Kaník, Ľudovít, poslanec NR SR (2014-04-01):
Ďakujem veľmi pekne. Budem sa snažiť byť veľmi krátky a naozaj veľmi pozitívny. Už sme si tu povedali toho veľa. Som rád. A všetkým ďakujem, čo sa do tej diskusie zapojili, lebo toto je naozaj dôležitá vec pre budúcnosť celého Slovenska, pre verejné financie, ale hlavne pre dôchodky jednoduchých občanov. Na záver len malá ešte reakcia, ale naozaj nekonfrontačná, na otázku pána Józsefa Nagya, čo získa sporiteľ, ak by sa prijal tento zákon? No sporiteľ získa tú istotu, že nepríde o tento pilier a že príspevky do neho sa budú zvyšovať. Presne bude vedieť ako, akým tempom a že budú minimálne na tej úrovni ako zákon predpokladá, to znamená, môžu byť aj vyššie. To znamená, vydá sa po ceste daným smerom, k lepším svojim dôchodkom a bude mať ústavnú istotu, že to má garantované. Mnoho sa tu hovorilo o kompromisoch a naozaj asi viem najlepšie o nich hovoriť ja, pretože už len prijatie prvotného zákona pred desiatimi rokmi stálo obrovské množstvo úsilia, obrovské množstvo rokovaní, prijímala ho koalícia zložená z viacerých politických strán. A kto to zažil, vie, že to nie je jednoduchá vec dôjsť k dohode. Množstvo koaličných rád, množstvo stretnutí, množstvo rokovaní, množstvo ciest, dokonca až do Čile, kde som zažil aj zhodu s poslancami opozičného SMER-u, a potom ich hlasovanie proti tomuto zákonu. Jednoducho politika taká je, ale ten zákon sa nám podarilo prijať. Ale poviem úplne príklad, aby sme rozumeli, že ten kompromis je niekedy nevyhnutný. Jeden z takých nevyhnutných, aj keď v tom prvom kroku, určite zlých kompromisov, bola požiadavka Ruskovej strany ANO, teda konkrétne pána Ruska, ktorý jedného pekného dňa prišiel s požiadavkou, že 80 % prostriedkov musí byť investované na území Slovenska, aj keď tu tie investičné príležitosti neboli, a že keď to nebude, nezahlasuje jednoducho jeho strana za ten zákon. Mal som vtedy v zmysle principiálnosti, József, povedať, že tak ja na to kašlem? Buď to tam nebude, alebo zhodím zákon zo stola? Nie, no videl som, že jednoducho niet s ním reči, tak sme povedali, no dobre. Tak sme to tam zakomponovali, aj keď som bol vedel, že to je hlúposť, že to je hlúposť neuskutočniteľná, že tie peniaze budú ležať na bankových úložkách, pretože není do čoho investovať. Za tri mesiace bola príležitosť novelizovať tento zákon a stlačili sme tú podmienku na 50 percent. A už to bolo rozumnejšie a pri tretej novelizácii sme posunuli túto podmienku na 30 %, a potom vypadla zo zákona úplne, pretože bola proti pravidlám Európskej únie. Ale keby som to vtedy tvrdil na začiatku a trval na tom, tak sa rozbijeme o útes a není nič. Jednoducho tie kompromisy niekedy sú nutné. K výške príspevkov, ktorými sa tak oháňa Ivan Švejna. Moja predstava o tom, aké majú byť príspevky, bola 10 %, s tým som išiel, s tým som bojoval s ministerstvom financií, ktorému sa to zdalo veľa. S mojím ministerstvom financií, s Ivanom Miklošom a jeho ľuďmi, s Ľudom Odorom, ktorý dneska sedí v rozpočtovej rade, a po dlhých rokovaniach a bojoch sme sa dohodli na kompromise, ktorému ja som bol rád, 9 percent. A teraz som, som mal zasa buchnúť, som principiálny, buď to bude 10 % alebo nebude nič? Lebo to dneska navrhujete, buď to bude 9 % alebo nech není nič, možno s tým rizikom. To není principiálnosť. Principiálnosť neznamená ísť do rizika zániku. To je nanič principiálnosť. Principiálnosť je hľadať cestu, ktorá niekedy má aj odbočky, okľuky, ale smeruje stále dopredu. Pokiaľ smeruje dopredu, je to vždy správna cesta. A ešte som nevidel cestu životom, ktorá ide priamočiaro a bez prekážok. Dobre, takže toľko len k takému malému zhrnutiu. A na záver veľmi by som chcel oceniť vystúpenie pána Podmanického. Áno, ja som pozitívny človek a ja verím, že tie slová boli myslené úprimne. Verím tomu, že naozaj ten priestor pre dohodu tu je. Veď naozaj dva roky na tom pracujeme. Úprimne hľadáme riešenia. A všetkých opäť vyzývam, aby sme v tej ceste pokračovali, aby sme to politicky nezabíjali, ako som už počas rozpravy vyzval trošku možno prchkejších kolegov alebo s horúcejšími hlavami, a vrátili sa k racionálnemu, pokojnému hľadaniu tej najlepšej cesty a na to, pretože ja tú šancu stále vidím. To, že ten zákon je dnes na rokovaní, je preto, lebo jednoducho museli sme to predložiť, aby sme tú diskusiu posunuli zasa o krôčik ďalej. S MOST-om, som sa snažil ich presviedčať, od predsedu po Ivana Švejnu, minimálne od zimy. Pamätám sa, ako na stretnutí novoročnom na hrade som Bélovi Bugárovi vravel, že nech sa porozpráva s Ivanom Švejnom, že to je posledná prekážka, ktorá stojí v ceste k úprimnej a komplexnej dohode, a viackrát sme sa k tomu vracali. Takže naozaj dlhé, dlhé úsilie. A ja napriek tomu, čo tu bolo povedané, lebo politika, nemáme byť v politike ješitní a vzťahovační, verím, že aj MOST by mohol ešte zvážiť a že by sme sa mohli nad tým zamyslieť, hľadať nejaké cesty prieniku a toho, aby ten zákon bol dobrý. Takisto verím, že aj poslanci SMER-u na základe slov pána Podmanického, že vidia cestu, že vieme sa dohodnúť a že môžeme sa dohodnúť. A v mene tohto cieľa sťahujem tento návrh zákona z rokovania Národnej rady so súhlasom ďalších predkladateľov tak, aby sme mohli o ňom rokovať ďalej a aby sme ho mohli spoločne predložiť, najlepšie, ako už bolo povedané, ako návrh výboru pre sociálne veci a rodiny, pod ktorým budú podpísaní všetci poslanci, prierezovo všetkých politických strán, alebo aspoň tých, ktorí chcú, aby taký zákon bol prijatý, aby sme dali istotu ľuďom, že ich dôchodky budú bezpečné. Takže ešte raz, aby to bolo jasné a dobre zachytené, sťahujem tento návrh z rokovania. Ale ďakujem všetkým za rozpravu a za čas, ktorý tomuto venovali.