Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2014-11-27):
Môžem? Áno? Dobre. Ja som úplne pokojný. Zase opäť snaha vytiahnuť niekoho na bojisko, nemám to ja za potreby, pán poslanec Beblavý, verte mi, že nie, že sa tu cítim úplne komfortne. A neviem, či sa vy cítite komfortne, ale to už je váš problém osobný. Takže táto reforma, ktorú som spomenul, bola z pohľadu verejných financií fiškálne neutrálna a jedna z vecí, na ktorú sa zabúda, je to, že sa znížili zásadne sadzby dane z príjmu fyzických aj právnických osôb. No len sa navýšili sadzby z dane priadnej hodnoty, hej. A keď tu niekto sa teraz dožaduje a celkom správne, že sa máme vrátiť a máme zdaňovať napríklad potraviny nižšou sadzbou dane DPH, tak sa treba trošku vrátiť dozadu, veľmi, veľmi dozadu, lebo tam sa niečo, niečo stalo a tiež niekto cez nejaký marketing niekomu niečo natlačil do hlavy. Ale z hľadiska odvodov, a teraz idem k tomu, v čom máme spor aj možno s pánom poslancom Beblavým, tam k tomu zníženie nedošlo. Došlo k zásadnému zníženiu daňového zaťaženia kapitálu ako takého. Ale to je, uznajte, že je to legitímny proste ako, ako spor z pohľadu toho vysvetlenia, čo sa dialo, a dokonca už je to aj história, čiže máme právo a máme možnosť hovoriť a pracovať s časovými radmi údajov, ktoré máme za sebou, a snáď ich nebudeme spochybňovať, aj keď vykladať ich môžeme rôzne. Takže posledné roky sme sa sústredili len na to, že treba, áno, treba znížiť kľúčovo daňovo-odvodové zaťaženie nízkopríjmových skupín. Nájdete na to desiatky odporúčaní. A Európska komisia nám roky posiela list v podobe toho, áno, jeden z problémov vášho trhu práce a vášho daňovo-odvodového mixu je vysoké daňové zaženie, tzv. tax badge alebo daňový klin, to znamená neférovosť, platia viac pomerne nízkopríjmoví ako strednopríjmoví, na ktorých sa niektorá časť politického spektra teraz chce nacucnúť, lebo to, lebo tam je voľný priestor. Jasné. Len ten problém daňového klinu je na tej dolnej časti. A potom je problém na tej hornej časti, lebo existujú odvodové stropy, kolegovia. Odvodové stropy, proste 5-násobok a dosť a nad tie príjmy sa už proste neplatí, neplatí, odvody, neplatí ani viac, ani menej. Že ak niekto hovorí o férovosti, o neférovosti, tu sa hovorí o neférovosti tohto návrhu, ktorý dáva, áno, dáva výhody, a ja vysvetlím prečo, výhody ľuďom s nízkymi príjmami, ľuďom s nízkou kvalifikáciu, ľuďom s nízkou schopnosťou sa zamestnať. A dokonca aj, niekedy ľuďom aj s nízku motiváciou sa zamestnať, pretože si zvykli na sivotu, černotu, na spôsob života, ktorý nie je asi dôstojný, ale jediný možný v týchto podmienkach, v ktorých tu boli. Tak keď hovoríte o neférovosti tohto prístupu, no tak si dovolím pripomenúť, že stále tu to trpíme (kýchnutie v sále) –  zaplať pánboh, pravda – trpíme, trpíme na hornej časti proste ľudí, ktorí majú vyššie príjmy a neplatia vyššie odvody. A s tým vieme žiť?! Vieme s tým úplne v pohode žiť. No lebo keby sme do toho siahli, to je tiež jedna z mantier, no tak ako všetci odídu, všetci sa vysťahujú, budú pracovať v Čechách, v Maďarsku, na Ukrajine, to sú tie neuveriteľné a nekonečné mantry a porekadlá a preklínadlá, ktoré proste počujem. Takže áno, je tu na stole jeden konkrétny návrh, nemusí byť dokonalý a on dokonalý z jedného hľadiska určite nie je, pretože nemáme dostatok peňazí, nemáme dostatok peňazí na to, aby sme to vytiahli na 600 – 700 eur, lebo to by stálo zásadne, zásadne viac. Ale to neznamená, že to takto musí skončiť. Dobre, ak príde ďalšia vláda a povie, že tento koncept úplne odmieta, tak určite ho nahradí nejakým iným systémom. Ak povie, že ho bude chcieť zlepšiť, alebo ho bude chcieť, tak jak hovoril pán poslanec Mihál, napríklad skloniť, aby to nebolo tak ostré, to vyklesávanie, tak dá do toho viac peňazí. Okrem toho zvyšovaním, zvyšovaním minimálnej mzdy sa prirodzene bude musieť reagovať takisto, tá odpočítateľná položka bude nejakým životom fungovať, lebo dneska fixovaná na úrovni 380 eur, nie je fixovaná na výšku minimálnej mzdy. Takže, a to chcem ešte pripomenúť, že pôvodný návrh bol na úrovni do 500 eur, až v posledných týždňoch, dvoch týždňoch sme prišli s tým a práve s tým cieľom, na ktorý je tu poukazované, aby to nebolo tak prudké vyklesávanie, lebo vtedy to viac a viac motivuje k obchádzaniu. To znamená, ako keby môže sa naozaj stať, že časť zamestnávateľov bude tlačiť na to, aby znižovali umelo oficiálne mzdy. Preto sme sa rozhodli ísť späť z 500 na 570, ale podľa možnosti za podmienok, ktoré môžeme zniesť. Včera som uvádzal, že preto je to v skrátenom legislatívnom konaní, pretože sme do poslednej chvíle vyčkávali, čo nám dovolia príjmy, čo nám dovolí makroekonomické prostredie na budúci rok, ktoré nie je isté. Tento návrh, ktorý tu je dnes na stole aj s parametrami, zaň sa vieme pri znalosti a vedomosti dnešného poznania veci postaviť z pohľadu toho, že to vieme ufinancovať bez toho, aby sme vážne ohrozili cieľ, tú trajektóriu vyrovnaného rozpočtu v roku 2017. S touto zodpovednosťou k tomuto sa prikláňame. A snáď, a posledná, to je otázka filozofická, prečo len zamestnanci, hej, prečo nie živnostníci a prečo nie dohodári. A prečo v zdravotnom poistení, to som vysvetľoval včera, lebo je tam ročné zúčtovanie. Prečo nie tie ďalšie skupiny, to už je naozaj otázka, ktorá je daná aj politickou preferenciou, ale poviem na to aj ekonomické zdôvodnenie, aspoň z pohľadu môjho. Boli obdobia, keď sa preferovalo v tejto krajine živnostenské podnikanie. Bol to proste faschion, bolo to sexi, bolo to ináč aj z pohľadu štátu veľmi pohodlné, pretože tento typ ľudí naozaj, ak je to skutočná živnosť, sa stará viac o seba, hej, je menej, menšou záťažou pre štát ako taký. Ale, opakujem výsledok deformácií prostredia, sa nám stalo, že máme množstvo falošných živnostníkov, množstvo, množstvo falošných živnostníkov. A zvyšovať, môžete to nazývať nespravodlivým zvyšovaním minimálnych odvodov, alebo odvodnením dohodárov, čo sa udialo v roku 2012 legislatívne, a v pôvodných zámeroch ste to mali takisto, keď sa vrátime ku konceptu superhrubej mzdy, boli tu dlhé, dlhé debaty o tom, čo, ako sa tento problém má vyriešiť, pretože dohody sú, je to proste atavizmus, ktorý existuje len v česko-slovenskom priestore, nikde inde z tohto pohľadu rozlišovanie pracovného pomeru neexistuje. A slovenský trh práce ak niečím trpí, tak trpí problémom aj tých historických atavizmov, ktoré sú tu z minulosti, lebo nám chýba zvyk čiastkových pracovných úväzkov. Na to ináč trpí mladá rodina. Na Slovensku je naozaj veľký problém, aby žena, ktorá porodí dieťa a nechce, možno v rozpore s kresťanskými zvyklosťami, zostať šesť rokov doma s dieťaťom, ale chce sa čím skôr vrátiť do práce, chce prispievať do rodinného rozpočtu, ale chce hlavne, chce proste realizovať tiež samu seba, lebo tak chce pôsobiť moderná žena. Z tohto pohľadu slovenský trh práce neponúka ani vo verejnom sektore, ani v štátnom sektore veľký vejár možností na to, aby ste mohli na pár hodín pracovať. Ale máme tu dohodárov, ktorí sú samozrejme dôležití, podstatní, a ja chápem, že si ľudia prizarábajú, ale z tohto pohľadu sú rovnocenní z hľadiska prispievania do systému ako všetci ostatní. Takže ja som to povedal na finančnom výbore, dlhé roky bolo to kyvadlo naklonené na jednu stranu, živnostníci a dohodári. Možno istým spôsobom nakláňame to kyvadlo na druhú stranu, kde sa snažíme najviac vyzdvihovať klasický pracovno-právny pomer, z ktorého vyplýva aj pracovno-právna ochrana, ale to je proste naše videnie sveta. Ja som, my sme ľavičiari z tohto pohľadu a to je proste jeden zo základných princípov hodnôt, ktoré my vidíme. A to je aj princíp, s ktorým k tomuto proste pristupujeme, a možno, a to tiež súhlasím, že v budúcnosti nastane rovnovážny stav. Na to, aby mohol nastať rovnovážny stav, musíte najskôr to kyvadlo dostať na druhú stranu a potom musíte mať dostatok prostriedkov na to, aby ste mohli uplatniť úplne tzv. flat, plošný prístup k všetkým. Na to, aby ste to mohli urobiť, sa musíme dožiť roku 2017 alebo ´18, ja teraz neviem, dúfam, že to bude rok ´17, ako to máme napísané v knižkách, to je vyrovnané hospodárenie. Keď dosiahneme cieľ vyrovnaného hospodárenia tejto krajiny, prvýkrát v histórii tejto krajiny, či to bude za nás, alebo za vás, ak ho dosiahneme, začneme produkovať prebytky rozpočtové a vtedy sa budeme môcť, a to mala byť veľmi produktívna debata rozprávať o tom, čo majú byť priority, lebo máme modernizačné nedostatky, máme množstvo oblastí vereného života, ktoré treba ďalej financovať. Ale jedna z priorít by mala byť samozrejme ozdravenie trhu práce, ktorý trpí štrukturálnou nezamestnanosťou, dlhodobou nezamestnanosťou a dnes aj veľkým vážnym problémom po šiestich rokoch krízy, nezamestnanosťou mladých. A to sú podľa nás kľúčové oblasti, na ktoré sa treba zamerať. Ale aby sme vedeli ten najférovejší prístup k tomu uplatniť a zaplatiť, na to potrebujeme mať najprv vyvážený stav verejných financií a potom môžeme hovoriť o prioritách v rádovo stovkách miliónov eur, aby sme mohli urobiť plošné odpočítateľné položky, znížiť daňovo-odvodové zaťaženie na prácu ako také a neurobiť to len fiškálne neutrálne, to znamená, nielen tým spôsobom, že zase zaťažíme niekoho iného. Len na to dnes nemáme priestor väčší ako 150 mil. eur a z nášho pohľadu, pohľadu videnia našich hodnôt a videnia našich kľúčových problémov, ktoré chceme riešiť, je dnes problém ľudí nízkopríjmových, ktorých chceme dostať do práce a chceme im umožniť pracovať. Všetko z mojej strany, ďakujem.