M. Sabolová, poslankyňa: (2004-09-07):
Nebudem sa už vracať k tomu, čo aj kolega spravodajca, ako aj pán minister povedali, o čom je vlastne návrh zákona a o aké postavenie a úpravu organizácie pôsobnosti orgánov ide. Možno hneď na začiatku ale poviem, že ak sa predpokladá jeho účinnosť 1. januára a dnes je september, myslím si, že aj účinnosť zákona je už na hrane toho, aby celá daňová správa mohla fungovať tak, aby boli na to pripravené všetky úrady v prípade, že tento návrh zákona by mal prejsť. V predkladanom návrhu sa navrhuje zrušiť Úrad daňového preverovania, v dôsledku čoho sa odporúča presunúť túto záležitosť na Policajný zbor. Vy, pán minister a podpredseda vlády a aj v minulom volebnom období ako podpredseda vlády, veľmi dobre poznáte môj názor, keď som hovorila, že jednou krátkou zmenou v návrhu zákona bolo možné presunúť kontrolu nad hospodárením alebo nad daňovou správou na Policajný zbor, na finančnú políciu. Bohužiaľ, vtedy na základe odporúčania jednak bývalej ministerky a ministra a aj vás sa vytvoril tento úrad s veľkými problémami, s veľkou komplikáciou, dokonca už pri výberovom konaní na šéfa úradu neboli v poriadku ani konkurzné podmienky. Sami sme zistili, že dnes po dvoch rokoch je to nefunkčný úrad, ktorý tak či tak musí využívať vyšetrovacie orgány a musí byť použitý. Je na škodu veci, že sa vložilo mnoho finančných prostriedkov do tvorby tohto úradu a, bohužiaľ, nesplnil predpokladané predstavy. A myslím, že vtedy bol jasný aj súhlas ministra vnútra, ktorý hovoril, že veľmi krátkou a malou úpravou zákona je možné tento úrad zrealizovať. Ďalej hovoríte, že úlohami Daňového riaditeľstva sa navrhujú rozšíriť kompetencie, ktoré by boli v oblasti medzinárodnej pomoci pri výmene informácií, pri vymáhaní daňových pohľadávok. Ja si myslím, že už aj dnes zákon ukladá Daňovému riaditeľstvu túto spoluprácu, túto činnosť. Čiže nie je to podstatný dôvod na to, aby sme potrebovali nejakú takúto základnú úpravu. V dnešnej dobe, keď daňová správa sa topí v problémoch a v úlohách, ktoré sú na ňu kladené v nadväznosti na reformu jednotlivých druhov daní, na nestabilnú legislatívu, daňové zákony, bohužiaľ, patrí to do našich radov, ale príprava je vždy v rezortoch, sa menia v priebehu roka aj niekoľkokrát. Už aj predchádzajúci návrh zákona, ktorý sme prerokovali v predchádzajúcom bode, bol prerokovaný minimálne trikrát, keď nie viackrát tohto roku, došlo k nejakej úprave, aj keď možno článkami v iných zákonoch. Čiže ak je nestabilná legislatíva a chceme robiť totálnu zmenu, reorganizáciu daňovej správy, ja to nepovažujem za prospešné a efektívne, pretože ide o jednu veľkú skupinu ľudí. Možnože poviete, že však sa nič nedeje, bude môcť zriaďovať ministerstvo financií na návrh Daňového riaditeľstva pracoviská, ale daňová správa so svojimi 5 000, asi 5 500, možno 6 000 ľuďmi bude otrasená. Vy určite, pán minister, lepšie ako ja poznáte, ako funguje alebo ako by mala fungovať. A viete veľmi dobre, akými úlohami sú dnes zaťažené tieto úrady, že sa nám podarilo, a myslím, že o tom svedčia aj príjmy do štátneho rozpočtu, akosi minimálne stabilizovať aj výber daní a poplatkov. A tým vlastne sa ukázal aj systém, ktorý je rozbehnutý a prebiehal aj v tejto Národnej rade dosť veľkej diskusii. Je na škodu veci ho meniť. Možno to len veľmi krátko spomeniem a nebudem históriu rozoberať, je to tu popísané možno na jednej strane, ale po vzniku, teda z histórie daňovej správy vidíme, že od roku 1991, keď vznikla a keď vznikli daňové orgány, prešla vážnou reorganizáciou v rokoch 1992, 1993, 1995, potom vlastne v rokoch 2001, 2002 v Národnej rade. Nie je možné po veľmi krátkom období meniť vždy ten systém, kde je orgán s právnou subjektivitou, niečo sa zastabilizuje. Nie som zástanca, že treba možno aj širokú sféru daňových úradov, ktoré sú aj v tých možno malých, celkom maličkých mestečkách, kde sú veľmi malé pracoviská. Môžeme o tom hovoriť, vecne diskutovať, ale v žiadnom prípade nie je to možné, celý návrh zákona vlastne v jednoduchosti hovorí o centralizácii daňovej správy, a nie o decentralizácii na výkon bližšie k daňovníkovi. Tu si dovolím povedať aj jednu poznámku na úkor Daňového riaditeľstva, pretože vznikom nového úradu v Banskej Bystrici, kde dnes možno pracuje podľa odhadov, ktoré sú, 600 ľudí, vznikol jeden veľký orgán, ktorý dnes nerobí základný výkon, robia ho daňové úrady v regiónoch, robia ho daňové pracoviská, a, bohužiaľ, jeden veľký orgán, ktorý by mal byť metodickým nejakým centrom, myslím si, v mnohom nespĺňa tie náležitosti, ktoré sú naňho kladené, alebo predstavu, aká bola pri jeho tvorbe. A myslím si, že na výkon, ktorý robí, je naddimenzovaný, a na výkon, ktorý je v regiónoch, má málo pracovníkov. Ak tento návrh zákona prijmeme a vytvoríme z pracovísk Daňového riaditeľstva úrady s právnou subjektivitou čiže daňové úrady, stane sa, že budú ľudia k správcovi dane cestovať v jednom regióne, lebo ich bude 8 v krajských mestách. Keď si zoberieme od Sniny po Svit, po Poprad alebo od Sobraniec po Rožňavu celý región, bude ten výkon sústredený na základný výkon dane do centra regiónu, vytvárame zbytočne náklady pre daňovníkov. Je tam aj nejaký výkon funkcie v regiónoch, aj to je vlastne len na rozhodnutí ministra a na rozhodnutí riaditeľstva. Čiže ak nebude zo zákona zadefinované, aký rozsah by mal byť vo výkone, tiež nie som presvedčená o tom, že je to správne, že by to malo byť len na nejakom rozhodnutí ministerstva alebo riaditeľstva. Dnes vývoj jednoznačne ukázal, že samotné pracoviská, ktoré sú v regióne a sú takto fungujúce, sú funkčné. V čase, keď sme to prijímali v rokoch 2001, 2002, tá rozprava bola veľká a mali sme tu aj stanoviská Medzinárodného menového fondu a vyplynuli vlastne z Medzinárodného menového fondu závery v tom čase, že bolo treba posilniť pracoviská regionálne. My sme posilnili kompetencie do okresov a tie pracoviská dostali isté kompetencie. Čiže ja ako neodborník, nie ekonóm, ale snáď s logickým myslením ako technik si dovolím povedať, že taký chaos alebo taká nekonečná stála zmena v správe daní nerobí dobre ani pre občana, ani pre úradníka. A budem vždy aj tým prostredníkom medzi jedným aj druhým. A teda podľa môjho názoru nie je opodstatnené zmeniť v tejto situácii systém, pretože sa mi zdá, že nejdeme k horšiemu, ale možno k lepšiemu výberu daní. A ja navrhujem, aby sme o tomto zákone nerokovali ďalej. A považujem ho za vážne rozhodnutie, ktoré by malo podliehať diskusii odbornej a diskusii aj, by som povedala, parlamentnej, pretože je to zmena, ak by prebehla, na veľmi dlhé obdobie a verím, že nielen na 2 roky. A posledná poznámka. Mne chýba v dôvodovej správe, po tom, keď som si prečítala veľmi krátku dôvodovú správu k tak vážnej zmene, pretože ja to považujem za dosť vážnu, ekonomické zhodnotenie. Hovorí sa, že zmena alebo návrh zákona neprináša požiadavky na navýšenie administratívneho aparátu, a tým vlastne ani na navýšenie nejakej ekonomickej potreby. Nikde to nie je vyčíslené. A tu si dovolím, možno byť taká trošku adresnejšia. Ak to nemáme v našich poslaneckých návrhoch, ak sa to nenachádza v návrhoch zákonov od iných rezortov, vždy ministerstvo financií žiada toto ekonomické zhodnotenie. Mne v tomto zákone chýba vyčíslenie, čo reorganizácia v tak krátkom čase, ako je to do 1. januára 2005, môže priniesť, pretože ani pracoviská nie sú pripravené na to, aby prišli ľudia z tých okresov na pracoviská, čiže bude to stáť nejaké zdroje finančné, a čo bude s ľuďmi, ktorí dnes, a to je ešte možno jedna poznámka, sú v dočasnej štátnej službe, mali by teraz podliehať skúškam, je to samozrejmé. A tu treba jasne povedať, že, bohužiaľ, vládne taká obava v celej tej daňovej sfére, tí ľudia či sa majú vyjadrovať, či sa nemajú vyjadrovať, či nebudú náhodou za to nejakým spôsobom ohrozovaní alebo či nebudú niektoré vážne problémy v ich pracovnoprávnom vzťahu. A o konkrétnych problémoch, pán minister, potom s vami osobne. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť.