Hrnko, Anton, poslanec NR SR (2017-09-13):
Aj uhorský štát bol potom podľa tohto princípu národným štátom Slovákov, pretože národnostný zákon uhorský z roku 1868 hovoril, že v Uhorsku žije jednotný uhorský, teda v preklade maďarský národ, a má svoje národnostné zloženie, ktoré je jazykové: Maďar, Slovák, Nemec, Chorvát, Srb, blablabla a ďalej. Takže aj to bol podľa vášho tvrdenia... Takže o takúto pamäť, páni extrémisti čechoslovakistickí, nikto nestojí, a že sa hu zastávate, to už zas váš problém, pretože vám nejde o riešenie a poznanie slovanských dejín. Vám ide o to, aby Slovákov mohli biť ich dejinami, aby ich mohli bičovať. Pretože úlohou dejín nie je každý deň, každý druhý deň vyťahovať niekoho na šibenicu a hroziť nim, úlohou dejín je vysvetľovať, prečo tí ľudia konali tak a prečo konali inak, a dávať to do súvislosti nielen vnútorných, ale aj medzinárodných. A to, samozrejme, niektorým ľuďom, ktorí si zvykli, že Slovákov treba ich dejinami bičovať, prekáža. A preto aj sa zastávajú vehementne ľudí, ktorí takýmto spôsobom slovenské dejiny vykladajú. Však, pán Dostál? Takže nebudeme si nejak veľmi o tom musieť rozprávať. Nuž a ešte som veľmi rád za vystúpenie pána Budaja, ktorý hovoril o tých všelijakých extrémistických činnostiach federálneho ministerstva vnútra. Bol by som rád, keby aj pomenoval, pomenoval toho federálneho ministra, ktorý to robil, pán Budaj, bolo by to pekné od vás. Ale vy tu budete rozprávať o niečom, čo nejakým spôsobom nie je také vehementné. Pán Dostál, ešte politologicky. Štát buď je, alebo nie je. Keď hovoríme o charaktere, tak hovoríme o režime. Režim môže byť taký alebo onaký. Ale to vám nejde, pretože vám ide o to, aby ste ubíjali myšlienku slovenského štátu, slovenskej štátnosti ako takej. Nie, vám nejde o žiadne režimy, to mi nehovorte, to zas vás veľmi dobre poznám na to. A preto aj ten extrémizmus. Samozrejme, extrémizmus je taký, extrémizmus je onaký, ale je aj čechoslovakistický extrémizmus, ktorý sa, ako som už ráno povedal, nedokázal zmieriť s tým, že Slováci majú svoj samostatný, vlastný štát. Nuž a teraz vecne. Viete, keď historik, bývalý riaditeľ Historického ústavu, povie na margo činnosti Ústavu pamäti národa, ktoré vy tu vykladáte akože ľudáctvo alebo podobne, už neviem, jak ste to všetko povedali, že vydával dokumenty ľudí, ktorí boli aktívni, činní v tomto období, tak opäť, ja neviem, akým spôsobom mohli poškodiť výskumu slovenských dejín pamäti Karola Sidora, významného činiteľa v tomto období. Lenže vy nepotrebujete pamäť národa, vy, opäť zdôrazňujem, potrebujete selektívnu pamäť národa. Preto vám ľudia, ktorí vám to zabezpečujú, vyhovujú, preto ich bránite, preto sa snažíte o to, aby nik k tomu im nemohol vstúpiť nejak do svedomia, aby boli neodvolateľní. Pretože ten zákon, tak jak je postavený, je o neodvolateľnosti človeka, ktorý tam je. Nož ale čo potom, keď ten človek rozvráti inštitúciu, pretože sa tam s nikým neráči? Správna rada má 9 členov, s ôsmimi je v súboji. Dozorná rada má 3 členov, a nie sú to SNS-áci, ani jedna osoba ho nemá nejakým spôsobom v láske a výsledky ich činnosti v podobe kontroly činnosti ústavu boli predložené, pani Jurinová, aj vo vašom výbore, vy ste ich mohli vidieť. Ale vy sa ho zastávate a vlastne tie, aj správna rada, aj dozorná rada boli bezmocné. Pretože on povedal, že sa jednoducho tým nebude riadiť, lebo je neodvolateľný. V tom je, v tom je princíp, že je neodvolateľný a môže urobiť výberové konanie, kde rozdelí právne služby pre jednu firmu na štyri alebo päť častí. Keby to dal pre jednu, muselo by byť verejné obstarávanie. To je všetko v poriadku podľa vás. Pani Jurinová o tom vie. A tak ďalej a tak ďalej. Takže vy teraz tu bránite činnosti nekalé preto, že vám vyhovuje, že je to pod jeho vedením ústav selektívnej pamäti. No a už vrchol je toho, keď tento riaditeľ zapojil inštitúciu do politického boja. Pred voľbami 2016 logo tejto inštitúcie poskytol na voľby KDH. Stalo sa to, čo sa stalo, a KDH sa nedostalo do parlamentu, tak potom prebehol rýchlo k OĽANO a k iným stranám a vtláča sa, vtláča sa do priazne opozície, pretože hneď druhé číslo Pamäti národa v roku 2016, no krásne, Ústav pamäti národa má v svojom popise práce, že to je obdobie dvetisíc..., 1939 – ’89. Čo on karikatúrami za štátne peniaze, ktoré sú určené na výskum tohto obdobia, má čo komentovať výsledky volieb v roku 2016 na obálke časopisu? Nie je to zneužitie právomoci verejného činiteľa? Nie je to zneužitie peňazí daňových poplatníkov? A vrcholom je toto číslo (rečník zobral do rúk časopis, ukazujúc ho plénu), hej, kde tu nájdeme... (reakcie z pléna) niekoľko... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)