J. Kvorka, poslanec: (2007-09-04):
Nemôžem začať svoje vystúpenie k návrhu skupiny poslancov na vyslovenie nedôvery členke vlády Slovenskej republiky Vierke Tomanovej, poverenej riadením Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky, ináč ako označením tohto návrhu za neodôvodnený, účelový a politicky motivovaný návrh. Vnímam vyslovenie nedôvery členovi vlády ako prejav demokracie a legitímne právo opozície. Tento návrh, ktorý ste tu však predniesli, má svoj zámer, ktorý je cieľavedomý na odpútanie pozornosti od asociálnej politiky minulých rokov pravicovej Dzurindovej vlády – a poviem aj prečo. Narobili ste v minulosti veľa chýb, ktoré chcete teraz naprávať na úkor nás. Hneď po nástupe novej vlády v roku 2002 prijal parlament na návrh pravicovej vlády Mikuláša Dzurindu bez súhlasu sociálnych partnerov v Rade hospodárskej a sociálnej dohody 22 antisociálnych zákonov, v ktorých sa zrušili sociálne opatrenia, účelovo, populisticky prijaté pred voľbami ako predvolebné lákadlo voličov. Zrušením zákonov sa drasticky znížila úroveň sociálnej ochrany občanov a mnohých občanov týmto pravicová vláda Mikuláša Dzurindu uvrhla do biedy. V roku 2003 schválil parlament na návrh pravicovej Dzurindovej vlády kontroverzný zákon o sociálnom poistení, na základe ktorého bol protiústavne prehodnocovaný zdravotný stav invalidných dôchodcov a následne bol viac ako 23 000 invalidným dôchodcom odňatý alebo znížený invalidný dôchodok. Bol to protiústavný krok, kde protiústavnosť skonštatoval aj Ústavný súd vo svojom náleze. (Potlesk.) Situácia, ktorá nastala po náleze o protiústavnosti, ešte zhoršila nevyhnutnosť riešiť invalidných dôchodcov, kde boli porušené ich práva a kde sa týmto spôsobom aj znefunkčňovala Sociálna poisťovňa. Je potrebné povedať, že jedným z prvých krokov ministerky práce, sociálnych vecí a rodiny pani Tomanovej bola práve náprava tohto činu bývalej pravicovej Dzurindovej vlády. Pripravila novelu zákona o sociálnom poistení, ktorá reagovala na nález Ústavného súdu a ktorá viedla k prinavráteniu invalidných dôchodkov. O odbornej kvalite reformy vlády Mikuláša Dzurindu svedčí, že nový zákon č. 413/2002 Z. z. o sociálnom poistení bol pred nadobudnutím účinnosti zrušený a nahradený iným zákonom, ktorý mal také nedostatky, že v priebehu dva a pol roka bol 17-krát novelizovaný, pričom sa menili zásadné princípy, na ktorých bol tento zákon postavený. Národná rada Slovenskej republiky schválila v roku 2003 na návrh pravicovej vlády Mikuláša Dzurindu rozsiahlu novelu Zákonníka práce, ktorá zásadne narušila základnú filozofiu a výrazne oslabila úroveň sociálnej ochrany zamestnancov, a to bez akéhokoľvek vyhodnotenia pôsobenia nového Zákonníka práve v praxi. Už pred prijatím novelizácie Zákonníka práce terajšou vládnou koalíciou, ale aj po nej je stále z úst opozície vyčítané vládnej koalícii, že Zákonník práce nemal súhlas sociálnych partnerov. Vieme, prečo je to tak predstierané občanom, a veríme, že občana vedia, že to nie je pravda, že je to klamstvo. Je preto mojou povinnosťou uviesť veci na správnu koľaj a oboznámiť tu ctenú verejnosť aj prítomných pánov poslancov a pani poslankyne, že práve to, z čoho sa snaží pravicová opozícia očierňovať nás, v plnej miere robila ona a práve ona nemala súhlas sociálnych partnerov k novele Zákonníka práce. Záznam z plenárneho zasadnutia Rady hospodárskej a sociálnej dohody Slovenskej republiky konanej v roku 2003, ktorú viedol predseda Rady hospodárskej a sociálnej dohody Slovenskej republiky Róbert Nemčič, to plne dokazuje. V programe, ktorý obsahoval 11 bodov, ako prvý bod bol bod č. 311/2001 Z. z. Zákonník práce. Materiál uviedol minister Kaník, ktorý konštatoval, že sociálni partneri sa 9-krát stretli a nedohodli sa na väčšine rozporov. Podpredseda rady pán Gajdoš konštatoval, že nedošlo k zásadnému odstráneniu rozporov, a preto snem KOZ vyjadril nespokojnosť s tým, že rozpory v novele Zákonníka práce pretrvávajú. Po rozsiahlej diskusii sa sociálni partneri dohodli takto: KOZ Slovenskej republiky vyjadrila svoj nesúhlas s bodmi 7, 8, 9, 30, 41, 43 až 150 v § 5, 7, 48, 62, 63 až 226, kde zaznieval nesúhlas až zásadný nesúhlas. Za povšimnutie stojí dohoda o participácii, kde bol zjavný nesúlad a kde sa mala uskutočniť dohoda do stredy, vtedy to bol dátum 5. 3. 2003. Žiadna takáto dohoda nebola a ani sa neuskutočnila. Neuskutočnilo sa ani ďalšie rokovanie a návrh zákona ste predložili na rokovanie bez tejto dohody, vážení páni. Tak akú ste mali dohodu so sociálnymi partnermi, sa pýtam, v tejto dobe? Žiadnu. A Zákonník práce ste si upravovali tak, ako vám to vyhovovalo. Samozrejme, pravicovo a proti zamestnancom. Často hovoríte o financiách. Privatizovali ste vo veľkom a napriek tomu úspory v štátnom rozpočte hľadal bývalý minister práce, sociálnych vecí a rodiny Ľubomír Kaník (pozn. red.: správne má byť „Ľudovít Kaník“) na úkor občanov s ťažkým zdravotným postihnutím tak, že im ubral z peňažných príspevkov zdravotného postihnutia sumu 1,5 mld. Sk. Došlo k poškodeniu Národného úradu práce, tripartitnej verejnoprávnej inštitúcie v oblasti zamestnanosti a trhu práce. Tripartizmus bývalá vláda zlikvidovala zrušením zákona o tripartite a orgánu trojstranne vedeného dialógu Rady hospodárskej a sociálnej dohody. Všetky tieto problémy a skutočnosti, na ktoré som poukázal, sa stali za vládnutia pravicovej vlády Mikuláša Dzurindu, za ministrovania Ľubomíra Kaníka, jeho poradcov a poradkyne a neskôr ministerky Ivety Radičovej. No a teraz sa vehementne chcete zastávať ľudí, tých ľudí, ktorých ste osem rokov nemali za nič. Páni z opozície, vaše rozprávanie o tom, ako budete brániť ľudí, ako klame ministerka Tomanová, ako sa to všetko proti nej obracia, aká je nekompetentná, neodborníčka, ako ohrozuje pracovné miesta, dôchodky, ako zneisťuje občanov v druhom pilieri a ako nechápe daňové odvody v štáte, to všetko je len vaše zbožné želanie, ktorému ani vy sami neveríte. Neviete sa pohnúť z miesta, na ktoré vás právom posadili vo voľbách ľudia a z ktorého sa prepadáte stále nižšie a nižšie. Toto, čo predvádzate, nie je bránenie záujmov ľudí, ale zúfalý boj o voliča. Sme povinní naprávať to, čo ste pokazili. Musíme riešiť množstvo zlých rozhodnutí, na ktorých nesie rukopis pravicová vláda Mikuláša Dzurindu. Samozrejme, aj vašich ministrov, hlavne ministra Ľubomíra Kaníka a potom aj poradkyne Ivety Radičovej. Sústreďujeme sa na robotu a kauzy, ktoré ste zanechali. Nespomíname a neotvárame. Je potrebné zdôrazniť, že všetky kroky, ktoré realizuje ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny, vychádzajúc z Programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky, so zámerom zlepšiť sociálne postavenie občanov, slúžiť záujmom ľudí, uskutočniť právo na ľudskú dôstojnosť v každodennom živote, dôsledne zohľadňovať a zavádzať sociálne opatrenia na predchádzanie a odstraňovanie príčin chudoby a sociálneho vylúčenia. V tejto činnosti je pani ministerka Tomanová odborne aj morálne v pravý čas na pravom mieste. Pani ministerka Tomanová, svoju robotu robíte dobre. Podnikateľské prostredie nepoškodzujete, ale čo je podstatné, zlepšujete a zastávate životnú úroveň väčšine ľudí, robotníkov, roľníkov, výrobných technikov, ale aj inteligencie. Skrátka tých ľudí... (Reakcie z pléna.) Nechajte ma dohovoriť, ja som vám neskákal do reči, vážení, keď ste hovorili vy. Skrátka tých ľudí, na ktorých pravicová Dzurindova vláda zabudla, pretože to tak chcela. Treba pokračovať v nastúpenej ceste a nedať sa vyprovokovať. Viete, že staré porekadlo hovorí, že „trafená hus zagága“. A tu pani ministerka asi trafila na pravom mieste. Pevne verím, že pani ministerka Tomanová aj po skončení tejto schôdze zotrvá na poste ministerky a povedie rezort práce, sociálnych vecí a rodiny aj naďalej. Prajem jej veľa trpezlivosti a prosím vás o jej podporu v hlasovaní. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)