Fronc, Martin, poslanec NR SR (2013-09-13):
Ďakujem pekne, pani podpredsedníčka. Ja som diskutoval k tejto novele zákona už pri prvom čítaní, nakoniec aj vo výbore, tam som povedal v podstate to podstatné, že s tou prvou časťou súhlasím, aby aj technické vysoké školy, ktoré neposkytujú v súčasnosti pedagogické vzdelanie, mohli jednoducho toto doplňujúce pedagogické vzdelanie poskytnúť, aby odtiaľ odchádzali odborníci, ktorí sú v zmysle platného zákona kvalifikovaní na to, aby učili. Druhá vec o tom, čo sa týka možností vzdelávať, udeľovať kredity a podobne, je, povedal by som, trochu rozporná. Ja očakávam, že ministerstvo školstva pripraví veľkú novelu tohto zákona alebo úplne nový zákon, pretože čo sa týka kreditov – a ten zákon bol prijatý počas ministrovania pána Mikolaja za prvej vlády pána Roberta Fica – vyvolal veľa zlej krvi a veľmi veľa problémov. Dodnes, by som povedal, u mnohých slovo kredit sa na školách stálo čímsi ako červeným súknom, takže to k samotnému zneniu zákona. Ale čo chcem dať a to dávam do pozornosti pánovi spravodajcovi, procedurálny návrh, aby v správe gestorského výboru v časti IV bod 2 bol vyňatý na osobitné hlasovanie. Bod 2 je pozmeňujúci návrh, ktorý som dal, a týka sa toho, aby minister školstva v odôvodnených prípadoch mohol udeliť výnimku z kvalifikačných predpokladov. Hovorím z kvalifikačných predpokladov, pretože sú aj iné predpoklady, ktoré sú vyžadované, napríklad bezúhonnosť a podobne. O tom sa tu nehovorí, len o kvalifikačných predpokladoch. A to, samozrejme, aj s istou ochranou, to znamená, že pokiaľ minister urobí takéto rozhodnutie, udelí výnimku, musí to svoje rozhodnutie zverejniť na internetovej stránke ministerstva školstva aj s odôvodnením. Iným slovom môže niekto povedať, že opozičný poslanec posilňuje kompetencie vládneho ministra. Ja sa na to takto nepozerám, musím povedať, že ten pohľad môj je trochu iný. Nemyslím si, že minister ktorýkoľvek, a nevychádzam z toho negatívneho pohľadu, že ktorýkoľvek minister, keď dostane takýto priestor, bude ho zneužívať a bude to robiť pre svojich kamarátov alebo podobne. Vychádzam skôr z pozitívneho pohľadu na vec a to z toho dôvodu, že z praxe poznám veľa prípadov ľudí, ktorí v zmysle predmetného ustanovenia zákona sú nekvalifikovaní a to má, samozrejme, následky aj na ich platové zaradenie a podobne, a pritom sú to ľudia, ktorí si myslím, že je dobré, že sú na školách, že pôsobia, že odovzdávajú svoje skúsenosti, že učia. Je to napríklad, ja som sa s tým stretol osobne v minulosti s takými renomovanými umelcami, ako je Palúch alebo mladý Romančík, ktorí mali tie problémy, poznám riaditeľa, ktorý založil základnú umeleckú školu, má dve vysoké školy a koncertuje po celom Slovensku ako uznávaný umelec, ale je nekvalifikovaný. Občas tu ide aj o niečo iné, samozrejme, ide aj o financie, ale v niektorých prípadoch dokonca ide o istý pocit vnútorného nedocenenia a istým spôsobom neuznania, istým spôsobom vnímajú to tí ľudia ako nesmiernu krivdu, že sú takto zaradení. Ja si uvedomujem, že kvalifikačné predpoklady slúžia na to, aby sme mali kvalitných pedagógov, ale zákon nemôže všetko pokryť a nemyslím si, že minister je len na to, aby mnohé veci vykonával a jednoducho nemal isté oprávnenie, isté kompetencie. Keď zrátam, že tých ministrov dohromady na Slovensku je 15, tak ako si myslím, že z celého národa by tam mali byť dôveryhodní ľudia a keď sa ukáže, že nie sú, samozrejme, celkom iste by sa ozvala vlna odporu. Čiže toto je vec, ktorá ma vedie k tomu, aby sme istým spôsobom sa snažili vnímavo hľadieť na to, ako to funguje aj v tom školstve a istým spôsobom veci, ktoré treba napraviť, naprávať. Ja si uvedomujem, že Národná rada je na to, aby zákonmi stanovovala pravidlá, ale občas, musím povedať, tí ľudia, s ktorými sa stretávam nielen v školstve, majú oprávnený pocit, že pravidlá, ktoré nastavujeme, ich skôr terorizujú a kladú im častokrát prekážky v ich fungovaní. Nechcem to teraz rozvíjať, ja sa k tomu vrátim, preto napríklad pri stavebnom zákone keby som rozprával, čo ľudia všetko musia absolvovať pri stavbe nie tých luxusných veľkých diel, ale pri stavbe rodinného domu a podobne, tak tí, ktorí to zažili, mi dajú za pravdu, tí, ktorí nie, by si celkom iste chytili hlavu, že čo všetko od ľudí vyžadujeme a ako, akým spôsobom ich preháňame. Ešte jedno. Samozrejme, že existuje obmedzeným spôsobom vo vyhláške ustanovenie, ktoré nejaké výnimky umožňuje, nie v takom rozsahu, ako to tu navrhujem, prvé. A po druhé, musím povedať, že vychádzajú z ústavného princípu, toto je všeobecné zmocnenie. Je to vyšší, vyššia právna norma zákon ako vyhláška a v zmysle našich ústavných princípov štátny orgán – a teda aj minister a ministerstvo – môže robiť len to, čo má v zákone, čo má povolené robiť v zákone. Občan, naopak, všetko, čo v zákone nemá zakázané. To znamená, že keď chceme dávať nižšie právne normy, ako sú vyhlášky, smernice, usmernenia a podobne, tak musí tam byť zmocnenie v zákone, o to sa usilujem v tomto prípade. Čiže naozaj z tohto pohľadu nie je to záležitosť, ktorá podľa mňa sa týka koalície a opozície, je to vec, ktorá by mohla napraviť aspoň niektoré nezrovnalosti a krivdy a pomôcť niektorým pedagógom, nič viac a nič menej. Takže procedurálny návrh som dal, o postupe nakoniec rozhodne Národná rada výsledne, ale žiadam ešte raz, aby sa osobitne hlasovalo o tomto bode a poprosil by som o jeho podporu. Ďakujem.