S. Janiš, poslanec: (2009-11-03):
Pán minister, dámy a páni, toto je posledný rozpočet tejto vlády, a preto je potrebné sa pozrieť aj rok, dva, tri dozadu, kde ste začínali v roku 2006 a kde končíte v roku 2009 a čo sľubujete do roku 2010. Vy pán minister najlepšie viete, v akom stave ste preberali Slovensko v roku 2006. Vy najlepšie viete, že rozpočet, ktorý tu predkladáte, za veľa nestojí. Vy viete, že ekonomika a hospodárstvo, ale, bohužiaľ, aj morálka sú dnes zhumpľované. Vy toto všetko dobre viete. Vy viete aj to, že po vás nezostane žiadny projekt, žiadna reforma. Vy viete, že ste Slovensko neposunuli ani o milimeter dopredu. Práve naopak, stiahli ste ho dolu. A viete, že tomuto zhumpľovanému hospodárstvu zodpovedá aj tento rozpočet. A preto je najväčšia mediálna marketingová úloha SMER-u, ako to povedať. Ako to predložiť ľuďom tak, že je všetko v poriadku, že ten rozpočet je pre nich a len pre nich a za všetky ťažkosti môže len hospodárska kríza a, samozrejme, opozícia a médiá. Preto skôr, ako ste predstavili čísla tajne pre verejnosť aj samotných ministrov až do rokovania vlády, tak ste vyrazili s marketingovým posolstvom. Štátny rozpočet na rok 2010 je rozpočtom na ochranu ľudu. Marketingové posolstvo predsedu vlády. Ak by sme my chceli kritizovať rozpočet na ochranu ľudí, dostali by sme sa do vážnej politickej slučky. S týmto marketingovo rátate. Ak by sme kritizovali rozpočet na ochranu ľudí, uškodíme sami sebe, lebo SMER ho komunikuje ako rozpočet na ochranu ľudí. Aj takto chcete eliminovať kritiku, lenže my, pán minister, nekritizujeme ani vaše „oblbovacie“ tlačové konferencie o rozpočte, na ktorých zavádzate, ale my kritizujeme realitu. Realitu, ktorá tu je a na ktorej sa podieľate. Pán minister, pre nás na rozdiel od vás jedna a jedna bude vždy dva. Bez ohľadu na akúkoľvek propagandu. Pre nás jedna a jedna sú dva. My nekritizujeme rozpočet na ochranu ľudí, dámy a páni, ale kritizujeme rozpočet, ktorý si nevšíma sociálne ohrozených ľudí ani ľudí v hmotnej núdzi. Kritizujeme rozpočet, ktorý si nevšíma mladé rodiny, mamičky na materských, rozpočet, ktorý nezakladá východisko z krízy, pán minister. Rozpočet akoby nepočítal s krízou. Žiadne východiská. Žiadne projekty, čo sa stane so Slovenskom, keď kríza pominie. Kritizujeme tu rozpočet, ktorému dali marketingoví mágovia SMER-u pekný názov, ale katastrofálny obsah. Dámy a páni, my sme osem rokov nerobili politiku pre médiá. Dôkazom našej politiky sú reformy, ktoré sme naštartovali. Dôkazom toho bolo Slovensko ekonomicky na vzostupe. Slovensko medzinárodne uznávané. Slovensko vytiahnuté z privatizačných katastrof z prachu. Toto bol výsledok nášho vládnutia. Bohužiaľ rovnako ako po vláde z rokov 1994 – 1998  bude Slovensko potrebovať aj po vláde Roberta Fica obnovu. Dámy a páni, SMER si dnes myslí, že má patent na sociálny štát. Nielenže nemá patent, ale nemá ani predstavu, čo to je sociálny štát. Solidárnosť totižto nie je monopol ľavice. Solidárna je aj pravica, ale s jedným rozdielom. Sme solidárni aj s tými, ktorí nás nevolia. V tom je základný rozdiel sociálnosti a solidárnosti pravice a ľavice. Sme solidárni aj s tými, ktorí nás nevolia. Naša solidarita je spravodlivá, naša solidarita sa neobmedzuje len na vyplatenie vianočných dôchodkov, ale na vytváranie hodnôt, pracovných miest, na zamestnanosť. Dnes je čas práve v kríze, kedy sa zákony musia doladiť a prispôsobiť novým podmienkam spoločnosti. Ale tu na jednej strane vidím garážové firmy, nástenkové tendre, mýtne tendre, toky verejných financií, toky miliárd korún k firmám blízkym politickým stranám. Obstarávanie verejne skorumpované. A na druhej strane vidím ľudí, ktorí prichádzajú o prácu a prepadávajú sa do sociálnej siete. Toto je najväčší cynizmus sociálneho štátu Roberta Fica. Toto je pravá tvár sociálnej demokracie. Jedna strana mince garážové firmy, toky financií na bok a druhá strana mince ľudia prichádzajúci o zamestnanie, prepadávajúci sa do chudoby. My sme sa postavili k obnove Slovenska poctivo po roku 1998. Museli sme prejsť aj cez nepopulárne reformy. Toto je poctivé, a nie marketingové, toto je poctivé. A nie utekať do Handlovej po nešťastí, kde sa sústredili všetky možné a nemožné médiá, zvolávať mimoriadne zasadnutia vlády, zvolávať mimoriadne tlačové konferencie a rozdávanie zo spoločného, politicky ryžovať na veľkom ľudskom nešťastí. Toto je nepoctivé. Toto je nepoctivé. Pre vaše opatrenia je úplne typické, že sú premyslené len po najbližšiu zákrutu a potom tma. My sme boli lídri reforiem a poriadku, naštartovali sme zruinovanú ekonomiku, rozbehnutá ekonomika, viac zamestnaných ľudí, vyššie mzdy, z toho viac peňazí na odvodoch a daniach do štátu, tým viac peňazí na solidárnosť a na sociálnu politiku. Pripravili sme peniaze aj do investovania do budúcnosti, do školstva, do vedy, do inovácií. To bola zodpovedná politika pre budúcnosť, z ktorej ste vy politicky profitovali tri roky a ľudia by mohli z toho profitovať ešte aj dnes, keby ste si dovideli na koniec nosa a potenciál, ktorý sme vám zachovali, by ste boli zúročili. Namiesto pozerania do budúcnosti hlásate návrat k nejakému nedefinovanému sociálnemu štátu, ktorý si vy predstavujete ako obmedzovanie slobody v podnikaní, strašenie investorov, vykrádanie štátnej kasy, strašenie ľudí, vytváranie triednych nepriateľov či posielanie opozície do väzenia. Toto je vaša predstava sociálneho štátu. Len ste si pomýlili režim. Nie sme pred rokom 1989. A ľuďom s plným vedomím vytvárate svojou triapolročnou politikou aj týmto rozpočtom do budúcnosti veľkú priepasť s plným vedomím, že vtedy tu už nebude ani ministerka Tomanová, ani predseda vlády, ani SMER. Keby rodiny vo svojich domácnostiach v rozpočte nezohľadnili krízu, prišli by veľmi rýchlo o strechu nad hlavou. Vy svojím nezodpovedným rozpočtom, doterajším mrhaním peňazí pripravujete budúce generácie Slovákov o strechu nad hlavou. Iste je ťažké aj vo vašom prípade, pán minister, s vaším rodinným rozpočtom predstaviť si, ako niekto nevie zabezpečiť deťom základné potreby, topánky, oblečenie, školské potreby, na autobus, stravné lístky. Viete si predstaviť, že by takáto rodina prišla o jeden plat alebo o obidva platy a nič by nerobila na strane výdavkov svojho rozpočtu? A vyhovárala by sa, že však si požičiame, však my za krízu nemôžeme, prečo by sme sa mali uskromňovať? Pán minister, takúto rodinu na Slovensku nenájdete okrem tých, ktoré som spomínal, ktoré si síce vravia sociálnodemokratické, ale majú sa ako zbohatlícko-kapitalistické. Takúto rodinu na Slovensku, ktorá by sa takto správala nenájdete, ale vládu, bohužiaľ, tu takú máme aj s takými ministrami, ako je pani Tomanová, pán Raši, pán Jahnátek, bohužiaľ, aj vy, pán minister. Bohužiaľ solidárnymi a sociálnymi sa robíte len a len pred kamerami. Napríklad pani Tomanová si asi predstavuje, že pod sociálnosťou a pod solidárnosťou džíp Land Cruiser, ktorý si z dotácií kúpil riaditeľ sociálneho podniku. Alebo pod sociálnosťou a solidárnosťou si pani ministerka predstavuje, keď dá stá milióny korún blízkym ľuďom na sociálne podniky. Dámy a páni, pán minister, ani jeden rozpočet nie je možné oddeliť od toho, čo sa v hospodárstve ekonomické dialo v minulosti a deje teraz. Tak je to aj pri tomto rozpočte. Ja spomeniem len zopár z množstva skutočností, ktoré mali a majú vplyv na rozpočet, na narábanie s verejnými peniazmi, hlavne tie spomeniem, ktoré sa stali výdavkami štátu namiesto toho, aby boli príjmami štátu. Štátne dotácie letiskám. Ja neviem skoro 200 miliónov v roku 2008, ale ďalšie ťažké milióny do bratislavského letiska. Namiesto toho, aby bratislavské letisko a zlaté vajce, perspektívny podnik bolo zdrojom príjmov štátneho rozpočtu, vaša vláda z neho urobila špongiu štátneho rozpočtu. Namiesto toho, aby bratislavské letisko nosilo peniaze do rozpočtu, tak vysáva peniaze od občanov. Vlastizradou bolo nepredať časť tohto letiska. Desať miliárd na drevo, 10 miliárd do investícií. Dnes mohlo mať bratislavské letisko nový terminál, novú pristávaciu dráhu, parkovacie domy, hotely, a nie tak ako teraz obyčajné stany. A nie za štátne peniaze. A hlavne, ak by toto bratislavské letisko malo, tak by sa z bratislavského letiska aj lietalo, a nie tak ako dnes minimálne a o chvíľku to budú len práškovacie lietadlá. A ak by to letisko fungovalo, tak by tu bola práca, zamestnanie, ľudia by mali mzdy, štát by mal príjmy, a nie výdavky. A cudzincov na Slovensku by vítalo pekné bratislavské letisko v hlavnom meste Slovenska, a nie stany, ako je to za vašej vlády. Alebo prípad Cargo. Predaj podľa opozičného Roberta Fica bola vlastizrada. Kto mal pravdu, ukázal čas. Bohužiaľ v neprospech občana. Dnes štátne Ficovo Cargo ide do kolien, prepravy ubúda, konkurencia je lepšia a lacnejšia, tovary sa prepravujú z východu na západ a opačne cez Maďarsko, zo severu na juh cez Čechy a zo slovenského Carga, zlatého vajca slovenskej ekonomiky sa stal nepredajný železný šrot. A čo robí všemožný štát, všemožná vláda Roberta Fica? Dáva do Carga peniaze občanov. Konkrétne tento rok, pán minister, 5 miliárd korún. Päť miliárd korún do štátneho podniku. Kde ste ich zobrali, pán minister? Mladým rodinám, mamám na materských, školákom, zdravotníkom, dôchodcom  5 miliárd korún. Alebo ďalší marketingový ťah v čase krízy. Jahnátkovo šrotovné  1,7 či 2 miliardy korún? Pri výpočte ministerstva hospodárstva, pri výpočte benefitov šrotovného, neviem, či sa mám smiať, alebo plakať. Ak si prečítate v oficiálnom materiáli, ktorý bol vo vláde, zdôvodnenie, prečo bolo šrotovné výborný projekt proti kríze, dočítate sa tam, že sa budú nakupovať viac nové zimné pneumatiky na autá, že sa budú nakupovať nové ťažné zariadenia, strešné nosiče a zlatý klinec, narastú servisné služby. A toto všetko bude mať pozitívny dopad na výber DPH do štátneho rozpočtu. Neviem, či sa mám pousmiať, či plakať, ale je mi z toho smutno. Ako by staré autá jazdili na drevených kolesách, v železnej obruči, a nie na pneumatikách, ktoré treba meniť. Ako by staršie autá nepotrebovali servis viac ako nové autá. Podľa Jahnátkovho ministerstva servis potrebujú asi iba tie autá, ktoré sa kúpia za šrotovné. Alebo ďalšia perla výpočtu benefitov. Ľudia kúpou nového auta najazdia viac kilometrov, a to prinesie do rozpočtu viac peňazí. Ľudia v čase krízy si myslia, že sa budú správať tak ako vláda, budú míňať viac peňazí. Aké sú dôsledky šrotovacej hystérie na Slovákov? Mnoho z ľudí už dnes nevie splácať nové autá. Ľudia sa vyhádzali z hotovosti, z nasporených peňazí. Ficovo a Jahnátkovo šrotovné kopu ľudí priviedlo na mizinu. Nové autá predávajú, samozrejme, že nie za cenu, za ktorú ich kúpili, končia v autobazároch a plnia sa v lízingovkách. A akoby toho bolo málo, tak pán minister Jahnátek príde so zákonom o strategických podnikoch, ktorého jediným cieľom je za štátne peniaze, za peniaze občanov, za 20 miliónov eur si kúpiť Novácke chemické závody. Fabrika ináč zdravá, zákazky má, kto ju bude manažovať? Štát. Teda kto? SMER. A všetko lišiacky pred verejnosťou servírujete ako pomoc ľuďom, akoby ste im išli zachrániť zamestnanie, lebo skončia na ulici. Pán minister, vy ste aj biznismen a vy dobre viete, že ozajstná pomoc zamestnaným v Nováckych chemických závodoch nech rýchle prebehne konkurz. Fabriku niekto kúpi za svoje, nie za štátne, ľudia si ani nevšimnú, že sa vymenil majiteľ, budú zamestnaní, budú mať svoje mzdy, spokojný bude aj štát a spokojní budú aj ľudia. A občania by na to nedali ani korunu, fabrika by fungovala. Ak to dostanú do rúk SMER-ácki štátni manažéri, tak to skončí ako štátne Cargo, ako štátne železnice, ako štátne nemocnice, ako štátne letisko, všetko je dnes v krachu, pán minister. Sociálne podniky. Darček stámiliónov korún vyvoleným manažérom, a nie nezamestnaným. Sociálne podniky sa podobajú na Yetiho, všetci o nich hovoria, ale nikto ich nevidel. Sociálne podniky tak perfektne fungujú, tak šliapu, tak sú dobré, že dokonca, keď chce verejnoprávna televízia STV-čka odvysielať do nich reláciu, tak riaditeľ STV-čky Nižňanský to stopne ako za „socíku“. Čo si to dovoľujete pripraviť reláciu proti vládnej strane SMER. Hotovo, zastavil to, ako za „socíku“. Toto sme tu už mali, pán minister, ja si to pamätám viac ako vy. A zdravotníctvo? Kolega Novotný tu pospomínal dosť. Vy tam nasypete v čase krízy, pán minister, 2,1 miliardy korún, a aby to nevyzeralo tak okato, tak ste si vymysleli geniálny tunel. Geniálny tunel. Projekt zlúčenia Všeobecnej a Spoločnej zdravotnej poisťovne. Lebo vám je málo, už nemáte na predražené lieky, nemáte ani na predražené tendre, nemáte na predražené prístroje, nemáte ani na posledný krikľavý tender na 140 vozidiel záchrannej pomoci. Čo ste urobili v zdravotníctve? Urobili ste grandióznu reformu, zrušili ste s veľkým marketingovým hrmotom 20-korunáčky. Klasika vládnutia SMER-u, dámy a páni, 20-korunáčkou zalepiť oči, vianočným dôchodkom zalepiť oči a pokojne tunelovať miliardy. Toto je SMER. Toto je vláda, ktorá tu dnes predkladá rozpočet. Chcete nakupovať ďalej drahé lieky, chcete nakupovať v predražených tendroch, chcete predávať ďalej zdravotnícke zariadenia, veď to je vlastizrada. V Banskobystrickom kraji váš župan, vaše zastupiteľstvo natvrdo štyri polikliniky predalo, dnes sú v kolapse. A výsledok vášho zdravotníckeho bačovania? Ľudia zo svojich peňaženiek prispievajú na zdravotníctvo viac ako za nás. Ja použijem aj iné číslo. Len v roku 2009, pán minister, vaše zdravotníctvo vytiahlo z vreciek ľudí oproti roku 2008 2 200 miliónov korún viac. Len medzi rokom 2008 a rokom 2009 ste vytiahli od ľudí o 2 miliardy korún viac v doplatkoch na liekoch, na platbách u lekára, na všetkom priamo. Aj po zrušení poplatkov, 20-korunových, aj 50-korunových v nemocnici, aj po znížení DPH v zdravotníctve za Fica si ľudia platia viac zo svojich peňaženiek, ako si platili pred Ficom. Ale viete, kto je najviac chorý, kto najviac využíva zdravotníctvo? Starší ľudia, dôchodcovia. Tých, ktorých má SMER plné ústa. Vašou politikou tí ľudia platia čím ďalej, tým viac a trend je nieže klesajúci, stúpajúci, pán minister. Tak nielenže zaplatili viac, ale ani im nesvitá nádej, že by mali platiť menej. Toto je Robertom Ficom pred voľbami sľubované bezplatné zdravotníctvo. Pamätáte sa na to heslo SMER-u? Je správne a spravodlivé, ak ľudia, ktorí si platia zdravotné poistenie,  musia si u lekára doplácať? Toto hlása na mítingoch. Je to správne a spravodlivé?  A ľudia burácali nie, ja to napravím. Nech sa dnes spýta ľudí, či je správne a spravodlivé, čo povie? Doplatíte si ešte viac. Ľudia platia ešte viac, ako ste ich oklamali. Pretendrované miliardy na mýte, emisiách, nástenke, PPP projektoch, na poradcoch, na záchrankách, na sociálnych podnikoch, na šrotovnom, všetky tieto premrhané miliardy, a to máte od júna 2006 o 775 miliárd korún viac, všetky tieto premrhané miliardy mohli skončiť v rodinných prídavkoch, v materských príspevkoch, v školstve, v dlhšej podpore pre nezamestnaných v čase krízy, vo vede. Peniaze mohli skončiť v projektoch, ktoré by štartovali Slovensko po skončení krízy. A v tejto atmosfére a pri tomto bačovaní štátu ste zostavovali, vy pán minister, rozpočet na rok 2010. Do posledného dňa bol tajný. Zákon dostali ministri až vo vláde, aby v stredu na tlačovke predseda vlády mohol oznámiť občanom, aký rozpočet prijali. Skoro ako pred rokom 1989. Ale ani toto tajné odovzdanie rozpočtu ministrom v utorok večer nebránilo, aby Robert Fico už v stredu povedal, bombasticky povedal, citujem: „Mali sme ministrov, ktorí chceli podať demisie kvôli štátnemu rozpočtu.“ Ktorí ministri, nemám sa koho spýtať, chceli podať demisiu kvôli štátnemu rozpočtu? Vy pán minister áno? Predseda vlády povedal, že boli ministri, ktorí chceli podať demisiu. Vy nie. Tak sa spýtam pána ministra. Vy ste chceli podať demisiu, pán minister, pre rozpočet? Vy ste chceli podať demisiu? Hej. Predseda vlády povedal, že boli ministri, ktorí chceli podať kvôli rozpočtu demisiu. Ja sa pýtam tých ministrov, čo sú tu, že ktorí to boli. Chcem ich vidieť. Opäť jeden veľký mediálny „oblbovák“ Roberta Fica na ľudí, aký prísny rozpočet pripravil, skoro sa mu vláda rozpadla. Pekný „oblbovák“. Ukážte mi ministra, ktorý chcel podať demisiu kvôli rozpočtu.  Máme tu dvoch. Ani jeden. Dúfam, že sa mi prihlásia, moje mobilné číslo je 0915 820 071. Pošlite mi esemesku. Pán minister, zistite. 0915 820 071. Chcem zistiť, ktorí ministri boli takí odvážni a nahnevali sa pre rozpočet a chceli podať demisiu. A aby ste eliminovali na verejnosti túto podstatu vášho vládnutia, ktoré je ako skopírované osemročné vládnutie socialistov v Maďarsku, ktorí priviedli Maďarsko na pokraj krachu, aby ste eliminovali vo verejnosti túto podstatu vášho vládnutia, tak rozpočtu dávate silné prvomájové heslá. Štátny rozpočet je rozpočtom na ochranu ľudí. Presne ako na prvého mája. Alebo. Dynamizujeme využívanie prostriedkov z EÚ. A pritom je taká pravda, že obrovský prepad v plánovaných príjmoch, pán minister, nahrádzate eurofondami, na ktorých nemáte ani milimeter zásluhy. Ako sa dnes pozerá predseda vlády Robert Fico na bilbordy SMER-u z roku 2004. Pamätáte sa na ne? Do Európskej únie áno, ale nie s holými zadkami. Bilbordy, ktoré mali odradiť v roku 2004 ľudí od toho, aby sa zúčastnili referenda o vstupe Slovenska do Európskej únie. Do EÚ áno, ale nie s holými zadkami. Robert Fico rok 2004. Pán minister, dnes holý zadok Ficovej vlády, holý zadok vášho 3,5-ročného vládnutia zakrývate v roku 2010 100 miliardami korún z Európskej únie. Aká dobrá je vám dnes Európska únia. Vycapil by Robert Fico aj dnes tieto bilbordy? Mali by ste sa ľuďom ospravedlniť za to, že ste ich zavádzali v roku 2004, ale, bohužiaľ, ich zavádzate aj v roku 2006, 7, 8, 9 a  bude ich zavádzať ešte aj chvíľu v roku 2010. A, bohužiaľ, ich zavádzate aj s týmto rozpočtom. Štvrtinu rozpočtu, 26 % presne v príjmoch, máte z peňazí Európskej únie. Z tej Únie, do ktorej ste nechceli ísť. Z tej Únie, ktorú ste zdehonestovali vrátane slovenských občanov tými nechutnými bilbordami. Aj napriek tomu, že máte tie peniaze ako na tácke, tak nie ste schopní ich transparentne vyčerpať, ani čerpať. Už prvý tender na čerpanie eurofondov – technická pomoc, známy nástenkový tender dopadol pre Slovensko katastrofálne. 360 miliónov, ktoré má zaplatiť Únia, zaplatia občania. A za tri roky ste vyčerpali tuším 4 miliardy z eurofondov a v roku 2010 chcete vyčerpať 100 miliárd korún z eurofondov. Tak to je silná káva aj pre mňa a myslím si, že aj pre väčších optimistov, ako som ja. Pán minister, ako som obracal strany štátneho rozpočtu, pozeral čísla a komentáre, porovnával s minulými štátnymi rozpočtami, tak tým ďalej som nadobúdal presvedčenie, že je tam samá bulharská konštanta, alebo ak chcete tak Jánošíkova konštanta. Chýbajú príjmy? Tak aby sme zakryli míňanie vlády a rast výdavkov, tak tam hoďme, pridajme 100 miliárd z eurofondov. No a čo. Ako som pozeral a porovnával rozpočty 2006, 7, 8, 9 a s tým, čo navrhujete na rok 2010, tak  som si stále kládol otázku, kde sú tie stovky miliárd, čo ste mali, pán minister, navyše oproti našej vláde. Len v rozpočte na budúci rok, pán minister, máte vo výdavkovej časti o 160 miliárd korún viac ako my v roku 2006. Dámy a páni, to sú šialené peniaze, to sú nepredstaviteľné peniaze. Niekde sa stratili. Ako je možné, že taká suma peňazí sa markantne nikde neodzrkadlila. Ak teda nezarátame rekonštrukciu Hradu, ktorú ste začali, aby ste ľuďom mohli odpovedať na otázku, čo tu po vás zostane. Vybielený Hrad ako na tej tlačovke. Vybielený Hrad. Ako je možné, že v tých najcitlivejších oblastiach spoločnosti za tie peniaze nevideli výsledky. Kde sú tieto obrovské miliardy, kde sa vyparili? Projekty ako šrotovné, sociálne podniky, zrušenie 20-korunáčok, 50-korunáčok, oprava Hradu, boj s DSS-kami, boj s Maďarmi, jazykový zákon. Toto sú výsledky vášho vládnutia. A projekty ako emisie, nástenkový tender, obíjanie cencúľov, tender na stravné lístky, mýtny tender, záchrankové tendre, tendre na prevádzkovateľa digitálneho vysielania budú asi odpoveďou na otázku, kam zmizli všetky tieto financie. Čo sa zmenilo oproti roku 2006, pán minister? Sľubované diaľnice nemáme. Tri pruhy z Trnavy do Bratislavy sú tak na zabitie, ktorí tam jazdíte. U lekára väčšie rady, niekoľko mesačné čakacie doby na špeciálne vyšetrenia sa stali súčasťou Ficovho vládnutia. Čakacie doby na operácie kĺbov sú hrozné. Ľudia si na lieky a lekára doplácajú čím ďalej, tým viac. Rodiny s deťmi živoria, životná úroveň klesá, školstvo stagnuje, štátny firmy krachujú, Sociálna poisťovňa pred krachom, štátne zdravotné poisťovne pred krachom, štátna STV-čka v krachu, ešte aj v morálnom, súdnictvo v morálnom krachu, v úpadku, regionálne rozdiely rastú, strach ľudí o holú existenciu narastá. A ešte k tomu vami socialistami navolený Ústavný súd a prezidentom Gašparovičom vymenovaný ukázal pravú tvár, náš Ústavný súd slovenského súdnictva. Už nielen pán Harabin, už aj pani Macejková, šéfka Ústavného súdu. Ústavný súd promptne rozhoduje v prospech podnikateľov, ktorí v ponímaní Roberta Fica sú triedni nepriatelia, a nie v prospech ľudí, ktorých má SMER plné ústa. Absolútne skoro dvojročné ignorovanie podania skupiny poslancov vo veci ochrany ich majetku pri výstavbe diaľnic Ústavný súd ignoruje. Čo sa týka podania spoločnosti pezinská skládka Ústavný súd rozhodne do dvoch mesiacov. Za dva mesiace Ústavný súd pani Macejkovej žiadosť firmy pána Mana prijal aj rozhodol. Do ktorého politického zoskupenia patrí pán Mana. Ťažká otázka? Veľmi ľahká. A z tohto celého neutešeného a katastrofálneho stavu slovenskej spoločnosti do tohto všetkého zapadá aj rozpočet na rok 2010. A marketingovo mediálne je najlepšie celý tento humus hodiť na hospodársku krízu. No a podľa, vás pán minister, najväčšiu katastrofu ľudstva. Dámy a páni, najväčšia katastrofa pre Slovensko je táto vláda. Smutné, ale pravdivé. Čím skôr si to ľudia uvedomia, tým menšie budú škody napáchané na nich, pán minister. Lebo k výroku Roberta Fica ku kríze, k výroku Roberta Fica, zacitujem, „ľudia nebudú platiť daň za špekulantov USA, sa oprávnene pripisuje, lebo budú platiť za špekulantov z vlády Roberta Fica“. Ďakujem. (Potlesk.)