Žiga, Peter, poslanec NR SR (2020-09-23):
Ďakujem pekne, všetkým vám prajem dobrý deň. Vážený pán minister, kolegyne, kolegovia, ja sa teším, že pán predsedajúci umožnil rozpravu k tomuto bodu programu, pretože bolo by to také, také pusté, keby sme sa o tom neporozprávali. A napriek tomu, pán minister, že ste sa tu snažil obhájiť svoje kroky, ktoré ste toto leto urobili, stále je tieň podozrení nad touto celou transakciou. A napriek tomu, že ste tu popísali niektoré, nazvem to, transakcie z minulého obdobia vlády SMER-u, je to diametrálne iná pozícia. V prvom rade ste sa mali sústrediť na to, aby ste nám vysvetlili, prečo sa štát neuchádzal o 49 % akcií Východoslovenskej energetiky, prečo sa štát neuchádzal o to, aby získal plnú kontrolu nad dôležitým distribučným podnikom, distribučným podnikom elektrickej energie na východe Slovenska, prečo sa štát, prečo štát nepostupoval a minister hospodárstva nepostupoval v súlade s tým, čo ste jednak definovali a deklarovali počas volebnej kampane, definovali ste to aj v programovom vyhlásení vlády, a všetky vaše kroky, ktoré ste urobili, sú plne v rozpore s tým, čo ste deklarovali v programovom vyhlásení vlády, aj v rozpore s tým, ako by mal dobrý hospodár postupovať. A ja poviem niekoľko bodov, ktoré naznačujú, že ten váš postup nebol správny, že ten váš postup bol v rozpore so záujmami štátu, a preto sme aj ziniciovali zvolanie výboru, kde budeme požadovať ďalšie dokumenty, ktorými nás budete musieť presvedčiť, pretože tu asi na to nie je úplne vhodná platforma. V prvom rade treba povedať, pán minister, že a keď ste prišli vy s rokom 2006, kedy sa nejak začalo zle hospodáriť v tomto štáte, tak ja vás ešte vrátim o štyri roky dozadu, kedy druhá Dzurindova vláda, prvá, koniec prvej a začiatok druhej Dzurindovej vlády sa rozhodol privatizovať rodinné klenoty. A rodinné klenoty, medzi rodinné klenoty určite patrí energetika na Slovensku. A vy ste bol poradcom ministra financií a vieme, že toto obdobie privatizácie je zdokumentované v nejakej nahrávke, ktorá hovorila o tom, že akým spôsobom sa privatizovalo a čo súviselo s touto privatizáciou. (Reakcia ministra.) To bolo vtedy, keď vy ste bol poradcom pána Mikloša. (Zaznievanie gongu.) Zároveň treba povedať, že štát vtedy predal 49-percentné podiely vo významných energetických podnikoch Slovenska, čo by znamenalo za normálnych okolností, že predával minoritný podiel v týchto energetických spoločnostiach, lebo štát si v nich nechával 51 percent. Celým, celým problémom tejto privatizácie bolo, že spolu so 49 % ten zahraničný investor získal tzv. management rights. To znamená manažérsku kontrolu nad fungovaním týchto podnikov a tým pádom štát sa stal so svojimi 51 % úplným štatistom pri riadení tohto podniku. Nemá väčšinu v predstavenstve a všetky kompetencie valná hromada zverila predstavenstvu, takže väčšinový, väčší počet členov dozornej rady je nepodstatný pri riadení týchto podnikov. Zároveň ste hovorili, že predchádzajúce vlády sa neuchádzali o tých 49 percent v prípade, keď ich ten zahraničný investor predával novým subjektom. Tak sú tu dva body, ktoré ste buď nechceli, lebo vám to nevyhovovalo vo vašej dikcii, alebo nevedeli v rámci tohto vášho prejavu. Tak v rámci SSE štát nemal možnosť sa uchádzať o 49 percent, pretože nemal predkupné právo, a predkupné právo v tomto prípade, v prípade VSE, štát mal. V prípade SSE nemal, lebo mu uplynulo to predkupné právo po piatich, po piatich rokoch, tak bola nastavená privatizačná zmluva. Čo sa týka SPP, povedali ste, že štát si mohol na túto kúpu požičať a že to bolo 2,6 miliardy. No, v roku 2012, respektíve ´13 bol štát v úplne inej kondícii, platila nejaká dlhová brzda, ktorá vám dnes neplatí, a štát sa nemohol zadlžiť, pretože na to nemal dostatočné možnosti, pretože by prekročil dlhovú brzdu alebo tie limity dlhovej brzdy a v tej chvíli by sa musela dať vláda sama osebe odvolávať. Čiže, čiže tieto vaše argumenty sú úplne plytké a možno laická verejnosť ich, vám ich zožerie, ale keď sa do nich pozrieme trošku odbornejšie a trošku sa pozrieme aj na tie jednak privatizačné dokumenty, respektíve na odborné veci, ktoré v tom nesedia, tak hneď vidíme, že sa snažíte zavádzať. Zároveň treba povedať, že tá ambícia E.ON-u kúpiť Východoslovenskú energetiku, to neprišla za vás, tá ambícia prišla ešte v minulom roku, v lete 2019, kedy dochádzalo k tzv. asset, výmene aktív medzi dvoma firmami, nadnárodnými firmami, a to medzi firmou E.ON a firmou RWE. Firma RWE sa rozhodla do budúcna zaoberať výrobou elektrickej energie, firma E.ON sa rozhodla do budúcna zaoberať viac-menej distribúciou elektrickej energie, takže urobili medzi sebou dohodu, že si tie aktíva v rámci Európy vymenia a tým pádom Východoslovenská distribučná alebo Východoslovenská energetika, ktorá patrila do koncernu Innogy, ktorý patrí v rámci schémy pod RWE, mala pripadnúť firme E.ON. A tak to je nielen u nás, ale tak to je po celej Európe a tak to je aj v Maďarsku, aj v Čechách, aj v Poľsku, assety, ktoré patria firme RWE a týkajú sa distribúcie elektrickej energie, mali spadnúť pod koncern E.ON a, naopak, výroba elektrickej energie – či už zo zelených, alebo iných zdrojov – má prislúchať RWE. No ale my sme mali privatizačnú zmluvu, ktorú sme si dali posúdiť a z nej vychádzalo, že štát sa vyjadruje a má predkupné právo v prípade, že firma RWE bude chcieť predať 49 percent mimo vertikálnu štruktúru svojich vlastníckych vzťahov. A s touto informáciou, respektíve s touto žiadosťou prišli minulý rok, niekedy v októbri to bolo, za mnou firmy RWE a firma E.ON a pýtali sa, či štát si bude uplatňovať predkupné právo, alebo nebude. Ja som povedal, keď nám otvoríte, keď nám otvoríte DD-čko, respektíve sprístupníte DD-čko, tak my sa pozrieme na to a pravdepodobne budeme mať záujem sa uchádzať o 49 percent. A keďže bolo pol roka pred voľbami, tieto firmy sa rozhodli, že si zachovajú svoje aktíva tak, ako boli. Jedinou vecou bolo, že Východoslovenská energetika odišla z koncernu Innogy a bola zavesená priamo pod RWE a to bolo celé, čo sa týka, a my sme v rámci toho nemohli vstupovať do týchto prevodov, pretože vertikálnu štruktúru zachovali. Keby platilo to, čo ste hovorili na začiatku, že firma RWE a E.ON je tá istá firma, tak by túto výhradu nemohli mať, teda, respektíve nikdy by nedochádzalo k tomuto, pretože by to patrilo pod jeden koncern. Možnože niektorí dielčí, 10-percentní akcionári sú rovnakí aj v jednej, aj v druhej firme, väčšinou sa týka o municipality, ale to nie je pravda, že je jeden vlastník. Zároveň treba povedať, že štát by mal mať ambíciu – a v tomto sa asi budú líšiť naše politiky, pán minister Sulík –, štát by mal mať ambíciu vlastniť rozhodujúce podiely v energetických spoločnostiach, pretože prostredníctvom nich môže istým spôsobom určovať cenový vývoj, diktovať cenovú politiku a zároveň môže zabezpečovať aj nejakú rovnováhu na trhu s elektrickou energiou a, samozrejme, bez ohľadu na to môže štát takýmto spôsobom aj zhodnocovať svoje aktíva, pretože energetické aktíva sú, samozrejme, výnosná záležitosť, hoci napriek tomu, že podliehajú regulátorovi, ktorý im určuje primeraný zisk. (Rečník sa pozrel na časomer.) Íha, to som rýchlo potom. No, neskončil som ešte, pán minister, tak neviem, že či mi ešte dáte priestor, aby som to dokončil, alebo... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)