Ľ. Vážny, poslanec: (2006-01-24):
Ďalším aspektom v kategórii tých odborných je výberové konanie na poradcu pri privatizácii letiskových spoločností Bratislava a Košice vyhralo konzorcium zložené z Meinl Bank Advisors z Rakúska, ktorý je ako líder konzorcia a finančný poradca, DLA Weisstessbach z Rakúska je ako právny poradca a SH&E USA/Veľká Británia, ktorý je ako technický poradca. Toto poradenské konzorcium by bez účasti SH&E nebolo splnilo minimálne kritériá na účasť v tendri na privatizačného poradcu, nakoľko jedine toto konzorcium má potrebné skúsenosti v oblasti riadenia a privatizácie letísk. Existuje dôvodné podozrenie, že Meinl Bank Advisors a DLA Weisstessbach   sú pravdepodobne v konflikte záujmov, nakoľko prostredníctvom Privat Banky, bývalá Banka Slovakia, sú personálne prepojení so skupinou Penta, ktorá je súčasťou konzorcia TwoOne spolu s viedenským letiskom. Ďalší aspekt. V tendri boli nekvalifikovane definované kritériá a pravidlá hodnotenia jednotlivých ponúk. Štát dostatočne neurčil základné podmienky budúceho rozvoja fungovania letísk, v ktorých by boli jasne definované strategické ciele rozvoja leteckej dopravy v súlade so záujmami Slovenskej republiky. Vláda Slovenskej republiky sa v tomto prípade radšej plne spoľahla na odporúčania privatizačného poradcu. Ďalšie z tých odborných kategórií. Pri vyhodnocovaní ponúk nebola zaručená objektívnosť výberu. Rozhodujúcim kritériom pri privatizácii infraštruktúry nemôže byť v žiadnom prípade len najvyššia cena a objem plánovaných investícií, ale minimálne rovnakú váhu musí mať podnikateľský a rozvojový plán investora, ktorý zaručí budúci plnohodnotný rozvoj letiska. Pri vyhodnocovaní ponuky na Letisko Košice bola dokonca ako hlavné kritérium stanovená len cena a plánované investície. Podnikateľský zámer nebol vzatý do úvahy vôbec, čím sme košické letisko degradovali úplne na úroveň nejakého vidieckeho letiska, pričom toto košické letisko má obrovský význam a takisto veľký potenciálny rast dopravy. Vážnu pochybnosť o budúcom smerovaní rozvoja Letiska Bratislava pri vyhodnocovaní ponúk vyvoláva fakt, že jeden z členov konzorcia, práve ten technický poradca, posúdil podnikateľský zámer a rozvojový plán víťazného uchádzača TwoOne za najslabší spomedzi všetkých predložených ponúk. Aj napriek tomu privatizačný poradca odporučil ako víťaza práve túto spoločnosť. Netransparentné licitovanie o tom, či ISAP dal alebo nedal najvyššiu ponuku, radšej ani nekomentujem. Na margo poradcu sa natíska otázka, prečo musí byť iba zahraničný? Je to móda, alebo sú renomované organizácie na Slovensku hlúpejšie? Veď predsa máme vysoké školy, univerzity, máme Výskumný ústav dopravy a podobne, ďalšie organizácie, alebo je to preto, že zahraničný poradca ľahšie preperie a môže vrátiť späť niečo aj politickej strane? Veľmi dôležitým aspektom v procese privatizácie je skúmanie dopadu na hospodársku súťaž na príslušných relevantných trhoch. Vláda Slovenskej republiky akoby nevidela možné riziká v prípade, že výberom strategického partnera dôjde k eliminácii aktuálnej alebo potenciálnej konkurencie. Už v prvom kole výberového konania mali byť preverené možné reálne negatívne vplyvy záujemcov o privatizáciu na obmedzenie hospodárskej súťaže. Ak sa Dzurindova vláda, keď jej to vyhovuje často a rada zakrýva za odporúčanie Európskej komisie, mala tak urobiť aj teraz a v kvalifikačných podmienkach účasti na privatizácii letiskových spoločností mala zohľadniť aktuálne trendy v Európskej únii smerujúce k čo  najširšiemu otvoreniu silne zmonopolizovaného trhu v oblasti správy letiskovej infraštruktúry aj k vytvoreniu plne konkurenčného prostredia. V prípade rozhodnutia vlády Slovenskej republiky o spoločnosti TwoOne  ako o víťazovi tendra hrozí pravý opak. Letisko Milana Rastislava Štefánika sa reálne môže stať druhoradým záložným letiskom susedného Letiska Schwechat, ktoré je v skutočnosti z väčšej časti v rukách mesta Viedeň a krajinskej vlády Dolného Rakúska, ako aj zamestnancov letiska. Tretím aspektom významným, prečo navrhujeme takéto uznesenie, sú národnoštátne záujmy Slovenska. Takýmto nie nevyhnutým predajom dochádza podľa môjho názoru aj k likvidácii jedného zo symbolov Slovenska. Letisko, ktoré sa hrdí menom Milana Rastislava Štefánika, sa po jeho predaji môže veľmi ľahko stať severným skladom Schwechatu alebo ho, nedajbože, nový majiteľ premenuje na PAP Penta Airport, akciová spoločnosť, a minister, ktorý bude disponovať 14 percentami akcií bude tvrdiť, že ako obyčajný a hlavne menšinový akcionár s tým nemôže nič robiť. Vadilo mi to pri skrytej privatizácii národného prepravcu Slovenské aerolínie, akciovej spoločnosti, rakúskymi Austrian Airlines a vadí mi to aj teraz, a to pri privatizácii Slovenských aerolínií. Išlo len o predaj značky, o know-how a o lízing na dve lietadlá, prípadne hnuteľného majetku firmy. Ale pri privatizácii letísk však štát reálne do rúk cudziemu vlastníkovi odovzdá svoju strategickú infraštruktúru, teda aj pozemky, čo je zásadný rozdiel. Myslím si, že úspešné budovanie a rozvoj národného letiska aj vlastnými silami je jednou zo súčastí budovania národného povedomia. Veľmi rád by som chcel vidieť reakciu nielen Viedenčanov, ale aj ostatných obyvateľov Rakúska, keby sa dozvedeli, že sa ich vláda rozhodla predať Letisko Schwechat susednému Slovensku, respektíve jeho samospráve. Pohár trpezlivosti pretiekol, a preto strana Smer – Sociálna demokracia zaujala zásadné stanovisko, že v záujme Slovenskej republiky a jej občanov v prípade, že bude mať dominantné postavenie vo vláde, v budúcej vláde, využije všetky dostupné a legálne prostriedky na to, aby takúto privatizáciu zrušila. Na toto ste všetci v koalícii citliví, ale je to naše legitímne politické stanovisko, ktoré sme oznámili veľmi korektne dopredu ešte pred rozhodnutím vlády, aby si toho boli vedomí ako predávajúci, tak kupujúci, aj občania Slovenskej republiky a takisto aj poradca. Položme si otázku, či chceme mať zo Slovenska vazalský, alebo suverénny štát? Tomu musíme podriadiť naše konanie. Musíme ukázať Slovensku, že nenecháme zo Slovenska urobiť pod krycím názvom reformy a liberalizácie výpredaj za lacné groše, ale že vždy budeme chrániť národnoštátne záujmy Slovenska a jeho obyvateľov. SDKÚ je v procese privatizácie sama proti všetkým. Odborná verejnosť, celá opozícia, ba dovolím si tvrdiť, že aj väčšina koalície, ktorú v tejto hre drží pokope iba chronicky známe spojivo – dovládnuť za každú cenu –, škrípe zubami. Privatizácia letiskových spoločností prebieha bez toho, aby tieto boli najprv skonsolidované, samy preukázali svoju životaschopnosť, mali vypracovaný podnikateľský zámer minimálne na nasledujúcich desať rokov a tak ďalej a tak ďalej. Samotné urýchlené konanie ministerstva dopravy pod taktovkou poradcu svedčí o tom, že vláde nejde o zachovanie podstatného vplyvu v oblasti, ktorá slúži ako významný nástroj koncepcie dopravnej politiky štátu, ale snaží sa len všetkými prostriedkami dokončiť privatizačný proces ešte v tomto volebnom období bez ohľadu na budúce dopady takéhoto kroku na rozvoj leteckej dopravy na Slovensku. Keď sa už vláda rozhodla podiely na letiskách predať, aj keď strana Smer – Sociálna demokracia bude vždy proti takejto privatizácii, mala by sa správať obozretnejšie. Zastávame názor, že vláda mala v prvom rade zabezpečiť efektívne fungovanie novovzniknutých akciových spoločností a zabezpečiť ich konsolidáciu, až potom urobiť komplexnú analýzu ďalšieho scenára, a ak z nej vyjde ako najvýhodnejšia alternatíva privatizácia, potom rozhodnúť o prípadnej privatizácii, ktorá by aj pri predaji menšinového balíka mohla zabezpečiť vyšší výnos, ktorý by mohol byť zo strany štátu následne reinvestovaný späť do infraštruktúry letiska. Keď už vláda rozhodla o predaji 66-percentného balíka akcií, mala podľa nášho názoru predaj rozdeliť minimálne na dve etapy. Napríklad v prvom kole predať strategickému investorovi menej ako 50 percent akcií so záväzným prísľubom, že keď preukáže schopnosť rozvíjať letiskovú dopravu, letiskovú spoločnosť a reálne napĺňať investičné prísľuby, môže využiť predkupné právo na zvyšný balík privatizovaných akcií. Ďalší z možných riešení, to, čo najviac prezentuje Smer, je prenajať letisko a jeho infraštruktúru na základe manažérskej zmluvy. Jej plnenie môže štát efektívne kontrolovať a v prípade neplnenia záväzkov ju kedykoľvek zrušiť. Tu ale musím zdôrazniť, že je veľmi smutné, že v skutočnosti o predaji 66 percent akcií nerozhodla vláda, ale poradca. Vláda jeho návrh len posvätila. Na čo máme takého ministra a ministerstvo dopravy, ktorí neprichádzajú s vlastnými víziami, návrhmi a riešeniami, ale sa slepo a za nie malé peniaze daňových poplatníkov spoliehajú na odporúčania poradcov. Možno by sme v budúcnosti mohli celú oblasť dopravy tohto štátu zveriť do rúk zahraničného poradcu. Stálo by to možno oveľa menej peňazí ako ročne na svoju prevádzku zhltne aparát ministerstva a výsledný efekt by bol asi rovnaký. Alibistický minister, ktorý nemá svoj vlastný názor, ktorý len akceptuje odporúčania poradcov a výberových komisií a ktorý sa v prípade problémov tvári ja nič, to rozhodla komisia a ja som to len akceptoval, nemá čo na stoličke ministra dopravy hľadať. Alebo SDKÚ a ňou prepojeným finančným skupinám práve takýto človek na tomto poste vyhovuje? Keď si už štát neponechal vo svojom výlučnom vlastníctve základnú infraštruktúru letísk, o to viac by mal dbať o to, komu a hlavne akým spôsobom ju zveruje do rúk. Že sa tak nedeje, svedčí aj výsledok výberového konania. Objavujú sa závažné podozrenia, že celé výberové konanie bolo zmanipulované za účelom odpredať letiská vopred určenému uchádzačovi, že dochádzalo k manipulácii s informáciami, dochádzalo k ignorovaniu kvalitnejších ponúk. Závažným je aj nesúhlas odborníkov z oblasti leteckej dopravy, ktorí sa v drvivej väčšine s takouto privatizáciou nestotožňujú. Menšinová vláda opierajúca sa o podporu nezávislých poslancov viac nemôže garantovať hájenie národnoštátnych záujmov Slovenskej republiky. Jej rozhodnutia o privatizácii vážne ohrozujú strategické záujmy štátu, ako aj budúcnosť rozvoja strategických odvetví. O tom, že privatizácia u nás je plne riadená nie strategickými záujmami Slovenskej republiky, ale politickými záujmami strán vládnej koalície, svedčí aj výsledok koaličnej rady z minulého týždňa. Po rozhodnutí politických špičiek je zrazu možné uskutočniť aj takzvané druhé kolo, v ktorom sa podľa slov premiéra Dzurindu bude opäť licitovať o najvyššiu ponuku dvoch uchádzačov. Ešte pred dvoma dňami však bolo jediným a najlepším subjektom konzorcium TwoOne. Rozhodnutie koaličnej rady, ktoré prezentoval minister dopravy, zahrnúť do hodnotenia iba dvoch uchádzačov TwoOne a  Abertis,  je taktiež nevhodné z viacerých pohľadov. Po prvé, zdá sa, že môžeme zrušiť vládu, pretože už rozhoduje za ňu bez ohľadu na technicko-obchodné problémy koaličná rada. Politický orgán, ktorým koaličná rada bezpochyby je, nemôže riešiť výkonnú moc v štáte. To nebolo ani za čias totality. Po b alebo po druhé, pravidlá tendra, za ktorých bol vyhlásený, žiadne takéto zmeny počas trvania tendra nepripúšťajú. Tender nebol právoplatne zrušený a my doňho vstupujeme novými pravidlami. Nemôže obstarávač zmeniť hodnotiace kritériá, ktoré boli postavené na úplne iných alebo odlišných aspektoch, a nemôže vylúčiť z hry tých dvoch „zlých“, ak si to nevymienil v tendri. Je to netransparentné a hlavne diskriminačné voči tým dvom zlým a celý tender je neprofesionálne zvládnutý, respektíve nezvládnutý tender. Dovolím si tvrdiť, že obyčajný domov sociálnych služieb na nákup toaletného papiera v priebehu roku urobí lepší tender, hoci toho toaletného papiera sa kupuje možno za 50 miliónov v roku, urobí lepší tender ako vláda a ministerstvo dopravy aj s poradcom urobili tender na predaj oboch letísk. (Potlesk.) Ďalším aspektom je to, že všetci čakáte vyššiu cenu od tých dvoch. Ale čo, ak bude opak? Čo, ak sa tí dvaja dohodnú pomerne ľahko a cenu podhodnotia? Stratil sa základný prvok tendra, a to je súťaživosť. Ja s kamarátom sa dohodnem a potom sa dohodneme znovu. Ako občana Slovenskej republiky ma uráža, že ešte pred rozhodnutím vlády si na celostranových inzerátoch v tlačených médiách môžem prečítať, ako jedinému konzorciu záleží na výhodách pre mňa a ako hovorí o rozvoji letiska ešte pred rozhodnutím vlády. Nikomu nevadí, že v skutočnosti ide aj o urážku vlády a v konečnom dôsledku o spochybnenie svojprávnej výkonnej moci v štáte. Na zamyslenie vám, dámy a páni, chcem predostrieť aj zásadnú zmenu rétoriky SDKÚ a pána ministra dopravy, podľa ktorej je teraz po novom spolupráca lepšia ako konkurencia, hoci doposiaľ sa takáto donebavolajúca deformácia nesmela ani potichu povedať. Ale raz tak a druhý raz inak. Čo na tom, hlavne, že to sype. Chcem však toto zamyslenie podoprieť aj Ústavou Slovenskej republiky. Takýto predaj v prípade konzorcia TwoOne, ktorý je porušením pravidiel hospodárskej súťaže a podporou monopolu, je zjavne protiústavným, pretože si protirečí aj v rozpore s čl. 55 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky, ktorý hovorí: „Slovenská republika chráni a podporuje hospodársku súťaž.“ Jediným  možným a rozumným riešením za takéhoto stavu je privatizáciu zrušiť. Aspekty politické, odborné, ale aj národnoštátne som uviedol. A je tu ešte ďalší, tiež dôležitý aspekt, a to, že Slovensko utŕži hanbu, že nevie zvládnuť ani len predaj majetku korektne, transparentne a nediskriminačne, ako sme sa zaviazali vstupom do Európskej únie. Dovoľte mi preto požiadať vás, dámy a páni, o podporu navrhovaného uznesenia, v ktorom Národná rada Slovenskej republiky žiada vládu Slovenskej republiky, aby zastavila proces privatizácie letiskových spoločností a aby vláda vypracovala a predložila komplexnú analýzu budúceho rozvoja letísk v Bratislave a v Košiciach spolu so zdôvodnením nevyhnutnosti privatizácie týchto letísk. Na záver ešte malú poznámku. Nerád by som sa dožil stavu, keď bude Slovensko vo svete okrem názvu, ktorý má teraz pekné, ale chudobné, nazývané aj Pentalandom, krajinou, do ktorej keď priletíte, vystúpite na letisku patriacemu Pente, ak sa vám niečo stane, odvezú vás sanitkou, ktorú sprivatizovala Penta, do nemocnice, ktorú tiež spravuje Penta. Ak náhodou budete potrebovať užívať lieky, ktoré vám takisto bude distribuovať Penta. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)