Novotný, Viliam, poslanec NR SR (2013-10-24):
Vážený pán predseda Národnej rady Slovenskej republiky, vážená vláda Slovenskej republiky, vážené dámy poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte mi, aby som odôvodnil návrh skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vyslovenie nedôvery členke vlády Slovenskej republiky Zuzane Zvolenskej, poverenej riadením Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky. 13. septembra 2013 sa stala vážna dopravná nehoda na Záhorí. Mladá žena utrpela ťažké poranenia hrudníka, ktoré si vyžadovali rýchly letecký transport do Národného ústavu srdcových chorôb v Bratislave. V čase, keď bol k pacientke privolaný záchranársky vrtuľník, žiadny nebol k dispozícii. Pacientka, bohužiaľ, svojim zranenia podľahla. Nevieme, či 39-ročná ťažko ranená mladá žena mohla žiť, ak by sa dostala k špecializovanej pomoci skôr. Podstatné však je, že keď bol k pacientke privolaný záchranársky vrtuľník, žiadny nebol k dispozícii. Je nespochybniteľné, že záchranný systém zlyhal. Pacientka nedostala ani šancu dostať sa k špecializovanej liečbe skôr. Pritom záchranárske vrtuľníky aj s posádkami museli v Trenčíne a v Bratislave sedieť na zemi, kým ona v piatok 13. septembra popoludní bojovala o život. V stredu 11. septembra 2013 totiž o polnoci skončila platnosť povolenia dovtedajším poskytovateľom Vrtuľníkovej záchrannej služby v Bratislave a Trenčíne. A ministerstvo zdravotníctva nestihlo včas dokončiť súťaž o nové povolenia. Vydalo ich až 16. septembra 2013. 39-ročná ťažko ranená žena nedostala šancu, lebo ministerstvo zdravotníctva meškalo 5 dní s vydaním povolení na stanice Vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby v Trenčíne a Bratislave. Toto zlyhanie ministerstva zdravotníctva je neospravedlniteľné. Ministerstvo zdravotníctva hrubým zanedbaním svojich povinností ohrozilo životy a zdravie ľudí. A plnú politickú zodpovednosť za to nesie ministerka zdravotníctva Zuzana Zvolenská. Preto 40 poslancov Národnej rady Slovenskej republiky podalo návrh na vyslovenie nedôvery ministerke zdravotníctva, o ktorom dnes rokujeme. Dámy a páni, keď sme dňa 22. septembra 2004 v tejto snemovni hlasmi 88 poslancov schválili úplne nový zákon o záchrannej zdravotnej službe, verili sme, že Slovensko vďaka tomuto zákonu vybuduje moderný a dobre fungujúci záchranný systém. Aj keď v slovenskom zdravotníctve máme veľa starostí a nedostatkov, záchranná zdravotná služba je pilier, na ktorý sa mohli pacienti vždy spoľahnúť. Pacienti mali deväť rokov istotu, že ak bude najhoršie, záchranný systém im poskytne účinnú pomoc. Túto istotu sme, dámy a páni, mali až doteraz. V dňoch 12. až 16. septembra 2013 sme boli prvýkrát od účinnosti tohto zákona svedkami závažného výpadku záchranného systému Slovenska. Päťdňový výpadok v záchrannom systéme Slovenskej republiky nemá obdobu v doterajšej histórii. A znovu zopakujem, že sa tak stalo na základe zanedbania povinnosti Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky. Poslanecký prieskum Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre zdravotníctvo 9. októbra 2013 na Ministerstve zdravotníctva Slovenskej republiky zistil závažné pochybenia výberovej komisie Ministerstva zdravotníctva vo výberovom konaní na vydanie povolení na prevádzkovanie Vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby v Trenčíne a v Bratislave. Výberová komisia si najprv so všetkým dávala načas, potom požadovala, čo nebolo v súťažných podmienkach, a nakoniec vedome odignorovala posledný možný termín, dokedy mala rozhodnúť. Poďme ale po poriadku. 2. mája 2013 Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky vyhlásilo výberové konanie na vydanie povolenia na prevádzkovanie ambulancií vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby. Lehota na podanie žiadosti bola ministerstvom stanovená na 3. júla 2013. Deň pred tým ministerka zdravotníctva vymenovala členov výberovej komisie na prevádzkovanie ambulancií vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby. Výberovej komisii trvalo tri týždne, kým sa prvý raz stretli nad doručenými žiadosťami a 23. júla konštatovali, že obaja uchádzači o stanice Trenčín a Bratislava formálne splnili podmienky. Ďalšie dva týždne im trvalo, kým 6. augusta na ďalšom stretnutí zistili, že jednému z uchádzačov chýba certifikát EMS, ktorý ale nebol uvedený v súťažných podmienkach a pri formálnom posúdení žiadostí pred dvoma týždňami 23. júla si jeho potrebu výberová komisia nevšimla. Výberová komisia tak od uchádzača začala dodatočne požadovať doklad, ktorý zabudla uviesť do súťažných podmienok. Termín na doručenie certifikátu mal súťažiaci do 30 dní, teda do 13. septembra 2013. Dva dni po tom, ako skončila platnosť predchádzajúcich povolení na vrtuľníkovú záchrannú zdravotnú službu. Výberová komisia na svojom dopoludňajšom zasadnutí dňa 9. septembra 2013, a teraz, dámy a páni, prosím, sledujte termíny, výberová komisia na svojom dopoludňajšom zasadnutí v pondelok 9. septembra 2013 dohodla, že vec uzavrú až 16. septembra 2013, o týždeň v pondelok. S vedomím, že to bude päť dní po skončení platnosti dovtedajších povolení. Pritom súťažiaci doručil chýbajúci doklad na ministerstvo v deň zasadnutia výberovej komisie popoludní 9. septembra 2013. Výberová komisia teda nemala žiadnu prekážku, aby obratom rozhodla a predišla výpadku Vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby v Trenčíne a v Bratislave, napriek tomu čakala so svojím rozhodnutím do 16. septembra. Ľahkovážnosť, s akou vysokí ministerskí úradníci, ktorí boli pani ministerkou vymenovaní za členov výberovej komisie, umožnili výpadok v záchrannom systéme, je bezprecedentným prípadom v histórii záchranného systému na Slovensku. Výsledkom tohto nezodpovedného konania bolo, že päť dní nemohli z Bratislavy a Trenčína lietať záchranárske vrtuľníky k pacientom. A jediná odpoveď predsedu výberovej komisie, vedúceho služobného úradu ministerstva zdravotníctva, vysokého štátneho funkcionára, ktorého menuje a odvoláva vláda Slovenskej republiky a je najbližším spolupracovníkom pani ministerky zdravotníctva, teda jediná odpoveď pána Senčáka bola, že členovia výberovej komisie vraj mali toľko iných povinností, že sa nemohli stretnúť skôr. Nehoráznosť! Za také zlyhanie, aké urobili na ministerstve zdravotníctva, odstupuje vo vyspelej Európe minister. Ale venujme sa Slovensku a hovorme o Slovensku. Minister Šagát v roku 2000 odstúpil z pozície ministra zdravotníctva, keď cítil, že pre prezidenta Schustera asi neurobilo slovenské zdravotníctvo všetko, čo malo. Nemal žiadnu vinu na zdravotnej starostlivosti, ktorá bola poskytnutá prezidentovi Schusterovi. Ale cítil morálnu zodpovednosť za svojich lekárov a sestry v rezorte. Minister obrany Liška odstúpil v roku 2006, keď padlo lietadlo v Hejciach plné našich vojakov. Jeho vina? Žiadna. Ale cítil morálnu zodpovednosť za svojich vojakov. Ministerka Zvolenská nemá len morálnu zodpovednosť. Jej ministerstvo zanedbaním povinností ohrozilo životy a zdravie ľudí. Pani ministerka možno 9. septembra nevedela, čo vystrája výberová komisia pod vedením pána vedúceho služobného úradu Senčáka. Ale keď 11. septembra hovorkyňa ministerstva zdravotníctva informovala, že výberová komisia nestihla vyhodnotiť súťaž o povolenia v Trenčíne a v Bratislave a rozhodne až v pondelok 16. septembra, už o tom vedela. Minimálne od 11. septembra pani ministerka vedela, že tender je spackaný a pokazený. A celých päť dní neurobila nič. Pritom chýbajúci dokument bol od 9. septembra poobedia na ministerstve zdravotníctva. Viackrát som v médiách čítal tvrdenie ministerstva zdravotníctva, že vraj neporušili zákon. Možno. Ale ako napísať do zákona ľudskosť a svedomie? Ako to tam treba napísať? Pani ministerka, môžete sa dnes skryť za väčšinu vašich poslancov. A oni vás asi aj svojimi telami budú kryť. Ale svojmu svedomiu neujdete. A vy viete, pani ministerka, že vaši úradníci chybili a vy ste neurobili nič. A čo vaše svedomie, vážené kolegyne, vážení kolegovia? Naozaj ste presvedčení, že ministerstvo zdravotníctva urobilo všetko? (Ruch v sále.) Táto kauza...