I. Mikloš, podpredseda vlády a minister financií SR: (2003-11-11):
Dovoľte mi teda reagovať na tú rozpravu po prvé tým, že chcem povedať, aké sú tie dôvody, ktoré nás vedú k tomu, že chceme umožniť privatizáciu aj majoritných podielov. Po prvé chcem povedať, že programové vyhlásenie túto tézu obsahuje. To programové vyhlásenie v tejto oblasti je veľmi krátke, má dve vety, pán Fico prečítal len jednu vetu. Tá prvá hovorí o tom, že chceme dokončiť privatizáciu. Ak máme hovoriť o dôvodoch, je faktom, a tu beriem tú kritiku aj opozičných poslancov v tom, že tá dôvodová správa nie je dostatočná a nehovorí o všetkých dôvodoch, ktoré nás vedú k privatizácii. V žiadnom prípade to nie je len utŕžená cena, a teda potreba peňazí a v žiadnom prípade to nie len to, že to musí byť privátne vlastníctvo, lebo faktom je, že niektoré privatizácie prebehli tak, že veľké západné štátom vlastnené firmy často sa stali akcionármi, a teda vlastníkmi niektorých našich firiem. Ale tých dôvodov je omnoho viac. A dovoľte, aby som teda veľmi stručne zhrnul, čo sú tie dôvody privatizácie. Po prvé, dôvodom je, že najmä privatizácia toho, čomu sa u nás hovorí strategické podniky, vedie k tomu, že umožňuje lepší rozvoj podnikov na liberalizujúcom sa európskom trhu. Práve v energetike, práve v plynárenstve ide nielen o to, aby sme to vlastnili, ale o to, aby sme zabezpečili rozvoj, aby sme získali silných strategických vlastníkov, ktorí vedia a budú rozhodovať napr. v prípade SPP aj o tom, koľko plynu sa prepraví, kam sa plyn prepraví a aké budú ďalšie investície v podniku. Ďalším dôvodom je zvýšenie efektívnosti fungovania a kvality služieb jednoducho preto, že tieto veľké firmy majú, či sa nám to páči alebo nie, väčšie skúsenosti s riadením takýchto firiem a s ich pôsobením na trhu. Ďalším dôvodom je obmedzovanie priestoru na politické vplyvy a zásahy, posilňovanie transparentnosti a zužovanie priestoru na korupciu a klientelizmus. Takže, vážené dámy, vážení páni, chcel by som vám zdôrazniť a upozorniť vás, že ak by sme mali záujem profitovať z prepojenia politického a ekonomického, tak by sme práve tieto firmy privatizovať nenavrhovali, pretože v tom prípade by sme, samozrejme, mohli ich nepriamo riadiť cez politicky nominované vedenia, ale myslím, že dnes je to každému jasné. A ak neveríte tejto téze, pozrite sa, akým spôsobom boli riadené a akým spôsobom bol zneužívaný politický vplyv v štátom vlastnených bankách. Veď výsledkom takéhoto zneužívania politického vplyvu bolo, že v roku 1998 boli na pokraji kolapsu a že nás stálo obrovské prostriedky ozdravenie týchto bánk. Hádam nechce nikto dnes pochybovať o tom, že tieto banky, ktoré dnes už nie sú štátom vlastnené, sú dnes z hľadiska rizika korupcie a klientelizmu v oveľa lepšom postavení. Dnes už nikto nezatelefonuje do Slovenskej sporiteľne, aby dali úver jeho kamarátovi s tým, že on potom bude privatizovať cez Fond národného majetku. Skúste to. Takže som o tom presvedčený, že práve privatizácia týchto podnikov obmedzuje priestor na politické vplyvy a zásahy a posilňuje transparentnosť a zužuje priestor na korupciu. Ďalej, zabezpečuje takáto privatizácia prílev kapitálu, a to aj z hľadiska potreby prefinancovania schodku na bežnom účte. Je faktom, že vo všetkých transformujúcich krajinách sú pomerne vysoké deficity bežného účtu najmä preto, že import je vyšší ako export, aj preto, že reštrukturalizácia ekonomiky vyžaduje nové investície a väčšie importy. A práve bezpečné prefinancovanie takého schodku deficitu na bežnom účte prebytkom kapitálového účtu je tým, čo ekonomika potrebuje. Ďalším dôvodom je, že výnosy z privatizácie urýchľujú reformy a kryjú náklady na reformy. Viacerí z vás hovorili o tom, ako sa používajú tie prostriedky. Takže chcem ubezpečiť všetkých pánov poslancov a panie poslankyne, že my z výnosov z privatizácie štátny rozpočet nesanujeme ani sanovať nemôžeme, pretože my vykazujeme dnes štátny rozpočet v metodike ESA 95 na aktuálnom princípe. A v tejto metodike príjmy z privatizácie sa nezapočítavajú do príjmov, ale výdavky na bežné použitie sa započítavajú do výdavkov. Aj preto sme deklarovali, a v programovom vyhlásení je to napísané explicitne, že použijeme výnosy z privatizácie len na úhradu starých štátnych dlhov a na financovanie reforiem, najmä reformy dôchodkovej. Takže privatizácia umožňuje urýchlené uskutočnenie reforiem a zníženie aj starého dlhu, dlhovej služby, tak, aby bolo viac peňazí v rozpočte aj na rozvojové projekty, pretože ak použijeme peniaze z privatizácie na zníženie štátneho dlhu, tak sa nám zníži dlhová služba, menej musíme vynakladať na splátky starého dlhu a viac môžeme použiť na rozvojové projekty. Takže zníženie dlhovej služby je ďalším dôvodom. Samozrejme, môžu  byť pochybnosti o tom a nedôvera opozície v argumenty koalície tu vždy bola a bude, takže si dovolím odcitovať zo stanoviska OECD (Organizácie pre ekonomickú spoluprácu a rozvoj) k privatizácii SPP: „Privatizácia SPP je najčastejšie spomínaný príklad vraj zlej a vraj nevýhodnej privatizácie.“ Aj tu to bolo povedané. Názory opozície a koalície vždy na to asi budú rôzne, dovoľte preto citovať oficiálne stanovisko OECD, ktorá dnes združuje 30 najvyspelejších členských krajín, medzi nimi aj Slovenskú republiku, a ktorá je rešpektovanou inštitúciou a ktorá o privatizácii SPP v správe o slovenskej ekonomike hovorí: „Vysoká cena získaná za predaj podniku, približne 13 % HDP, z krátkodobého hľadiska predstavuje značný prílev kapitálu, ktorý zmenšuje obavy v súvislosti s prefinancovaním schodku na bežnom účte platobnej bilancie v roku 2002. V dlhodobej perspektíve by sa mali prejaviť viaceré ďalšie prínosy. Po prvé, predaj poskytol príjmy umožňujúce urýchliť reformu dôchodkového systému a znížiť verejný dlh. Po druhé, predaj takmer polovice SPP strategickému zahraničnému investorovi obmedzuje priestor na politické vplyvy a zásahy, ktoré sa v minulosti ukázali ako problematické. Po tretie, zahraničné vlastníctvo pravdepodobne zvýši efektivitu a kvalitu služieb, keďže súkromný investor je motivovaný k ziskovosti. Po štvrté, predaj posilní SPP a umožní jeho rozvoj na čoraz väčšmi liberalizujúcom sa európskom plynárenskom trhu.“ Takže, vážené dámy, vážení páni, toľko argumenty Organizácie pre ekonomickú spoluprácu a rozvoj, ktoré zďaleka nehovoria len o výnose z privatizácie, ale ktoré hovoria aj o ďalších výhodách privatizácie. K jednotlivým príspevkom, ktoré odzneli v rozprave, mi dovoľte uviesť nasledovné. Pán poslanec Ondriaš predviedol, myslím si, veľmi takú, musím povedať, naivnú obhajobu komunistického režimu. Porovnávať čísla, pán Ondriaš, ktoré ste porovnávali, to absolútne nemá žiadnu vypovedaciu schopnosť a žiadnu váhu. Môžete citovať, samozrejme, viacerých univerzitných profesorov zo Spojených štátov, marxizmus sa vyučuje aj na univerzitách v Spojených štátoch a marxistickí filozofi a ekonómovia sú, samozrejme, zastúpení aj na univerzitách v Spojených štátoch. Ale chcem vám povedať len pár vecí, ktoré považujem za kľúčové. Stále hovoríte a viacerí z vás hovoria, aj pán poslanec Tkáč, to, myslím, povedal, že privatizácia je traumou demokracie a traumou transformácie. Áno, je pravdou, že privatizácia nie je ľahký proces a je konfliktný proces. Ale špeciálne poslancom z Komunistickej strany Slovenska by som chcel pripomenúť, že nebyť komunistického režimu, nemuseli sme robiť privatizáciu, páni. (Potlesk a hlasy z pléna.) Ale, áno, toto sa vám možno zdá byť, nepochopiteľné, ale faktom je, ja som vás...