Blanár, Juraj, poslanec NR SR (2020-04-24):
Vážená snemovňa, vážení niektorí ministri, vážený predsedajúci, viete, rokujeme teraz o programovom vyhlásení vlády a povedzme si, čo to je za procedúra. Je to procedúra, kedy vláda príde do parlamentu a má získať dôveru. Dôveru poslancov. Nie to, že vláda nám tu niečo predloží a potom je kdesi zalezená a my máme získavať dôveru koho teraz? Ja poslanca niekoho iného? Preto, pán predseda Národnej rady, nie je tu, ale, pán podpredseda, toto sa naozaj nestalo. (Reakcia z pléna.) A, ospravedlňujem sa, vidím ho teraz, ale neni na svojom mieste, čiže, lebo on nevedie schôdzu, ale, viete, keď sme my predkladali, teda bývalá vláda, keď predkladala programové vyhlásenie vlády na začiatku volebného obdobia a chýbal tu čo i len jeden minister, okamžite váš predseda vlády, terajší premiér, okamžite volal po tom, aby všetci tu boli. To je podľa mňa neprípustné. Ak vám to nevadí, tak ja vyslovujem absolútny protest proti tomuto. Nemáme tu ani partnerov. Ja som položil niekoľko otázok na začiatku ministrom a nemá mi kto odpovedať, no, od koaličných ani nemám šancu, aby som dostal odpoveď. Ja by som rád položil otázku pánovi ministrovi zahraničných vecí. Nie je tu. Dokonca tu nie je ani podpredseda zahraničného výboru, ale ja jeho dôveru získavať nejdem, ani on moju. Je tu tuším jedine pán predseda eurovýboru. Ale, dobre, musíme sa asi s tým zmieriť. Takže k zahraničnej politike začnem týmto. Ja vám to prečítam. „USA“, podľa Matoviča, „dávno nie sú svetovým mierotvorcom. Žijú si svojím životom a celý civilizovaný svet tŕpne, ako sa prezident Donald Trump vyspí a ktorú mierovú dohodu s ktorým štátom zruší. Precitol som z toho. Podľa mňa USA sú dnes chaos svetovej politiky a nie jej majákom,“ vyhlásil predseda vlády Slovenskej republiky pán Matovič svojho času. Citoval som, dámy a páni, nie je to moje vyjadrenie, je to jeho. Preto oprávnene by som sa ho chcel spýtať, keby tu bol, ale tu nie je, či náhodou nezmenil svoj názor, lebo hlasoval o programovom vyhlásení vlády, kde USA je hlavným alebo najväčším partnerom Slovenskej republiky. Ale nemám to komu dať, túto otázku, bohužiaľ, pretože ja mám jeden problém s pánom premiérom Matovičom, lebo on to tu sám píše: „Precitol som z toho.“ Akú máme my záruku, že neprecitne znova počas tohoto volebného obdobia a nezmení opäť nejakú svoju politiku? Ale to sa nedozvieme a, bohužiaľ, to ma mrzí. Ale poďme vecne k zahraničnej politike. Viete, v celom tom programovom vyhlásení vlády hovoríte o tom, že občania vyjadrili výraznú túžbu po zmene. Ale keď si pozriem zahraničnú politiku, však to je v podstate skopírované to, čo bolo v podstate na ministerstve spracované počas našich vlád. V zahraničnej politike, nesúhlasí to, čo hovoril pán Osuský, sme mali vždy kontinuitu. Za dvanásť rokov sa tu dosiahlo mnoho významných vecí. Áno, sme ukotvení v EÚ predovšetkým a sme aj v NATO. Ale to neznamená, aby sme nemali kritické pohľady na tieto dve zoskupenia, kde sme. To je jednoducho úplne normálne a prirodzené z tohto pohľadu, ale nikto nehovorí, že by sme mali odtiaľ odchádzať alebo mali sme nebodaj, ako pán premiér precitol, že USA už jednoducho nie sú garantom. Čiže z tohto pohľadu musím skonštatovať a pripomenúť všetkým tým, ktorí to spochybňujú, za našich vlád sa stal, stalo Slovensko, Slovenská republika členom Bezpečnostnej rady OSN. Za našej vlády sa stala Slovenská republika členom Rady OSN pre ľudské práva. Za našej vlády kandidoval náš kandidát na tajomníka, generálneho tajomníka OSN a takmer uspel. Za našej vlády predsedalo Slovensko 72. valnému zhromaždeniu OSN. Ktoré východoeurópske krajiny by za to čo dali, Česká republika, aby mala takúto prestíž? Za našej vlády sme úspešne zvládli predsedníctvo Európskej únie a boli sme v ťažkej práve, v ťažkom období, kedy doznievala migračná kríza. Veď si to len povedzme otvorene. Ale tu jasný príklad toho, že, áno, sme členmi, hlásime sa k tomu, lebo to je náš priestor, absolútne. Ale nie sme zároveň servilní a hovoríme to, čo je potrebné povedať. Pripomeňme si, že práve v migračnej politike sme významným spôsobom zmenili kormidlo Európskej únie tým, že sme odmietli povinné kvóty. A to bolo práve to, že sme dokázali sebavedomo sa postaviť proti niečomu, čo nebolo správne. A to je podľa mňa dobré, tak to má byť. Nie je dôležité to, že povedzme jeden z ústavných činiteľov sa rozhodne ísť trošku inou cestou. Ak by pán Osuský bol tu, tak určite by hovoril, Andrej Danko si to robil po svojom. Nuž dobre, ale ja sa pýtam, ako to bude teraz, keď vy máte jedného z koaličných partnerov, ktorý úzko spolupracuje s euroskeptikmi, ktorí by takisto chceli zmeniť Európsku úniu? Čiže to je podľa mňa prirodzené, demokratické. Ja vyčítam tomuto, trošku málo odvahy v tejto zahraničnej politike, pretože mi tu chýba nejaký, nejaká definícia alebo postoj voči tým najväčším hráčom, lebo v úvode sa hovorí o tom, že teraz v multilaterál..., teda vo svetovej politike dochádza k nejakým súbojom a konfrontáciám veľmocí. Áno, dochádza. To je úplne prirodzené, ale súčasťou tej jednej veľmoci sme aj my, to je NATO, a tá konfrontácia sa týka aj nás svojím spôsobom, a preto podľa môjho názoru by bolo dobré, aby sme mali zadefinované, aký teda máme postoj k Ruskej federácii, ktorá je veľmi dôležitá pre Európsku úniu a pre naše spolužitie tu nejakým spôsobom, napriek všetkému, čo sa udialo. Aký máme postoj k Turecku, ktoré svojím spôsobom dnes významne ovplyvňuje aj Európsku úniu a vydiera z hľadiska migračnej politiky? Aký máme postoj k Číne? Pán minister na to povedal v zahraničnom výbore: „Viete, to sa nedá zhrnúť do jednej vety, tak sme to tam ani nedávali.“ A vy ste to nemali tiež v programovom vyhlásení vlády, lebo to by mohol byť tiež jeden z argumentov. Áno, nemali sme, ale o štyri roky sa posunula situácia výrazne dopredu. Aký by bol problém, aby sme zadefinovali aspoň to, že nám záleží na tom, aby Európska únia komunikovala ďalej s Čínskou republikou, lebo to je ten partner, kde môžeme využiť tú obrovskú synergiu Európskej únie. Čiže, vážené dámy, vážení páni, toto je niečo, čo jednoducho ma napĺňa tým, že nemá dostatok odvahy táto vláda v zahraničnej politike povedať viac k tým dôležitým životným veciam, ktoré potrebujeme, lebo my nemôžeme robiť len politiku, že sa tvárime, že sme súčasťou niečoho. Áno, sme a to je v poriadku. Ale musíme myslieť aj na to, že svet má štyri svetové strany a že chceme tu žiť v mieri, že tu nechceme žiť tak, že tu budeme vytvárať nejaké napätia. Veď samotná koronakríza nás o tom presviedča. A preto si myslím, že keď napríklad v programovom vyhlásení sa hovorí o tom, že budeme bojovať proti šíreniu dezinformácií a, a jedna z tých dôležitých vecí aj klimatické zmeny. Áno, súhlasím, podčiarkujem. Ale prečo tam nie je, že budeme bojovať aj proti šíreniu pandémií. Prečo tam nie je, že budeme bojovať aj proti šíreniu chudoby? Prečo tam nie je, že budeme bojovať aj proti nekontrolovanej migrácii? Veď to je obrovská téma. To tu takisto nemáme. Čiže z tohto pohľadu musím konštatovať, že tá odvaha tu chýba, aj keď ešte raz podčiarkujem, v podstate nič ste do toho nedali významného, iba čo som si vypočul od pána Osuského, čo je jediný reprezentant zo zahraničného výboru, ktorý tu asi je, neviem, či je ešte niekto iný, že čo sa tu robilo za minulých vlád v zahraničnej politike. Ja som vám vymenoval, čo všetko sme dokázali. Slovenská republika môže byť hrdá právom na to, čo všetko dokázala. Dnes sme rešpektovaným partnerom nielen v Európskej únii, ale i celosvetovým partnerom. A dôkazom toho je aj práve naše pôsobenie v rámci svetového spoločenstva. Sú to významné úspechy, o ktoré sa môžeme opierať, a myslím si, že aj sebavedomo povedať svoj názor a hľadať svoje miesto aj v tých problematických témach, ktoré bezpochyby zahraničná politika prináša aj bude prinášať, lebo taký je život. Takže, vážené dámy, vážení páni, ja sa ešte raz vraciam k výroku pána premiéra Matoviča, ja som chcel od neho vedieť, aby mi to povedal priamo on, aby sa nestalo, že počas tohto volebného obdobia príde a povie, ako citujem, „precitol som“ a povie, že už jednoducho nechce, aby sme boli v NATO, nechce, aby sme boli tam alebo onam. Ale, bohužiaľ, k tomu sa nedostanem, pretože pán premiér Matovič a ministri sa k tomu postavili takýmto spôsobom, že významne, by som povedal, ignorujú parlament Slovenskej republiky pri takomto významnom dokumente, kde oni majú získavať dôveru všetkých poslancov, nielen koaličných, ale nie takto. Ja chápem, že je koronakríza. Ja chápem. A viem si to predstaviť, že teraz pán minister príde alebo hociktorý, ale minimálne tu mala byť drvivá väčšina ľudí a niektorý, ako pán minister, ktorý zastupuje pána premiéra, by sa mal postaviť a povedať za neho, aké je jeho stanovisko. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť. Za takýchto okolností určite ja aj naši kolegovia nepodporíme programové vyhlásenie vlády. (Reakcia ministra práce, sociálnych vecí a rodiny SR.)