Číž, Miroslav, podpredseda NR SR (2014-12-12):
Úprimne, nepredpokladal som, že budem vystupovať v tejto rozprave, ale predsa len aspoň niektorú vec, pokiaľ občania sledujú túto schôdzu. Myslím, že je dostatočne signifikantná. A aj kolegovia mi hovoria, že nemám, pán Hlina, s vami diskutovať, že z rôznych dôvodov, ale už to nebudem ďalej rozoberať. Ale predsa len, viete, poznám takú jednu mladú dámu a ma prekvapila veľmi zaujímavým výrokom nedávno: „Ja čo si nepamätám, to sa nestalo.“ A takú drobnú parafrázu, že čo ja, Alojz Hlina, neviem, to neexistuje (zasmiatie sa v sále), to neexistuje a ja som mierou všetkých vecí, veď predsa schránkové firmy, no však to je niečo hrozné a musíme a demonštrácie a Kempinski a neviem a ukáže a vydobyje pre to Slovensko teda, že budeme korektne spravovať krajinu. Pán Šípoš je šéf Transparency International, relatívne dôveryhodný človek, pán Hlina, nie? Ďakujem veľmi pekne. Pán profesor, ste sklamaný a tak. No v práve pracujeme ako, a prváci, ako prvé „de lege lata“ a „de lege ferenda“, aký stav je a musíte ho rešpektovať a žijete v ňom, a „de lege ferenda“, aký by ste chceli, aby právny stav bol. A medzi tým pravda sa odohrávajú veľmi zložité a dramaticky aj odlišné postoje k tejto veci, pretože je to dané tou esenciou, tou podstatou tej veci. Čo hovorí tento pán Šípoš, aby ste mi verili, blog SME, 3. 12. píše.: „Slovenských schránok je zrejme viac ako tých z daňových rajov.“ Skúsim len vybrať, zvyšok si prečítate, aby som neotravoval toto vážené plénum. „Až 85 % objemu verejných zákaziek ide majiteľom do piatich krajín: Slovensko, Česko, Rakúsko, Francúzsko a Nemecko. Za posledných päť rokov získali firmy s majiteľmi z daňových rajov len 1,5 % alebo necelú pol miliardu celého objemu tendrov všetkých na Slovensku.“ Toto hovorí pán Šípoš, teda nie smerácky nejaký kverulant. „Posledné roky pozorujeme mierny nárast trendu víťazov z daňových rajov,“ hovorí znovu pán Šípoš. „Za vlády Ivety Radičovej podiel dosiahol 1,8 % z objemu verejných zákaziek, za druhej vlády Roberta Fica už azda až 2,3 %.“ Čiže nárast je tam teda 0,8 či koľko percenta. Ale pán Šípoš robil tú štatistiku. Rád by som videl ešte takú, ktorú by predsa len objektivizovanejšie pracovisko, odpustite to SMER-u, že to teda poviem (potlesk), pán Šípoš, nikto z nás. „Navyše víťazov z daňových rajov je málo. Ide za posledných päť rokov spolu iba o 80 firiem, ktorých však polovica sú pobočky globálnych firiem so známymi vlastníkmi.“ Čo s tým, pán Hlina, teraz? Šípoš. Skúsim používať vaše gestá, že či by ste mi nerozumeli lepšie za týchto okolností. (Smiech v sále.) Prepáčte mi to. Skúsim teraz ešte ďalšiu vetu, ktorú tu vidím. „Víťazi s majiteľmi zo skúsených krajín víťazia najmä v tendroch v zdravotníctve, potom vo finančných službách a v strojárstve,“ aby sme vedeli. Ďalej si to pozriete sám, ale potom pozriem toto. „Samostatný“ a kritizuje teda náš zákon o schránkových firmách, lebo teda snažíme sa, ten obrovský tlak, ktorý, samozrejme, s médiami dokážete vytvoriť, len, bohužiaľ, sa dramaticky líši od korektných a serióznych údajov, a píše: „Samostatnou kapitolou tohto návrhu je zrejmý nesúlad návrhu s európskymi smernicami, ktoré zakazujú“, pán Hlina, „zakazujú obmedzovanie prístupu firiem z iných členských krajín.“ Cyprus, pripomíname, tvorí až polovicu z toho 0,5 %, čo sme spomínali, tvorí až polovicu objemov zákaziek z daňových rajov. Cyprus je zaujímavý len tým, že, pokiaľ si pamätám, je tam tuším 7-percentná daň, a preto sú tam všetci. Problém najväčších daňových únikov pre mňa teda tých schránok je, že cez ne odchádza k veľkým daňovým únikom, pretože ja veľký kritik neoliberalizmu tvrdím, že ten údaj bude asi pravdivý tej londýnskej veľkej audítorskej firmy, ktorá povedala, že 30 biliónov dolárov sa nachádza dneska, až 28, až 32, hovorím 30, sa nachádza v daňových rajoch. Ako sa tam dostali? Akým spôsobom, keďže formálne, no. Ďalej tu píše ten pán Šípoš, že dá sa, že žiadne zákony sa nedajú, koniec koncov sú legálne a Európska únia je priaznivá k schránkovým firmám a považuje ich za štandard. Ja ako predstaviteľ národného štátu ich nepovažujem. Dôvody, vás zoznámim niekedy najbližšie, prečo si to myslím a prečo bojujem proti schránkovým firmám. Predovšetkým preto, že naozaj sa za nimi môže skrývať za istých okolností istá miera politického klientelizmu, a preto tu počúvame toto všetko a chceme nájsť objektívne riešenia, čo sa tu deje. A druhý zásadný rozmer, že dochádza k daňovým únikom, ktoré chcem zamedziť, lebo chcem chrániť môj národný záujem. Tu verejne som povedal, naozaj počúvajme v tejto súvislosti obchodných právnikov, čo nám hovoria, a rozmýšľajme nad tými všetkými súvislosťami, ktorými sa tu treba zaoberať. Vážené kolegyne, ja viacej ani k tomu nechcem povedať. Je tu celý rad vecí, len naozaj, to zase sme zademonštrovali, že nie sme schopní vecne pracovať. Predsa logicky ste dali návrh, ktorý tu je. Minister zaujal stanovisko, vláda zaujala stanovisko. Aspoň 20 % diskusie keby smerovalo k vyvracaniu vlastných faktov a že by sme naozaj hľadali podstatu, esenciu problému. Nemohlo by od vás, vážení navrhovatelia, nezaznieť tieto fakty, o ktorých hovorím? Sú, samozrejme, jasné a nespochybniteľné, pán Hlina. Nespochybniteľné sú. Takže ak môžeme v niečom robiť, uvádzal som to tu, konečne sa začala Európa hýbať. Konečne sa začala Európa, Európska únia, len pretože v Anglicku začala snaha, že začínajú si uvedomovať, že jednoducho odliv peňazí vo väzbe na daňové úniky je obrovský pre krajiny a treba začať niečo robiť. Slovenská krajina ako štvrtá ratifikovala dohodu, ktorá bola o tom, že si krajiny musia, aspoň tých 40 signatárov následne, ktorí potom vznikli, že si musia vymieňať informácie nielen o pohyboch finančných prostriedkov právnických, ale aj fyzických firiem. A vzápätí je ďalší Belgický dohovor z októbra, na základe, z 24. alebo ktorého, kedy opäť bolo Slovensko veľmi aktívnych členom. Okamžite sa stal signatárom tejto zmluvy a na základe toho, keďže sa vytvoril aspoň minimálny priestor pre ochranu národných štátov a ochraňovať ich bez potencionálnych následných sankcií, tak sme sa snažili sem postaviť aspoň ten základný zákon, ktorým signalizujeme, že nechceme schránkové firmy tu a chceme v danom prípade naozaj predovšetkým ale zabrániť daňovým únikom. Takže, po prvé, ak nezmeníme prostredie v Európskej únii, tak jednoducho schránkové firmy budú a sú štandardnou súčasťou s tým, že ich bráneniu v ich účasti môže spôsobovať sankcie. Pretože čítal som vám pána Šípoša, čo povedal na túto tému. A my môžme teraz hľadať, do akej miery a koľko a v akom rozsahu Slovensko môže využiť nástroje národnej legislatívy na to, aby v tomto smere mohlo toto relatívne vo všeobecnej Európe a, bohužiaľ, strážené prostredie voľného nakladania s kapitálom, teda toho voľného pohybu a voľného miesta, aj toho všetkého, čo pán Hlina, keďže ešte tento problém neštudoval podrobnejšie, tak zatiaľ teda mu len zostalo, že treba bojovať proti schránkovým firmám. Ten problém je naozaj komplexný, národný štát naozaj potrebuje predovšetkým vnútornú konzistenciu, aby bolo, vnútorné národné elity naozaj vedeli, že národné záujmy sú fenoménom, o ktorom sa dá diskutovať, že nejde o žiadny ekonomický a iný nacionalizmus, ale o štandard. Národ si jednoducho musí chrániť hranice a zdroje, aj malý, ako sme my, ale pre to treba vytvoriť prostredie. Po prvé, potrebujeme ľudí, ktorí poznajú dobre prostredie, poznajú riziká, ktoré súvisia s ochranou národných záujmov v štandardoch Európskej únii, a teda naozaj majú elementárny osobnostný potenciál na to, aby mohli byť partnerom a aby mohli budiť aspoň elementárny rešpekt. To sú, vážené kolegyne, kolegovia, odpustite, základné predpoklady a bez nich bude fungovať len toto, čo sme doteraz tu počúvali. Ďakujem pekne. (Potlesk.)