Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-06-25):
Vážená pani predsedajúca, vážení pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, to je také bizarné, že sa tu trápime zahraničnou politikou a pán minister spravodlivosti tu trpí. A keď vám poviem, čo vám poviem, tak budete trpieť, lebo, lebo poviem vám, aký, aký mám zámer, lebo naozaj nezobral som si, toto je hrča materiálov, to sú tri body, už som namietal, že to zlúčili, že spravili spoločnú rozpravu o niečom, čo súvisí, súvisí, ale nesúvisí až tak, že by mala byť úplne jednotná rozprava, lebo to sú, namietal som to, však nemalo zmysel, čiže ja moje vystúpenie rozdelím, túto možnosť využijem, čiže ja som teraz písomne prihlásený. Teraz, ak dovolíte, budem rozprávať, viac sa budem venovať tej časti o výročí, desaťročnom výročí nášho vstupu, potom skončím, predpokladám, že pán Mikuš to dotiahne do konca, a potom sa prihlásim ústne a to už bude zajtra. (Reakcia z pléna.) Výborne, lebo to som chcel povedať, že to moje druhé vystúpenie bude vystúpenie k smerovaniu, k strategickému smerovaniu zahraničnej politiky a tam naozaj by som, teda pri všetkej úcte ku vám, hej, by som bol rád, keby tu bol minister, lebo je to aj výrazom určitej úcty. Ja som si pozeral program, on dneska je v Bruseli, keď je v Bruseli, tak sme mali prehodiť program, keď zajtra nebude v Bruseli, a vie ísť na obed s Jožom Mikloškom, tak by mal proste v sebe mať tú, ten pocit, že príde ráno sem, no lebo ja sa chcem s ním rozprávať, chcem mu hovoriť o Sudáne, čo je prioritou našej politiky, hej, že tam idú zarezať tehotnú ženu, síce už porodila, chúďa, kresťanku, a naše ministerstvo sa tvári, že to neexistuje, ale LGBT Pride podporí. Ale no viete, nechcem akože to hnať na hranu, ale mňa zaujíma, že čo je smerovanie našej zahraničnej politiky. Chcem sa s ním o tom rozprávať, chcem mu hovoriť o tom, že tu niektorí avanturisti chodia po svete, tu nemajú problém ohrozovať aj ekonomické záujmy našej biednej krajiny. Aj o tom treba rozprávať. A chcem aj rozprávať o tom, že aby mi pomohol, lebo ja sa, vždycky sa hovorí, že lepšie je raz vidieť jak stokrát počuť, a chcem ísť na Ukrajinu, chcem sa ísť pozrieť do Slavianska, chcem vidieť, čo sa tam deje, lebo počujem z jednej strany, z druhej strany, a chcem ho o tom informovať, že čo si vieme v tom pomôcť, resp. nevieme. Takže som rád, ak je to tak, lebo keby to tak nebolo, tak ráno tu budem stáť a budem tu stáť dovtedy, kým tu nebude. To korektne hovorím všetkým kolegom dopredu. Dobre? Lebo nechcem byť moc ostrý, už je večer, že čo je povinnosťou ministra, obzvlášť ak má vysoké ambície. Aby sme sa chápali. Prosím vás, čo sa týka toho zlúčeného bodu o desaťročnom výročí nášho vstupu, ja sa pokúsim, nebudem, to je tak hrubý materiál, zbežne som si ho pozrel, je fakt to náročné čo len prečítať, nieto ešte vyextrahovať nejakú podstatu z neho. Ja skúsim sa sfókusovať na jednu vec, na jeden mýtus, na jeden mýtus, ktorý tuná ľudí ako necháva chladnými, a takí zmierení sú, hej, že príde niekto a povie, že to sú prostriedky z Európskej únie. Hej, že to je na úrovni mantry. A ako keď niekto povie, že to sú peniaze z eurofondov, že to ako keby boli iné peniaze. To sú, sú, sú nejaké peniaze z rozpočtu a potom sú úplne iné a to sú, vôbec to sú také akože zadarmo alebo nejaké, poviem to tretíkrát, myslím, v tomto parlamente a stále je to pravda, voľakedy sa v starej Číne o tom hovorilo, že zadarmo je najdrahšie. Len ten mýtus chcem zboriť, vážení a občania, pre vás to hovorím, nenechajte sa už manipulovať do tej pozície, že akonáhle vám niekto povie, že to sú prostriedky z eurofondov, že vtedy je všetko dovolené, lebo však v zásade to nie sú naše peniaze. A ja sa vám pokúsim na číslach povedať a pri tom desaťročí nášho vstupu si to zaslúži, aby sme to zrekapitulovali, že je to naozaj tak, že ono v tej prapodstate sú to naše peniaze. V tej prapodstate sú to peniaze naše, teda z nášho, len išli ináč. A to je mimoriadne dôležité, aby sa zvýšila vaša miera senzitivity vnímania toho, že čo ste ochotní tolerovať a čo už nie ste ochotní tolerovať. Lebo keď vám niekto povie: „To je z eurofondov,“ a tak akože: „Tak keď z eurofondov, tak nevadí.“ Predstavte si ináč, že keby niekto povedal, že zo štátneho rozpočtu dá 80 mil. chlapcom z J&T na Kempinski v Tatrách. Áno, z eurofondov išlo 80 mil. nenávratne na rekonštrukciu. To sa povedalo, z eurofondov, hej, to ako, to sú iné peniaze. Nie, to sú vaše peniaze! Ja vám to vysvetlím, že prečo je to tak. Ťažko by ste asi zdôvodňovali ľuďom biednym, to tu je bieda, normálne tu je bieda kúsok od nás. Kúsok od vás je bieda, vy ste asi zdôvodňovali, že prečo ste dali 80 mil. korún chlapcom na Kempinski, a kde biedaci len lepia nos na sklo a boja sa tam vôbec vstúpiť, káva tam stojí, dá si trikrát kávu a má po životnom minime. Že, že len (reakcia z pléna), len to vnímanie ľudí, tá miera je nastavená tak, že to teda nevadí, však to sú tie iné peniaze. Nie! Koľkokrát tuná, oni sa tie Počiatkove cédečká stanú povestnými, len na čo si spomínam, 50-tisíc nejaká STK-čka, proste systém, ktorý vám pošle SMS, že máte ísť na STK, bude stáť ungefähr, nech je to cez miliardu, no však pod miliardu tam nejdú u Počiatka, oni sa nezaoberajú projektom, ktorý je menej ako miliarda v našich korunách, rozumiete, to oni, to ich uráža, hej, keby niekto tam doniesol, pod miliardu nejdú. A výstup je 1 cédečko! To študent vám za sud piva spraví takú aplikáciu, že proste vám pošle esemesku, že máte ísť na tento, hej. A miliardu! A znova tá miera citlivosti tej spoločnosti sa nastavuje tak, áno, však aj, však ale to sú tie z eurofondov. To znamená, ako kebyže, keby sme to neminuli na tú blbosť, tak to nemáme. To nie je pravda, vážení! To nie sú iné peniaze, to sú vaše peniaze. Vážení občania, aj to cédečko Počiatkove, tá miliarda, že vám pošle esemesku, aj to sú vaše peniaze. Tie iné projekty, že čo vám pošle, ja neviem, čo to bolo, tu už Počiatek, to sú, oni sa stanú legendou. Počiatkove cédečká sa stanú legendou! Výhodou cédečka je, že to nikto nikdy nezmeria. Preto majú všetci radi softvérové aplikácie. Hardvér je náročnejší, lebo hardvér zmeriate, nakubíkujete, znalec ohodnotí, keď raz tam nalejete tisíc kubíkov betónu, tak z niečoho sa dá odraziť. Však, pán Daniš, hej? Ale keď máte cédečko, tak tú softvérovú, tú mentálnu, to nezmeria nikto nikdy, preto milujú všetci, milujú cédečkové aplikácie. A preto to tak dopadne, že my jazdíme na cestách ako tankodróm, ale má po šuplíkoch všelijaké cédečká a aplikácie softvérové, ktoré chcú miliardu a viac, a ľudia majú pocit, že to je v poriadku, lebo však to sú tie peniaze Európskej únie. A nie je to pravda. Prosím vás, ľudia, naozaj zvážte senzitivitu, vnímanie na to, čo sa vám podsúva ako projekt Európskej únie. Máte pekné chodníky po námestiach, však starostu zvolia ešte raz. Všetky školy sú už pomaly zateplené, za chvíľku to začnú strhávať, lebo zistia, že to jak keby prehodil igelit cez tú školu, tie deti začnú mať alergiu, potom zas bude čo robiť to strhávať. Ja len tak rozmýšľam, že čo bolo skôr, či polystyrén, alebo zatepľovanie, lebo... Alebo ináč to poviem, viete, lebo akonáhle sa to teda povedalo, že ideme zatepľovať tých 1 000 škôl či koľko, tak Slota založil fabriku na polystyrén. A teraz otázka stojí, či ju založil preto, že vedel, že to pôjde, alebo len kvôli tomu, že Slota má fabriku na polystyrén, sa zatepľovalo. Že keby dajme tomu vyrábal škridle, že všetci by si dali škridle (povedané so smiechom), skôr to myslím, teda že to bolo v tom, že teda oni tušili, že sa bude, že tieto programy budú prechádzať, no tak začali mať fabriku na polystyrén a všetci zatepľovali hlava-nehlava. Všetci zatepľujú hlava-nehlava a už teda ja, ja nie, ale už sú aj odborné konzultácie, kde hovoria o tom, že nárast alergií, čo s čím súvisí, nesúvisí, to je taká móda. Jak teraz zatepľujete, tak o desať rokov budeme strhávať, nech sa páči. Aj toto, prosím vás, že tento typ výdajov, hej, aj tento je absurdný, menej absurdný jak Počiatkove cédečká, ale je absurdný. Už najväčšie absurdity, tu som to poznačil, to niekde urobili kruhový objazd v dedine, kde bolo 50 ľudí. V Dojči, v Dojči spravili záchod za 65-tisíc. Euro. (Povedané so smiechom.) Ako úžas, malebné, hej, proste smetiarske autá, ľudia, ktorí majú, ja neviem, 500 ľudí, nemajú kostol, jak tu niektorí z vašich kolegov, v dobrom hovorím, ale majú smetiarske auto za milión, čistiace, lebo no kúp, no však to... ten... podáš tú prihlášku. A ľudia majú pocit, hej, vidíš, akí sú blbí, netreba nám to auto, máme ho, hrdzavie, ale keby sme ho nemali, tak o tie peniaze prídeme a máme pocit ešte, akí sme chytrí, že nás to nebolí. Ale znova poviem, vážení, to sú vaše peniaze, len išli, išli okľukou. To je problém. Prosím vás, zvýšte senzitivitu, nedovoľte už tým ľudom použiť tú magickú formulku, že to sú prostriedky z eurofondov, ergo môžeme to, byť totálna hlúposť, lebo však keby sme to nedali na hlúposť, tak nám prepadnú. To sú vaše peniaze. Ten výpočet je niekde, pre ľudí to poviem, asi približne nasledovný, cez 12 mld. eur sme za to, našich desať rokov v Európskej únii, dostali prostredníctvom tých eurofondov. Ale 6 mld. sme poslali. Viac ako 6 mld. sme poslali. Dvanásť, cez 12 niečo, 12 niečo sme dostali a 6,1 – ja mám poznačené – sme poslali. Niekto by povedal, tak už je to, polka je, sme v pluse. (Povedané so smiechom.) To, že sme v pluse, to začalo trošku až, až teraz v konečnom období, na začiatku to bolo jedna k jednej, to znamená, poslané euro rovnalo sa k prijatému. Treba si ešte uvedomiť jednu vec, že spoluúčasť je 30 %, hej, čiže tá naša spoluúčasť na tých projektoch bola 3,3 mld. Vážení, teraz vám to skúsim vypočítať. Keď... pre ľahkosť počítania alebo dve celá... 12,8 bol ten náš, čo sme dostali, 3,3 mld. bola naša spoluúčasť. To znamená, celý balík, celý balík podporených projektov, školy, Počiatkove cédečká, Rómovia za počítačmi, to, na čo si spomeniete (povedané so smiechom), všetko, kurzy, ja neviem, kozy, pasenie – to, to už ma dorazilo, že pastieri oviec či kôz sa budú vzdelávať cez eurofondy. Toto všetko cakomprásk za to obdobie, čo sme v Európskej únii, bolo 16 mld. eur. Lenže, vážení, aj s tou našou spoluúčasťou, ale z toho 9,5 boli naše peniaze, skutočne a reálne, naše peniaze. Z tohto výpočtu vám vychádza, že do plusu ideme na úrovni 6,5. A teraz... a to je 30 %, čiže z hodnoty celého balíku z projektov za desať rokov je vlastne cca 30 %, 35 % je to, čo sme išli do plusu. A teraz, keď si do toho zoberiete mieru korupcie, ktorá je s tým spojená, a blbosti, ktoré sú z toho platené, tak vy naozaj v tom konečnom dôsledku prídete k tomu, že sú to všetko naše peniaze. A preto proste ľuďom chcem povedať, že neverte už tomu mýtu, že to sú iné peniaze. To nie sú iné peniaze. To sú naše peniaze. A to, čo som ešte povedal, sedí za predpokladu, že sme údajne v pluse vtedy, keď dočerpáme všetko, čo máme. Miera čerpania, ja neviem, to sa rôzni, jeden motáte, krútite, na konci to bude aj tak problém. To je jedna vec, že nedočerpáme, nestihneme, i keď sme dostali to n + 3, ale, a druhá vec, čo nám ešte pozastavia. Hej, čiže ja som toto, tieto výpočty hovoril v tom ideálnom prípade. To znamená, to maximálne, čo môžeme vyčerpať, vyčerpáme, vtedy je to 35 %. Riziko hrozí, že to bude menej, že nedočerpáme, a ešte niečo nám budú kázať vrátiť. Čiže to bude ešte menej. Čiže naozaj, ľudia, to sedí a platí. Neverte mýtu, že to sú iné peniaze. To sú vaše peniaze. To sú peniaze normálne z nášho rozpočtu, len idú trošku okľukou a to ľudí necháva chladnými a znižuje im prach citlivosti na mieru toho, že aké stupidity sa z toho platia. Keď si uvedomíte, ľudia, že to sú vaše peniaze aj politicky, keby to bolo takto, asi by ste sa búrili, že dostanú chlapci z J&T 80 mil. na ich hotel. A keby len oni. Raz keď niekto spraví listinu, keď už si všetci postavia hotely, ja už neviem, či aj tí iní nedostali, bohviekto už všetko dostal na ten hotel. To už nehovorím o tom, že to je absolútne pokrivenie podnikateľského prostredia, že vy niekomu dáte na hotel, druhému nedáte. No však ten chudák čo má robiť? Však to je blbosť. Zase je to svojím spôsobom blbosť. Ale ten prah sa nestavuje iné peniaze. Nie sú to iné peniaze. To sú vaše. Pri príležitosti 10 rokov pobytu v našej Európskej únii to má zmysel povedať. Tá myšlienka je dobrá. Ja nespochybňujem myšlienku. Ja som si dal prácu, ja som čítal Schumana. A jeho knihu som čítal, nie o ňom, jeho. Tie pohnútky, ako, ako chceli. Vždycky ten základ bol dobrý. Samozrejme, keď dáte aj dobrú vec medzi kmene v pralese, tak si to pretočia na svoj obraz. Aj teraz proste je radosť tých ľudí v tom, že ako, ako to ľudia sú ochotní prijať. Majú pocit, že to sú iné peniaze. Niekde na úrovni 30 % je to viac, ako keby sme to riešili sami. Niekde na úrovni 30 % je to plnenie vyššie, ako keby sme to robili sami. Lenže keby sme to robili sami, že idú tie peniaze, tak verím, že ten tlak spoločenský by bol ďaleko silnejší na Počiatkove cédečká, že by ľudia neboli ochotní tolerovať cédečko za miliardu s STK-čkou. Neboli by ochotní dať 80 mil. chlapcom z J&T. Čiže to by bolo ďaleko a ďaleko opatrnejšie, to narábanie s tými peniazmi. A my fakt prídeme k tej sume jedna k jednej. To znamená, to, s čím som začal, s čím končím. Ľudia, zobuďte sa, prestaňte tomu veriť, myšlienka samotná je dobrá, je to v poriadku, len sa dostala medzi zlých ľudí. Uchopili to, ako to uchopili, a politicky im to ešte vychádza, že v zásade vaše peniaze preženú cez Brusel a vy na ne nazeráte ako iné peniaze a vtedy tolerujete to, že sa z nich platia veci, ktoré by sa za normálnych okolností neplatili. To je výsledok. Toto je naozaj výsledok. A môže to dopadnúť ešte horšie, že to nebude ani ten, akože sme v pluse, tých 30 %. Účtovne sme v pluse, reálne sme vôbec nie v pluse. Tam sa stratilo toľko peňazí. Ale ešte to môže dopadnúť horšie, že to nedočerpáme, ešte nám to povracajú. Nebudem sa opakovať. Je veľa vecí, ktoré by bolo ešte treba povedať, a už to dotiahnem do tej 19.00 hod. pri tej príležitosti, že sme členmi Európskej únie. Ale ono koniec koncov vždycky je to o peniazoch a neverte tomu, ľudia, žiaľ, neverte tomu, že je to tak, že nám niekto len tak lárom-fárom posiela peniaze a my ich tu môžeme minúť na hocičo, hlavne, že vládneme a nebojíme sa povedať, že niečo, čo reálne každý vie, že toľko nemôže stáť, povie, že stojí, lebo je to z fondov Európskej únie. Jááj, z Európskej únie, tak to môže stáť toľko, lebo to nie sú naše peniaze. Sú to naše peniaze. Sú, len sú prehnané cez Brusel a už sa opakujem. Ďakujem veľmi pekne. Devätnásta hodina. Vidíme sa zajtra. Ďakujem. (Reakcia z pléna.)