Lukáč, Jozef, poslanec NR SR (2016-04-26):
Ďakujem. Pán predsedajúci, členovia vlády, pán spravodajca, pani poslankyne, páni poslanci, minulý týždeň som si v tejto sále vypočul mnoho vecí, mnoho príspevkov k programovému vyhláseniu vlády. Niektoré boli vecné, niektoré možno menej, ale ono to vychádza aj z toho, ako je podľa mňa napísané aj programové vyhlásenie vlády, niektoré odseky sú napísané odborne, niektoré skôr heslovite, niektoré sú pomerne ambiciózne. Ja keď som osobne prechádzal toto programové vyhlásenie a prečítal som si ho, myslím, celkom pozorne, prišiel som k záveru, že je tam téma, ktorá je podľa mňa dosť ambiciózna, ale je zároveň napísaná pomerne heslovite, a to je téma dopravy, zvlášť cestnej dopravy. Ja ako Prešovčan pomerne často cestujem z Košíc, z Prešova smer západne Slovensko, Bratislava, Nitra, Trnava. Preto ma pomerne trápi to, v akom stave sú naše cesty. Osobne vnímam cestnú infraštruktúru ako niečo, čo je krvný obeh v človeku, to znamená, keď je krvný obeh v poriadku, prináša život, prináša prosperitu. Prosperitu tam, kde je infraštruktúra v poriadku, je prosperita, sú to prosperujúce regióny a potom sú regióny, kde cesty nie sú alebo sú v dezolátnom stave, a tam tie regióny v podstate vymierajú. Hlavnou tepnou Slovenska má byť diaľnica D1, ktorá v programovom vyhlásení vlády je napísaná ako priorita a najhlavnejšia priorita, čo sa týka cestnej dopravy. Pozrel som si všetky programové vyhlásenia od roku ´89 a takmer v každom jednom sa spomína D1 a v posledných štyroch je to prioritou. Prioritou každej vlády je urobiť D1, hlavnú tepnu Slovenska. Pán minister dal do programového vyhlásenia vlády veľmi ambiciózny cieľ z môjho pohľadu, keďže chýba ešte nejakých 60 km tejto cesty, preto hovorím ambiciózny, keďže z vlastnej skúsenosti viem, že v tejto krajine sú veci, ktoré sa riešia pomerne zdĺhavo, a prajem teda ministrovi, aby tento cieľ naplnil, a ja ako východniar budem veľmi rád, keď to naplní. Na druhej strane uvediem príklad, prečo som skeptický. Možno viete, ale D1 prechádza momentálne Prešovom ako mestom, kde je od 21. novembra vyhlásený mimoriadny stav, mimoriadna situácia v doprave. Dnes je päť mesiacov, odkedy bola vyhlásená, a zatiaľ sa nič neudialo. Je rozostavaný kruhový objazd, ktorý spoločnosť, ktorá ho stavala, nezvládla a my pri mimoriadnej situácii ďalších päť mesiacov vyberáme zhotoviteľa, ktorý by túto stavbu dokončil. Je to miesto, je to, ten kruhový objazd je na vjazde na D1 smer Košice, je to miesto, ktoré spája druhé a tretie najväčšie mesto na Slovensku, cez neho prechádza denne 25-tisíc áut a prechádza cez stavbu, ktorá nie je ani odovzdaná, ani zapečatená. Cez stavenisko prechádzajú. Dochádza k ohrozeniu života každý deň. A ja sa pýtam, kto bude zodpovedný, kto bude zodpovedný, keď sa tam niečo stane? Sú tam plynové potrubia voľne hodené, stavba je nedokončená, zo zeme trčia roxory, cesta sa prepadáva, pôvodná, lebo nezvláda ťarchu kamiónov, ľudia zo správy ciest tam občas nasypú štrk alebo fúrikom zabetónujú dieru. Toto je stav cesty, hlavnej tepny medzi Prešovom a Košicami. Rieši sa to päť mesiacov. Preto som skeptický k tomu, že D1 bude, tak ako sa píše v programovom vyhlásení vlády, za štyri roky prejazdná v plnom profile po celej dĺžke z Košíc až do Bratislavy. Pozrel som si, ktoré úseky sú kritické. Úsek Hubová – Ivachnová, myslím, nemá ani stavebné povolenie, podľa toho, čo som zistil. Na stránke NDS som zistil, že úsek Beharovce – Fričovce, teda tunel Branisko je plnohodnotný, podľa mňa, keďže pomerne často cez neho chodievam, nie je, chýba tam jedna polovica, jedna rúra a je to šesťkilometrový tunel obojsmerný, svetová rarita. Vjazd do Prešova z D1 od Popradu je riešený semaforom, to je ďalší svetový unikát, to nikde nie je. A to, že Prešov je, aký je, bohužiaľ. Obchvat západ – juh, smer obchvat Prešov a západ – juh momentálne je naplánovaný, ale ešte nie je ani len vo výstavbe. Čiže tepna, ktorá má prinášať život do tohto regiónu, je na týchto miestach zúžená alebo takmer prerušená, alebo v prípade väčšej nehody môže byť prerušená úplne. Vítam iniciatívu pána ministra a vlády, ktorí chcú spraviť, vypracovať dokument generel dopravy Slovenska v nadväznosti na generely samosprávnych krajov. Je to dokument, ktorý je vážny a ktorý určí prioritu v jednotlivých regiónoch, ktorý zaradí abo má ambíciu byť tým dokumentom, ktorý bude následne plniť vláda, harmonogram výstavby ciest a diaľnic a rýchlostných ciest. Keď si zoberiem okresy ako Trebišov, Michalovce, Sobrance, Vranov, Humenné, Snina, Medzilaborce, Svidník, Stropkov, Stará Ľubovňa, je región, kde je počet kilometrov u rýchlostných ciest nie nula, je tam jedenásť kilometrov obchvat Svidníka R4, ale vôbec v týchto regiónoch nie je absolútne ani meter rýchlostnej cesty, ktorá by viedla do tohto regiónu. Preto tieto regióny nemajú rozvoj, aký by si zaslúžili. Tento región vôbec je zanedbávaný. Zanedbávaný je tam cestovný ruch. Zanedbávaný je tam priemysel. Neni tam cesta, neni tam život. Prioritou vlády je aj výstavba rýchlostných ciest R2, R3, R4 a R7. R3 je v nejakých začiatkoch, R4, to je vlastne začiatok kruhového objazdu v Prešove a do Svidníka je to veľmi ďaleký horizont. A to je tiež vec, ktorá, pri týchto cestách R2, R3, R4 a R7 mi chýba horizont dokončenia, to v programovom vyhlásení vlády absentuje. A z týchto dôvodov, ktoré som uviedol, z nepružnosti a možno aj z neochoty konať, keďže na riešenie mimoriadnej situácie v Prešove pán minister nepotrebuje ani zmenu zákona, stačí prísť osobne do Prešova alebo dvihnúť telefón, z toho vychádza moja skepsa a moja nedôvera k tomu, že bude v roku 2020 diaľnica Košice – Prešov – Bratislava prejazdná v plnom prúde. To je prvá z tém, ktorá ma trápi a trápi obyvateľov tohto regiónu a trápi obyvateľov Prešova zvlášť. Druhou takou témou, o ktorej by som rád rozprával, alebo respektíve by som sa spýtal a v programovom vyhlásení vlády je len veľmi krátko zmienená alebo tam nie je vôbec, resp. dvomi vetami v dvoch kapitolách, a to je téma, ktorá počas celého roka, počas celého minulého roka traumatizovala spoločnosť, a to je téma migrácie a migrantov. Strana SMER na tom postavila volebnú kampaň. Na tom, že rozprávala o tom, aký je to veľký problém. V programovom vyhlásení vlády je jedna veta v odseku zahraničnej politiky, s ktorou súhlasím v zásade, a druhá je pri obrane štátu. Ale toto nie je problém týchto dvoch rezortov a dvoch ministerstiev. Minister zahraničných vecí Lajčák navrhuje uzavrieť schengenskú hranicu a s tým sa jednoducho nedá nesúhlasiť. Je potrebné, aby všetci, ktorí sú, všetky krajiny, ktoré patria do Schengenu, zabezpečili svoju hranicu. Myslím, že v tomto aj Slovensko môže byť príklad na východnej hranici. Pri ochrane štátu sme videli, ako demonštratívne sme stavali hrádze, ako my zabezpečíme našu slovenskú hranicu, ako dramaticky sme hľadali utečencov pred voľbami, ktorí tu neboli. Ale, áno, myslím si, že je potrebné, aby Slovensko bolo pripravené na ochranu svojho územia a svojej suverenity. Avšak tento problém je tak zložitý a komplikovaný, ako som hovoril, netýka sa len dvoch ministerstiev, ale týka sa ako ministerstva zahraničných vecí, ministerstva vnútra, ministerstva sociálnych vecí a rodiny, ministerstva kultúry a ministerstva školstva. Minimálne týchto ministerstiev sa to dotýka. Zahraničie v krátkodobom horizonte z dôvodu, že budeme predsedať Európskej únii a očakáva sa, že Slovensko bude mať nejaké stanovisko k tejto téme a bude lídrom vo vyjadrovaní sa k téme migrácie ako takej. Druhým ministerstvom je ministerstvo vnútra, ktoré monitoruje týchto utečencov alebo migrantov, nenazývame všetkých utečencov, ale migrantov a chráni v podstate pokojný spánok obyvateľov. To, že my zatvoríme teraz v tomto čase schengenský priestor alebo že zatvoríme Slovenskú republiku, ešte neznamená, že problém je vyriešený. Nie je. Pán minister vnútra bude mať určite informáciu o tom, koľko migrantov prišlo za posledné dva roky do Európy, koľko je to miliónov, je to viac ako milión, a títo ľudia už jednoducho tu sú. My aj napriek tomu, ak zatvoríme hranicu a zatvoríme Schengen, tento problém nie je vyriešený. Títo ľudia tu sú, budú tu žiť, budú tu pracovať. A my sa s týmto problémom v strednodobom horizonte musíme, a v dlhodobom horizonte, vysporiadať. Toto nie je problém, ktorý tu bude rok. Nie je to problém, ktorý tu bude dva roky. V strednodobom horizonte potrebujeme vyriešiť otázku utečencov, ktorí utekajú zo svojich krajín pred vojnou, ktorí sú politickí utečenci a ktorí nemajú záujem tu zostať, ale potrebujú len dočasný azyl, aby mohli v tejto krajine prečkať, kým u nich skončí vojnový konflikt. Táto skupina je taká, ktorej my chceme pomôcť alebo mali by sme pomôcť z morálneho hľadiska. Ja ako kresťan vnímam, že jednoznačne by sme im mali pomôcť. Na druhej strane po skončení vojnového konfliktu pôjdu domov. A potom je tu ešte jedna skupina a to sú ekonomickí migranti, ktorých okrajovo spomínal pán Mihál, ktorí prišli do Európy s tým, že tu chcú žiť a pracovať. Migrant neni extrémista, migrant neni terorista. Lebo v tomto prípade, ako počul som pár výrazov, že sú to teroristi. No migrant je človek, ktorý ide za prácou, za lepším životom. Ak by sme označovali migranta za teroristu, tak potom 30 000 Slovákov, ktorí odišli za posledný rok, sú tiež extrémisti a teroristi. Lebo aj naši ľudia migrujú za prácou a za lepším životom. (Reakcia ministra.) Legálne, áno, áno. Pán minister hovorí legálne a má pravdu. Tým, že zatvoríme schengenskú hranicu, ale títo ľudia tu budú prichádzať, pán minister, ale budú prichádzať legálne a budeme vedieť, kto tu je. V každom prípade ministerstvo sociálnych vecí musí pripraviť pôdu, ako sa vysporiadame s touto ekonomickou migráciou, ktorá tu jednoducho bude. A to je vlastne to, čo ja by som očakával, že v programovom vyhlásení vlády bude, a síce nejaká pracovná skupina alebo nejaká vízia vlády naprieč ministerstvami, minimálne tými, ktoré som spomínal, alebo splnomocnenec vlády, ktorý by sa tejto otázke venoval, ktorý by sa tejto téme venoval, lebo táto téma tu ešte bude. My potrebujeme nastaviť pravidlá tak, aby ľudia, ktorí prichádzajú na Slovensko, si uvedomili a bolo im jasné, že táto krajina, že toto je naša krajina, naše hodnoty a naše pravidlá. Ak tu chcú byť, pracovať, prosím, ale za podmienok, ktoré im určíme my. Ďakujem. (Potlesk.)