Mikuš, Jozef, poslanec NR SR (2013-04-16):
Ďakujem pekne. Vážená pani podpredsedníčka Národnej rady, vážené kolegyne, kolegovia, pred niekoľkými dňami predseda vlády Robert Fico oznámil, že na podporu vytvorenia nových pracovných miest by chcel použiť z eurofondov ďalších 40 mil. eur. Tieto nové zdroje by mali pritiecť z ministerstva školstva a mali by sa použiť na aktivačné práce, vzdelávanie nezamestnaných a program zamestnávania mladých. Na prvý pohľad ide o veľmi zmysluplnú myšlienku. Vláda hľadá zdroje všade, kde môže, aby pomohla znížiť nezamestnanosť. S vyhrnutými rukávmi búši na brány Bruselu, aby Európska komisia schválila snahy slovenskej vlády o vnútorné prerozdelenie eurofondov, lebo ich liknavé čerpanie neochvejne speje k nenaplneniu cieľov a prepadnutiu veľkej časti vyčlenených podporných peňazí. Pod projekty smerujúce k vytváraniu nových pracovných miest sa vmestí veľa a dá sa očakávať aj aká-taká ústretovosť Bruselu, pretože nezamestnanosť je teraz jeden z najväčších strašiakov Európskej únie. Otázka znie: Ako to prospeje nezamestnaným Slovákom? Podobné vyhlásenia Roberta Fica, ako je sekundovanie a ako aj sekundovanie zo strany ministra práce, sociálny vecí a rodiny, vzbudzujú dojem, akoby vláda vynakladala maximálne úsilie na riešenie problémov nezamestnanosti. Toto ju sprevádza prakticky od prvých dní jej fungovania. Do sveta vysiela signály typu: „Pozrite sa, čo všetko robíme, aby sme zvýšili zamestnanosť, neváhame zriaďovať komisie, vytvárať koncepcie, alokovať zdroje, len aby sme s týmto problémom pohli.“ Napriek tomu sa nedarí. Nezamestnanosť je stále vysoká a stále rastie. Vláda sa vyhovára na vonkajšie podmienky, v Európe straší recesia, v neistote sa ocitá dokonca aj Nemecko, náš kľúčový zahraničnoobchodný partner. Do tejto kategórie aktivít patria kroky vlády zamerané na podporu vybraných firiem. Spomeňme si, ako vlani vláda podporila investičnými stimulmi desiatku vybraných akciových ziskových spoločnosti, pričom prvý raz v histórii sme zaznamenali situácie, že peniaze vláda nevyčlenila len na podporu nových, ale iba na zachovanie existujúcich pracovných miest. Kým v prípade celulózok v Ružomberku skôr zohral úlohu klientelistický prístup voči vlastným politickým spriaznencom, pri U. S. Steele, poskytneme zahraničnému investorovi hneď niekoľko neslýchaných výhod za prísľub 5-ročného nezutekania z východoslovenskej metropoly. Rovnako možno hodnotiť aj cestu predsedu vlády do Nemecka s otvorenou náručou na poskytnutie výhod, len aby zahraničný investor dotiahol na stredné Považie niekoľko stoviek pracovných miest. Aby bolo jasné, nie som proti tomu, dokonca som všetkými desiatimi za, aby U. S. Steel zostal v Košiciach a aby Contitental rozšíril výrobu v Púchove, len sa mi nepáči, s akou ľahkosťou vláda rozhadzuje peniaze, ktoré jej vôbec nepatria, a s akou necitlivosťou narúša konkurenčné prostredie. Som zvedavý, až pokiaľ pôjde vláda v ústrety jednotlivým firmám a ako hlboko bude ochotná siahnuť do štátnej kasy a až kde sa zastaví plytvanie verejnými financiami. Kedy nastane chvíľa, akú zažila v 70. rokoch Veľká Británia za vlády labouristov, keď Margaret Thatcherová vyhlásila, citujem: „Majú bežnú socialistickú chorobu, dochádzajú im peniaze iných.“ Dokedy budeme na Slovensku tolerovať, že vláda bezbreho míňa peniaze nás všetkých, ba dokonca nielen nás. V prípade eurofondov sú to peniaze daňových poplatníkov z celej Európskej únie. Akokoľvek vznešene vyznievajú ciele, ktoré vláda sleduje, ešte dôležitejšie je, ako vyzerajú prostriedky, ktoré používa. Namiesto toho, aby vláda prijímala skutočné opatrenia na podporu tvorenia pracovných miest, robí s úsmevom presný opak na voličov. Zásahmi do pracovného práva, daní, odvodov a rozličných poplatkov, o tom tu už bolo pohovorené strašne veľa, zhoršuje podnikateľské prostredie a vytvára predpoklady, aby pracovných miest práve ubúdalo a nie pribúdalo. Nechce si priznať axiómu, že primárnym zdrojom zamestnanosti je súkromný sektor, a zavádza voličov, sľubuje im, že vládne programy môžu nahradiť aktivitu súkromných firiem, a pritom im klame alebo aspoň zahmlieva skutočnosť, že na jej programy sa v skutočnosti vyzberajú všetci platitelia daní. Pán minister dnes vo svojom prejave povedal jasne, že hlavný projekt zvyšovania zamestnanosti v tej koncepcii sú vládne programy. Pri spomenutých investičných stimuloch stále opakujem, že majú zmysel iba vtedy, ak cielene zvyšujú zamestnanosť v odkázaných lokalitách a podporujú zaostalé regióny. A vláda robí presný opak. Priehrštím rozdáva tam, kde je na Slovensku relatívne dobre, spomenul som len tri prípady. Druhá vec, ktorú už dávnejšie opakujem, že je na Slovensku, že aj na Slovensku máme podmienky na to, aby sme cielene dokázali zvyšovať zamestnanosť práve v tých najmenej rozvinutých oblastiach. Mierim tým najmä na využívanie biomasy. Hovorím o potenciále desiatok tisíc nových pracovných miest. Nových pozícií na zaostalom vidieku, kde nezamestnanosť bolí najviac a odkiaľ nám ľudia utekajú do miest. Na porovnanie, nejde o stovky nových či zachovanie starých, ide o desiatky tisíc nových udržateľných pracovných miest. A nebudem tu spomínať potenciálne prínosy pre rozvoj vidieka, zvyšovanie energetickej bezpečnosti Slovenska a zlepšovanie životného prostredia, o tom som tu hovoril na minulej schôdzi, aj na predchádzajúcej. Hovorím o konkrétnej, o jednej z konkrétnych alternatív k terajšiemu vládnemu programu podpory zamestnanosti, ak sa takto honosne dajú nazvať chaotické kroky, ktoré prijíma vláda Roberta Fica. Pritom podpora obnoviteľných zdrojov energie je zahrnutá vo vládnom programe tejto vlády. Chce to však zodpovedný prístup k podpore obnoviteľných zdrojov tak, aby poplatky nám neprerástli cez hlavu za energiu, ako je to v súčasnosti, keď poplatky nesmierne stúpli, a to vďaka neadekvátnej podpore fotovoltaiky za prvej Ficovej vlády a v budúcnosti stúpnu za neadekvátnu podporu fosílnych palív, konkrétne zemného plynu, za tejto vlády. Všeobecne podpora obnoviteľných zdrojov energie na Slovensku je nízka. I keď brojenie proti nej sa spája so zvyšovaním cien energií, aby som to potvrdil, vyberieme si ako referenčný rok 2011, keď sa na podporu obnoviteľných zdrojov venovalo doteraz najviac prostriedkov, 191 mil. eur. Ak to porovnáme so 40 mil., ktoré pred pár dňami len tak predseda vlády vytiahol v rámci plejády rozšafných prozamestnateľských krokov z rukáva, ide o veľmi nízke číslo. Predstavme si, ako ďaleko by sme mohli už byť, keby vláda bola prijala a postupovala v zmysle ucelenej koncepcie na podporu obnoviteľných zdrojov energie. Máme na to konkrétne príklady zo zahraničia a tam, kde toto pochopili, teraz žnú ovocie v podobe stoviek tisíc nových udržateľných pracovných miest. Vláda vôbec nepomáha vidieku. Naopak, dopady jej politiky zatiaľ najviac znášajú ľudia na vidieku. A keď je opozícia vyzývaná, aby povedala, ako chce riešiť tento nepriaznivý stav v oblasti zamestnanosti, tak som si dovolil upriamiť pozornosť aspoň na jeden krok v oblasti hospodárstva a energetiky, ktorému sa relatívne dlhodobo venujem a ktorý by mohol veľmi pomôcť problému, kvôli ktorému bola zvolaná táto schôdza Národnej rady. Ďakujem za pozornosť.