J. Tkáčová, poslankyňa: (2006-12-07):
Najprv sa však vyjadrím ku kapitole Pôdohospodárstvo. Celkové výdavky rozpočtu tejto kapitoly na rok 2007 nie je možné objektívne porovnávať s rokom 2006, keďže prostriedky z nového programovacieho obdobia na roky 2007 až 2013 sú rozpočtované v kapitole Všeobecnej pokladničnej správy. Dajú sa však celkom presne porovnať priame platby, ktoré narástli o 3,3 mld. korún, čo je 43,7 %. Podľa predsedu vlády plný národný doplatok k priamym platbám je politickým symbolom toho, že vláda považuje poľnohospodárstvo za svoju prioritu. Napriek tomu, že minister financií, ktorý by tu mal sedieť a počúvať, čo si poslanci o rozpočte myslia, teda napriek tomu, že minister financií hovoril včera vo svojom úvodnom slove o vyváženej súhre, podľa môjho názoru vláda vyslala jasný signál, že nie vzdelané a na vysokej znalostnej a ekonomickej úrovni, ale agrárne Slovensko je vládnou prioritou. Dovolím si to vysvetliť na analýze dôvodov a argumentov, prečo by malo byť poľnohospodárstvo prioritou. Argumentom č. 1 je podľa vlády záporné saldo platobnej bilancie v zahraničnom obchode s poľnohospodárskymi výrobkami a surovinami, ktoré bolo v roku 2005 podľa zelenej správy mínus 21,4 mld. korún. Vláda chce dosiahnuť zníženie tohto záporného sadla, čo je, samozrejme, v poriadku, ale v poriadku nie je, že ho chce dosiahnuť nie rastom vývozu, ale zvyšovaním priamych platieb štátnej pomoci a sektorovo zameranej podpory, napríklad živočíšnej výroby. Toto nezaručí zvýšenie konkurencieschopnosti subjektov. Nalievanie peňazí nemotivuje k vyššej efektivite. Priame platby, to sú jednoducho hotové peniaze na účet pri splnení veľmi jednoduchých podmienok: vlastniť alebo užívať pôdu, udržiavať ju v dobrom stave, napríklad stačí pokosiť a podať žiadosť, ktorá prejde povinnými kontrolami. Všetky opatrenia na zvýšenie konkurencieschopnosti sa majú podľa cieľa 4 programu 91 Podpora konkurencieschopnosti v roku 2007 prejaviť zvýšením vývozu, počúvajte dobre, o 3 %. Nazvať tento cieľ málo ambicióznym, to by bolo podcenením jeho ničotnosti. Posledný oficiálny známy rast vývozu za rok 2005 bol o 27 %. Druhý argument, ktorý tak často zaznieva, potravinová bezpečnosť, sebestačnosť potravín, a ktoré sa hojne vyskytovali v príhovore pána prezidenta v utorok. Tieto pojmy, a povedzme si pravdu, sú skutočne pojmami z čias studenej vojny. Možno si ich páni zamenili s bezpečnosťou potravín, čo znamená bezpečnosť pre zdravie ľudí, ich zdravotnú nezávadnosť. V čase, keď asi štvrtina pôdy v Európskej únii vyprodukuje potraviny pre všetkých obyvateľov Únie, chcieť zabezpečiť sebestačnosť v potravinách môžu chcieť iba ľudia, a tu si dovolím citovať politického komentátora Petra Schutza, citujem, „ktorí zabudli hlavu na XIV. zjazde KSČ tak dôkladne, že nevidia zásadné fakty, ktorým ani Slovensko neujde“, koniec citátu. V článku Absurdnosť dotácií v čísle 35 z roku 2005 týždenníka Týždeň je uvedený citát Frédérica Bastiata z 19. storočia, ktorý je hlboko aktuálny aj dnes, citujem: „Buď budú hranice prekračovať tovary alebo armády.“ Sebestačný chce byť ten, kto má alebo vidí všade nepriateľov, to však nie je náš problém – alebo? Argument č. 3 pre vysoké priame platby: tvorba nových pracovných miest. Myslím si, že je nezmyslom tvoriť nové pracovné miesta umelým oživovaním výroby v odvetví, ktoré je však dlhodobo poznačené logickým poklesom podielu zamestnancov. Však v 19. storočí robilo v poľnohospodárstve možno viac ako 50 % zamestnancov. Iste sa nechceme dostať nazad. Mzdy v poľnohospodárstve sú dlhodobo pod úrovňou priemernej mzdy v národnom hospodárstve. Utekajú z neho mladí ľudia, lebo nechcú byť závislí vo svojom pracovnom alebo podnikateľskom úspechu od peňažných dávok štátu. Pracovné miesta pre nekvalifikovaných a slabo kvalifikovaných ľudí je oveľa výhodnejšie a efektívnejšie podporovať v kombinácii investovania do nových technológií, diverzifikácie poľnohospodárskej činnosti spolu s medzitrhom práce a opatreniami pri mobilizácii pracovných síl tak, ako to navrhuje SDKÚ. Argument č. 4: poľnohospodárstvo sa má stať aj významným prispievateľom k posilneniu energetickej bezpečnosti krajiny. Tu by som chcela poznamenať, škoda, že tu nie je pán poslanec Tibor Mikuš, ktorý dneska troška o tejto téme hovoril. Zdá sa mi, že troška zbytočne strašíme obyvateľstvo nejakou energetickou krízou, čo bude, keď bude. Myslím si, že je to neprimerané strašenie. Trh s energiou je plne liberalizovaný, sme súčasťou Európskej únie a Európska únia nespí, pripravuje si spoločnú stratégiu, aby teda energetická bezpečnosť nebola ohrozená. Iste viete, že trebárs Európska únia je súčasťou projektu ITER, ktorá pripravuje prvú elektráreň pre jadrovú fúziu. Ale opäť sa vrátim k téme. V programe SDKÚ je podpora obnoviteľných zdrojov energie, alternatívnych zdrojov energie, jedným z pilierov politiky pre vidiek. Preto v tomto bode pri tomto argumente by sme v spoločnej debate určite našli riešenia, ktoré by sme vedeli podporiť. Programová štruktúra rozpočtu kapitoly je rozpracovaná do piatich vecne vymedzených programov, na ktoré je určených 18 mld. korún. Ale ani v jednom z programov a podprogramov nie sú jasne vyčlenené financie na obnoviteľné zdroje energie. Tieto slová som v cieľoch jednotlivých podprogramov nenašla. Je pravda, že Európska komisia pripravuje na rok 2007 prehodnotenie podpory energetických plodín tak, aby ich mohli aplikovať aj nové členské krajiny, ktoré uplatňujú SAPS, teda k zmene ešte môže dôjsť. Ale ani v Národnom strategickom pláne rozvoja vidieka na obdobie rokov 2007 až 2013 nie je medzi prioritami jednotlivých osí uvedená podpora obnoviteľných zdrojov. O akej významnosti obnoviteľných zdrojov sa teda hovorí, ak minister hospodárstva vyhlási, že ak Enel nepostaví 3. a 4. blok Jadrovej elektrárne v Mochovciach, tak si štát požičia a postaví ich sám. Ukazuje sa, aká je dotačná politika márna. Napriek všetkým opatreniam totiž funguje trh. Ak je pšenice dostatok, jej svetová cena klesá a klesá i na Slovensku, i v Európskej únii bez ohľadu na výrobné náklady. Ak je jej málo ako v tomto roku, tak dotácie-nedotácie, predávajú farmári pšenicu za maximálnu možnú cenu, akú na trhu získajú. Cena ražnej múky napríklad 4 mesiace po zbere v mlynoch je už 13 korún, stále stúpa a raže je čoraz menej. Bude ktorýkoľvek roľník solidárny s tými, ktorí sa zbierajú a skladajú na dotácie a predá svoju cennú raž pod svetovú cenu tak, aby chlieb nezdražel? Nie, kolegovia, skutočne sme nenašli spoločný argument na to, aby sme také zvýšenie priamych platieb podporili. Ako som už dnes povedala, uvedomujeme si, že kým je spoločná poľnohospodárska politika v Európskej únii v súčasnej forme, musíme poskytovať roľníkom dotácie. Rozdiel je v tom, aký je názor na výšku týchto dotácií v súvislosti s prioritami vlády a s prioritami rozpočtu. A tu sa naše priority značne líšia. Čo sa týka kapitoly životného prostredia, ozaj iba pár poznámok. Veľmi sucho by sa dalo konštatovať, aký vládny program v oblasti životného prostredia, taký rozpočet. Taký nijaký. Prvý dojem z preštudovania návrhu rozpočtu tejto kapitoly bol, že sa vydajú asi 2 mld. korún, len aby tento rezort mohol existovať. Je to reštrikčný návrh a neumožňuje vo viacerých oblastiach plniť záväzky z Prístupovej zmluvy Slovenska do Európskej únie. Nie, nie, kolegovia, to nie sú slová opozičného politika, to je konštatovanie z prekladacej správy rezortu, teda v prenesenom zmysle slova je to aj názor pána ministra z vládnej koalície. Ministerstvo životného prostredia upozornilo na riziká rozpočtu a vznieslo požiadavky v tomto zmysle: chýba 1,5 mld. na realizáciu protipovodňových opatrení, pokiaľ viem, je to priorita SMER-u; chýba 500 mil. na odstraňovanie starých environmentálnych záťaží a 300 mil. na monitoring vôd a majetkové ujmy. Ani jedna požiadavka nebola akceptovaná, naopak, ešte došlo k zníženiu rozpočtu tak, ako som uviedla v úvode. Vo výbore sme sa poslanci koalície aj opozície zhodli na tom, že v prvom rade je potrebné hľadať vnútorné rezervy na ministerstve a prijali sme aj uznesenie, ktoré zaväzuje pána ministra predložiť audit efektívnosti nákladov a možných duplicít vo výdavkoch. Vo výbore tiež prešiel konsenzom návrh na zvýšenie rozpočtu o 200 mil. korún presunom z iných kapitol, ale gestorský výbor ho odmietol. Pokiaľ je mi známe, tak týchto 200 mil. je prioritou SNS, samozrejme, že niečo také nehmatateľné a nepopulárne, ako je životné prostredie, nemalo šancu na úspech a návrh v koalícii neprešiel. Mám preto jeden procedurálny návrh k spoločnej správe. V časti C, teda presuny medzi kapitolami, bod 5 Zmeny v kapitole ministerstva životného prostredia a môj návrh je vybrať tento bod na osobitné hlasovanie. Toľko k obidvom rozpočtovým kapitolám, ktoré nezískali našu dôveru a aj pre tieto kapitoly SDKÚ vládny návrh zákona o rozpočte nepodporí. Ďakujem vám, kolegovia, za pozornosť. (Potlesk.)