Záhumenský, Marian, poslanec NR SR (2014-05-14):
Takisto pán kolega Mikuš hovoril o tom, že okresný úrad ak nevydá rozhodnutie, tak sa má za to, že nesúhlasí, ja chcem len povedať, že v tomto pripravujem pozmeňovací návrh a urobíme to opačne, ak okresný úrad nevydá rozhodnutie, má sa za to, že ho vydal. To znamená, že s tým súhlasí. Pán poslanec Novotný povedal, že pôda je obyčajný výrobný prostriedok. No ja mu chcem odkázať, že pôda nie je obyčajný výrobný prostriedok. Pôda je jedinečný výrobný prostriedok, a to nielen ako výrobný prostriedok. Ak odmyslíme si národnú hrdosť, ak si odmyslíme tú rodnú hrudu, ktorá tu existuje, ak si odmyslíme tú históriu Slovenska, akým spôsobom naši predkovia prikupovali brázdu k brázde miesto svojich pôžitkov, radšej investovali tie peniaze do pôdy, aby prikúpili brázdu ku svojej malej roličke, tak ak takto dneska zadefinuje, že toto je obyčajný výrobný prostriedok, tak uráža našu históriu. Uráža slovenskú históriu, uráža našich predkov, ktorí v pote tváre dorábali chlieb a kupovali brázdu za brázdou, aby mohli na pôde hospodáriť. Myslím si, že pán kolega Kuffa povedal, že ak chceš na pôde hospodáriť, musíš ju vlastniť. Ja si to nemyslím, že ju musí vlastniť, ale musí byť stabilné prostredie. To znamená, dlhodobé nájmy dokážu poľnohospodárom zabezpečiť lepšie prostredie, ako je vlastnenie pôdy. Vlastníctvo pôdy spôsobuje obrovské finančné investície, ktoré sú umŕtvené. Pre toho poľnohospodára sú tie peniaze umŕtvené v pôde. Má síce majetok, ale ten majetok jednoducho mu dáva len stabilitu. On tam musí zainvestovať obrovské peniaze preto, aby mal stabilitu, ale keby mal stabilitu z hľadiska nájmu, tak z hľadiska ekonomického hospodárenia je pre ten podnik lepšie mať pôdu v nájme. Len to, čo sa udialo na Slovensku za posledných 5 rokov, bohužiaľ, tlačí poľnohospodárov k tomu, že musia investovať viac peňazí do pôdy, ako ich dávať do rozvoja technológií a do zvyšovania produktivity práce cez technológie. Takže, pán kolega Novotný, s vami absolútne nesúhlasím, že pôda je obyčajný výrobný prostriedok. Je to jedinečný výrobný prostriedok, ktorého nikdy nebude viacej. Za roky od 2003 do 2012 na Slovensku ubudlo 67-tisíc hektárov poľnohospodárskej pôdy, a ak sa pozriem na Trnavskú tabuľu, tak to je dôsledok pohľadu na to, že pôda je obyčajný výrobný prostriedok. Najúrodnejšiu pôdu na Slovensku zastavujeme logistickými centrami a rôznymi fabrikami a šedé parky, šedé zóny zostávajú zaburinené. Odznelo tu veľa, že chceme ohroziť dva milióny, ožobráčiť dva milióny vlastníkov pôdy tým, že hovoríme, komu majú prednostne predať pôdu. Myslím si, že nie je obmedzené vlastnícke právo v tom, aby pôdu predal a za akúkoľvek cenu tú pôdu mohol predať. A myslím si, že neohrozujeme a nechceme ožobráčiť dva milióny vlastníkov, ale opačne. Tým, že sa vytvára konkurenčný trh pre pôdu a sa zverejňujú tie veci, že sa ide pôda predávať a že je možné, aby sa prihlásili viacerí uchádzači o tú pôdu, či už v rámci obce, či už v rámci susedných obcí, alebo v rámci Slovenska, tak to má za cieľ zvyšovanie ceny pôdy. Ctené kolegyne, kolegovia, už sa to deje. Akonáhle začala diskusia o pôde, akonáhle začali prenikať rôzne v médiách informácie o tom, že sa na Slovensku niečo s pôdou deje, okamžite cena pôdy išla hore alebo sa zastavil predaj a čaká sa na to, akým spôsobom sa vygeneruje aj tento zákon, a ja mám, ja som o tom stopercentne presvedčený, že na tomto vlastníci pôdy zarobia, ale v mnohých vystúpeniach odzneli protichodné názory. Na jednej strane plač nad tým, že mladí farmári sa nedostanú k pôde. Na druhej strane plač nad tým, že vlastníci predávajú za nízke ceny. To k sebe nejde. Ak chceme pomôcť mladým farmárom, tak tí nemajú peniaze na to, aby kupovali za vysoké ceny pôdu. Ak hovoríme o tom, že chceme zamedziť nepoľnohospodárom, investorom a vylúčiť ich zo súťaže, to znamená, že chceme vytvoriť normálne prostredie pre poľnohospodárov, lebo nie je možné cenovo konkurovať finančným skupinám, ktoré majú nekontrolované množstvo peňazí. Čiže ak chceme hovoriť o mladých farmároch a nájsť cestu, ako môžu nadobudnúť pôdu, tak musíme im to umožniť a je im to umožnené a na druhej strane všetky tie tlaky na to, že ale musíme hovoriť o tom, že koľko musí byť minimálna cena pôdy a tak ďalej, je v rukách vlastníka a toto je protichodné s tým, čo sa týka mladých poľnohospodárov, ale každopádne dva milióny vlastníkov príde k lepším cenám pôdy, ako dostávali doteraz. Pán kolega Simon hovoril o dĺžke nájmu. Jednu vetu, už som to spomenul, pre farmárov je dôležitá stabilita, to znamená, že päťročný nájom nie je žiadna stabilita z hľadiska hospodárenia na pôde. Ja si myslím, že každý rozumný vlastník má snahu prenajať poľnohospodárom na dlhšie obdobie, aby mal istotu, že do jeho pôdy budú robené dlhodobé investície. Pôda vyžaduje dlhodobé investície, minimálna doba nájmu by mala byť aspoň 15 rokov a maximálna doba nájmu je štandardná vo vyspelých krajinách 25, 30, 40 rokov, včera tu odznelo, že v Číne 70 rokov, čo dáva tú stabilitu, a potom nemusíte pôdu kupovať, stačí ju vlastne jednoducho užívať a máte garanciu, plus navyše býva tam minimálne päť- až desaťročné obdobie výpovednej doby. Poľnohospodár musí mať čas pripraviť sa na to, že o svoj výrobný prostriedok príde, a akonáhle je tam iba ročná výpovedná doba, to je tak malá doba, že jednoducho nie je schopný nahradiť ten výrobný prostriedok iným výrobným prostriedkom niekde inde proste, a ak stratí pôdu, stratí šancu hospodáriť na farme alebo v sade alebo kdekoľvek. Jednoducho je to absolútne ohrozenie nielen výroby na tom podniku, všetky tie investície, ktoré tam boli urobené, ale je to ohrozenie obrovského množstva pracovných miest. To znamená, že v tejto oblasti, ak kolega Simon kričí, že dvadsaťpäťročné nájomné je vlastne akoby predaj, dvadsaťpäťročné nájomné, ak sa rozhodne, tak vlastní, lebo je to jeho rozhodnutie, tak dáva stabilitu aj vlastníkovi, aj farmárovi a myslím si, že to je tá správna cesta, ktorou by sme mali ísť. Pán kolega Novotný hovorí, že ho trápi, že mladí ľudia sú bez práce a že vidí, že ako štyritisíc hektárov – trávny porast – obrába pár ľudí. Bohužiaľ, mne je ľúto, že ho to trápi teraz, že ho to netrápilo počas ôsmich rokov neoliberálnej vlády SDKÚ, keď zlikvidovali slovenské poľnohospodárstvo, keď vytvorili systém, ktorý zaviedol podporu ničoho. Kolega Simon je autorom podpory ničoho, kde začal podporovať poľnohospodárov, ktorí nič nevyrábajú, ktorí majú len hektáre pôdy, ktorí nikoho nezamestnávajú, ktorí nešli do pridanej hodnoty. A toto je tragédia slovenského poľnohospodárstva. To znamená, že dneska, dneska pochváľme pána ministra Jahnátka za to, že ako nepoľnohospodár pochopil to, že poľnohospodárov treba podporovať v intenzívnej výrobe, a tak vytvára pracovné miesta na vidieku. Toto je šanca a obrat na šancu v slovenskom poľnohospodárstve. Ja viem, že kolega Přidal by chcel skončiť alebo sa mu nedobre počúva, že aj KDH má svoj podiel neúspechu v poľnohospodárstve a pán predseda vyjednal podmienky, aké vyjednal, ale čo už narobíme. Chcem oceniť vystúpenie pána poslanca Hlinu, ktorý veľmi dobre pochopil, čo je pôda. Pôda nie je tovar. Pôda je strategická záležitosť každej jednej krajiny a pôda nedáva len dostatok potravín, ale dáva osídlenie vidieka. Ak nebudeme rozumne hospodáriť na pôde, ak nebudeme umožňovať regionálnym poľnohospodárom na pôde robiť, nebudú regióny zamestnávať ľudí. V každej jednej vyspelej krajine poľnohospodárstvo zabezpečuje dostatok pracovných miest na vidieku, ale vidíme, kde je vysoká nezamestnanosť, tam poľnohospodárstvo nefunguje. Tam sú práve tí tzv. poľnohospodári, ktorí mulčujú pozemky vďaka systému, ktorý vytvoril pán Simon, a vďaka tomu, že sa zlikvidovala intenzívna výroba, živočíšna výroba neexistuje, rozkradnuté sú farmy, sady neexistujú. Ak cestujete po svete, vidíte, že pri každom jednom veľkom mieste sú obrovské plantáže, obrovské skleníky, obrovské sady. Čo je okolo Bratislavy? Čo je okolo Žiliny, Trnavy, Košíc? Nič. A to je ten problém, kde majú ľudia pracovať, tam majú ľudia pracovať a, bohužiaľ, my radšej dovážame potraviny, lebo filozofia neoliberálnych vlád bola, je lacnejšie doviezť, ako doma vyrobiť. Je to najdrahší dovoz, aký mohol existovať. Pán kolega Csicsai ako poľnohospodár hovorí, že nie je podstatné, kto pôdu vlastní, ale kto na nej môže robiť. V tomto kontexte, čo hovorí, môžem súhlasiť vtedy, ak budú mať farmári dlhodobú stabilitu nájmu pôdy. Vtedy je jedno, kto pôdu vlastní, lebo poľnohospodár nemusí vlastniť pôdu, poľnohospodár musí mať stabilitu, že na pôde môže robiť, a strašiť, že cirkev a že pôda stratí hodnotu a že príde aj cirkev o svoje pozemky a o svoj majetok, je absolútne scestná, absolútne scestná a, pán kolega Chren, je to jeho názor a mňa až dojíma, ako liberála, že práve jeho trápi cirkevný majetok. (Krátka pauza.) Ešte sa vrátim pár poznámkami iba ku kolegovi Chrenovi, ktorý uviedol sedem-deväť dôvodov, prečo zákon nie je dobrý. Nezabrániť predaj cudzincom – nie je dôvod brániť predaju pôdy cudzincom, zákon má za cieľ zvýhodniť domácich poľnohospodárov, regionálnych poľnohospodárov a potom v mieste a slovenských poľnohospodárov. Toto má zákon za cieľ, nemá zákon za cieľ zabrániť zahraničným poľnohospodárom vstupovať na náš trh, ale má za cieľ uprednostniť domácich poľnohospodárov za rovnakých podmienok. Toto je zmyslom zákona. To znamená, že prvá jeho téza je neplatná. Skupovanie pôdy zahraničnými – nie je problém. Samozrejme, je, keď dostanú prednosť domáci poľnohospodári, môžu kupovať zahraniční. Je tu, dvakrát odznela jedna zaujímavá myšlienka. Dôležité je, aby sa na pôde robilo, a dať tam desaťročnú povinnosť na pôde hospodáriť. Som si osvojil túto myšlienku a do pozmeňovacieho návrhu zapracujeme to, aby ten, kto kupuje poľnohospodársku pôdu, sa zaviazal, že bude na nej desať rokov hospodáriť. Bude to jedna z povinných ustanovení v zmluve, kde zoberie kupujúci na seba záväzok, že bude na pôde desať rokov hospodáriť, aby pôdu dostali tí, ktorí skutočne chcú na pôde hospodáriť, a aby nedochádzalo k špekuláciám. Ak hovoríme, že prečo mladí farmári tri roky majú povinnosť na tej pôde hospodáriť, nuž preto, aby sa predišlo špekuláciám, aby sme cez mladých farmárov neskupovali pôdu, aby developeri nevyužili mladých farmárov, tzv. mladých začínajúcich farmárov, na skupovanie pozemkov, preto je tam tá podmienka troch rokov hospodáriť a nie je tam podmienka pre nich, že musia mať trojročnú prax, ktorú zatiaľ nemohli mať. O tých dvoch miliónoch ľudí ožobráčených som hovoril. Podpory veľkopodnikateľov – to absolútne nie je pravda. Podporí to všetkých tých, ktorí chcú na pôde hospodáriť a ktorí chcú do pôdy investovať. Toto je skutočná pravda. Hlavný motív je monopol na poľnohospodárske dotácie. Bohužiaľ, pôda sa stala fenoménom dotácií vtedy, keď zaviedol kolega Simon podporu ničoho. Vtedy bolo výhodné pôdu vlastniť, a vtedy bolo výhodné ju jednoducho mať a dostávať dotácie. A tento fenomén dneska kritizuje pán kolega Chren, ktorý sa takisto zúčastnil na vláde a nič s tým neurobil. Prečo sa nezmenil systém podpory ničoho, prečo nenastavil systém podpory aktívnych poľnohospodárov, ktorí farmárčia, reálne na pôde hospodária, o štvrtej ráno vstávajú do maštale, tak jak hovorí kolega Kuffa, a o štvrtej sa idú starať o svoj dobytok, o svoje ovce, ale jednoducho je výhodné podporiť tých, ktorí nakúpia pozemky alebo prenajmú veľké pozemky, dostanú veľké dotácie a sú spokojní. Pán minister Jahnátek urobil obrat v novej koncepcii poľnohospodárstva práve, kde zvýhodňuje aktívnych poľnohospodárov a kde na hektár pôdy, ktorá sa bude iba mulčovať, budú v podstate nižšie dotácie, ktoré sú minimálne, čo Brusel prikazuje, že musia na hektár pôdy ísť. Tým pádom budú znevýhodnení len tí poľnohospodári, ktorí len mulčujú pozemky, a budú zvýhodnení tí, ktorí aktívne hospodária, zamestnávajú ľudí, tvoria krajinotvorbu a vytvárajú pracovné miesta. Priestor na korupciu okresných úradov, som povedal, urobíme tam pozmeňujúci návrh, obrátime to garde opačne. Že ide v rozpore so strategickými materiálmi, to absolútne nie je pravda. Čiže ak sa pozrieme na týchto pár poznámok, ktoré tu odzneli, snáď ešte jedna poznámka k petícii. Myslím si, že táto petícia sa skôr využila na politické ciele ako na reálnu, ako vyplývajúcu z reálnej obavy, že Slovensku hrozí nejaká apokalypsa z jedného mesačného obdobia, keď jednoducho nie je prechodné obdobie a nový zákon. Tento zákon mal byť desať rokov, desať rokov tu mal byť a boli by sme úplne inde, ako sme dneska, ale, pochopiteľne, politická strana Obyčajných ľudí to využila ako politický ťah, vytvorila sa v médiách istá hystéria, kde neinformovaní ľudia si myslia, že hrozí absolútna katastrofa a že Slovensko príde o pôdu a že Číňania vykúpia slovenské pozemky alebo nejakí iní Číňania, ktorí prídu. Toto všetko nebolo založené na pravde aj tých 40-tisíc podpisov dáva za pravdu to, že ľudia majú vzťah k slovenskej pôde, obávajú sa o slovenskú pôdu, a nie je šťastné, ak s fenoménom slovenskej pôdy hazardujeme na politické ciele. Toľko v krátkosti k zhodnoteniu diskusie. Myslím si, že v druhom čítaní bude dosť času na to, aby sme mohli o tom ešte hovoriť. Ďakujem pekne.