V. Palko, poslanec: (2006-08-02):
V texte vyhlásenia nájdeme dve mikroskopické zmienky o demografii a pôrodnosti. Riešenia problémov by sa, logicky, mali nachádzať v kapitole Podpora rodín. Táto kapitola má rozsah pol strany, a teda ani nie jedno percento textu. Nie je riešená, pritom je úplne jasná a logická príčinná súvislosť medzi demografickou krízou a problémom dôchodkového zabezpečenia, oslabovaním 2. piliera a vekom odchodu do dôchodku. Ďalším nastupujúcim obrovským problémom, ktorý už úplne naplno, úplne naplno pocítila západná Európa, ale začíname to pociťovať už aj my, je migrácia miliónov ľudí z iných kultúr, ktorí prichádzajú do Európy aj so svojou kultúrou, čím vzniká problém súžitia rôznych kultúr a civilizácií v spoločnom priestore. Vzniká vážna úloha určenia vedúcej kultúry, kultúry väčšinového pôvodného európskeho obyvateľstva, ktorú musia všetci prichádzajúci rešpektovať. Tento problém, ktorý má rozmer bezpečnostný, kultúrny, náboženský, demografický, sociálny, ekonomický, ako keby pre nastupujúcu vládu neexistoval. Kratučká zmienka o sprísnení postupu pri udeľovaní štátneho občianstva je naozaj nedostatočná. Vláda nemá názor na v tejto súvislosti takú kľúčovú otázku, ako je členstvo Turecka v Európskej únii. V kapitole Vnútorná bezpečnosť niet priamej zmienky o koncepcii boja proti nelegálnej migrácii. Je tam iba jednou vetou zmienka o stratégii ochrany slovenského úseku schengenskej hranice. Pritom nelegálna migrácia je rizikom ako kultúrnym, tak i bezpečnostným. Toto riziko sa podarilo v posledných rokoch znižovať, ale nie zažehnať. Istým subproblémom migračného problému je zneužívanie inštitútu azylu. V posledných rokoch sa darilo zabraňovať na Slovensku zneužívaniu azylu a naša azylová politika bola prísna. Slovo azyl sa v texte programového vyhlásenia vôbec nevyskytuje. Pritom my, na Slovensku, ešte máme možnosť reagovať na tieto výzvy zavčasu, dnes, keď vlády západoeurópskych štátov reagujú už, bohužiaľ, oneskorene. Ďalšou veľkou otázkou, problémom, je postavenie Slovenska v Európskej únii a v globalizujúcom sa svete. Európska únia sama osebe je otvorenou otázkou. Má prebiehať ďalšie prehlbovanie integrácie, rozumej, ďalšie odovzdávanie kompetencií nášho štátu orgánom Európskej únie do Bruselu? Má sa stať zo štátnosti Slovenskej republiky iba škrupinka? A v národnom parlamente sa poväčšine budú prijímať zákony iba prepisujúce smernice Európskej únie? Alebo treba tento proces zastaviť a prehodnotiť? Vedia ministri novej vlády to, čo vieme my, a síce, že v Európskej únii sa prehlbuje často integrácia len pre integráciu samu stále novými krokmi bez toho, aby sa vyhodnotila zmysluplnosť predchádzajúcich integračných krokov? Otázky tohto typu sú intenzívne diskutované napr. v susednom Česku alebo Poľsku. Nová vláda túto veľkú otázku vôbec, vôbec nevníma. Vláda Smeru hovorí o národných a štátnych záujmoch. V skutočnosti však s úplnou samozrejmosťou ide proti týmto záujmom tým, že podporuje odovzdávanie ďalších právomocí zo Slovenska do Bruselu. Podporuje proces ratifikácie európskej ústavnej zmluvy, ktorá, povedzme si to rovno, podporuje európsku štátnosť a, samozrejme, na úkor štátnosti slovenskej. Myslíme si, že skutočným záujmom Slovenska nie je zbavovať sa kompetencií ďalej a ďalej, ale pokojne posúdiť, čo je v záujme našich občanov, aby sme si ponechali, a čo už je iba módny, politický, ale nie užitočný trend. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, posúďme teraz schopnosť vlády jasne pomenovať riešenia. Pri čítaní textu vyhlásenia zistíme, že nápadne často sa stretáme s nekonkrétnymi slovesami typu analyzujeme, posúdime, zvážime, vyhodnotíme, pripravíme podmienky, preskúmame a podobne. To nie je reč rozhodnej vlády, to je reč všeobecnosti, reč vlády, ktorá pred voľbami vzbudila nereálne očakávania a bude ich len ťažko spĺňať. Ďalším dôkazom nejasností je vnútorná rozporuplnosť textu. Vláda môže sľubovať vyššiu životnú úroveň vyššími výdavkami v sociálnej sfére či zvyšovaním platov v štátnej správe, nemôže však zároveň tvrdiť, že dodrží maastrichtské kritériá. Vláda môže garantovať cestou Zákonníka práce vyššiu ochranu zamestnancov, nemôže však zároveň tvrdiť, že bude znižovať nezamestnanosť, ak Zákonník práce demotivuje zamestnávateľov prijímať zamestnancov. Vláda môže garantovať, že nebude zvyšovať vek odchodu do dôchodku, nemôže však súčasne garantovať výraznejší rast dôchodkov, keďže demografia je dopredu daná, tá nepustí. Vláda môže garantovať, že nebude zvyšovať počet úradov, nemôže však jedným dychom zároveň hovoriť o zriadení úradu pre menšiny. Vláda môže garantovať podporu zmiešaného typu ekonomiky, typického pre Európu, nemôže však zároveň vyzdvihovať efektivitu takejto ekonomiky. Nie je predsa tajomstvom, prečo Silicon Valley nevzniklo vo Francúzsku. Vláda môže garantovať podporu demokratizácie Európskej únie a jej priblíženie občanom, nemôže však zároveň podporovať európsku ústavu, ktorú občania dvoch štátov demokraticky v referendách jasne odmietli. A ak vláda podporuje európsku ústavu, nemôže zároveň podporovať jednoznačnejšie vymedzenie kompetencií medzi Európskou úniou a členskými štátmi, lebo európska ústava umožňuje klauzulou flexibility kedykoľvek presunúť ďalšie kompetencie z členských štátov na Úniu. Čítali tvorcovia programového vyhlásenia vlády európsku ústavnú zmluvu? Táto vláda chce, aby bola koza celá aj vlk sýty, a nevie, ako to dosiahnuť. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, a teraz na záver sa pozrime, či sa vláda hodlá správať ako suverénna vláda suverénnej krajiny. V texte sa spomína Slovenská republika, slovenský, Slovensko 144-krát, EÚ, európsky 156-krát. Citujem z textu vyhlásenia: „Vláda nevníma Európsku úniu len ako priestor voľného obchodu a pohybu pracovnej sily, ale predovšetkým ako úniu hodnôt, solidarity medzi národmi a ľuďmi, hodnôt úcty k ľudskej dôstojnosti, slobode, demokracii, rovnosti, právnemu štátu a rešpektovaniu ľudských práv.“ Poznamenávam však, že naši občania si želali členstvo v EÚ práve kvôli hmatateľným dobrám voľného pohybu, osôb a tovarov, a nie kvôli abstraktným hodnotám. Hodnoty ako sloboda, demokracia, ľudské práva si treba ctiť, ale snaha o ich jednotný výklad v Európskej únii je i zdrojom zbytočných sporov a, bohužiaľ, vedie i k tomu, že EÚ si osobuje hodnotiť vlády jednotlivých členských štátov. Obeťou toho sa môže stať i slovenská vláda a do istej miery sa tak už aj stalo. Jeden z desiatich programových cieľov vlády je „prijať dôsledné opatrenia na zabezpečenie súladu medzinárodnej integrácie a globalizácie s razantnou obhajobou národných a štátnych záujmov“. Obávam sa, že takýto súlad nie je možné dosiahnuť. Podpora európskej ústavy jednoducho znamená postúpenie do Bruselu kompetencií, rozhodovacích kompetencií v oblasti daní, vnútra, justície, migrácie, azylu a podobne, znamená posilnenie Súdneho dvora EÚ, na rozhodovanie ktorého budeme mať, bohužiaľ, mizivý vplyv. V texte čítame, že vláda bude pozorne sledovať vývoj daní v európskom priestore a v rámci neho najmä snahy členských štátov EÚ o harmonizáciu daňového základu a že k týmto návrhom uplatní veľmi opatrný prístup a bude starostlivo zvažovať svoje stanovisko. To však znamená, dodávam ja, že týmto návrhom na najnovšie odňatie kompetencií nehovorí nie. Tu treba pripomenúť, že nízke daňové sadzby zo zisku firiem boli v uplynulom období jedným z faktorov kladne ovplyvňujúcich prílev zahraničných investícií na Slovensko. Paradox je, že vláda sa niekedy zbytočne, to práve tam, kde netreba, snaží zbaviť kompetencií aj ich presunom nadol. Úplne nemiestny je záväzok zrušiť krajské úrady, ktorých kompetencie majú prejsť na územnú samosprávu. V doterajšom systéme mali krajské úrady pod ministerstvom vnútra logickú povinnosť štátu zabezpečovať krízový manažment, čiže ochranu občanov pri katastrofách a krízových situáciách. To chce vláda pri prírodnej katastrofe stáť so založenými rukami? Tento návrh je nepochopiteľný. Preto je namieste tvrdenie, že táto vláda je do istej miery nesuverénna. Rada hľadí rôznymi smermi, s kým by sa podelila o zodpovednosť vo vedení krajiny. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, na záver je tu otázka: Čo bude Slovensko potrebovať počas vládnutia tejto vlády? Myslím si, že bude potrebovať národno-konzervatívnu opozíciu, národnú v tom, že bude brániť právo Slovenska rozhodovať si o svojom osude bez ohľadu na módne európske trendy, národnú v tom, že bude predstavovať alternatívu takého vládnutia, ktoré sa nezbavuje zodpovednosti za národ a štát, konzervatívnu v tom, že bude zachovávať všetko to, čo sa podarilo presadiť za posledných osem rokov, a konzervatívnu i v tom, že bude alternatívou vecnou, programovou, reálnou, postavenou nohami na pevnej zemi, nie v oblakoch. Chceme byť takouto národno-konzervatívnou opozíciou a ktovie možno raz aj národno-konzervatívnou vládou. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)