Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-02-04):
Nebol som na fašiangovej zábave a ani, poviem pravdu, nechodím, lebo neviem tancovať. Ale ešte k, jednu takú poznámku, však nemuseli ste sa hneď ohradiť. Tých podpredsedkýň parlamentu máme tri. A ja, myslím si, aj kolegovia veľmi dobre vedia, ktorá podpredsedníčka parlamentu chodí flámovať o tretej v noci s ľuďmi, ktorí sa venujú nebankovým spoločnostiam. Pokiaľ neviete, tak to poviem: pani Zmajkovičová. Takže ja som to naozaj na vás vôbec nemyslel. Prosím vás pekne, výrazom toho, ako vôbec vnímame túto problematiku, ja vám to na jednom príklade poviem, ktorý to krásne dokumentuje, keď sme už pri tých zástavkách. Bratislavská MHD je, politicky patrí SMER-u. Ovládajú ju chlapci z J&T, od toho, čo sa držíte, od toho plagátu, ktorý tam visí, všetko ide cez nich. Bigmédiá a, neviem, jak sa to všetko volá, všetko je pod plnou kontrolou: od trolejbusu, autobusu ako takého, aj po tú reklamu, ktorá tam visí. A ešte neviem, či aj šoférov. Ale to už šoférov asi nie. Ale kto by chcel robiť šoféra v „emhádečke“? Prosím vás, plne pod kontrolou je, čo tam na tom autobuse, trolejbuse bude visieť. Myslím, že to bolo minulý rok, niekedy v polke roka tam visela reklama na firmu SMS Credits, úžerníkov par excellence. Keď si chcete dať najúžerníckejších úžerníkov, tak si kľudne môžte dať SMS Credits. To ja neviem ani skade sú, niekde z Ruska. Áno, požičiavajú peniaze za obludných podmienok, obludných podmienok. Systém: požičajte si sto euro, zničíte si život. Boli olepené všetky trolejbusy v Bratislave. Ja som namietal, že ako je to možné?! Lebo to nie je princíp toho, že si niekto zaplatí, ja neviem kde, za, je to čisto komerčný princíp. Prosím vás, MHD premáva vo verejnom záujme, je dotovaná z verejných zdrojov. To znamená, ergo nemôžte tam lepiť reklamu, ja si myslím, z toho ja usudzujem, nemali by ste lepiť, keď to niekto platí. Keď aj ja sa na tom podieľam, keď aj kolega Gašparovič sa na tom podieľa – nie ten prezident, ale tuná kolega druhý – tak by sme mali ergo mať určitú možnosť to ovplyvniť, čo tam visí. Tam nemôže visieť reklama na verejný dom. Tam viselo ešte niečo horšie. V tomto prípade reklama na verejný dom je menej problematická ako reklama na SMS Credits, ktorá tam visela v lete. Namietal som, namietali sme. Samozrejme, tuná zľahla zem. Kde? Kto by? Čo? Kde? Ako? Nič. Reklama dobehla. Ja som avizoval aj primátorovi, aj poslancom mesta, ktorých som stretol, že sa mi to proste, že to nie je správne. Jeden mi povedal: ´Dobre, bol to nejaký zmluvný vzťah, zmluvný vzťah dobehol, no na budúce si dáme pozor, však nebudeme provokovať. Máme v sebe určitú takú, že chápeme, aj empatiu voči spoločnosti, voči ľuďom. Nie voči tej babke. Kto by si tam na nejakú babku spomenul?! Chúďa! Ale možno aj politicky, že to teda môže byť problematické.´ A by ste neverili, vážení, teraz je tam tá reklama znova. To znamená, to sú všetko trojky, štvorky plech, vážení. Trojka, štvorka, päťka v niektorých prípadoch, plech namiesto žalúdka. To znamená, úplne bez hanby, bez ničoho znova sú trolejbusy polepené reklamou SMS Credits, naj-pra-spros-tejších úžerníkov, akí existujú. Znova sú polepené. Na tie trolejbusy, na tie autobusy, ktoré sú politicky pod kontrolou SMER-u, ktorú ovládajú. Každý plagát, ktorý tam zavesíte, musí prejsť cez chlapcov z J&T. A je to tam. To krásne, tento prípad krásne dokumentuje, akú dobu si tu žijeme. Kto ako má hlboko noštek v tom zamorený, zaborený. A to som zvedavý, to som zvedavý, že jak sa nám to celé bude vyvíjať? Táto legislatívna smršť, ktorá nastala po novom roku. My sme bili alebo bilo sa do toho dlho celý rok. Teraz, po novom roku? Ja ešte neviem, že kto ešte nedoniesol. Doneste! Ale však dobre, tak nech je. Len som na konci zvedavý, že čo z toho guľášu navaríme? To som naozaj zvedavý, lebo rozporuplne vnímam aj niektoré vystúpenie našich kolegov, ktoré tam, tam, hentam. No áno, na všetkom sa dá niečo nájsť. Ale ja tu chcem počuť, že čo bude na konci dňa? Koniec dňa je dôležitý: druhé čítanie, tretie čítanie. A ten človek na konci je dôležitý. Nie ergo zapichnuté niečo. Viete, tu niekto zrazu si spomenul, že sa tej agende venuje, keď niekaľ vystúpil. Nechcem to analyzovať. Je to celé, celé to má svoje politikum. Ale ja by som chcel hovoriť o tých ľuďoch. Ale chcem ešte povedať jednu vec, že ľudia častokrát narážajú, že či má vôbec zmysel niečo urobiť v tejto krajine? A ja si dovolím tvrdiť, aj toto je toho príkladom. Aj to, že je tuná teraz legislatívna smršť protiúžerníckych zákonov v parlamente, toho dôkazom je to, že každá energia, ktorá bola vydaná minulý rok, každá, aj tá najmenšia, mala význam. A to chcem ľudí povzbudiť aj do budúcna. Prosím vás, neprijímajte tú filozofiu, že to nemá význam. Má! Nediali sa veľké veci. Nediali, neboli tisíce, ľudia, ale nejaká energia niekde bola vydaná, ktorá v tom kumulatíve spôsobila toto, že sme sa prestali na to pozerať, čo bol plán. Plán bol sa na to pozerať, tak ako v BMG Invest, až kým to nedorazí a potom mať pripravené stratégie tej komunikácie, že prečo a jakí sme zhrození. Tu chcem ľudí povzbudiť aj v iných prípadoch, že naozaj snažte sa, keď máte problém vydať, nejakou piatackou fyzikou si pomôžte: pomer vydanej energie sa rovná počtu prijatej. Prosím vás, naozaj neprijímajte to, čo sa vám podsúva, že to nemá význam. Má. Určite. Toto je jednoznačným, jednoznačným dôkazom toho, že sa tomu začíname venovať. Je prvé čítanie a ja v prvom čítaní sa budem venovať filozofii, nie konkrétnym nuansom, ale filozoficky to pojmem. Ale skôr ako to pojmem, ja som to povedal aj vo faktickej a musím to povedať aj teraz: SMER, a po vystúpení pána kolegu Bublavého, som rád, že môžem povedať určitá časť SMER-u, teraz len odčiňuje svoje hriechy. Týmto, že otvára túto tému, odčiňuje svoje hriechy, ktoré spáchali na ľuďoch tejto krajiny. Tým, že ich nechali, tvárili sa, že nevedeli. To je ten lepší prípad. Ale aj tým, že niektorí z vás vedome to urobili, to, čo urobili, a spôsobilo to to, čo to spôsobilo. Teraz odčiňujete hriechy a budete musieť ešte zaplatiť v náväznosti na to, čo som povedal. A ľudí by som k tomu chcel povzbudiť. Nenechajte si vytrieť oči nejakou nepodarenou tlačovkou, že jaký je tu hrdinský boj. Treba platiť. SMER musí zaplatiť minimálne, minimálne v podobe Jozefa Buriana. Minimálne v podobe Jozefa Buriana. Pokiaľ sa preukážu niektoré skutočnosti, ktoré môžu sekundárne dosvedčovať tomu, že celý, nie že sa ten úžernícko-exekútorský klondike vytvoril, ale že štát poslal aj peniaze na to, aby bolo z čoho požičiavať. Pokiaľ sa tieto veci prepotvrdia, tak tu máte ďalšieho pána na holenie. To je Ján Počiatek. To len v krátkosti poviem, vážení. Toto je vec, ktorú potrebujeme verifikovať. Aj existoval jeden nulitný spor, ktorý sa nástupom vašich nominantov do kľúčových nominácií stal zrazu mimoriadne bonitným, to znamená spor TIPOS verzus ŠPORTKA, tak vám len k tomu niečo poviem. Majiteľom tej pohľadávky, údajnej pohľadávky, ktorá sa stala mimoriadne bonitnou po nástupe pána Počiatka, bola spoločnosť Luka & Bramer. Tá spoločnosť Luka & Bramer, ktorá je teraz majiteľom, spolumajiteľom najväčšej a jednej z najväčších úžerníckych spoločností, firmy Pohotovosť. Tá spoločnosť bola majiteľom tejto pohľadávky. A otázka stojí, či ju len účelovo previedla na firmu Lemikon a tá dostala od tohto štátu skoro pol miliardy korún, alebo ani to nemusela robiť účelovo, ale tým, že si vybavila bonitnosť tejto pohľadávky, ju odpredala za mimoriadne vysokú sumu tejto firme Lemikon. Môžeme, nechcem sa rozvádzať, bude ešte o tom reč, bude o tom interpelácia, v zásade sa dá povedať aj v soft-verzii, aj v hard-verzii, štát tým, že svojimi nominantmi, v tom čase pánom Počiatkom, že tak prudko zbonitnil túto pohľadávku, ktorá sa odpredala za tak vysokú cenu, môžme uvažovať, ako držiteľ tejto pohľadávky, firma Luka & Bramer, s touto pohľadávkou naložila, keď už mala vytvorený obrovský potenciál rastu na trhu s nebankovými spoločnosťami. Enormný, enormný, zabezpečený pánom Jozefom Burianom, administrátorom kľúčového zákona. Nosným zákonom pre celý nebankový biznis je zákon o spotrebiteľských úveroch. Viete, jak bol administrovaný? Viete, kým bol administrovaný? Občania, vám to poviem. Konflikt záujmu jak vyšitý. Konflikt záujmu par excellence. Šéfom finančného výboru, šéfom výboru pre financie a menu v čase, keď sa prijímal tento kľúčový zákon, bol Jozef Burian. A v tom istom čase, vážení, keď bol šéfom, bol aj spolumajiteľom nebankovej spoločnosti EX CREDIT. Nie je to, napadá ma, rôzne výrazy, zatiaľ poviem jednoducho, nie je to obrovský konflikt záujmu? Komu záležalo na tom? Nesúhlasím, nestotožňujem sa s tým, že mala pochybenia tá stanovená. My v tejto zvlčenej spoločnosti, prosím vás, keby tu na nás záležalo, na vašich ľuďoch tu záleží! Vy ste tých ľudí schopní zodrať z kože. Prosím vás, Európska komisia to už trikrát nám poslala. Keby akože na svedomí týchto ľudí tento, tak by ste neváhali tie dôchodkyne hnať cez Dunaj, prosím vás, ešte by ste aj nedovolili zbaliť tašku. A ešte by ste tomu povedali sloboda podnikania a vymožiteľnosť práv. Nie je pravda, nie je pravda to, že, že mala chyby. Pravda je to, že niekomu sakramentsky záležalo, aby sa tá vyhláška o maximálnej RPMN zrušila. To bolo celé. Lebo udierala tam, tam blokovala, kde bol obrovský rast, kde boli pripravené obrovské peniaze na to, aby to rástlo. Udierali. Existujú rozhodnutia, ktoré sa odvolávajú. Bolo, fungovalo, vadilo to. Bolo pri zákone o spotrebiteľských. Ona nebola zrušená na nejakú výzvu, neviem čoho, ona bola zrušená zákonom. Prijatím zákona 129 o spotrebiteľských úveroch bola zrušená táto vyhláška. Bolo povedané pri tvorbe, pri generovaní tohto zákona, že sa tam ustanovenia, ktoré sa tohto týkajú, zapracujú. Zapracovali sa? Nezapracovali, lebo to nevyhovovalo tým ľudom, ktorí tam mali čumáčik strašne hlboko ponorení, vážení. Len sa automatický zrušila. Zrušila a hotovo. A vtedy to začalo, vtedy ste vypustili žrebce z ohrady, vtedy sa rozbehli cez printy, cez, kde čo existovalo, „emhádečky“, robiť službu ľudu. Výsledky už vieme, kolega Bublavý nejaký spomína. A budeme vedieť a budeme teraz čoraz častejšie, lebo to dobieha, konfrontovaní s výsledkami vypustených žrebcov z ohrád. Ten legislatívny rámec, to, že sa to vôbec dalo, bolo prijatím zákona o spotrebiteľských úveroch 129/2010, keď ste odchádzali. Vtedy to, vtedy boli pustené žrebce z ohrady. A administroval to Jozef Burian a predkladateľ tu sedel Ján Počiatek. Vážení, takže odčiňujte hriechy, najvyšší čas. A ľudí vyzývam: pýtajte si ešte zaplatiť. Minimálne hovorme o Jozefovi Burianovi a pri preukázaní niektorých skutočností hovorme o Jánovi Počiatkovi. Lebo to je tá zvrátenosť, prosím vás pekne! Keď je niekto, že vymyslí iPhone, no nech zarobí, že nevie to, nevie to ani spočítať. Ale keď niekto je odkázaný zarobiť iba na tom, ako vydrieť z biedy a chudákov a z biedakov tejto krajiny tú poslednú korunu, tak tohto človeka, odo mňa kúštik, štipku vážnosti nechcite, aby som požíval voči nemu. A budem ho spomínať, budem tých ľudí spomínať a budem ich zosmiešňovať. Budem. Lebo to je ich údel. Alebo jak to nazvať? Čo chcú ešte? Rešpekt si chcú vydobyť títo ľudia? Za čo? Že dali podpísať tej babke tú zmenku? Takých ešte? To chcete poslať tento signál? Hnať by sme ich mali bičom cez celé mesto, vážení. Naopak, oni sa nám tu premávajú v drahých oblekoch, po tejto budove sa nám tu premávajú. A koľko sa ich tu bude teraz premávať v čase medzi prvým a druhým čítaním?! Koľko sa ich tu bude premávať? A budú chcieť nechať nejakú stopu na tom, aby sme to... Koľko sa ich tu bude premávať? Potom vám v druhom čítaní spravím riport, koľko sa ich tu prebehne v drahých oblekoch. Takíto ľudia sa pomaly tuná dostávajú do vážnosti, za, za spoločenský status týchto ľudí budeme dávať? Keď sa niekto rozhodol zarábať peniaze na biede, tak nech si je vedomý toho, že spoločensky status a nejakú vážnosť nemôže požívať v normálnej krajine, vážení, v normálnej. Nevylučujem, že v tejto krajine sa spoločenského statusu a pocty dočká. Obzvlášť, keď má pochopenie v SMER-e. Vážení, celá zložitá problematika je zložitá. Však čo je koniec koncov ľahké? Keby to bolo jednoduché, tak to robí každý. Takže, prosím vás, neprijímajme tú hru, jak je čo zložité a neviem čo. Však, keď je zložité, tak to treba urobiť tak, aby to bolo jednoduché. A na konci nech je výsledok. Aby si hocijaký hochštapler šuflikant, gauner, neviem ešte aké výrazy, nemohol spraviť nebankovku a požičať dôchodkyni 200 euro. To je zadanie. Ja som tak niekedy pracoval, sa ma ľudia moji pýtali: aké je zadanie? Ja vravím: jednoduché. Takéto je zadanie, aj naše zadanie, aby sme urobili zákony tak, aby hocikto nemohol požičať 200 euro hocikomu, a keď si ich požičia, si zničí život. To je zadanie, vážení. Teraz si to rozmeňte do paragrafu x, b, odsek 4b). Však od toho tam je vás dosť študovaných, vzdelaných, nech sa páči. Také je zadanie. Zadanie je jednoduché. V druhom čítaní povedzte výsledok. Aj taký odkaz by mal ísť ľudom. Nie tu mudrovať, hento, aplikácie. Nie, nech sa páči, toto je zadanie, chceme výsledok. Ľudia majú právo na výsledok, lebo ste im spôsobil to, čo ste im spôsobili. Celá tá problematika hovorí o tom, že my sa k tejto krajine budeme musieť dopracovať, lebo vieme, kto sme. My sme, my sme v svojej prapodstate zlí. To je taký ten plominovský spor, že či sú v podstate ľudia dobrí alebo zlí. My, žiaľ, a po tom všetkom, čo tu počujem, vidím, musím vám povedať, že my sme v tej prapodstate zlí, keď sme toto schopní ľudom, našim, urobiť. My sa budeme musieť dopracovať k RPMN. Tu kolegovia to z politických dôvodov už nazývajú ináč, lebo keby oni zaviedli vyhlášku RPMN, čo navrhuje kolega Zajac veľmi správne, tak by tým de facto priznali to, že urobili chybu, keď ju v 2010. zrušili. Čiže z politických dôvodov to už nenazývajú RPMN, nazývajú to maximálnou odplatou. No nech sa to volá Bangladéš! Mne to je úplne jedno. Je to to, že ten, tomu biedakovi, keď požičiate 100 euro a ten chudák sa omešká preto, lebo, tak mu nezničíte život. Ale keď už aj omešká, tak z neho môžte vydrieť najviac na konci dňa možno, koľko, 130, 140, 150? No nech sa zadrhnú! Ale nemôžte za tých 100 euro od neho vydrieť 1000, vážení. A hovorím, nech sa to volá aj Bangladéš, je to úplne jedno, ale musí to hovoriť o tom, že koľko na konci dňa ten biedak, ten človek, ktorý si požičal, zaplatí. A my vzhľadom na okolnosti, vzhľadom na to, že vieme, kde žijeme, akí ľudia tu vládnu, tak to musíme spraviť. Možno v niektorých slušných krajinách s demokratickými tradíciami a ctiaci si určité hodnoty to nepotrebujú, my sme to už tu dávno mali mať. Čiže to musí byť. Musí to byť. Musí byť aj licencovanie toho, že by sme vedeli to, čo je ten, to je ten materiál, ktorý, ja som si dal tú prácu a som si ho prečítal, ako bolo úsmevné, keď tu kolegovia ohlasovali, jak idú zachraňovať svet, a medzi tým vláda prijala iný materiál, ale tam sa naznačujú tie skutočnosti, že áno, že treba licencovať. To, čo tu bolo znova spomínané v takom spore, tak s tým by som sa stotožnil, že už či je to archeológ alebo čo, nemá až taký vplyv, ale malo by to mať vplyv, že kto, kedy sa môže. Už keď ste pristúpili na tú hru, tak priblblo nazývať ako nebankovka. To je jak neživnostník, nepekár. Máte pekárov, potom máte nepekárov. Máte živnostníkov, neživnostíkov. Máte banky, tie patria pod zákon o bankách, a potom máte nebanky. No už keď ste prestúpili na tú priblblú hru, tak proste nám aspoň definujte, že kto ten, nebanka môže byť. Aby to neboli, naozaj to, prosím vás. Pozrite si OR SR! Okrem tuná vašich slobodných, slovutných kolegov, ktorí sa tu teda medzi vami tmolia, tam pristúpil ku nám aj iný kapitál z Ruska, z Litvy, ja už aj neviem, kde, skade, tam proste, tam až za Ural to ide. Jak našli? Jak by Bolek Polívka povedal: jak sa dozvedeli, že mám cihelňu? Jak sa dozvedeli, jak sa dozvedeli tí ľudia za Uralom, že tu môžeš prísť a z tej biedy vydrieť, že tu ti to dovolia, lebo to je politicky kryté. Potrebujeme poslať jasný signál vonku: nie a nie, hotovo, koniec, dovidenia, domov! Nech sa páči, koniec, našich ľudí si nedáme! Nedáme si tú babku, nedáme jej zničiť život. Nedáme si ani Fera, ktorý síce je taký, ako je, ale nie, nedáme za to, že si požičal 100 euro, nenecháme mu zničiť život, preboha! A ešte sa tu budeme zakrývať perinou vymožiteľnosti práva. Pomýlené. Musíme sa dopracovať k tomu, čo zjednodušene nazvime, urobiť v tom poriadok. Nazvite to licencovať, to je jedno, urobte v tom poriadok! Len, prosím vás, nepovedzte tým ľudom, že ten poriadok bude robiť Burian! Lebo ak by mal byť on údajne nominovaný na guvernéra NBS, tak on by akože licencoval?! Toto, prosím vás, neskúšajte tých ľudí, že pokiaľ ešte sú schopní ako to vydržať, lebo vidíte, že sa vám to sem-tam urve. Tak jak sa vám dneska urval kolega Bublavý. Je tam ešte kopu dielčích vecí, ktoré predpokladám, že budeme môcť hovoriť v druhom čítaní, o tom, v čom je potrebné a aj v tom treťom, prapodstatnom. Keď ste vy spievali Hallelujah a pribitá na stoličku a neviem, čo všetko, my sme potom jak vy ste odspievali tu anglickú koledu Hallelujah, tak my sme tu po tom ešte sedeli, vážení kolegovia, to vám musím povedať. A preberali sme bod, kde sa úžera definovala do Občianskeho zákonníka. Vy ste teda už asi pili čašu vína. Čiže bolo to, je to znova aj v tomto návrhu a ja hovorím, že dobre, hovorím, že dobre. Znova poďme to vycizelovať, vypilovať, poďme to tam nechať, prosím vás, nie že, alebo poďme to tam dať, lebo v tejto krajine to tam dávno malo byť. Znova možno v niektorých krajinách to nemusia mať, ale u nás to tam dávno malo byť. A bude to pomocnou, pomocou pre tých, ktorí o tom rozhodujú. Netvárme sa, že sme tu najmúdrejší. Keď si to už Češi vedeli dať do svojho kódexu s platnosťou od 1. 1., tak nevidím najmenší dôvod, prečo by sme to my v našom kódexe nemali mať tiež od 1. 5., nie od 1. 4., ale od 1. 5. Vážení, ešte bude veľa čo k tomu povedať. Ja som zvedavý, čo bude na konci dňa. Som zvedavý, ako bude procesne celé toto prebiehať, aké komisie, kde budú fungovať. A je jedno, môžte si 45 tlačoviek spraviť, jak ste zabojovali proti úžerníkom, úplne jedno. Na konci, prosím vás, nech je výsledok! Brixi, rozumiete? Pán kolega, výsledok je dôležitý. Ľudia chcú výsledok, ľudia si ho zaslúžia. Nie že zaslúžia, oni majú naň právo, už dávno malo byť. A keď odčiníte hriechy, príde čas platiť. Ďakujem pekne.