudoby trpí východ, teda tam, kde nič nie je. Kde podľa pána Fica stále nič nie je. Avšak toto nech vyčíta svojim ministrom a sebe, že tam nič nie je. Pretože vládnu už 10 rokov. Za pontifikátu ministra Richtera sa miera chudoby v Prešovskom samosprávnom kraji dostala v roku 2016 na 18,16 % a to je takmer na úrovni roku 2013, kedy bola 19,2 %. Tak čo robíme? Čo robíme s tým východom? Predstieranie opatrení ako akčné plány, regionálne príspevky iba zastierajú reálne problémy východu krajiny a tiež juhu a stredu Slovenska. Na druhom mieste s najvyššou mierou chudoby je Banskobystrický kraj, treťou opäť východ – Košický samosprávny kraj, Žilinský samosprávny kraj a končí to Nitriansky samosprávny kraj. Tu je potrebné povedať, že minister Richter tým, že popiera prítomnosť chudoby na Slovensku, ju ani nerieši. Ohrozených chudobou je takmer 13 % obyvateľstva, t. j. 670-tisíc ľudí, a to hlavne detí do 18 rokov a rodiny s dvoma a troma deťmi. Prvým krokom a predpokladom toho, že chudobu chceme reálne odstraňovať, musí byť to, že minister práce uzná, že na Slovensku máme chudobu. A vtedy môže s ňou aj reálne bojovať. Bežne vidíme, že ľudia prispievajú finančnými príspevkami jednotlivcom či rodinám, aby nestratili svoju ľudskú dôstojnosť a dostali sa z marazmu chudoby. To vidíme v médiách. Druhým krokom musí byť zavedenie nových efektívnych riešení. Naše hnutie a ja osobne vidím riešenia chudoby cez iné nástroje, ako to videla minulá vláda a tá nová vláda so staronovým ministrom práce. Ak by malo naše hnutie ministerstvo práce, riešenie materiálnej chudoby a existenčného minima by sme videli cez zavádzanie takých troch riešení: 1. Zavedenie koordinovaného ochranného systému v boji proti chudobe, ktorý bude priamo podliehať ministrovi. Prioritne sa bude realizovať formou konkrétnych služieb, nie sociálnymi dávkami. 2. Zavedenie koncepcie opatrení proti energetickej chudobe. Mať teplo a svetlo pre ľudí za dostupnú cenu. 3. Distribúcia potravín cez mnou nazvané secondhandy potravín, nie cez príspevok na dotáciu na stravu detí, z ktorého sa deti z hmotnej núdze dnes najedia iba raz denne, a to v školskej jedálni. Naším cieľom je, aby 64-tisíc detí, ktorých dnes je v hmotnej núdzi, napriek tomu, že sa hlásime k jadru Európy, dostali túto stravu viackrát denne a rozšírili by sme dostupnosť trvanlivých potravín cez tieto potraviny aj rodinám ohrozeným chudobou, a nie nesystémovými potravinovými balíčkami, ako je to v súčasnosti cez eurofondy. Čo sa týka oblasti zamestnanosti, tak patrí, zamestnanosť patrí medzi výstavnú skriňu ministra Richtera a tiež vlády. Avšak musíme si povedať aj fakty, ktoré každý mesiac na tlačovkách nepočujeme. Efektívnosť národného programu REPAS, ktorý je zameraný na rekvalifikáciu ľudí, je nižšia ako 50 %. Viac ako teda polovica si do polroka napriek nízkej nezamestnanosti v našej krajine nedokázala nájsť prácu, aj keď absolvovali preškolenia. Také sú výsledky kontrol NKÚ, ktorý si na tento projekt posvietil. Národná autorita pre externú kontrolu upozorňuje na riziká spojené s vysokým počtom zamestnaných na dohodu. Toto je veľmi podstatné, na dohodu, nie na pracovný pomer. Z celkového počtu 326 314 poistencov Sociálnej poisťovne, v ktorej vzniká prvá registrácia v nej, bolo 205 938 ľudí zamestnaných na dohodu a týka sa to v značnej miere absolventov projektu REPAS. Úrady práce nedokážu alebo nechcú viesť ani dokonca evidenciu uchádzačov, ktorí sa do 6 mesiacov zamestnali a zostali zamestnaní aj po uplynutí tejto doby. Takáto politika trhu práce nie je dlhodobo udržateľná, ak bude postavená na dohodách, nie na pracovných zmluvách. Ctená nová vláda a pán staronový minister práce, pýtam sa, čo máte v programovom vyhlásení vlády ako opatrenia na túto skutočnosť, aby sme len nevyhadzovali tých ľudí, ale reálne mali pracovný pomer? Nič. Len počty, ktoré tlačíte dole, ale na riziká spojené s udržateľnosťou pracovných miest nemáte žiadne opatrenie, pretože túto skutočnosť do úvahy vôbec neberiete. Dôkazom toho je, že v januári vyšlo vo Vestníku obstarávania ministerstva práce, že ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny hľadalo dodávateľov, čo budú riadiť dlhodobo nezamestnaných pre svoju podriadenú organizáciu ÚPSVaR, ktorá to bude platiť z eurofondov a na ktoré mu poskytne ministerstvo 15 mil. eur. Keď si pozriete podklady a počty hodín, tak to vyzerá, že rátajú s cenou 99 eur za hodinu poradenstva pre dlhodobo nezamestnaných ľudí. Základnou požiadavkou je certifikát FECBOP, vydaného Európskou federáciou centier karierového poradenstva, čo je lobingová organizácia. Zástupcom tejto organizácie na Slovensku je pán, ktorý podľa profilu figuruje ako zamestnanec ÚPSVaR, takže ak tomu dobre rozumiem, zamestnanec ÚPSVaR rozdá certifikáty a firmy sa následne môžu uchádzať o zákazku. Schválil to riadiaci orgán operačného programu, teda ministerstvo práce pod vedením ministra Richtera. Zaujímavé je, že napríklad minimálna lehota na predkladanie je podľa zákona 35 dní, oni tam dali 32 dní. V každom prípade, aj keby všetko bolo v súlade so zákonom a skutok sa nestal, výsledok je, že opäť budeme platiť za činnosť, nie za výsledok. A pred chvíľou som vlastne hovorila o tom, aké (správne „aký“) je neefektívny REPAS. Toto všetko ma naďalej utvrdzuje v tom, že ministerstvo práce pod vedením ministra Richtera zlyháva aj v oblasti dlhodobej udržateľnosti zamestnávania ľudí na Slovensku. Podľa môjho názoru sme takto nezmyselne premárnili aj šancu na obsadenie voľných pracovných miest na Slovensku Slovákmi, a preto je teraz väčší dopyt po cudzincoch. Aj keď nehovorím, že aj tak by po nich ten dopyt bol. Dlhodobá starostlivosť. Počet obyvateľov nad 18 rokov (správne „80 rokov“) za ministra Richtera narastal. V roku 2012 to bolo 157-tisíc, v roku 2013 už 161-tisíc, v roku 2014 164-tisíc, v roku 2015 168-tisíc, v roku 2016 171-tisíc a v roku 2017 je to už takmer 272-tisíc ľudí nad 18 rokov, á, nad 80 rokov, ktorí naozaj potrebujú starostlivosť a často sa nám dostávajú teda do nemocníc. V Slovenskej republike už počas pontifikátu ministra Richtera rástol teda podiel osôb odkázaných na dlhodobú starostlivosť. Počet seniorov bude rásť a tým pádom aj dopyt po službách dlhodobej starostlivosti. Počas 6-ročného pôsobenia mohol pán minister poznať skutočnosť o realite starnúceho obyvateľstva na základe rodných listov. Túto skutočnosť síce okrajovo vnímal, ale nič koncepčné nepripravoval a ani nepripravuje, aby naše Slovensko finančne i organizačne zvládlo silnejúci dopyt po službách dlhodobej starostlivosti. V roku 2015 mohol minister vidieť, že dopyt po sociálnych službách v pobytových formách bol 20-tisíc, ale ponuka bola pripravená pre 17-tisíc. A to už bolo v roku 2015, to nám narastá dodnes. Ak by sa zachovalo toto tempo dopytu po sociálnych službách, tak do roku 2030, keď budeme mať najväčšie problémy s udržateľnosť dôchodkového systému, bude potrebovať Slovensko viac ako 10-tisíc novoregistrovaných miest v pobytových službách. Obrovská finančná záťaž. A on píli ambulantné služby, čo sú lacnejšie pre štát. O tom, že minister sa na túto časovanú bombu nepripravoval a nepripravuje, svedčí aj to, že údaje o výdavkoch a výkonoch v službách dlhodobej starostlivosti sú neúplné, rozdielne vo viacerých výkazoch. Nejednotnosť údajov v metodike líšiacej sa podľa toho, aká inštitúcia ich spracováva, znemožňujú objektívne nastavenie riešení v oblasti dlhodobej starostlivosti. A tu je namieste aj otázka, na základe čoho ministerstvo tvorilo novelu zákona o sociálnych službách, ktorá mohla a mala byť kľúčovým riešením pre prognózy vývoja starnúceho obyvateľstva? Zohľadnilo pri jej tvorbe to, že nám pribúda ľudí s duševnými chorobami, onkologickými ochoreniami, ktoré sú kľúčové pre uznanie invalidity? Chýba revízia v porovnaní nákladovosti dlhodobej starostlivosti v zdravotníckych zariadeniach a v zariadeniach sociálnych služieb. Chýba analýza kombinácie domácej opatrovateľskej služby s ponukou ošetrovateľských úkonov. Tieto dáta sú kľúčové pre reformu dlhodobej starostlivosti na Slovensku, ktorú ponúkne hnutie OĽANO našim občanom cez ucelenú koncepciu v kombinácii s nastavením tzv. seniorskej ekonomiky, ak by dostalo mandát spravovať krajinu. Seniorská ekonomika je celá paleta rôznych oblastí, ktorá sa pripravuje na starnúcu generáciu. Podľa scenára pracovnej skupiny pre starnutie obyvateľstva Európskej únie majú výdavky Slovenska rásť výraznejšie rýchlejšie ako v krajinách V4 a v Európskej únii. Bez reformy systému financovania, ako aj organizovania dlhodobej starostlivosti o odkázaných ľudí a seniorov sa dostaneme do finančného marazmu. Kedy financií vynaložíme neskutočne veľa, ale ľudia nebudú dostatočne chránení pred nekvalitnou starostlivosťou. Nemocnice nemôžu nahrádzať starostlivosti o chronicky chorých, lebo aj zdravotný systém nad vysokým počtom hospitalizácií skolabuje alebo sa výrazne predraží a zdegeneruje. Dlhodobo sa venujem problematike komplexnej starostlivosti odkázaných ľudí na Slovensku. Musím povedať, že odkedy som prvýkrát vstúpila, vystúpila v pléne, som neprestala pracovať na koncepcii dlhodobej starostlivosti. Hoci môj vstup do politiky mi priniesol paradoxne problémy. Nemohla som sa zúčastňovať oficiálnych stretnutí s odborníkmi, s ktorými som v minulosti tvorila odborné dokumenty a stratégie. Nechcela som spochybniť pracovný tím iba preto, že som sa medzičasom stala opozičnou hyenou z OĽANA. Bolo to pre mňa, ako keď na vás vylejú studenú vodu za to, že niekomu prinesiete pohár s vodou, lebo je smädný. Nevzdávam sa predstavy sociálnu oblasť reformovať a mám silné odhodlanie meniť sociálny systém na Slovensku k lepšiemu. Ak niekto tvrdí, že nie sme alternatíva, tak klame. Je pravdou, že každý odborným vstupom do politického priestoru ohrozí svoju odbornosť, a preto si vždy overujem svoj odborný názor v praxi, pretože ide mi o vec. Pán minister Richter, myslím si, že svoj pontifikát ste nezvládli vo vzťahu k plánovaniu budúcnosti nastavenia sociálneho systému na Slovensku. Chýba vám odhodlanie pozrieť sa pravde do očí a reformovať množstvo vecí v sociálnej oblasti, ktoré dnes už nefungujú. Nemáte guráž priznať, že ste to či ono robili zle. Toto je zlý predpoklad pre to, že veci začnete riešiť inak ako doteraz. Mali ste dostatok príležitostí ukázať, ako koncepčne rozmýšľate v kauze Čistý deň, opatrovateliek, sociálnych služieb, zdravotne ťažko postihnutých, dlhodobej starostlivosti, chudobných detí. Avšak výsledky vašich krokov neprinesie žiadne radikálne zmeny. Nepodarilo sa vám to ani v čase, keď sa ekonomike výrazne darí. Z týchto dôvodov vás ako ministra práce, sociálnych vecí nemôžem podporiť a nepodporím ani vládu, ktorej programové vyhlásenie vlády nereflektuje nové skutočnosti, ktoré sa na Slovensku dejú. A chcem povedať, že tiež som chodila na teda stretnutie občanov. Ja som chodila do Popradu a tam sú skutočne ľudia nahnevaní na politikov. Na koalíciu hovoria, že to, s prepáčením, zhovnili, a na opozíciu, že sa na tom priživuje. Je našou povinnosťou, aby sme ukázali slovenskému národu, že chceme pohnúť touto krajinou dopredu, ale so starým programovým vyhlásením vlády to nepôjde. Ďakujem pekne za pozornosť.