L. Žitňanská, poslankyňa: (2008-03-27):
Zákon o slobodnom prístupe k informáciám bol tvorený na princípe, čo nie je tajné, je verejné. Prístup k informáciám má v zásade tri piliere. Je to aktívne zverejňovanie štátnymi inštitúciami, to znamená bez toho, aby sa občan musel domáhať sprístupnenia určitej informácie, sú inštitúcie, štátne inštitúcie povinné zverejňovať určité informácie. Je to asi ten najkomfortnejší prístup k informáciám, ktoré štát môže občanovi a v prospech verejnej kontroly poskytnúť. Druhým pilierom prístupu k informáciám je sprístupňovanie informácií na žiadosť. A tretím pilierom je vymožiteľnosť práva na informácie, pretože pokiaľ toto právo nie je možné efektívne vymôcť, tak ako keby nebolo. Efektívne vymôcť znamená nielen to, že skôr či neskôr sa občan k informácii dostane, ale znamená aj to, aby sa k nej dostal v čase, kedy má preňho ešte zmysel. Narážam napríklad na informácie v oblasti životného prostredia, kde, pokiaľ sa občania nemôžu dostať k informáciám vtedy, keď určité rozhodujúce procesy ešte môžu ovplyvniť, tak po roku, dvoch táto informácia už pre nich nemá zmysel, aj keď na záver nejakého procesu a súdnych konaní nakoniec sa k tejto informácii dostanú. Skúsim povedať pár skúsenosti so všetkými týmito tromi piliermi za posledné obdobie. Musím povedať, že pokiaľ ide o aktívny vzťah štátu k občanom, to znamená, rozšírenie povinne zverejňovaných informácií, tak táto vládna koalícia nemá k tomuto pilieru veľmi pozitívny vzťah okrem toho, že z vlastnej iniciatívy nerozšírila okruh povinne zverejňovaných informácií, tak ani nepodporila zatiaľ žiadny z návrhov, ktoré predložila opozícia v tomto zmysle, či už to bolo zverejňovanie dotácií, novela zákona o rozpočtových pravidlách, či už to bolo zverejňovanie informácií o prideľovaní eurofondov, alebo, či už to boli pozemky, resp. zmluvy uzatvárané pozemkovým fondom, pokiaľ ide o vydávanie náhradných pozemkov. Musím povedať, že pokiaľ ide o sprístupňovanie informácií na žiadosť, tiež to nie je bez problémov. Je viacero skúseností, boli aj publikované, kde ministerstvá niekoľko mesiacov neposkytujú informácie, ktoré poskytnúť majú. Budem len náhodne – 3. marca v Pravde ministerstvo výstavby napríklad 3 mesiace ignoruje žiadosť o zverejnenie zmluvy so spoločnosťou za médiá, išlo tam o uzatvorenie zmluvy na 7 rokov na poskytovanie poradenstva, pokiaľ ide o vzdelávanie zamestnancov atď. Musím povedať, že aj samotná vláda ako-taká nie vždy si za posledné volebné obdobie ctila zákon o slobodnom prístupe k informáciám. Spomeniem len jeden príklad a to bola tu prerokúvaná správa o privatizácii SPP, ktorá, som o tom presvedčená, v rozpore so zákonom o slobodnom prístupe k informáciám nebola publikovaná na stránke úradu vlády tak, ako všetky ostatné materiály prerokúvané vládou. Preto určitý skepticizmus a opatrnosť, aj pokiaľ ide o prerokúvanie tohto návrhu zákona, tak ako povedal pán poslanec Ivančo. Ale ja chcem veriť, že možno tento návrh bude tým pozitívnym krokom tejto vládnej koalície a naozaj rozšíri prístup k informáciám a navrhujem, aby sme sa skúsili v priebehu druhého čítania pozrieť na to, ako by sa dal zlepšiť tretí pilier prístupu k informáciám, to znamená, vymožiteľnosť práva na informácie. Možno pokiaľ ide o súdne konania, kde naozaj pokiaľ prieskum rozhodnutia, zamietavého rozhodnutia ministerstva trvá rok, tak po roku naozaj informácia pre občana nemá zmysel. Neviem, či je to zavedenie lehoty pre takéto prípady najsprávnejšie riešenie. Ale určite na túto tému si dovolím v rámci druhého čítania otvoriť debatu a priniesť určité návrhy, ako zlepšiť vymožiteľnosť práva na prístup k informáciám. Chcem teda veriť, že naozaj dôjde k rozšíreniu a nie k zúženiu práva na informácie. Môžem potvrdiť to, čo povedal pán poslanec Ivančo alebo pani poslankyňa Sárközy, opozícia určite nepodporí žiadny prípadný pozmeňujúci návrh, ktorý by obmedzil prístup k informáciám. A ja za seba hovorím, že dúfam, koalícia podporí návrh, ktorý zlepší prístup k informáciám, ktorý prípadne príde v rámci druhého čítania. Ďakujem pekne.