Žitňanská, Lucia, poslankyňa NR SR (2013-04-30):
Ďakujem veľmi pekne, pán predsedajúci. Vážené dámy, vážení páni, vážený pán minister, nedá mi na úvod nezareagovať na tú predchádzajúcu diskusiu, ale musím povedať, že začínam nadobúdať ten pocit, že keď naši mladí kolegovia s titulom právnika zo strany SMER nás začínajú nabádať veľmi konštruktívne k odbornej diskusii a k hľadaniu riešení, tak je to vždycky v situáciách, keď sa tu v tomto pléne naozaj najbrutálnejšie znásilňuje ústavný poriadok tejto krajiny, a mám pocit, že teraz sme opäť v tejto situácii. Návrh novely zákona o organizácii Ústavného súdu a konaním pred ním je podľa mojej mienky neprípustným politickým zásahom do činnosti Ústavného súdu. A toto je, samozrejme, politická veta, ale ja mám k tomu aj argumenty, aj odborné argumenty a vrátim sa k nim. Ale najskôr ku skrátenému legislatívnemu konaniu, pretože toto skrátené legislatívne konanie je ďalším politickým aktom v rade, o ktorom rozhoduje táto snemovňa. A rozhodujeme o tom preto, pretože jednoducho premiér Robert Fico sa rozhodol, že už má toho dosť, že pred prázdninami chce mať kauzu generálneho prokurátora vyriešenú, chce mať pred prázdninami svojho generálneho prokurátora, chce mať uzavretú kauzu Čentéš. Za dva mesiace cez prázdniny všetci budú na dovolenkách, zabudnú na tú kauzu, na jeseň začínajú kampane, župné voľby, potom prezidentské, dovtedy treba mať čistý stôl, špiniť si pekne pripravené kampane nejakou kauzou Čentéš by, samozrejme, nebolo vhodné. A ja si myslím, že toto rozhodnutie Robert Fico je pripravený urobiť naozaj za akúkoľvek cenu. Je mu úplne jedno, že prijatím tejto novely zvýši šance Dr. Čentéša uspieť na Európskom súde v Štrasburgu. Medzitým totižto, kým rozhodne štrasburský súd, tu v parlamente SMER zvolí svojho generálneho prokurátora, a keď aj Európsky súd Čentéšove práva uzná, stane sa síce faktickým víťazom a morálnym víťazom sporu s prezidentom, ale prokuratúru už bude riadiť prokurátor strany SMER. Preto tu vidím analógiu, a preto hovorím, že ide o veľmi podobnú situáciu ako v prípade Gaulieder. Lebo rovnako ako v prípade Gaulieder, ktorý síce na Európskom súde vysúdil odškodné, ale do parlamentu sa už vrátiť nemohol. SMER-u v tomto prípade ide len o mocenské ovládnutie Generálnej prokuratúry a nie o ústavnosť alebo demokratické princípy. Dovoľte pár citátov, ktoré sa vzťahujú k tomuto skrátenému legislatívnemu konaniu. V prvom rade treba povedať, že premiér tejto krajiny zjavne v priamom prenose nehovoril pravdu minulý týždeň, keď hovoril, že túto novelu zákona, o ktorej dnes máme rokovať, prerokuje parlament v obyčajnom konaní, žiadne zrýchlené konanie nebude, pôjde to normálne do prvého čítania na májovú schôdzu. To povedal premiér v stredu, nie je pravda, že zmenil názor dnes, pretože od piatka sme mali echo z Úradu vlády, že návrh na skrátené legislatívne konanie je pripravený. Robert Fico nehovoril pravdu, keď povedal: „Ústavný súd musí nájsť nejaké riešenie, a keď nevie nájsť riešenie Ústavný súd, musí ho hľadať s ostatnými zložkami štátnej moci.“ Robert Fico totiž nevyčkal na to, či Ústavný súd dokáže nájsť riešenie. A ja musím znova len citovať predsedníčku Ústavného súdu Macejkovú z 18. marca, a to nie je tak dávno, keď povedala: „Ústavný súd bude hľadať riešenie vzniknutej procesnej situácie v predmetnej veci, ktoré bude ústavne konformné a umožní, pokiaľ možno, v primeranej lehote Ústavnému súdu o sťažnosti doc. Čentéša rozhodnúť.“ A registrujem tiež podobné stanovisko hovorkyne Ústavného súdu z minulého týždňa, podľa ktorej „Ústavný súd hľadá možnosti, ako vyriešiť vzniknutú situáciu v tejto veci, ktoré budú ústavne konformné a umožnia súdu v dohľadnom čase rozhodnúť o sťažnosti Čentéša“. Dva roky, v júni to budú dva roky, čo bol zvolený v tomto parlamente Dr. Čentéš za kandidáta na generálneho prokurátora. Skoro dva roky mala strana SMER čas a teraz naraz zo stredy do utorka horí. Napriek tomu, že predsedníčka Ústavného súdu opakovane potvrdila, že tú situáciu vie riešiť sama. Takže nie, nič také sa za ten týždeň neudialo, čo by odôvodňovalo zmenu postoja Roberta Fica. Preto som presvedčená, že Robertovi Ficovi jednoducho došla trpezlivosť a rozhodol sa mať generálneho prokurátora do prázdnin, nech to stojí, čo to stojí. Vládny návrh na skrátené legislatívne konanie na necelú stranu je škandál. Bez hlbšieho zdôvodnenia sa argumentuje: „Vzhľadom na závažnosť problematiky“, pár viet, „môže dôjsť k ohrozeniu základných ľudských práv a slobôd“, preto navrhuje vláda, aby sa parlament uzniesol na skrátenom legislatívnom konaní. Dámy a páni, keď prejde tento návrh zákona, či už v riadnom, alebo skrátenom legislatívnom konaní, je len jeden človek, ktorého základné práva budú porušené a budú porušené práve v dôsledku schválenia tohto návrhu zákona, a to je Dr. Čentéš. A bude porušené jeho právo na spravodlivý proces, na to, aby jeho prípad mohol byť rozhodnutý pred nestranným a nezaujatým súdom, pretože o jeho prípade má rozhodovať podľa tohto návrhu zákona práve ten senát, ktorého zloženie, ktorý je zložený takým spôsobom, že Ústavný súd už rozhodol, v tomto konaní už rozhodol, že dvaja sudcovia tohto senátu sú vylúčení z konania. Ja chcem aj odborne, pretože keď sledujem verejnú diskusiu k tejto téme, tak tá verejná diskusia ako keby sa od politickej podstaty odkláňala k tomu, že je to odborný problém. Vystupujú odborníci s rôznymi názormi, používajú cudzie slová, hovoria o doktríne nevyhnutnosti a ja mám pocit, že málokto má šancu sa v tom probléme vyznať. Tak asi treba pomenovať, v čom je vlastne problém. Problém je v tom, že proti sebe stoja v tejto situácii dve práva: právo na nestranný súd a právo na to, aby padlo rozhodnutie na Ústavnom súde. A tento konflikt dvoch práv, čo inak v práve je pomerne štandardná situácia, že súd musí vyriešiť konflikt dvoch práv, tento konflikt dvoch práv v prípade, že by naozaj všetci sudcovia alebo väčšina sudcov Ústavného súdu bola vylúčená, by mohol dospieť k tomu, že Ústavný súd nie je schopný prijať žiadne rozhodnutie, a pre tento prípad sa hovorí o tejto tzv. doktríne nevyhnutnosti, že v takomto prípade má prednosť právo na to, aby rozhodnutie bolo vydané predtým, aby ho vydal nestranný súd. A preto v takomto prípade sa na námietky neprihliada. Ja teraz naozaj budem trošku komplikovaná, ale nedá mi. My sme takýto prípad už mali v tejto republike. Aj Ústavný súd riešil takýto prípad. A riešil ho nie tak dávno. Asi si všetci spomínate, keď Ústavný súd rozhodol o tom, že Štefan Harabin je, spáchal disciplinárne previnenie a Ústavný súd udelil Štefanovi Harabinovi sankciu disciplinárnu, a síce 70 % z platu dole na jeden rok. O tomto rozhodovalo plénum Ústavného súdu. V tomto konaní o Štefanovi Harabinovi padlo sedem námietok zaujatosti. Tri som dala ja ako ministerka spravodlivosti, štyri dal Štefan Harabin. Ústavný súd sa vtedy rozhodol, plénum Ústavného súdu sa vtedy rozhodlo, no máme tu sedem námietok, čo s tým spravíme? Tak nebudeme prihliadať na žiadnu z tých siedmich námietok a vydal disciplinárne rozhodnutie. Čiže Ústavný súd v tom prípade konal presne tak, ako je napísané vo vládnom návrhu zákona. Tváril sa, ako keby námietky neboli podané. Štrasburský súd rozhodol na základe toho, že Štefan Harabin sa obrátil so sťažnosťou na štrasburský súd. Vieme my vlastne, prečo štrasburský súd vrátil Ústavnému súdu toto, túto vec na nové prejednanie? V čom vlastne Štefan Harabin uspel? Uspel v tom, že štrasburský súd povedal, že neboli splnené podmienky na to, aby sa uplatnila doktrína nevyhnutnosti, pretože Ústavný súd sa nevysporiadal so všetkými námietkami, vo veci rozhodovali aj sudcovia, ktorí v iných konaniach vo vzťahu k Štefanovi Harabinovi boli vylúčení, a že Ústavný súd vlastne použil túto právno-teoretickú doktrínu predčasne, pretože sa nevysporiadal so všetkými námietkami. Preto Štrasburg vrátil tento prípad naspäť Ústavnému súdu. Svojím spôsobom Štrasburg v tomto prípade dal aj Ústavnému súdu návod, ako má v takýchto prípadoch postupovať, čiže dal mu aj návod, ako má postupovať napr. v tomto prípade, ktorý sa týka Dr. Čentéša. A my tu v zákone, ktorý je predložený do Národnej rady, aplikujeme alebo stanovujeme pravidlo, ktoré Ústavný súd už raz porušil a voči ktorému nám Štrasburg povedal, že bolo použité nesprávne, a my to chceme zakomponovať do zákona. No samozrejme, že je jasné, že ten Čentéš uspeje na štrasburskom súde, pretože je to právne úplne analogická situácia ako v prípade Štefana Harabina, máme na to rozhodnutie štrasburského súdu. Preto tvrdím, keď sa teda chceme rozprávať odborne, pán doktor, tvrdím, že aj ten návrh zákona ako taký je zlý. Ale budiž, keď sa na tú tému chcete rozprávať, tak sa o ňom rozprávajme riadne v prvom a druhom čítaní na májovej a júnovej schôdzi. Ale vy sa o takejto vážnej veci chcete rozprávať v skrátenom legislatívnom konaní a to je už hrubé politikum. Pretože v skutočnosti v tom návrhu zákona, ktorý je takto napísaný spôsobom, o ktorom vieme, že je zlý, lebo už nám to raz štrasburský súd povedal, my ho tu máme len preto, pretože je napísaný tak, aby to išlo do toho prvého senátu, v ktorom vieme, že dvaja sudcovia sú zaujatí voči Dr. Čentéšovi. Inými slovami, vieme predpokladať, ako ten prvý senát rozhodne. A o to ide! Nejde o nič iné, len konečne dostať Dr. Čentéša z hry. Ja sa vám divím, pán minister, že ste sa pod niečo také podpísali. Politik je niekedy v zložitých situáciách a ja som bola už aj vo vládnej koalícii a niekedy je veľmi zložité ustáť tú pozíciu aj sám pred sebou, aj odborne, aj morálne, a pritom rešpektovať to, že v politike sa robia aj kompromisy, ale toto je nad rámec. Pán minister, toto je nad rámec, lebo ide len o jedno jediné: dostať Dr. Čentéša z hry, mať smeráckeho generálneho prokurátora do týchto prázdnin a potom zbehnúť s čistým stolom kampaň a valcovať ďalej. Poslanci SDKÚ – DS návrh na skrátené legislatívne konanie nepodporia. Ďakujem. (Potlesk.)