B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-02-07):
Ako prvý vystúpi pán poslanec Cuper. J. Cuper, poslanec: Pán predsedajúci, milé dámy, vážení páni, vážený pán minister, hneď úvodom chcem povedať, že ak by som mal byť zlomyseľnejší ešte, ako bol pán predrečník exminister Andrejčák, tak by som musel povedať, pán minister, že bolo by potrebné vrátiť návrh zákona na dopracovanie. Ale keďže situácia je taká, aká je, že sa ponáhľame do NATO, a údajne je tento zákon jedným z tých, ktoré by mali urýchliť to alebo prispieť k tomu, aby sme sa integrovali do NATO, a ja sám si myslím, že je to vzhľadom na politiku maďarskej vlády takmer nevyhnutnosť v poslednej dobe, tak poviem, že budem miernejší. Chcem poukázať iba na niektoré nepresnosti, kde chýbajú systémové väzby v zákone a tiež kde vidím jeho politiku. A budem veľmi stručný. Vzhľadom na to, že navrhovateľ stanovuje účinnosť predmetného návrhu zákona 1. marcom 2002, je reálny predpoklad, že nebude požadovať skrátené legislatívne konanie. V prípade jeho schválenia a nadobudnutia jeho účinkov v navrhovanom termíne to bude znamenať zrušenie centrálneho koordinovaného riadenia bezpečnosti štátu v čase mieru. Navrhovateľ stanovuje zrušenie rád obrany štátu v mieri bez náhrady, čo zdôvodňuje tým, že sa vytvárajú zbytočne paralelné štruktúry. Avšak nový systém nestanovuje. V súčasnom období, keď sú kraje a okresy plne vyťažené problémami realizácie zákona o vyšších územnosprávnych krajoch, tak sa stanovená realizácia predmetného zákona môže javiť ako, nenazvem to sabotážou, ohrozením bezpečnosti štátu v čase mieru. Ale to pán Andrejčák rozviedol. Navrhovateľ ďalej nerieši nadväznosť ďalších 15 právnych noriem na ústavný zákon č. 10/1969 Zb. z 31. januára 1969 o Rade obrany štátu v znení noviel, ktorý chce zrušiť. Ako výstražný príklad je nutné uviesť zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 46/1993 Z. z. z 21. januára 1993 o Slovenskej informačnej službe v znení noviel, pretože v jeho zmysle je riaditeľ Slovenskej informačnej služby zodpovedný za výkon svojej funkcie Rade obrany štátu a úlohy Slovenskej informačnej službe ukladá Rada obrany štátu. Obdobne je to aj pri Vojenskom spravodajstve, kde zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 198/1994 Z. z. z 30. júna 1994 o Vojenskom spravodajstve stanovuje, že Rada obrany štátu nemôže prostredníctvom ministra obrany ukladať úlohy Vojenskému spravodajstvu. Vážení páni, inak povedané v právnickej reči, nastane tu vacuum iuris. Uvedené skutočnosti sa môžu javiť ako úmyselné alebo úmysel navrhovateľa zabezpečiť v predvolebnom období v roku 2002 voľné ruky, nazvime to tak jemnejšie, pre riadenie spravodajských zložiek v Slovenskej republike, v zmysle koaličnej zmluvy zabezpečiť pre SDKÚ Slovenskú informačnú službu a pre Stranu demokratickej ľavice Vojenské spravodajstvo. Ja nechcem podozrievať, ale mám taký pocit, že je to tak. Ak ma pán minister ubezpečí, že to tak nie je, budem spokojný. Navrhovateľ v dôvodovej správe tiež tvrdí, že návrh ústavného zákona nemá vplyv na zamestnanosť. Alebo navrhovateľ úmyselne nehovorí pravdu, alebo chýba, pán minister, trochu prehľad. V prípade schválenia predmetného zákona v predkladanej podobe a vstúpením do platnosti jeho účinnosti dňom 1. marca 2002 by prišlo o zamestnanie 150 až 200 ľudí. Takže aj tu je teda istý dopad. To by bolo, pán minister, z mojej strany všetko. Ďakujem za pozornosť.