Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-06-27):
Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, kolegovia, ďakujem kolegovi za podporu a aj za takú určitú veľkosť, ktorá je v tomto parlamente nevídaná, hej, že to... Ale, viete, veľkému človeku to neublíži a malému, malý sa... (Zasmiatie sa rečníka.) Možno nemá význam. Prosím vás, naozaj je to tak, že kvôli niekomu si ideme nohy polámať a budú tu splietať, aká je to európska smernica, a kvôli inému, áno, aj na východe, a dobrí chlapi sú tam, šikovní sú tam, aj na Orave, aj na Kysuciach, aj od Topoľčian žochári, dlaždičkári vždycky boli dobrí, hej, to sa tak hovorilo, že proste sú a ešte, chvalabohu, sú tu šikovní ľudia v tejto krajine, ktorí ešte vedia sa ráno zobudiť a idú s tým, že idú do roboty. Prosím vás, tu sa ráno zobúdzajú tisíce ľudí s tým, že idú špekulovať. Otázka stojí: Kto to vyhrá? A tí, čo idú do roboty, tak im nesmieme zobrať tú chuť ísť vôbec do roboty. Aj im ju beriete takýmto spôsobom, že už neaplikujete tie smernice, ktoré inde ste ochotní aplikovať, tak že si idete nohy zlámať len kvôli niekomu, aby to vyhovovalo. Tak aplikujte aj tú smernicu o zamedzení dlhých platieb. Aplikujte ju tak. Tu nech sa posadí Počiatek a nech bojuje za živnostníkov. Prosím vás, kdežeby ten. Ten nevie ani, čo je živnostník, prosím vás. Možno keď mu chodia leštiť tie opálové kúpeľne, tak zistí, čo je živnostník. To takto proste nefunguje, vážení. Tento návrh zákona hovorí o tom, ono súvisí zase s tým, jak si tu my žijeme, že to, čo postavili naši dedovia a naši otcovia, a to, čo sa generačne stavalo, niekto sprivatizoval, a len sa to nedalo, lebo tak to by klalo oči, že sprivatizovať cesty, tak sa to nazvalo ináč, je to mýto. Ale z určitého uhla pohľadu sa na to, môžme povedať, že sme to určitej skupine dovolili sprivatizovať, aby z toho, čo naši dedovia, otcovia, rodiny postavili, a nie za rok, nie za dva, však to sa nestavalo rok, nie dva, tak niekto z toho teraz vyberá peniaze a časť veľkoryso pošle štátu, ale veľkú časť si necháva. Obrovskú časť si necháva. Viete, vy ste s tým, že ste to tak umožnili nastaviť, ako ste to nastavili, tak ste s vaničkou povylievali aj deti, nie že dieťa, aj deti ste povylievali. To, že ste nastavili tie výšky toho mýta, tak jak ste ho nastavili, množstvo ciest, tak jak ste nastavili to, že tu až autodoprava pomaly neexistuje, lebo to sa nedá robiť autodoprava. To, že Poliak príde s dodávkou preťaženou tak, že má nápravu ako tatrovka z Kopřivnice, ale nemá ho kto chytiť, lebo policajti sa tomu nevenujú, to tiež decimuje. To všetko so všetkým súvisí. Ale jedno dieťa, ktoré ste vyliali s tým, že sa aplikoval tak nešťastne ten systém elektrického mýta, grabijácky, tak zlodejsky na to, aby ste nakŕmili všetky tie gágore, ktoré tam sú. Lebo tu nejde o to, že sa majú dostať peniaze do NDS-ky na to, aby sa cizelovala a zlepšovala cestná sieť. Išlo o to, aby sa znova legálne dostali k niekomu, kto to už vôbec nepotrebuje. Ale vyliali ste jedno dieťa. To znamená, a ten návrh predkladám po konzultácii s jedným mojím kamarátom, ktorý robí šoféra školského autobusu a mi povedal, že: „Vieš čo, Dodo, deti už nechodia vonku, lebo nemajú peniaze, lebo to nevedia zaplatiť.“ Školské výlety, školské autobusy, ich miera, intenzita sa rádovo znížila. A nielen kvôli všeobecnej sociálnej situácii, ale silný vplyv má na to mýto. Mýto. A keď nám bolo umožnené sa ísť pozrieť na Bojnický hrad, my sme išli z Oravy na Bojnice, išli sme sa pozrieť na Devín a zase naopak, hej, možno z Košíc idú do Bratislavy, Bratislavčania sa idú pozrieť na Spišský hrad. Keď to bolo nám umožnené, prečo to nedoprajeme tým našim deťom? Prečo nie sme schopní to dopriať našim deťom? A ja vám poviem, že v čom je ten váš obrovský cynizmus. Lebo to neni nejaký populizmus. To je cynizmus z mojej strany, ale z vašej strany je to obrovský cynizmus. V Čechách je sadzba mýta pre autobusy o polovicu nižšia ako u nás. To znamená, že v Čechách všetky autobusy – všetky autobusy – jazdia za kilometer o polovicu, pri niektorej kategórii, to je eurotrojky, to vychádza ešte viac ako polovicu lacnejšie. Dokonca o dve tretiny do vychádza lacnejšie v jednom parametri. Všetky autobusy. Ja som si dovolil navrhnúť, vážení, dovolil som si navrhnúť, aby školské autobusy mali zníženú sadzbu. Dobre? Povedzte tým vašim, že kvôli tým deťom. Veď už nech, oni majú dosť, majú všecko, každý im vyjde v ústrety, povedzte tým vašim, že aspoň tie deti tým autobusom, že keď idú, že by nemuseli, chudáci, 120, či koľko to vyjde, euro, sme to prepočítavali, keď idú z Košíc do Bratislavy sa pozrieť, musia dať ešte 150 euro Filovi či komu. Povedzte tým vašim, že naozaj by nemuseli, že je tam tá výnimka. Skúste sa dohodnúť, že či by sa nedalo. Že aj vy ste chodili do Bojníc, že byť trošku tak... (Rečník sa obrátil smerom k predsedajúcej.) Pani predsedajúca, čo? Viete, že nech je nejaký ten školský a nech tie detičky sa idú pozrieť, nech vidia, nech majú obzor. Nebuďte takí, že vydrete, že musia sa rodičia poskladať, že ešte, ešte, ešte poslať Filovi, ešte chlapcom poslať. Skúste. Skúste. Tento návrh o tom hovorí. Nehovorí o tom, že všetky autobusy, že majú mať zľavu a neviem čo, že majú mať aspoň ako v Čechách. O čo sú tí Češi lepší od nás alebo o čo sú horší od nás, že u nich autobusy jazdia o polovicu lacnejšie z pohľadu mýta? Prečo je to tak, že my tu musíme všetko platiť raz toľko? Tento návrh si dovolil vám navrhnúť, že školské autobusy, autobusy, ktoré jazdia, je to precizované, je to, právne je to v poriadku, na výkon hromadnej dopravy žiakov, aby boli oslobodené od mýta. Nie je to tak veľa. Doprajte to tým deťom, nech sa idú previesť. Nech sa idú pozrieť do Bojníc. Dobre? Doprajte to. Ďakujem pekne.