P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2001-11-06):
P. Finďo, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážená pani spoločná spravodajkyňa, vážené dámy, vážení páni, aby som ušetril čas v dnešnom dopoludní, nestiahnem tento zákon, ako mi to odporúča pani poslankyňa Aibeková, ale vo svojom vystúpení v rozprave zaujmem stanoviská aj k tým otázkam a bodom, ktoré zazneli z úst pani poslankyne Záborskej a pani poslankyne Aibekovej. V prvom rade chcem povedať, že na rozdiel od nich nezastupujem tuná žiadnu lobistickú skupinu. Ja zastupujem sám seba, a preto si dovoľujem aj tak otvorene o týchto veciach rozprávať. Niektorí z vás, ktorí tu boli v parlamente pred rokom 1998, vedia, koľko špiny lekárnici nasypali a naliali na hlavu všetkých tých, ktorí sa nestotožňovali s ich postojmi. Tá situácia je taká, že dám si tú robotu, vzhľadom na to, čo odznelo tuná v rozprave, aby som vám preukázal zo zdrojov Všeobecnej zdravotnej poisťovne a ostatných poisťovní praktiky, aké používajú lekárnici pri prevádzkovaní lekární, aj čo sa týka zaobstarávania liekov, aj čo sa týka ich expedície bez toho, aby boli predtým prijaté na sklad, takisto porušovanie zákona o lieku v oblasti tej jeho časti, kde lieky, ktoré sú vydávané, ktoré sú registrované ako lieky vydávané na lekársky predpis, sa nesmú vydávať za úhradu pacientom v hotovosti bez lekárskeho predpisu a podobne. Všeobecná zdravotná poisťovňa tieto veci rieši a bude ich riešiť pravdepodobne aj v spolupráci s orgánmi činnými v trestnom konaní. A možno budete prekvapení, ale tam nejde o nijaké dlhy pre jednu lekáreň za nejaké 3 mil. – 4 mil. korún, ale tam ide o obohatenie sa neoprávnene vo výške niekoľkých miliónov korún. Ďalším stanoviskom, ktoré musím tu povedať, či sa vám to páči alebo nie, je to stanovisko, že nemali ste pravdu, keď ste hovorili o tom, že farmaceuti Európskej únie, čo je, samozrejme, lobistická skupina, to nie je orgán Európskej únie, ale to je lobistická skupina, že táto skupina povedala, že slovenský model – jeden vlastník, jedna licencia, jedna lekáreň – je optimálny model. Náš zákon nikde nepredpisuje, aby lekárnik vlastnil lekáreň. Náš zákon hovorí iba o tom, že lekárnik môže byť jedinou osobou, teda fyzickou osobou, ktorá je oprávnená držať povolenie na poskytovanie lekárenskej starostlivosti. Zákon sa nevyjadruje k vlastníctvu lekárne. A to vlastníctvo lekárne sa len prijalo ako nejaký úzus, aj keď, samozrejme, naši podnikaví občania našli právne relevantné a právne obhájiteľné cesty, akým spôsobom lekáreň môže vlastniť teda právnická osoba, a prevádzkuje ju fyzická osoba. Viete, že podľa Občianskeho zákonníka existujú zmluvy o združení, že existujú nájomné zmluvy, že existujú rozličné iné zmluvy, na základe ktorých môžu lekárnici poskytovať lekárenskú starostlivosť. Ja sa však pýtam: Kto je nositeľom povolenia na poskytovanie lekárenskej starostlivosti v tých lekárňach, ktoré vlastnia právnické osoby a ktoré vy tak kritizujete? Veď to sú znova lekárnici, sú to členovia lekárnickej komory, sú to tí, ktorí dostali potvrdenie o odbornej a etickej spôsobilosti zo strany tej lekárnickej komory, ktorá zrazu hovorí, že v prípade, že právnické osoby budú môcť byť nositeľom povolenia prostredníctvom odborného zástupcu, že ich to zničí. Ja mám tuná v tejto miestnosti, a nebudem vám to teraz ukazovať, výpisy z obchodného registra bývalých členov Prezídia Slovenskej lekárnickej komory, ktorí sú vlastníkmi, právnickými osobami lekární, dokonca viacerými právnickými osobami, ktoré vlastnia lekáreň. Takže na Slovensku máme jeden strašný zlozvyk, že si radi klameme. Tak ako si v ústave radi klameme o bezplatnom zdravotníctve, tak si radi klameme aj tuná o tom, že je to niečo, čo je v rozpore s právom, ak by teda lekárnik nevlastnil lekáreň, resp. ak by nevlastnil povolenie. Budem sa zaoberať chvíľu, predtým ako predložím svoj pozme-ňujúci návrh, jednotlivými poznámkami, ktoré zazneli v rozprave, a zároveň aj návrhom na uznesenie, ktorý predniesla pani poslankyňa Záborská. Pani poslankyňa Záborská sa tu odvoláva na ten stav, že po náleze Ústavného súdu bola prijatá novela zákona č. 140/1998 Z. z., ktorá odstránila protiústavnosť uvedených ustanovení. Pani poslankyňa Aibeková povedala, že 3 novely posúvali len termín nadobudnutia účinnosti a štvrtá odstránila retroaktivitu. Ale neodstránila podstatu § 35 ods. 1, tú podstatu neodstránila. A tá podstata je v tom, že verejný záujem má byť chránený tým, že nositeľom povolenia na poskytovanie lekárenskej starostlivosti má byť fyzická osoba  lekárnik. Verejný záujem podľa nálezu Ústavného súdu je dostatočne chránený tým, keď právnická osoba poskytuje lekárenskú starostlivosť prostredníctvom odborného zástupcu. Takýto stav bol do roku 1998. A do roku 1998 tento problém, ktorý dnes riešime, neexistoval. Ten vytvorili lekárnici v spolupráci s poslancami svojím lobizmom a tým že sa prijala odlišná právna úprava tohto vlastnenia povolenia na poskytovanie lekárenskej starostlivosti, ako bola platná od roku 1990 do roku 1998. Pani poslankyňa Záborská hovorila o väzbe na právnu formu, že napr. v advokácii súdni znalci môžu byť len fyzické osoby, poisťovne, banky a pod. len právnické osoby. Ja neriešim tu problém bánk ani neriešim tu problém súdnych znalcov. Ja tu riešim problém nálezu Ústavného súdu a problém zákona č. 140/1998 Z. z., v ktorom je jasne deklarované príslušným plénom Ústavného súdu, že uvedené ustano-venia zákona č. 140/1998 Z. z. sú v rozpore s ústavou. O fikcii vlastníctva lekárne som už hovoril. Nie je to pravda, že tie lekárne, ktoré majú uzavreté ako fyzické osoby zmluvy so zdravotnými poisťovňami, sú fyzické osoby. Sú to fyzické osoby v prenájme právnických osôb. Mnohé z nich sú vo vlastníctve iných právnických osôb, ktoré vlastnia celé siete lekární. Tu sa znova musím uchýliť k argumentácii, ktorú som neplánoval použiť, ale vy ma k tomu nútite. Tak musel som na vašu hru pristúpiť. Máte tuná zo zdravotníckych aktualít článok, ktorý hovorí o tom, v ktorých štátoch môžu právnické osoby vlastniť lekáreň. Právnické osoby, dokonca aj nelekárnici ju môžu vlastniť v Dánsku, v Spolkovej republike, v Grécku, v Taliansku, v Luxembursku. Spoločnosti môžu vlastniť lekárne v Belgicku, v Spolkovej republike, vo Francúzsku, v Grécku a tak ďalej.  Môžem vám z internetu, prosím, z 26. 10. 2001 ukázať Gehe seeks more pharmacies in Europe – firma Gehe vlastní 1311 lekární v Spojenom kráľovstve, 36 lekární v Taliansku, 19 lekární v Česku, myslím, že tie všetky krajiny sú nepomerne bližšie k Európskej únii ako sme my –, ďalej Unichem moves into Norway. Firma Unichem vlastní 53 nórskych lekární, 30 vo Švajčiarsku a 712 v Spojenom kráľovstve. A mohol by som takto citovať ďalej, mohol by som vám zacitovať list talianskej obchodnej komory, ktorá je znepokojená, že taliansky záujemcovia nemôžu dostať povolenie na poskytovanie lekárenskej starostlivosti v Slovenskej republike a tak ďalej a tak ďalej. Takže viete, keď niečo rozprávate, mali by ste si najprv naštudovať problematiku. Budem teraz trošku ostrejší, ako ste aj vy boli ostrí voči mne. Musím to v tomto prípade istým spôsobom aplikovať aj ja, pretože nekvalifikovanosť, ale veľmi presvedčivé rečnícke nadanie môže tuná urobiť viacej zla ako dobra. Otázka sietí lekárni a zadlženia lekární.  Viete, vy ste sa pýtali, čo to urobí, keď vzniknú siete lekární. Ja vám poviem, čo to urobí. Urobí to to, čo je v Čechách, že distribútor má maržu 6 – 8 % a neuplatňuje si 13 %. Urobí sa to, že lekáreň si neuplatní plnú maržu, aby dostala liek do plnej úhrady zdravotnou poisťovňou, aby pacient nemusel doplácať. To urobí, pani poslankyňa, vytvorenie siete, pretože tie lekárne sumujú spolu s distribútorom svoju maržu. A tento model, či sa vám to páči alebo nie, jedného dňa bude modelom univerzálnym. A vôbec nie je tendencia sprísňovať, ale zavádzať trh do lekárenskej starostlivosti aj v Európskej únii. Takže myslím si, že v tomto prípade znova sa argumentuje niečím, čo nie je podložené. Hovorili ste o tom, že predaj liekov nezávisí od vlastníctva, ale od toho, aký je zdravotný stav populácie. To predsa vôbec nie je pravda. Najhoršie populácie na svete spotrebúvajú menej ako 10 dolárov na lieky za rok na jednu osobu. Slovensko je v kategórii medzi 50 – 100 dolármi a civilizované krajiny okolo 500 dolárov. Najzdravšie krajiny míňajú najviac peňazí na lieky, najchudobnejšie míňajú najmenej. Takže to vôbec nie je pravda, čo tu hovoríte. V Európskej  únii jeden lekárnik – jedna lekáreň platí vo všetkých civilizovaných štátoch. Nuž ja som vám práve niekoľko necivilizovaných, ako je Nórsko, Dánsko, Spolková republika, Veľká Británia, Taliansko, vymenoval. Pani poslankyňa Aibeková citovala Farmaceutický zväz Európskej únie. Už som povedal, je to lobistická skupina, ktorá nemá nič spoločné so štruktúrami Európskej únie, a preto nemôže jej stanovisko byť vyššie postavené, ako je stanovisko delegáta Európskej únie, ktoré som citoval a z ktorého ešte raz prečítam, čo som povedal: „Neexistujú žiadne legislatívne opatrenia týkajúce sa statusu majiteľa lekárne alebo jeho profesie.“ Takže je potrebné aj toto si uvedomiť, kto vám napíše nejakú informáciu. (Hlasy z pléna.) To je nie orgán Európskej únie, ale nebudem o tom diskutovať,  lebo to sem nepatrí, aby som z tohto miesta diskutoval. Vraveli ste, že som citoval iba stanoviská na svoju podporu, a nie stanoviská proti mne. Ja som ešte nepočul takého chudáka, ktorý by zastal na tento pult a začal presviedčať poslancov    o svojej nepravde, a v mene toho aby zacitoval svojich odporcov. Myslím si, že tie argumenty lekárnikov všetci všeobecne poznáme. To sú argumenty mocenské a ekonomické. To nie sú argumenty odborné ani argumenty na zachovanie zdravia občanov. (Hlasy z pléna.) Moje argumenty sú odborné a viem to preukázať. Môžeme si na to spraviť sedenie, kde preukážem svoju odbornosť v tejto veci. Otázka vznikla, prečo som dva roky čakal na to, kým sa teda ozvem. Nuž z jednoduchého dôvodu, že som nebol členom tohto parlamentu a istý čas trvá adaptácia na prostredie, v ktorom človek chce fungovať a naučí sa hľadať svoje priority a svoje cesty, akým  spôsobom presadzovať svoju poslaneckú funkciu. Takže to je jediný dôvod, pretože od samého začiatku som si vedomý toho, že súčasné znenie zákona č. 140/1998 Z. z. nespĺňa kritériá, ktoré vo svojom náleze napadol Ústavný súd. Kritizovali ste legislatívnu úroveň. Nemôžem súhlasiť s kritikou legislatívnej úrovne okrem jedného slova, ktoré vypadlo, pretože ako som už v úvode povedal, moje pozmeňujúce návrhy vyplynuli zo stanoviska ústavnoprávneho výboru a zo stanoviska Legislatívnej rady vlády. Preto som ich predložil. Tie pozmeňujúce návrhy neboli pripravené nejako náhodile. Nechcem naozaj nikoho napádať za to, že nie je medicínsky odborník, viete, ale ja za každým vaším slovom viem, ktorá firma za vami bola... (Hlasy z pléna.) Napr. wobenzym pri onkologických chorobách, za ktorý si pacienti doplácajú. Ja viem presne o všetkých liekoch, pretože jediná kategorizácia, ktorá v tejto Národnej rade bola prijatá v roku 1999, zaútočila na tieto praktiky farmaceutických firiem. A v tom jedinom roku v dolároch klesli náklady na lieky o mínus 3 % a v korunách stúpili asi o 3 – 4 %  medziročne, zatiaľ čo to, keď už ste happy, že sa prijala príloha č. 2 v zákone o Liečebnom poriadku, do ktorej sa nastrkali najnákladnejšie, najdrahšie lieky ako ústavou garantované, bezplatné, ak si myslíte, že toto je to, čím táto poslanecká snemovňa urobí dobrú službu občanom, tak ja si myslím, že tu sme asi niekde na inej linke. A ešte potom poslednú otázku by som chcel riešiť a to je otázka celoživotného vzdelávania lekárnikov. Som 28-ročný lekár a aj som niečo napísal aj niečo prednášal, aj niečo prečítal, aj niekde pocestoval. A musím s poľutovaním povedať, že naši lekárnici nie sú porovnateľní s lekárnikmi v Európskej únii. A vysvetlím prečo. V niektorých štátoch Európskej únie máte napr. takú prax, že lekár predpíše iba liekovú skupinu a lekárnik musí vybrať daný liek, ktorý pacientovi dá, a navyše musí pacienta inštruovať o všetkých jeho rizikách, liekových interakciách, vedľajších účinkoch a podobne. Náš lekárnik toto v skutočnosti nie je schopný. Náš lekárnik je jednoducho podnikateľ, ktorý má vysokoškolské vzdelanie,  má atestácie, má kvalifikáciu, ktorá postačuje na to, aby robil odborného zástupcu. Ale určite nedá sa porovnať jeho schopnosť spolupracovať s pacientom a poskytnúť mu služby so službami, ktoré poskytujú lekári. Toto sa jednoznačne nedá porovnať a myslím si, že vieme to v praxi  aj dokázať. Takže  teraz by som pristúpil k predloženiu toho pozmeňujúceho návrhu. A ten pozmeňujúci návrh sa týka tých námietok, ktoré predniesol ústavnoprávny výbor. Ústavnoprávny výbor hovoril o tom, že je potrebné zrovnoprávniť aj fyzické osoby nelekárnikov s právnickými osobami. Preto som ten pozmeňujúci návrh formuloval nasledovne: Po prvé, k bodu 1: V § 35 ods. 1 sa v druhej vete slová „právnická osoba“ nahrádzajú slovami „fyzická osoba, ktorá nepreukáže odbornú spôsobilosť podľa odseku 2, a právnická osoba“. Po druhé, k bodu 2: V § 35 ods. 3 sa v prvej vete slová „právnickej osobe“ nahrádzajú slovami „fyzickej osobe, ktorá nepreukázala odbornú spôsobilosť podľa odseku 2, a právnickej osobe“. Odôvodnenie. Navrhovaná zmena zabezpečí, aby fyzická osoba, ktorá nemá požadovanú odbornú spôsobilosť na poskytovanie lekárenskej starostlivosti, poskytovala lekárenskú starostlivosť za rovnakých podmienok ako právnická osoba, t. j. prostredníctvom odborného zástupcu, ktorý spĺňa požadované podmienky. Po tretie, k bodu 2: V § 35 ods. 3 sa v druhej vete za slová „odbornú spôsobilosť“ vkladá slovo „preukázal“, ide o odstránenie technickej chyby. Po štvrté, za § 70a sa vkladá nový § 70b, ktorý znie: „Od nadobudnutia účinnosti tohto zákona krajský úrad nemôže vydať povolenie na poskytovanie lekárenskej starostlivosti fyzickej osobe, ktorá je oprávnená predpisovať lieky a zdravotnícke pomôcky, a právnickej osobe, ktorá zamestnáva osoby oprávnené predpisovať lieky a zdravotnícke pomôcky.“ Odôvodnenie: Navrhované ustanovenie zabezpečí, že osoby, ktoré sú oprávnené predpisovať lieky a zdravotnícke pomôcky, nebudú môcť od nadobudnutia účinnosti získať povolenie na poskytovanie lekárenskej starostlivosti. Zamedzí sa tak prípadnému zneužívaniu predpisovania liekov. V prípade, že budeme hlasovať o tomto pozmeňujúcom návrhu, navrhujem o prvom a druhom bode hlasovať spoločne, o ostatných osobitne. Ďakujem.