I. Mikloš, poslanec: (2007-10-25):
Rokovací poriadok Národnej rady v § 130 ods. 7 hovorí, citujem: „Na interpeláciách musia byť prítomní všetci členovia vlády. V odôvodnených prípadoch môže predseda vlády určiť, ktorý člen vlády bude za neprítomného člena vlády na interpelácie odpovedať alebo oznámi, že na ne bude odpovedať sám.“ Konštatujem, že napriek tomuto jednoznačnému ustanoveniu rokovacieho poriadku, ktorý hovorí o povinnosti členov vlády zúčastniť sa na interpeláciách, na interpeláciách máme jediného prítomného člena vlády. Samozrejme, stávalo sa aj v minulosti a bol som 8 rokov členom vlády, že tu bol prítomný menší počet členov vlády, ako len tí, ktorí boli ospravedlnení, ale práve preto bolo viackrát prerušené rokovanie Národnej rady, kým sa nedostavili členovia vlády. Dnes podpredseda Národnej rady pán Číž odmietol takýto postup a teda postupoval v jednoznačnom rozpore s rokovacím poriadkom. Takže konštatujem, že podávam interpeláciu na neprítomného predsedu vlády, ktorý sa neospravedlnil a teda nie je prítomný, čím vlastne koná v rozpore s § 130 ods. 7 rokovacieho poriadku Národnej rady. Považujem to za aroganciu moci. Považujem to za výraz ignorovania Národnej rady Slovenskej republiky, a nielen Národnej rady, ale prostredníctvom volených zástupcov občanov aj ignorovanie občanov Slovenskej republiky. Dovoľte mi predniesť interpeláciu na predsedu vlády. Vážený pán neprítomný predseda vlády, vláda Slovenskej republiky sa vo svojom programovom vyhlásení zaviazala, že „strategickým cieľom mediálnej politiky vlády Slovenskej republiky bude utvárať legislatívne a inštitucionálne predpoklady na rozvoj prostriedkov masovej komunikácie, spravodlivú hospodársku a publicistickú súťaž na mediálnom trhu, priehľadnosť vlastníckych vzťahov a pluralitu mediálneho prostredia v záujme skvalitňovania realizácie ústavných práv občanov na slobodu prejavu a informácií“. Toľko citát z programového vyhlásenia vlády. Slobodný prístup občanov k informáciám je jedným zo základných predpokladov fungovania slobodnej demokratickej krajiny. Nezávislosť médií a slobody tlače je nevyhnutnou podmienkou takéhoto slobodného prístupu k informáciám. Musím konštatovať, pán predseda vlády, že vaše činy a činy vašej vlády sa príkro rozchádzajú s tým, čo deklarujete v programovom vyhlásení v úsilí, ktoré má byť, a znovu citujem, „v záujme skvalitňovania realizácie ústavných práv občanov na slobodu prejavu a informácií“. Dovoľte mi na začiatok stručný prehľad týchto činov. V zákone o tripartite vládna koalícia schválila uznesenie, že rokovanie vlády je neverejné, čo vytvorilo legislatívny základ na úpravu rokovacieho poriadku vlády, podľa ktorej sa nahrávky z rokovaní vlády stali pre verejnosť nedostupnými. Považujem to za spupnosť a aroganciu moci. Vláda má slúžiť občanom. Je tu pre občanov a za ich peniaze. Preto takéto obmedzovanie informácií o rokovaní vlády považujem za neakceptovateľné. Vaši poslanci, poslanci vládnej koalície sa opakovane pokúšali novelizovať zákon o slobodnom prístupe k informáciám tak, že by to výrazne obmedzilo slobodný prístup občanov k informáciám. Bývalá poslankyňa za SMER Edita Angyalová napríklad navrhovala, aby úradník mal možnosť posudzovať rozumnosť žiadosti občana o informáciu. Vaša vláda, pán predseda vlády, zaviedla prax nesprístupňovania správ zo zahraničných ciest predsedu vlády. Napríklad vaša zahraničná pracovná cesta v Líbyi, rokovanie s rakúskym kancelárom Gusenbauerom. Rád by som vám pripomenul, pán predseda vlády, že na tieto cesty nechodíte ako súkromná osoba a neplatíte si ich zo svojich peňazí. Občania majú právo vedieť, s kým a o čom rokujete. Vaša vláda najskôr nezverejnila stanovisko ministerstva financií k diaľničnému PPP projektu s odvolaním sa na obchodné tajomstvo, až po následnej kritike síce správu zverejnila, ale vykuchanú o všetky čísla. Ide pritom nielen o to, kedy budú diaľnice postavené, ale aj o to, koľko to bude občanov stáť, občanov ako daňových poplatníkov. Ide teda o záležitosť verejného významu a vláda nemá právo takéto informácie pred občanmi tajiť. Pred niekoľkými dňami došlo k udalosti, ktorá sa síce priamo dotýka len jedného človeka, ale bude mať závažné negatívne dôsledky na slobodný prístup občanov k informáciám. Prepustenie Karola Korintuša, námestníka riaditeľa Štátneho pedagogického ústavu, ktorý dostal výpoveď za to, že sa vyjadril pre denník SME ohľadom 8-ročných gymnázií, považujem za krok, ktorého účelom je zastrašiť všetkých štátnych zamestnancov. Výsledkom bude celkom určite zásadne zhoršený prístup médií a prostredníctvom nich aj občanov k informáciám. Vyjadrenia niektorých členov vašej vlády, že to nepovažujú za správne, ale nemôžu s tým nič robiť, považujem za alibizmus. Vyhovuje vám to a preto sa to stalo. Do vedenia Slovenskej televízie ste presadili človeka, ktorý nie je zárukou ani nezávislosti, ani objektívnosti, ani hospodárneho fungovania tejto inštitúcie. To prvé potvrdili samotní vaši koaliční partneri, keď po zvolení pána Hrehu za riaditeľa vyhlásili, že je to víťazstvo strany SMER. Dianie v spravodajstve Slovenskej televízie, odchod viacerých redaktorov, ktorí odmietli politické zásahy a manipuláciu, ako aj udržiavanie neschopného, ale vláde lojálneho šéfredaktora spravodajstva, sú toho jasným dôkazom. Nehospodárnosť dokazujú čísla o narastajúcom dlhu Slovenskej televízie. Dovoľte mi aj jeden konkrétny príklad šafárenia, ktorý taktiež potvrdzuje blízkosť riaditeľa Hrehu k vašej strane. Za predchádzajúceho riaditeľa STV Richrada Rybníčka podpísala Slovenská televízia so Slovenským zväzom ľadového hokeja zmluvu na práva za prenos extraligových zápasov za 1 milión korún za rok. Nový riaditeľ Hreha podpísal takú istú zmluvu s tým istým zväzom za 46 miliónov korún na rok. Prezidentom tohto Slovenského zväzu ľadového hokeja je jeden z mecenášov strany SMER pán Juraj Široký. Dvakrát sa vaša vláda dokonca zaoberala situáciou v médiách na rokovaní vlády. V apríli 2007 ste prijali stanovisko vlády, v ktorom ste médiá obvinili zo šírenia, citujem, „nepravdivých, neobjektívnych a pravdu skresľujúcich informácií uverejňovaných vo viacerých slovenských médiách na adresu vlády, jej predstaviteľov, ako aj politických strán tvoriacich vládnu koalíciu.“ Koniec citátu. V septembri 2007 ste dokonca zvolali mimoriadne zasadnutie vlády k situácii v médiách, na ktorom vláda Slovenskej republiky obvinila médiá z vlámania sa k ministerke Tomanovej a z prijímania úplatkov od súkromných spoločností. Váš vzťah k médiám a novinárom, pán predseda vlády, najlepšie ilustrujú vaše vlastné prívlastky, ktorými ich častujete. Nie ste ešte vo vláde dlho, ale už ste toho stihli pomerne dosť: novinárske chrapúnstvo, mediálni kibici, duchovní bezdomovci, hyenizmus, slizký had, pisálkovia, špinaví hajzli. Všetky vyššie uvedené skutočnosti nielen obmedzujú slobodný prístup občanov k informáciám, ale vytvárajú zároveň vo verejnosti veľmi zlú atmosféru a zlé vnímanie médií a novinárov. Niežeby médiá a novinári boli bez chyby. Isté napätie medzi vládou a médiami je prirodzené a existuje v každej slobodnej a demokratickej krajine. Obávam sa však, pán predseda vlády, že kroky, ktorými vaša vláda obmedzuje slobodný prístup k informáciám, ako aj útoky, ktoré vediete voči médiám, sa vymykajú tomu, čo je akceptovateľné v slobodných demokratických krajinách. Atmosféra, ktorá sa v tejto oblasti vytvorila, veľmi praje aj neštandardným až unikátnym rozhodnutiam, ktoré ohrozujú slobodu tlače a prejavu. Možným dôsledkom toho je konanie orgánov verejnej moci, ktoré obmedzuje a ohrozuje slobodu prejavu tlače, či dokonca existenciu nezávislých médií. Napríklad týždenník Žurnál upozornil vo verejnom záujme na únik tajných dokumentov vojenského obranného spravodajstva. Namiesto toho, aby štátne orgány riešili, ako k takémuto úniku informácií mohlo dôjsť, orgán štátu Národný bezpečnostný úrad zakročil voči tomuto týždenníku najtvrdšou sankciou, akú mu zákon umožnil. Druhým príkladom je spor medzi týždenníkom Trend a spoločnosťou Bartolomej Finance. Namiesto toho, aby sa sudkyňa Okresného súdu Bratislava II zaoberala podstatou sporu a objektívne vyhodnotila všetky dôkazy, ktoré jej boli predložené, vydala predbežné opatrenie, ktorým ohrozuje samotnú existenciu uvedeného týždenníka. Potrestala teda týždenník, ktorý upozornil prostredníctvom kritického článku svojich čitateľov na netransparentnú činnosť firmy pôsobiacej na finančnom trhu. Sudkyňa Alena Svetlovská vydaním predbežného opatrenia až príliš vyšla v ústrety tejto firme, ktorá si, mimochodom, dodnes neplní svoje povinnosti ako daňové, tak odvodové, ale aj iné, ktoré jej Obchodný zákonník ukladá, porušuje tým zákon a mala by byť podľa platnej právnej úpravy vymazaná z Obchodného registra. Pán predseda vlády, vaša vláda sa v programovom vyhlásení zaviazala, citujem: „Vytvárať podmienky pre zamedzenie nekalých praktík na finančnom trhu.“ Tiež ste deklarovali, že, a zase citujem: „Vláda zabezpečí primeranú ochranu účastníkov finančného trhu s dôrazom na zodpovedajúcu ochranu neprofesionálnych investorov a vkladateľov pred možným zlyhaním subjektov finančného trhu a posilní prevenciu v tejto oblasti. Vláda preto navrhne opatrenia pre zrovnoprávnenie postavenia týchto klientov a ich lepšiu informovanosť o produktoch ako i poplatkoch s nimi spojených. V tejto súvislosti bude vláda venovať osobitnú pozornosť podpore dlhodobého finančného vzdelávania širokej verejnosti.“ Koniec citátu z programového vyhlásenia. Práve tieto deklarované prospešné zámery pomáhajú napĺňať aj médiá a to poskytovaním informácií a upozorňovaním na možnosti, ale aj riziká. Týždenník Trend presne v súlade s potrebou informovať a znižovať riziko, upozornil svojich čitateľov na riziko investovania prostredníctvom spoločnosti Bartolomej Finance. Výsledkom je, že za napĺňanie zámerov, ktoré sú všeobecne prospešné a sú aj v súlade so zámermi programového vyhlásenia vlády, čelí tento týždenník likvidačnému verdiktu sudkyne. Vážený pán premiér, v čase, keď ste boli v opozícii, ste vehementne bojovali za právo verejnosti na informovanosť. Vyzývam vás teda, aby ste sa s rovnakou vehemenciou zasadili za dodržiavanie spravodlivosti a práva verejnosti na objektívne informácie. V nadväznosti na vyššie uvedené sa vás pýtam, ako mienite zabezpečiť slobodu prejavu a tlače v tomto štáte a akým spôsobom vaša vláda bude túto slobodu garantovať. Aké konkrétne kroky chcete podniknúť na to, aby zo strany orgánov verejnej moci nedochádzalo k šikanovaniu médií a aby bola vytvorená spravodlivá hospodárska a publicistická súťaž na mediálnom trhu, priehľadnosť vlastníckych vzťahov a pluralita mediálneho prostredia? Ďakujem za pozornosť.