Heger, Eduard, poslanec NR SR (2019-05-17):
Tak čo by som vám k tomu rozpočtu povedal. (Zasmiatie sa rečníka.) Nie, žartujem. Kolegyne, kolegovia, viem, že idem teda do veľmi, by som povedal, do takého náročného prostredia odborníkov a tá debata tu je veľmi silná, ale tak som si povedal ako rodič štyroch detí, že, že sa tak trošku pridám. Nie, ja osobne chcem kratučko sa vyjadriť ako taký môj laický pohľad, hovorím z toho, čo vychovávam svoje deti. A ja osobne si myslím, že, neviem, no vysvetlite mi to, kolegovia, ktorí sa školstvom zaoberáte, že snažím sa sledovať, ktoré zákony prichádzajú do pléna za tie tri roky, a myslím si, že máme omnoho väčšie problémy v školstve a nejakým spôsobom nepostrehol som zákony, ktoré by riešili tie omnoho väčšie problémy. Tak si hovorím, že, fúha, tak ideme, chceme riešiť trošku školstvo, ktoré sa nám prepadá nejak v tých hodnoteniach a podobne, a prinesie sa sem takéto opatrenie. Ja by som teda čakal, že naozaj s úplne inými opatreniami sa príde o to viac, že mám už teda dve školopovinné deti a vidím, že mnohé veci, ktoré, keď ja som bol žiak, sa ako keby opakujú, pretrvávajú v školách alebo sa posúvajú len veľmi malými krokmi. A, a si hovorím, však už to bolo dávno, čo som bol ja napríklad na základnej škole alebo aj na, na strednej. Takže toto len k samotnému zákonu a k tomu, že čo vlastne ste priniesli. Ja osobne si tiež myslím, že to ide takým tým opačným smerom, a to som hovoril o tom, že sú tu nejaké tie špecifické problémy, ktoré ja vidím a myslím, že k nim by mali byť špecifické, špecifické riešenia. To aj tuto kolega Dostál hovoril, že posunutie povinnej dochádzky, ja by som to skôr možno nazval posunutie povinného vzdelávania. Však, samozrejme, môžme sa o tom rozprávať, ale dôležité je o tom ako. A ja súhlasím aj s tým, čo tu už zaznelo. Myslím si, že akýkoľvek systém je dobrý, keď je jednoduchý, lebo v jednoduchosti je krása, a keď si uvedomíme, tak naozaj tie deti sú jedinečné, že uniformita podľa mňa v školstve nefunguje. Fungujú určité princípy, ale metódy treba, treba podľa mňa prispôsobovať. Ja to vidím na mojich vlastných deťoch, ktoré každé je iné, a to krásne je, že naozaj na tom dieťati, a vy, ktorí ste rodičia, určite mi dáte za pravdu, že to vidíte od prvých dní, že to dieťa bude iné, že ako keby tú osobnosť v ňom vidíte už, naozaj ešte to je batoľa, ktoré sa len kojí, a už tam vidíte tú rozdielnosť tej osobnosti. A toto je podľa mňa krásne a toto by sa podľa mňa malo zohľadňovať, a preto také nejaké plošné riešenia pre mňa práve pri rozvoji, pretože školstvo by malo byť naozaj o tom, aby sme rozvinuli naše deti, aby jednak sa v nich dokázali tie talenty, ktoré majú, naplno rozvinúť a aby mohli sa stať kvalitnými ľuďmi po všetkých stránkach, či už je to charakter, aby boli čestní, uvedomelí, sebaistí, spokojní, aby vedeli žiť tento dnes dynamický život, ktorý sa žije a každým rokom, myslím, že je dynamickejší. Takže toto sú podľa mňa tie kľúče. A priniesť len také nejaké riešenie, že tak, bum, predlžujeme a vybavené, mne osobne toto neprináša nejaké uspokojenie. Takže... A ja ešte by som povedal jednu vec, že čo ja vidím ako takú dôležitú, keď sa teda bavíme o tejto téme, a vidím to na mojich deťoch, každé chodí do inej školy a musím povedať, že taký ten, že veľa záleží, samozrejme, aj od pedagógov, ale ten pedagóg pracuje v určitom prostredí a podľa toho, v akom pracuje, tak aj to dieťa sa ako keby teší do tej školy. A ja som mal vlastnú skúsenosť, keď som chodil do školy, že po istých rokoch, ako keby tak vás už nejak naformátujú a už tú školu beriete ako takú rutinu a prestanete sa tešiť, ako keby beriete to už ako možno niektorí alebo mnohí ľudia prácu. Ale vidím, že to druhé dieťa, ktoré začalo chodiť do školy, kde je ten prístup trošku iný, tak tá radosť z tej školy tam stále je a to je, to je úplne krásne, keď vidím, že sa teší do školy a že ako keby z tej školy ani nechce odísť a že, že proste on tú školu naozaj má ako prostredie, kde je rád a kde cíti, že sa rozvíja, rastie. A toto sú podľa mňa tie kľúče, ktoré do školstva musíme priniesť. A ja to nevidím teda plošne, že by sa to dialo v školách. Takže ja skôr vidím, že tuto by mala byť postavená tá priorita a nie teraz do toho že naženieme všetky deti ako keby do toho vzdelávacieho systému. A naozaj ja si myslím, že aj práve taká tá citlivosť na tie rôzne potreby alebo aj tú varietu, ktorá tu už tiež bola spomenutá, že tá varieta prináša ako keby rôzne pohľady a môžme sa učiť, môžme sa učiť od skúsených, môžme naozaj v tej variete vytvoriť priestor. Ja to možno poviem z toho podnikateľského prostredia, že najlepšie funguje aj ten trh vtedy, keď je tam priestor na to, aby tam mohli prichádzať nové idey, startupy atď., a to podnikateľské prostredie potom dokáže synergicky priniesť úplne nové riešenia. A myslím si, že toto je aj vo vzdelávaní, že tie deti sa vyvíjajú. Ja to vidím, že dnes tá mladá generácia je niekde úplne inde, ako keď my sme vyrastali, a, a treba na to reagovať. Takže preto si myslím, že treba zohľadniť, preto si myslím, že treba zohľadniť to, čo tu aj zaznelo od kolegov z opozície, treba zohľadniť aj také, by som povedal, možno špecifické, neviem, či potreby je to správne slovo, ale tie prístupy alebo spôsoby, akými k deťom pristupovať, a keď si niekto trúfne to dieťa naozaj mať doma aj v tom poslednom predškolskom roku, tak nie je podstatné, aby teraz on bol v nejakom zariadení, ale podstatné je, aby naplnil tie ciele. Ak ich naplní, tak okej. Niekto je v tom zdatnejší, niekto nie. A teraz vyslovene to formalizovať, si myslím, že to je presne o tom, že ako keby vytvárame klietky, ale nemeráme tie výsledky a nejde nám o ten cieľ, ide nám o formu. A ako som povedal, forma podľa mňa sa musí meniť, pretože sa mení prostredie. Princípy by mali ostať a ciele by mali ostať a to ostatné musí sa tomu prispôsobiť, aby sa tie ciele vždy dosiahli. Lebo ja to vidím, že častokrát my dlhodobo používame nejakú metódu a ona po čase začne vykazovať iné výsledky, dosahovať iné ciele, pretože sa zmenilo prostredie, a keď my ostaneme tomu ako keby verní, tak potom sa zrazu divíme, že prečo máme iné výsledky. A toto sa podľa mňa deje aj v školstve a tých fenoménov, ktoré narastajú pri deťoch, a myslím si, však to vidíte vy asi, ktorí sa venujete školstvu omnoho viac, že mnoho rodičov navštevuje psychológov omnoho viac, pretože naozaj sa v tých deťoch vyskytujú rôzne potreby. A ešte by som jednu vec, teraz som si spomenul, že tie schopnosti rodičov a skúsenosti zo škôl, že, že my si myslíme, že teraz, keď dáme tie deti do škôl, že teraz to škola vyrieši. Ale však vidíte, že mnohokrát aj tí učitelia sa sťažujú, že tie deti neposlúchajú a podobne a že tam je kopec tých problémov, ktoré tu sú. Potom rodičia sa sťažujú a toto prostredie podľa mňa treba dolaďovať a nielenže teraz rozšírime to o rok a problémy pominú. Takže hovoril som možno tak všeobecnejšie, ale verím, že ste mi rozumeli ako rodičovi štyroch detí, že som chcel tak pridať taký laický pohľad pre vás múdrych v tejto veci. Ale v každom prípade chcem sa poďakovať všetkým, ktorí sa o túto oblasť zaujímate, že tak diskutujete, lebo je to veľmi dôležité, a mne teda záleží na budúcnosti nielen mojich detí, ale všetkých detí, aj tých, ktoré ešte prídu. Takže, prosím, urobte čo najviac. Diskutujte tak, aby, aby ste dosiahli dobré výsledky, aby Slovensko nielenže zaznamenalo dobré výsledky v štatistikách, ale aby naozaj naše deti mohli byť múdre a aby sa rozvíjali a využili všetky tie talenty, ktoré náš národ má. Ďakujem pekne. Skončil som.