Ďuriš Nicholsonová, Lucia, podpredsedníčka NR SR (2017-04-07):
Skvelá práca, Natália Blahová. Keďže kolegovia nemali možnosť na teba reagovať faktickými poznámkami, tak ak dovolíte, urobím to za vás. Chcem sa za všetkých slušných ľudí v tejto sále aj za televíznymi obrazovkami a pri kompoch, ktorí nás sledujú, poďakovať Natálii Blahovej za skvele odvedenú prácu. (Potlesk.) Pán minister, ja som nechcela, aby predo mnou vystúpil pán predseda vlády. Inak ja byť na jeho mieste, tak po tom, čo tu uviedla kolegyňa Natália Blahová, tak by som nenašla tú odvahu vystúpiť. To chce naozaj nemať kožu na ksichte, aby k tomuto mal čo povedať. Ale, pán minister, vám by som prepustila na chvíľu rečníčky pult, ak by ste sa dobrovoľne po tom, čo tu Natália Blahová prečítala, chceli vzdať svojej funkcie. (Reakcia ministra.) Nie, nie je tomu tak. No dobre. Tak musím povedať v tom prípade, že mať toto pod sebou, o čom pred chvíľou hovorila kolegyňa Natália Blahová, ako minister sociálnych vecí a rodiny, toto sa volá dno. A hovorí sa, že dosiahnuť dno môže byť niekedy osožné, lebo od dna sa môžte odraziť. Ak dnes minister Richter nepadne, od dna sa táto vládna koalícia, táto vláda nikdy neodrazí. Ak nepadne, bude to znamenať, že oni sú schopní to dno ešte preraziť. A preto si myslím, že občania, ktorí nás teraz určite sledujú, by sa všetci do jedného mali zúčastniť 18. apríla na protestnom pochode, ktorý organizujú študenti, a tejto vláde to raz a navždy zrátať aj za deti, ktoré trpeli v resocializačnom zariadení Čistý deň tak, ako to opisovala Natália Blahová. Kolegyne a kolegovia, keďže nie je čo dodať k tomu, čo hovorila Natália Blahová o Čistom dni, ak dovolíte, tá moja časť diskusného príspevku sa bude venovať úplne niečomu inému, čo ale, samozrejme, patrí pod rezort pána ministra. Chcem vám hovoriť o tom, ako sa tento štát hyenisticky správa k deťom s ťažkým zdravotným postihnutím. V systéme poberateľov peňažných príspevkov na kompenzáciu ťažkého zdravotného postihnutia bolo k 31. 12. 2015 226 168 poberateľov. A počúvajte, ako sa tento štát prostredníctvom úradov práce, ktoré priamo teda sú pod vedením pána ministra, správajú k ťažko zdravotne postihnutým deťom od 0 do 6 rokov. Z detí od 0 do 6 rokov poberalo okrem peňažného príspevku na zvýšené výdavky jedno dieťa peňažný príspevok na kúpu pomôcky, päť detí peňažný príspevok na osobnú asistenciu, jedno dieťa príspevok na opravu pomôcky, jedno dieťa príspevok na kúpu zdvíhacieho zariadenia, 25 detí príspevok na kúpu motorového vozidla a tri deti príspevok na prepravu. Takto sa správa sociálny štát k ťažko zdravotne postihnutým deťom, ktoré sú v systéme, to znamená, pri ktorých naozaj je jednoznačné, že sú ťažko zdravotne postihnuté. Takto sa k nim tento štát prostredníctvom úradov práce, sociálnych vecí a rodiny správa pod vedením ministra Richtera. Konkrétne vám porozprávam o prípade desaťročného Patrika. Patrik má veľmi ťažkú rakovinu mozgu. Opakovane prekonáva jednu operáciu mozgu za druhou a to nielen na Slovensku, ale aj v zahraničí. Príslušný ÚPSVaR mu najskôr odobril príspevok na kompenzáciu zvýšených výdavkov súvisiacich so zabezpečením prevádzky motorového vozidla, to znamená, dávajú mu peniaze, nejakú almužnu na benzín, a dali mu aj parkovací preukaz. Pár desiatok eur mesačne, za ktoré bola jeho rodina vďačná. Mohli si dovoliť zaparkovať na vyhradenom mieste a nemuseli ťažko choré dieťa po operáciách mozgu nosiť na rukách dlhé vzdialenosti. Keď však rodičia v súlade s platnou legislatívou podali žiadosť o príspevok na kúpu osobného motorového vozidla, podľa úradníkov smrteľne choré dieťa odrazu vyzdravelo a z imobilného dieťaťa sa stalo plne mobilné dieťa a to natoľko, že mu odobrali nielen príspevok na benzín, ale ešte aj parkovací preukaz. Odrazu už nie je odkázané na individuálnu prepravu. Myslíte si, že sa odvolali voči tomuto rozhodnutiu, pán minister? Tak ste mi to radili, keď sme spolu boli v TA3, že predsa títo ľudia majú možnosť sa odvolať. Nie, neodvolali sa, pretože nenašli na to silu, lebo tú poslednú, ktorá im zostala, investovali do toho, aby sprevádzali svoje umierajúce dieťa poslednými dňami. Ďalším odstrašujúcim príkladom je prípad štvorročného Maťka a jeho rodiny, ktorá si prešla peklom, a to nielen pri liečbe a zhoršujúcom sa stave svojho syna, ale aj na úrade práce, sociálnych vecí a rodiny pri vybavovaní kompenzácií. Začiatkom marca 2016 rodičia maloletého štvorročného Maťka, ktorému bolo zistené závažné onkologické ochorenie, neoperovateľný nádor na mozgovom kmeni, v dôsledku ktorého bol v paliatívnej liečbe, požiadali Úrad práce, sociálnych vecí a rodiny v Topoľčanoch o priznanie preukazu občana s ťažkým zdravotným postihnutím, parkovacieho preukazu za účelom uľahčenia prepravy svojho syna a o peňažné príspevky súvisiace s jeho zhoršením zdravotného stavu, napríklad príspevok na prevádzku, teda benzín, motorového vozidla a kúpu osobného motorového vozidla. Všetko, čo máme napísané v zákone, čo práve takýmto rodinám s takto ťažko zdravotne postihnutým dieťaťom prináleží. Okresný úrad práce, sociálnych vecí a rodiny nepriznal ich synovi žiadny z požadovaných príspevkov s odôvodnením, že dieťa podľa nich nie je odkázané na individuálnu prepravu. Hoci sama lekárka vo svojom posudku konštatuje, že dieťa je malátne, slabé, ťahá končatiny za sebou, chôdzu má sťaženú a absolvuje niekoľko chemoterapií. Rodičia sa proti rozhodnutiu odvolali. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)