J. Jasovský, poslanec: (2004-02-03):
V zákone nie je definované nakladanie s technickým zhodnocovaním tohto majetku, napríklad v oblasti rekonštrukcie alebo zvyšovanie rôznych technických parametrov, a ministerstvo má možnosť zvyšovať alebo znižovať tento majetok bez ohľadu na záujmy iných rezortov alebo letiskovej akciovej spoločnosti, alebo miestnej samosprávy. Zákon podľa môjho názoru by mal zabezpečiť vyvážený pomer medzi záujmami štátu vyplývajúcimi z uzatvorených medzinárodných zmlúv, najmä v oblasti prevádzkovej bezpečnosti a ochrany letiska pred činmi protiprávneho zasahovania, ale aj napríklad v zasahovaní v oblasti VÚC a mestami, ktoré sú garantmi proporcionálneho urbanistického rozvoja priľahlých území. Bolo by potrebné v zákone zadefinovať, ako a kým budú znášané náklady spojené s výkonom činností na letiskách vyplývajúcich z medzinárodných záväzkov štátu v oblasti bezpečnosti. Nebudem hovoriť príliš k paragrafom, pretože budú tu ďalšie návrhy, ktoré budú hovoriť k týmto paragrafom veľmi konkrétne a budú predkladať návrhy pozmeňujúce. To znamená, že chcel by som azda len poznamenať, že ak vláda v § 10 napríklad rozhoduje o privatizácii svojich podielov v letiskových spoločnostiach bez predchádzajúceho dohovoru s VÚC a mestami, môže predať prakticky celý podiel tohto majetku. A videl som aj stanovisko vyššieho územného celku Košice na rokovaní v našom výbore, kde vyslovili nespokojnosť aj s § 10. Myslím si, že v časti zákona, ktorý definuje tiež zrušenie a likvidáciu letiskovej spoločnosti, je povinnosť štátu prevziať prioritný infraštruktúrny majetok po zrušení spoločnosti za náhradu, ktorej výška je určená znaleckým posudkom. Štát sa teda zaväzuje kúpiť majetok, ktorý do spoločnosti vloží v rámci nepeňažného vkladu, ale tu mám teda otázku, či štát má vytvorené finančné rezervy na odkúpenie možno niekoľko miliardového majetku. Dôležitý je asi § 12, aj keď, samozrejme, od § 4 až po § 11 by sme mohli hovoriť veľmi konkrétne o všetkých, kde sú riešené tzv. malé letiská, ktoré sú definované novelou leteckého zákona, ktorá je súčasťou navrhovaného zákona o letiskových spoločnostiach. Myslím si, že táto definícia malých letísk nemá opodstatnenie v uplatnení v zmysle tohto návrhu zákona, pretože je to špecifická definícia, podľa ktorej majú byť posudzované jedine prevádzkovo-technické záležitosti, ako je úroveň vybavenia letiska, bezpečnostných služieb a podobne. V prípade použitia tejto definície ako kritéria pre vznik letiskových spoločností návrh zákona v súčasnosti už prejudikuje, ktoré letisko je malé a nie je mu zadefinovaný prioritný infraštruktúrny majetok. Ale keď takéto letisko napríklad prekročí túto hranicu v priebehu roka 2004 a nebude spadať pod túto definíciu, vlastne ako bude realizovaný proces vzniku letiskovej spoločnosti? Domnievame sa, že prístup k transformácii Slovenskej správy letísk je potrebné zjednotiť na rovnakú platformu a nepreferovať tzv. veľké letiská na úkor malých a zabezpečiť rovnakú príležitosť na rozvoj aj týchto malých letísk za situácie, keď nie je dobudovaná diaľničná sieť a vysokorýchlostné železničné koridory. Prijatím tohto zákona štát prenáša zodpovednosť na regióny, ktoré však zdroje na rozvoj malých letísk nemajú. Ak som dnes zachytil, že pán minister rozhodol a dohodol so Slovenskou správou ciest, že bude preferovať výstavbu tzv. koridoru sever – juh, to znamená pokračovanie od Považskej Bystrice v smere na Žilinu, obávam sa, že bude nedostatok zdrojov na pokračovanie trasy v smere Žarnovica na Banskú Bystricu a v tom prípade moje tvrdenie, že malé letisko je potrebné, nadobúda ďalšie opodstatnenie. To znamená, mohli by sme hovoriť mnoho, ale bude mať priestor ešte ďalší rečník, ktorý sa určite k týmto paragrafom vyjadrí. Chcel by som však povedať ešte niekoľko slov z hľadiska poznatkov najmä k letisku Sliač, pretože je to letisko, pri ktorom žijem. Je to letisko, ktoré je v správe Ministerstva obrany Slovenskej republiky a je fakticky najdôležitejším letiskom pre Ministerstvo obrany Slovenskej republiky, ale nie je strategickým letiskom z hľadiska garancie obrany a bezpečnosti štátu podľa tohto navrhovaného zákona. Považujem to za značnú chybu a myslím si, že prípadný argument ministerstva obrany, že ak sa tak stane v budúcnosti napríklad akcionárom na niektorom letisku a tým bude môcť primerane vplývať na chod a charakter letiska, nič nemení na fakte, že podľa tohto návrhu zákona letiská Sliač, Poprad, Piešťany nie sú objektmi strategických hospodárskych záujmov štátu alebo Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť tohto štátu. Obávam sa, že ministerstvo obrany nedoceňuje situáciu, ktorá môže veľmi rýchlo vzniknúť po prijatí tohto návrhu transformačného zákona v nezmenenej podobe, pretože letiská Poprad, Piešťany, ktoré sú dnes vybavené na prvú kategóriu IKO, môžu byť z prevádzkového hľadiska degradované, pretože vzniknutá letisková spoločnosť, tak ako som povedal, nebude schopná finančne zabezpečiť prevádzku letiska na súčasnej úrovni technickej vybavenosti a personálnu. To znamená, že vojenské letectvo ich využívať nebude môcť. Myslím si, že v priebehu krátkeho času môžu byť tieto letiská pre akékoľvek potreby vojenského letectva jednoducho nepoužiteľné. Myslím si, že ďalšie skutočnosti, o ktorých by som mohol hovoriť, potvrdzujú môj názor, že prijatie tohto zákona môže mať vo veľmi krátkom čase zlý a negatívny vplyv práve na zabezpečovanie úloh vyplývajúcich z hľadiska obrany štátu, a preto si myslím, že tento zákon nie je dostatočne pripravený, nie koncepčne, a nevytvára naozaj rovnakú príležitosť pre podnikateľskú sféru a regionálne štruktúry. Myslím si, že nie je doriešený vzťah financovania záväzkov štátu, nie je správne presúvať ťarchu na vyššie územné celky a na mestá, pretože tieto prostriedky na ich prevádzku nebudú mať, a preto budem hlasovať za pozmeňujúci návrh, ktorý bude predložený v rozprave, vrátiť tento zákon na dopracovanie. Myslím to naozaj tak, ako som o tom hovoril na výbore. Bohužiaľ, rozhodnutím výboru tento zákon bol posunutý do pléna. Ďakujem pekne za slovo.