J. Jasovský, poslanec: (2005-01-18):
Skôr by som sa opýtal, aké je postavenie kultúry na slovenskej scéne ako takej, ekonomickej snáď, ako pôsobí trhová ekonomika a kultúra, či dokáže kultúra na seba zarábať alebo teda či otázka trhu je tak zložitá, že nedokáže zarobiť na Slovensku na kultúru. Mohol by som hovoriť vôbec o celkovom daňovom systéme, o spôsobe poskytovania verejných zdrojov na kultúru. Mohol by som hovoriť o tom, že na Slovensku neexistuje stratégia alebo koncepcia vlastnej kultúrnej politiky. A v tom ja vidím úžasný problém. Ak sa dnes trošku odosobním a budem hovoriť o tom, že Slovensko nemá koncepciu dopravnej politiky, musím povedať, že nemá ani koncepciu kultúrnej politiky. A v tom vidím jeden obrovský problém. A ak nejaká koncepcia je, tá je postavená na tom, že štát sa chce zbaviť štátnych kultúrnych inštitúcií, chce ich delimitovať napr. pod vyššie územné celky, ale bez zdrojov, ktorými by mohli VÚC-ky tieto inštitúcie riadiť. Napr. u nás v Banskej Bystrici je snaha ministerstva kultúry oddelimitovať Štátnu operu v Banskej Bystrici, Štátnu galériu, Štátnu vedeckú knižnicu, a takto by som mohol postupovať ďalej, ale, bohužiaľ, bez zdrojov na fungovanie týchto inštitúcií. Sú vyjadrenia, ktoré som tu dnes počúval, že kultúra si má na seba zarobiť. Dámy a páni, to je úplne zavádzajúce. Nikde vo svete si kultúra na seba nedokáže zarobiť. Veď aj v Spojených štátoch sa zisky z kultúrnych podujatí pohybujú kdesi na úrovni 30 % ich nákladov a ostatné náklady alebo zdroje sú zabezpečované vlastnými nejakými fondmi, sponzormi. A na túto tému ja by som mohol poznamenať, že ak teda by si kultúra na seba mala zarobiť, dámy a páni, prenajmime aj túto sálu v Národnej rade Slovenskej republiky, nech si Národná rada na seba zarobí, prenajmime Úrad vlády vláde Slovenskej republiky, nech si vláda Slovenskej republiky na seba zarobí, a potom sa zbavme vôbec teda toho, čí vlastne štát je a aká je úloha vôbec tohto štátu. Mohol by som hovoriť o tom, aké sú nástroje na podporu kultúry, mohol by som hovoriť o tom, že sú to nástroje priame, nepriame, aké sú doplňujúce, čo sú priame nástroje, to je vlastne dotácia od štátu. Porovnajme, dámy a páni, výšku tých dotácií v štátoch Európy. Pozriem sa napr. Na jedného obyvateľa je to v eurách v Lichtenštajnsku viac ako 100, Slovensku 23, Rakúsku 225. A pritom tí Rakúšania chodia sem na Slovensko za kultúrou. Takže tá podpora z hľadiska štátu je veľmi, veľmi mizivá. Ak budeme orientovať celú kultúru na ziskové aktivity v oblasti kultúry, dámy a páni, dosiahneme len to, že naďalej nám narastie počet obyvateľov, ktorí sa budú venovať papučovej kultúre, televízii. A o programoch televízie sa radšej zmieňovať nebudem, ale chcem len konštatovať, že kultúrna úroveň národa bude neustále klesať. Môžeme hovoriť o nepriamych nástrojoch, môžeme hovoriť o nejakých daňových úľavách, môžeme hovoriť o DPH-čke, o čomkoľvek, ale treba, dámy a páni, aby sme si nahlas povedali, že zákonodarstvo nevytvorilo na Slovensku nejaké podmienky pre nepriame nástroje podpory kultúry. Nemám teda čo povedať k tomu, že sme niečím za posledné roky my tu v Národnej rade kultúru podporili. Snáď môžem konštatovať, že sme zaviedli 19-percentnú rovnú daň, ktorá znamená problém pre vydavateľov kníh, problémy pre ďalších, pre knižnice, vylúčila VÚC-ky z možnosti uchádzať sa o podporu z rôznych grantov, zo Všeobecnej pokladničnej správy a tak ďalej. To znamená, skôr sme tu urobili niečo naopak pre fungovanie kultúry na Slovensku ako pre jej potrebu. Poviem, dámy a páni, pár slov o doplňujúcich zdrojoch. Čo to sú doplňujúce zdroje? Doplňujúce zdroje, to sú možnosti napr. príjmov z lotérií. Výdavky na kultúru z celkových zdrojov z lotérií sú v Dánsku 64 %, vo Fínsku 55 % a v Maďarsku 28 %. Viete, koľko je na Slovensku podiel zo zdrojov na kultúru získaných z lotérií? 9,7 %. Porovnajme to s Dánskom, so 64 %. Kde teda tie zdroje idú? Ak porovnám kultúrne inštitúcie, ktoré pôsobia v rámci Banskobystrického samosprávneho kraja, roku 2003 z lotérií tieto organizácie získali 0,44 % príjmov k svojmu celkovému rozpočtu. V roku 2004 to bolo 0 %, hoci o takúto podporu sa usilovali tieto inštitúcie, ktoré predložili mnoho projektov. Sponzoring mimo Bratislavy, tu je situácia veľmi zlá, to je veľmi zložitá otázka. Sponzoring je skôr zameraný kdesi na oblasť zdravotníctva, možno školstva. Hlavné prúdy určite do kultúry, bohužiaľ, nejdú, pretože kultúra mimo Bratislavy je pre podnikateľský sektor úplne, úplne nezaujímavá. Centrá všetkých bánk sú v Bratislave. Zahraniční investori nebudú podporovať kultúrne aktivity napr. v Divadle Jozefa Gregora Tajovského vo Zvolene. To znamená, ak to mám povedať, napr. sponzorstvom v roku 2003 získali k svojmu rozpočtu organizácie u nás v Banskobystrickom kraji 0,68 % zdrojov. Čo k tomu teda? Prehodnotiť vzťah vlády ku kultúre, hovoriť o legislatívnych zmenách, hovoriť o vzťahu vlády ku kultúrnym pamiatkam, hovoriť o mnohých desiatkach prijatých opatrení vládou cez ministerstvo kultúry. Ja tu kľudne môžem konštatovať, všetky tieto uznesenia sú len na papieri, plnené, bohužiaľ, nie je ani jedno z nich. Nechcem zdržovať, prihlásených je ešte mnoho kolegov, takže len veľmi skromne. Znovu zopakujem, štát má záujem zbaviť sa toho, delimitovať to pod krajské úrady, dnes pod vyššie územné celky. Ale, bohužiaľ, rok 2004 robí 0-percentné navýšenie na kultúrne služby a kultúra nám v regiónoch úplne, úplne zaniká. Pán minister Rusko hovoril o tom, že je potrebné financovať kultúru aj v regiónoch. Veľmi ma teší takéto jeho vyjadrenie, len prosím, aby povedal, ako by sme to teda mali urobiť, ako dostať tieto prostriedky vôbec do regiónov napr. cez ministerstvo kultúry. Dámy a páni, viete, ako funguje ministerstvo kultúry? Je tu pán minister, ja to teda poviem. V roku 2004 pridelené granty, ktoré boli pre rok 2004, boli zverejnené v auguste 2004, návrh zmlúv ministerstvo kultúry spracovalo napr. pre Banskobystrický samosprávny kraj 6. decembra 2004 po písomnom upozornení predsedu Banskobystrického samosprávneho kraja. Schválené finančné prostriedky na aktivity, ktoré boli dávno realizované v priebehu roka, na účet Banskobystrického samosprávneho kraja po niekoľko násobných urgenciách boli pripísané tesne pred Vianocami rok 2004. Z celkových 700 mil. korún, ktoré boli v grantovom systéme, bolo pre Banskobystrický samosprávny kraj priznaných 4,1 mil. Sk, z toho na mediálne vládou propagovaný program na záchranu pamiatok Obnovme si svoj dom bolo priznaných 100 000 korún, zo 700 mil. to bolo 100 000 korún vďaka pružnej práci ministerstva kultúry. Prepáčte, pán minister, ale sú to fakty, ktoré mám. V doterajšom systéme o pridelených prostriedkoch samosprávny kraj ani hovoriť nemôže. Nemôže do toho hovoriť ani obec. Takže tak to teda aj vyzerá. Mohol by som možno hovoriť ďalej o mnohých problémoch, ktoré v rámci kultúry v regiónoch sú, ale meritum dnešnej veci je asi trošku kdesi inde. Mohol by som hovoriť o tom, koľko máme regionálnych knižníc, múzeí, galérií, osvetových stredísk, hvezdární, divadiel. Pre zaujímavosť poviem, že 3 divadlá u nás majú celkový rozpočet 30 mil. Sk na rok a z toho, ak si dobre pamätám, okolo 75,5 % sú len mzdové náklady. Na vlastné inscenácie a nebodaj na premiéry v podstate tieto inštitúcie zdroje vlastne žiadne nemajú. Ako teda ďalej, dámy a páni, so Slovenským národným divadlom, prvým alebo druhým, alebo kultúrou aj v regiónoch. Ja som veľmi hrdý na to, že máme Slovenské národné divadlo. A veľmi rád by som chodil aj do nového Slovenského národného divadla. Ale ja veľmi rád chodím aj na kultúru u nás v regióne. Bol som 29. na poslednom predstavení v Štátnej opere v Banskej Bystrici, 8. januára som bol na novoročnom koncerte. V nedeľu bola teraz premiéra v Divadle Jozefa Gregora Tajovského. Ja žijem tam a budem chodiť tam a mám záujem, aby tá kultúra fungovala aj tam. Teda čo ďalej? Ponechať kultúrne organizácie, ktoré spravuje ministerstvo kultúry, a iné rezortné ministerstva naďalej v pôsobnosti ministerstva kultúry alebo ich dať do samosprávnych krajov bez delimitácie čo i jednej koruny a nechať ich zahynúť alebo zabezpečiť dostatok prostriedkov v grantovom systéme, a to nie tak, že len niekoľko korún prejde kedysi pred Vianocami na tieto organizácie, zabezpečiť rovnoprávnosť kultúrnych inštitúcií. Je to veľa otázok, dámy a páni. Ja by som bol naozaj rád, keby sme ostali kultúrnym národom. Len sa trošku obávam, že dnes strieľame vedľa. Ďakujem pekne.