Érsek, Árpád, poslanec NR SR (2015-03-17):
Ďakujem pekne za slovo. Vážená pani predsedajúca, vážení páni poslanci. Budem hovoriť len o tých veciach, ktoré sú odlišné z toho návrhu, lebo sme tu dosť o tom už debatovali, o tom prvom návrhu poslancov vládnej strany SMER. Dovoľte mi, aby som povedal pár viet. Náš zákon sa týka výlučne olympijských disciplín a olympiád. Čiže je to o olympijských hrách, paralympijských hrách, deaflympijských hrách, šachovej olympiády a, samozrejme, to, čo sme pred chvíľou hovorili, my sme tam zahrnuli aj tú súťaž v roku 1984, tú Družbu, kedy sa naši športovci nemohli zúčastniť olympiády v Los Angeles. Je to štandardný európsky návrh. V Európe niet ďalšieho štátu, ktorý by dával nejaké osobitné hodnotenie športovcov, ktorí získali tituly na majstrovstvách sveta a na majstrovstvách Európy. Takže my sa pridržiavame tohto znenia. Samozrejme navrhujeme, je to forma ocenenia mimoriadnych úspechov, ktoré športovci získali pre našu krajinu. Sami dobre viete, že koľkí politici a verejní činitelia sa s nimi fotia, ako sa bijú, medzi fotografiami sa dostali k nemu, keď sú olympijskí víťazi, ale preto si my hovoríme, že túto časť potom, keď je to tak, tak treba oceniť. Navrhujeme poskytovať príspevok už pri dosiahnutí štyridsiatich rokov, v druhej alternatíve tridsiatich piatich rokov. Je to na zvážení Národnej rady. Zhruba prečo v štyridsiatich rokoch? Pretože zhruba v tomto veku aktívne špičkoví športovci medzi 30 až 40 skončia svoju vrcholovú kariéru ako športovci a samozrejme sa musia dostať do života, musia sa uchádzať o nejaké zamestnanie. Pokiaľ samozrejme vieme, že každý nemôže byť trénerom v tom športovom odvetví, čo robil, takže majú problémy s umiestnením. A samozrejme majú problémy aj s tým, aby počas toho vyčerpávajúceho, vyčerpávajúcej športovej kariéry mohol niečo doštudovať, mohol niečo doštudovať, nejakú vysokú školu. A samozrejme, keď sa prihlási do zamestnania po skončení ako 35-, 36-ročný športovec, každý sa ho bude pýtať na prax. A práve to je tá situácia, keď nešportovci majú v predstihu to, že majú aspoň možnosť získať určité praktické skúsenosti vo svojom fachu a tým lepšie sa zamestnať. Samozrejme títo športovci majú aj vplyv na ďalšiu generáciu, ktorá vidí ako obrovské osobnosti Slovenska, spoločenského života, čo dosiahli. Samozrejme, bude to mať motivačný účinok. A preto si myslím, že musíme sa týmto športovcom nejakým spôsobom odvďačiť, a nielen tak, že dostanú jednorazovú prémiu po skončení olympiády, ale musíme sa o nich postarať. A samozrejme poviem len príklad: keď športovec skončí a chce si založiť rodinu alebo už je ženatý, čo je najdôležitejšie? Jeho bývanie. Kto predloží, že má olympijskú rentu, do konca života mu štát garantuje určité peniaze, nie je problém mu ísť do banky, zobrať si na tieto peniaze úver a na základe toho si založiť normálny rodinný život. Samozrejme máme aj výhrady voči tým športovcom, ktorí neskôr alebo počas svojej kariéry budú nachytaní, v úvodzovkách poviem, na dopingu, na látkach, ktoré nie sú spojené s Olympijskou chartou. Na druhej strane máme aj problémy s tým, že musí byť bezúhonný, pretože keď je to vzor pre mládež, tak si myslím, že nemal by byť športovec nejaký agresívny, ktorý doma mláti rodinu a nejakým spôsobom je odsúdený, čiže to by mal byť fakt vzorom tohto celého. K tomu, čo som povedal, prečo rok ´84. Pretože jednoducho športovci nemohli za to, že na tú olympiádu necestovali, a na druhej strane tí, ktorí boli zas v Moskve a získali zlato, tak to vieme tiež, že nebolo úplná olympiáda, lebo tam chýbala druhá časť, ale to som už pred chvíľou povedal. A odkiaľ peniaze na to, vždycky je najväčší problém. My navrhujeme, aby tieto peniaze boli zobraté z Tiposu. Tipos má výnosy za rok 2013 370,2 milióna. Je to neustály nárast. Zisk po zdanení je nejakých 7,9 milióna. Náš odhad, že títo športovci, ktorí už majú nad tých 40 rokov, by bolo nejakých do 400-tisíc eur ročne náklad a si myslím, že s ľavou rukou by Tipos vedel pokryť, pokiaľ by sa dostalo do zákona, túto čiastku. S tým, že aspoň by sme mali istotu, že Tipos nerozdáva svojvoľne peniaze nejakým svojim klubom a nejakým svojim známym športovcom. Alebo aspoň táto čiastka, by sme vedeli, že kam ide, kam to plynie, vráti sa do športu, tým, ktorých chceme oceniť. Príspevok navrhuje vo výške priemernej mzdy za predchádzajúci kalendárny rok, čo teraz by znamenalo od 800 do 850 eur za zlatú medailu, z toho 60 % je 500 eur a medailu bronzovú by to bolo okolo 340 eur, v týchto splátkach. Návrh zákona rieši procesnú stránku odňatia a prisúdení tohto príspevku. Samozrejme, odznie tu to, že niektorí športovci zarábajú milióny. Pozrite sa, je to fakt, ale sú aj športovci, ktorí nezarábajú milióny, ako napríklad športovci v individuálnych kategóriách. A keď si zoberieme, hokeja sa to teraz v tomto momente netýka, alebo niektorých bývalých hokejistov za Československo, kedy mali bronzovú medailu na olympijských hrách. Áno, hovoríme to, že niekedy, ale už aj hokej, samotný hokej prišiel na to, že obsadzovať hráčmi, na olympiádach, najvyššieho rangu je prínosné, a preto to robia už aj Kanaďania, Američania, aj Rusi, kde na olympijské hry idú najlepšie kádre, najlepší hokejisti. Čiže nevidím tam problém. Na druhej strane bolo to aj v tenise tak, že už vidíte na posledných olympijských hrách, samozrejme, Nadal a všetci títo najlepší tenisti sa zúčastňovali olympijských hier, pretože došli na to, že vyhrať Wimbledon je pekná vec, ako byť neoficiálnym majstrom sveta v tenise, ale byť olympijským víťazom aj pre nich to je najvyšší rang športovca, čo môže dosiahnuť. Preto asi toľko o tom. Na druhej strane možno však uvidíme, kto vystúpi, ešte sa pokúsim. Ale pred chvíľou som povedal všetko to, čo sa týka výhod nášho oceňovania. Čiže tie peniaze by športovci dostali teraz. A ak by sme pristúpili na to, že to boli by peniaze z toho Tiposu, fakticky by nezaťažili ten štátny rozpočet, len by sa tam spravil možno čiastočne poriadok a aspoň by sme mali prehľad, kam idú tie peniaze. Asi toľko na začiatok. Ďakujem pekne.