B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-03-14):
Otváram všeobecnú rozpravu o tomto bode programu. Konštatujem, že o slovo sa prihlásil predseda Najvyššieho súdu pán Harabin. Pýtam sa, či je všeobecný súhlas, aby mohol vystúpiť pán predseda Najvyššieho súdu? (Reakcie z pléna.) Nie? Takže budeme hlasovať o tomto návrhu. Žiadam pánov poslancov, aby sa vrátili do rokovacieho priestoru, budeme hlasovať o tom, či Národná rada dá súhlas, aby pán predseda Najvyššieho súdu mohol vystúpiť. Takže prezentujme sa a hlasujme o tomto návrhu. Hlasujeme o tom, či Národná rada súhlasí s tým, aby pán predseda Najvyššieho súdu mohol vystúpiť vo všeobecnej rozprave k tomuto bodu. (Hlasovanie.) Prítomných je 82 poslancov, za 47, proti 10, zdržalo sa 17, nehlasovalo 8. Konštatujem, že Národná rada súhlasí, aby pán predseda Najvyššieho súdu mohol vystúpiť vo všeobecnej rozprave. Nech sa páči, pán predseda, máte slovo. A zároveň sa pýtam, kto sa ešte hlási do rozpravy k tomuto bodu? Konštatujem, že nikto, takže končím možnosť sa prihlásiť do rozpravy k tomuto bodu. Pán predseda, nech sa páči, máte slovo. Š. Harabin, predseda Najvyššieho súdu SR: Vážený pán predsedajúci, vážené dámy, vážení páni, ctení poslanci, dovoľte mi, aby som vo svojom stručnom vystúpení charakterizoval situáciu okolo zákona o Súdnej rade, a keďže stále sa podsúva aj vám do vedomia motivácia rýchleho prijatia novej verzie zákona o sudcoch pod ťarchou straty funkčného obdobia štvorročných sudcov, ešte raz – tak ako som včera na to upozornil – musím hneď v úvode konštatovať, že je to jednoducho zo strany pána ministra spravodlivosti zavádzajúce a jednoducho klame aj vás, aj celú verejnosť. Pokiaľ pán minister mal záujem na tom, aby sa Súdna rada Slovenskej republiky konštituovala vzhľadom na novelu Ústavy Slovenskej republiky, prijatú vo februári 2001, bol povinný, keďže novela ústavy predpokladala účinnosť aj fungovanie Súdnej rady 1. 7. 2001, bol povinný, opakujem ešte raz, predložiť v skrátenom legislatívnom konaní návrh zákona o Súdnej rade najneskôr v marci 2001. Pán minister to neurobil, čím si hrubo zanedbal svoje povinnosti ako minister spravodlivosti. Hovorím, že bolo to v silách pána ministra aj ministerstva spravodlivosti. Pretože keď dokázal za 48 hodín pripraviť novelu Trestného poriadku, kde sa predlžovala väzba z troch na päť rokov, určite bolo v jeho silách aj za 48 hodín pripraviť návrh zákona o Súdnej rade, teda normy, ktorá je oveľa významnejšia a oveľa dôležitejšia z hľadiska celospoločenských potrieb, ako aj z hľadiska fungovania justície ako takej. Pán minister to jednoducho neurobil a návrh takého zákona prvýkrát predkladal až na jeseň 2001, čiže už od 1. 7. 2001 funguje protiústavný stav, ktorý zapríčinil pán minister spravodlivosti. Ešte raz sa dotknem situácie štvorročných sudcov a ešte raz si dovolím apelovať aj na pána ministra a celú vládu, aby urýchlene predložili do parlamentu v skrátenom legislatívnom konaní návrh novely ústavy, ktorý umožní v prechodnom období dávať návrh prezidentovi na premenovanie štvorročných sudcov na doživotie doterajšej Rade sudcov. Ja som za prijatie zákona o Súdnej rade, ale keby sme ho už boli včera uverejnili v Zbierke zákonov, aj tak vzhľadom na lehoty, ktoré sa musia rešpektovať pri kreácii členstva, totižto ako predseda Súdnej rady môžem vypísať a musím vypísať proces voľby z radov sudcov 60 dní dopredu, to znamená, keby som dnes vypisoval voľby z radov sudcov, tak ich môžem vypísať na 14. mája a dovtedy Súdna rada určite fungovať nebude, čiže najskôr prvé zasadnutie by bolo v júni alebo v júli, a štvorročným sudcom končí funkčné obdobie koncom marca, tým 34, a len pán minister sám vie, ktorým ďalším z počtu 163 kedy končí funkčné obdobie. Nie je pravdou, ako sa tu uvádzajú niektoré teoretické výstupy v tom smere, že títo sudcovia zostanú v pracovnom pomere, že im ostávajú všetky náležitosti sudcov, len nebudú môcť rozhodovať podľa niektorých názorov. Keď nebudú môcť rozhodovať, tak automaticky, keďže podstatná náležitosť ich oprávnenia rozhodovať zaniká, zanikajú aj ostatné práva a povinnosti vyplývajúce zo štátnozamestnaneckého vzťahu. Títo sudcovia sa jednoducho ocitnú na dlažbe od konca marca, resp. od polovice apríla, podľa toho, ktorí kedy boli volení na štvorročné obdobie. Včera som hovoril o škodách, ktoré zhrozia v tomto smere v Štrasburgu, pokiaľ sa títo ľudia budú sťažovať na to, že ich štát pripravil o mandát sudcu. Dnes si dovolím upozorniť v tejto súvislosti aj na to, keď 163 sudcov, keby jeden sudca skončil mesačne len 30 vecí ako spravodajca, 163 ich skončí mesačne okolo 5 až 6 tisíc vecí. Čiže automaticky sa zníži výkonnosť súdnictva o 5 až 6 tisíc skončených vecí mesačne. Tu je konkrétne vyrábanie prieťahov v súdnom konaní hrubým zanedbaním si povinností pánom ministrom. Pokiaľ ide o predložený zákon, teda nová verzia alebo staronová verzia zo strany ministerstva spravodlivosti, ja tvrdím, že zákon, keďže podľa výstupov z parlamentu nebol schválený 12. februára, môže ísť v tej istej veci nový návrh zákona až o pol roka. Taký je logický výklad § 90 ods. 5 zákona o rokovacom poriadku Národnej rady. Treba v tejto súvislosti pripomenúť, že jednoducho stanovisko ústavnoprávneho výboru v tomto smere nie je vôbec zaväzujúce. Treba upozorniť pánov, ktorí zastávajú iný názor, že zákony vykladajú súdy, teda aj zákon o rokovacom poriadku Národnej rady, a výklad ústavnoprávneho výboru nie je vôbec zaväzujúci. Už nechcem hovoriť o tom, že tento výklad bol špekulatívny, úzko stranícky a pred rokom 1989 by sme ho určite nazvali, že išlo o výklad triedny. Pokiaľ ide o zákon o Súdnej rade. Nová verzia zákona o Súdnej rade neobsahuje regionálny princíp, za ktorý poslanci hlasovali 28. novembra. Z prítomných 115 poslancov 113 hlasovalo za regionálny princíp, 2 sa neprezentovali. Ani jeden poslanec nehlasoval proti. Práve regionálny princíp je tým dôvodom, ktorý viedol pána ministra k tomu, aby sa začala celá obštrukcia s novým návrhom zákona, dokonca aj v tom smere, že sa išli, v ústavnoprávnom výbore aspoň bola snaha obchádzať právomoci prezidenta republiky vrátiť zákon s pripomienkami, aby sa nehlasovalo o legitímnych pripomienkach a legitímnych ústavných právomociach prezidenta republiky. Regionálny princíp znamená, že každý región, teda každý obvod krajského súdu, jeho sudcovia si budú môcť zvoliť do Súdnej rady svojho zástupcu. Myslím si, že je to správny, spravodlivý princíp, ktorý jednoducho umožňuje, aby každý región mal svojho reprezentanta v Súdnej rade, ktorý by presadzoval jeho záujmy. A je to princíp, ktorý je vyslovene v súlade s ústavou, pretože ústava, pokiaľ ide o voľby členov Súdnej rady z radov sudcov sudcami, jednoznačne hovorí v čl. 141a, že sudcovia volia a odvolávajú členov Súdnej rady. Tam sa vôbec nehovorí o tom, že je to na podklade rovného práva alebo za rovnakých podmienok. Výklady, ktoré odzneli aj v ústavnoprávnom výbore, si pomáhajú barličkou cez politické práva, čiže cez úpravu volieb, pokiaľ ide o voľby do parlamentu. Teda neobstojí tá argumentácia, že 90 sudcovia v Trnavskom kraji by volili jedného zástupcu, tak ako sudcovia v obvode Bratislavského kraja, ktorých je dajme tomu 220, a na podklade toho odvodzujú nerovnosť volebného práva. Ale ústava v súvislosti s voľbami za členov Súdnej rady nehovorí o tom, čo hovorí v čl. 30 o politických právach Ústavy Slovenskej republiky. Táto verzia zákona, hoci sa predostiera, že jej motiváciou je urýchliť a sfunkčniť Súdnu radu, okrem iného neobsahuje v sebe kanceláriu Súdnej rady, teda to, čo takisto poslanci schválili 113 hlasmi. Upozorňujem vás na to, že bez kancelárie, keby sa aj personálne obsadila Súdna rada, bez kancelárie, teda bez rozpočtových prostriedkov, bez budovy, bez administratívneho aparátu nie je možné zvolať Súdnu radu a nie je možné, aby bola financovaná z iných rozpočtových prostriedkov, pretože každý, kto by toto urobil ako správca rozpočtovej kapitoly, by sa dopustil porušenia rozpočtovej disciplíny, teda by porušil zákon. Takže jednoducho taký významný ústavný orgán, akým je Súdna rada, musí mať svoje finančné krytie. Toto tento návrh zákona nemá. To je druhý kardinálny nedostatok tohto návrhu. Pre mňa neobstojí ani tá argumentácia, že veď poslanci budú môcť v rámci prerokovania návrhu zákona dávať poslanecké návrhy a pozmeňovať návrh. Prečo, keď vieme o potrebe a o politickej vôli zo strany poslancov, ktorú prezentovali v novembri, prečo nie je zo strany výkonnej moci pripravená taká verzia zákona, ktorá spĺňa tieto kritériá? A po ďalšie tento nový návrh zákona neobsahuje akceptáciu pripomienok pána prezidenta, ktoré pán prezident uplatnil k schválenému zákonu z 28. novembra. Čiže pokiaľ toto v sebe nebude obsahovať zákon, dá sa tiež skutočne očakávať vzhľadom na prezentáciu názorov riaditeľky kancelárie pána prezidenta, v tom čase zastupujúcej v ústavnoprávnom výbore, že asi pán prezident bude trvať na týchto pripomienkach. Takže sa môžeme dočkať ďalšej etapy, že sa zákon opätovne vráti a celý proces sa nieže urýchli, ale sa predĺži. Vzhľadom na to, že ide o prvé čítanie, nemienim teraz rozvádzať konkrétne nedostatky, pokiaľ ide o paragrafové znenie tohto návrhu zákona. A keď je záujem urýchliť inštalovanie Súdnej rady, odporúčam vám hlasovať za vrátenie tohto zákona a aby neprešiel do druhého čítania, pretože tieto zjavné nedostatky v sebe má a celý proces sa len predĺži. Ďakujem veľmi pekne.