Muňko, Dušan, poslanec NR SR (2011-09-14):
Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážené kolegyne, vážení kolegovia, s návrhom na zmenu valorizácie dôchodkov sa stretávame v priebehu jedného roka už druhýkrát. Prvýkrát sa pán minister Mihál snažil zmeniť tento mechanizmus v decembri 2010. Ako si všetci dobre pamätáme, išlo o návrh, aby sa dôchodky valorizovali o pevnú sumu. Teraz prichádza podľa jeho vlastných slov s iným návrhom a on sám ho nazýva kompromisný. V skutočnosti o nijaký kompromis nejde. Návrh je vlastne ten istý, iba zabalený do ružového obalu. Pri jeho čítaní si každý musí všimnúť, že koniec funkčného obdobia tejto vlády sa zhoduje s termínom, dokedy sa majú dôchodky valorizovať o pevnú čiastku. Opakujem tak isto, ako som to navrhoval v decembri, ako teda rozmýšľa minister Mihál, nasledovne do roku 2017, teda do konca jeho funkčného obdobia si takýmto spôsobom presadí svoj pôvodný zámer valorizovať o pevnú čiastku a potom tento problém ho už nezaujíma. Prípadne po voľbách, ak bude SaS ďalej v hre, dajú sa po volebnom ošiali a s novým vládnym programom ľahko robiť ďalšie zmeny. To znamená, že tzv. kompromisný návrh, ktorý máme pred sebou, nie je žiadnym kompromisom, ale iba snaha pretlačiť svoje pôvodné návrhy, ktoré v decembri ministrovi Mihálovi neprešli ani len v koalícii. Pozrime sa bližšie na to, aké dôsledky by mala valorizácia dôchodkov o pevnú sumu. Predovšetkým by znamenala úsporu vo fondoch, z ktorých sú dôchodky, sa vyplácajú, čiže dôchodcom porastú príjmy pomalšie, a to bez ohľadu na infláciu a na to, že dôchodky na Slovensku už i teraz patria medzi najnižšie v Európskej únii. Nebudem hovoriť konkrétne čísla, lebo je nutné, lebo je smutné konštatovanie, ale skúsme sa zamyslieť iba nad tým, či a ako sa dá žiť z priemernej výšky dôchodku na Slovensku, teda z 360 eur? Mechanizmus, ktorý navrhuje minister Mihál, by mohol dôchodcov zraziť na kolená ešte viac. Vláda chce šetriť na dôchodcoch napriek tomu, že žijú na hranici chudoby. Ak by sme schválili návrh ministra Mihála a vlády pani Radičovej, okrem už spomenutého znižovania príjmu dôchodcov to povedie k vyrovnávaniu rozdielov dôchodkov. Inými slovami, potlačí sa zásluhovosť, podľa tohto návrhu sa nebude, a nebude rozhodujúce kto a koľko počas ekonomicky aktívneho života odvádzal do Sociálnej poisťovne. A práve tu je problém, pri ktorom si minister Mihál a vládna koalícia protirečí. Na jednej strane chcú zásluhovosť v prvom pilieri eliminovať, no na druhej strane sa často až na hranici ústavnosti a zdravého rozumu odvolávajú na potrebu zásluhovosti dôchodkov pri druhom pilieri. Akú má toto správanie logiku? Veď dôchodky v prvom alebo v druhom pilieri sa vytvárajú rovnako z odvodov, a to v závislosti od ich výšky a dĺžky trvania platieb. Ak tejto vláde zásluhovosť neprekáža v druhom pilieri, nevidím, prečo by ich mala likvidovať v prvom pilieri. Myslím si, že by sa mali aspoň zjednotiť základné princípy tvorby dôchodkov, a to v prvom a druhom pilieri. Nemôže v jednej časti dôchodkového systému jeden princíp velebiť a v druhej časti ho popierať. Na tomto príklade je vidieť, aké nekoncepčné a protirečivé sú kroky vlády v dôchodkových zákonoch. Nakoniec aj analýza súčasného dôchodkového systému na Slovensku, ktorú nedávno prerokovala vláda, o ktorú sa opiera minister Mihál pri svojom návrhu, uznáva princíp zásluhovosti ako v prvom, tak aj v druhom pilieri. Píše sa v nej, citujem: „Súčasný dôchodkový systém obsahuje prvky zásluhovosti, a to v prvom i druhom pilieri. Zásluhovosť v starobnom dôchodkovom sporení má svoje opodstatnenie, pretože ide vlastne o sporenie na dôchodok, v ktorom výška dôchodku je priamo úmerná nasporenej sume, t. j. odvedeným príspevkom a miere ich zhodnotenia. Celý druhý pilier je mimo verejných financií, keď príspevky na druhý pilier nie sú podľa medzinárodných metodík posudzované ako časť daňového zaťaženia, nie sú ani príjmom verejnej správy. Takisto budúce dôchodky z druhého piliera nebudú súčasťou výdavkov verejnej správy. V prípade priebežného financovania dôchodkového systému je otázka miery zásluhovosti vecou spoločenských preferencií.“ Vážené kolegyne, kolegovia, čo nám tento krátky citát potvrdil? Tak ako tento krátky citát, tak aj celá analýza, ktorou sa vláda zaoberala na svojom nedávnom zasadnutí, naznačila, že sa môžeme vydať cestou rešpektovania práva dôchodcov na znesiteľnú starobu, ale môžeme sa aj vydať cestou likvidácie ich finančných a existenčných istôt. Vládna koalícia sa rozhodla ísť tou cestou ožobračovania. Vládou navrhované zmeny by systém, ktorý je už teraz nespravodlivý, zložitý a protirečivý, urobil vo všetkých stránkach ešte horším. Legislatíva, ktorá upravuje dôchodky, sa v posledných desaťročiach nevyvíjala dobre. Mnohé novelizácie zákonov boli účelové a odrážali snahu vlád zapáčiť sa jednotlivým skupinám dôchodcov. Tak sme sa dostali do stavu, keď máme dve základné kategórie starodôchodcov. Do prvej patria tí, ktorí išli do dôchodku do konca roku 2003, a do druhej tí, ktorí išli do dôchodku po 1. januári 2004. Je zvláštne a nespravodlivé a už vôbec nie solidárne, ak sa v jednom štáte vypočítajú dôchodky podľa rôznych pravidiel tak, že rozdiely predstavujú v starej mene niekoľko tisíc korún. Tento stav iba potvrdzuje skutočnosť, že zmeny, ktoré robila vláda v uvedenom období, boli zlé, nesystémové. Robili sa bez prepočtov, bez analýz a na kolene a v podstate iba účelovo. Návrh, o ktorom teraz rokujeme, je z uvedených dôvodov neprijateľný, nesystémový a minister Mihál jeho predložením verejnosti zavádza a klame, a je to opäť iba úspora na bezbranných sociálne najslabších vrstvách obyvateľstva, ako taký preto tento návrh treba odmietnuť. Ako by sme mali postupovať v dôchodkovej reforme ďalej? Určite nie cestou, ktorú nastúpil pán minister Mihál. Teda čiastkovými zmenami a úsporami na dôchodcoch, až na takú úroveň, ktorá siaha na ich dôstojnosť a dostáva ich do neriešiteľných situácií. Nevidím problém v tom, aby sa zachoval súčasný, tzv. švajčiarsky model valorizácie dôchodkov, ktorý koniec koncov zaviedla ešte Dzurindova vláda, a je teda dielom súčasnej koalície. Faktom je, že súčasný stav dôchodkového systému spolu s predpokladaným demografickým vývojom bude problémom pre verejné financie už v najbližších rokoch. Preto treba urobiť kompletnú reformu dôchodkov a nie iba povytrhávať tie časti, kde čakáme najmenší odpor tých, ktorých postihne. Reformovať treba druhý pilier tak, aby bol prínosom, aby bol reálne nastavený pre spotrebu, aby nerobil z verejných financií takpovediac dojnú kravu v prospech správcovských spoločností. Treba v ňom zreálniť počet sporiteľov, nemôže byť v ňom jeden a pol milióna sporiteľov, pretože je jasné, že si na lepšiu penziu nenašetria, a pritom sa plytvá s dôchodkovými fondmi. A to neberte ako útok na existenciu druhého piliera. Som presvedčený, že ho potrebujeme ako doplnkový zdroj, ale penzijnú reformu sám osebe nevyrieši. Sociálna poisťovňa predsa dlhodobo neunesie 9-percentné odvody do správcovských spoločností a za to nemôže ani demografický vývoj, ani dôchodcovia. Keď napr. zdroje privatizácie, ktoré mala Slovenská republika odložené na naštartovanie penzijnej reformy, sa vyčerpali za päť rokov a stále nemáme systém, ktorý by bol dlhodobo udržateľný. Tu si treba napr. položiť otázku, prečo Česká republika so silnejšou ekonomikou, ako je tá naša, nepristúpila na zavedenie druhého dôchodkového piliera, pristúpila až teraz. Jednoducho preto, lebo to zaťažuje ekonomiku a verejné financie, a to sú témy, s ktorými sa treba v penzijnej reforme zaoberať tak, aby Sociálna poisťovňa nedoplácala na fetiš druhého piliera, ktorý sa tu niektorí ľudia snažia nekriticky budovať. Treba si uvedomiť, že keď sa schvaľovalo nastavenie druhého piliera, nebola finančná a hospodárska kríza. Boli iné ekonomické podmienky a prostredie a na jeho zmenu treba reagovať. Pravidlá penzijnej reformy bude treba konfrontovať s pripravovanou Bielou knihou dôchodkových systémov, ktorú vydá Európska únia už v najbližších týždňoch. Problém demografického vývoja a jeho riešenie je vážna úloha, pred ktorou stojíme, ale nemôžeme to zjednodušiť na oberanie sociálne najslabších. Ak myslím komplexnú reformu, tak treba hovoriť aj o výške odvodov, aj o treťom dôchodkovom pilieri a daňových úľavách, ako aj motivačnej zložke. Vrátim sa ešte k samotnej valorizácii a k zmene jej mechanizmu. Keby bolo nevyhnutné siahnuť na jej súčasný systém, treba použiť model, ktorý navrhuje Jednota dôchodcov Slovenska. To znamená zmeniť súčasný systém valorizácie a rovnaké percento na valorizáciu, a to rovnakú čiastku, ktorá bude naďalej vychádzať z rastu miezd a inflácie. Rast miezd vo výpočte každodenného rastu dôchodkov jednoducho musí zostať zakomponovaný, inak sa suma, o ktorú sa budú zvyšovať, dostane mimo reálny život a prírastky dôchodkov stratia reálnu hodnotu. Tento spôsob úpravy by bol voči dôchodcom podstatne spravodlivejší, ako navrhuje vláda. Ďakujem. (Potlesk.)