F. Mikloško, poslanec: (2003-09-23):
Najprv len poviem to, čo asi istotne nakoniec povie minister zahraničia, že veľa času na diskusiu sme tu nemali, pretože, myslím, pred dvomi týždňami sme dostali hotový návrh textu z Bruselu. Čiže v tomto smere sme boli postavení aj zo strany Bruselu pre situáciu, keď sme nemali žiadny text. Ale to je vedľa. Prvé, čo chcem povedať, je, že dúfam, že si všetci jasne uvedomujeme, že Slovenská republika je už členom Európskej únie. Alebo budeme všetci desiati prijatí 1. mája 2004, alebo nebude nikto prijatý. Rozhoduje sa o jednom balíku. Čiže diskusia o návrhu ústavnej zmluvy dnes nie je diskusia o vstupe do Európskej únie, je to diskusia o tom, či Slovenská republika ako už riadny člen Európskej únie bude alebo nebude hlasovať za tento návrh Európskej ústavy. Verím, že tento rozdiel nám je všetkým jasný. Je trošku zaujímavé pozorovať, že skutočne sme  vystavení tlaku, aby čím skôr bol tento návrh Európskej ústavy prijatý. Je fakt, že bude to najväčšia ústava asi na svete, podľa mojich informácií má vyše 480 paragrafov. Len ako príklad by som chcel povedať, ako vznikala Ústava Spojených štátov. Na začiatku, keď vznikali Spojené štáty americké, bolo prijaté minimálne jadro, akési vytvárajúce jadro budúcich Spojených štátov. A tak ako život išiel, tak sa prijímali návrhy nových ústavných zákonov, a tak, by som povedal, vyrastal organicky nielen jeden štát, Spojené štáty americké, ale vyrastala aj Ústava Spojených štátov amerických. Tuná sme svedkami úplne opačného procesu. Skôr, ako vieme, ako sa tento organizmus 25 alebo ešte aj rozširujúcich štátov bude správať, ktorý by už mal predstavovať akýsi štát, ho zväzujeme jednou megaústavou, ktorá navyše predstavuje skôr pragmatický  dokument, ako to má fungovať, a nie niečo, čo ukazuje, že čo ten život  prináša. Ak má byť návrh Európskej ústavy prijatý a má byť táto ústava zlá, osobne si myslím, je  lepšie, aby nebola prijatá. Nič sa nestane, keď nebude prijatá, platia závery z Nice a my budeme riadnymi členmi a všetko ide podľa starého. Ale ak prijmeme zlý návrh Európskej ústavy, bude prakticky nemožné ju zmeniť. Tam budú stačiť dva-tri štáty silné, aby na večné veky, by som povedal, zastavili proces akejkoľvek zmeny. A to si uvedomme v tejto chvíli, uvedomme si, že prijímame dokument absolútne historického významu. Je to prvýkrát v moderných dejinách Európy, že sa ide vytvárať  jeden nový štát, a teda to už aj v zmysle toho, čo som povedal pred chvíľou, ak prijmeme niečo, čo vlastne nebude možné zmeniť, tak určujeme osud Európy, ale aj osud Slovenska v rámci Európy na desaťročia a možno storočia, pretože sa vytvára celé vnútorné puto a duchovná atmosféra, akési jadro celej budúcej Európy. A preto som prekvapený, až žasnem nad tým, že prakticky nikde na spoločenskej úrovni vrátane médií sa o tomto vážnom dokumente, ktorý je absolútne historického významu, vôbec nediskutuje. Niekedy si kladiem otázku, akoby v tom  boli zahrnuté dva slovenské pocity historické, po prvé, pocit, že nakoniec prežijeme všetko, prežili sme Turkov, prežili sme Američanov, či prežili sme Tatárov, prežijeme aj Európsku úniu. A druhý pocit môže byť, že vlastne sme zvyknutí na to, že skôr sme objektom dejín ako subjektom dejín, že sme si zatiaľ neprivlastnili to sebavedomie, že môžeme byť aj subjektom dejín, a nie niekým, kto je stavaný pred hotové veci a prijímať ich. Už som povedal, že terajšia navrhovaná ústava je pragmatický dokument bez hlbšej duchovnej hĺbky a dimenzie. Používa slová, ako je dôstojnosť človeka, sloboda človeka, rovnosť medzi ľuďmi. Rád by som upozornil, že tieto pojmy, ak nie sú na pozadí akéhosi pevného bodu, nejakej, by som povedal, naprosto definitívnej autority, tak sú prázdnymi  pojmami. Francúzka revolúcia prišla s heslom Sloboda, rovnosť, bratstvo. A výsledok bol, že vyplienila takmer všetko. Vyplienila všetky kultúrne hodnoty. Nacizmus prišiel s pojmom duchovnej dôstojnosti človeka na úrovni čistej rasy. A vieme, ako to dopadlo. A už nebudem ani hovoriť, s čím prišiel boľševický komunizmus, pretože nebudem otvárať boľavé rany. Ak teda pojmy dôstojnosť, sloboda nie sú na pozadí niečoho vážneho, neznamenajú nič. A záleží aj v budúcej Európe len od toho, ktoré politické zoskupenia budú pri moci. A tieto budú určovať a dávať obsah týmto základným pojmom. A preto nie z iného dôvodu je rozhodujúci moment, či v preambule navrhovanej ústavy budú alebo nebudú slová Boh a zodpovednosť pred Bohom ako jedinou možnou poslednou autoritou a kritériom. V opačnom prípade to bude vždy na ľubovôli práve tých zoskupení, ktoré budú v danej chvíli pri moci. A podobne je to aj, by som povedal, s pojmom kresťanstvo. Ak by sme prešli lietadlom, ktoré poprašuje polia, nad celou Európou, tak si dovolím povedať, že od Škandinávie až na juh niet v Európe dedinky, už o mestách ani nehovorím, kde nie je kostol. A to je jedno či tu ide o pravoslávny malý kostol alebo na severe evanjelický kostol. A rozdiel je len v tom, či ten kostol je z 13. storočia, je pýchou všetkých ľudí, ak majú nejaký románsky kostol ešte starší a podobne, ak chránia si základy kostolov niekedy zo začiatku vôbec nášho letopočtu. Túto kultúru obísť a tváriť sa, že tu kresťanstvo nebolo v akejkoľvek podobe, to sa mi zdá byť, že to vytvára z tohto dokumentu jeden naprosto prázdny dokument, ktorý, ako povedal minister Palko a zároveň kolega Čaplovič, je bez tradície, tým sa absolútne vykoreňujeme a neznamenáme nič. Možno aj s týmto súvisí, ak to môžem tak povedať, sklamanie potomka posledného z rodu rakúsko-uhorských monarchov, ktorý vyjadruje často v poslednom čase, že takto si myšlienku, ktorej zasvätil celý život v 20. storočí, nepredstavoval. Vážené dámy a vážení páni, ja už sa blížim k záveru. Chcem len povedať, že áno, mal tu niekto pravdu, myslím na pána poslanca Mečiara, že diskutujeme o niečom, čo nemusí zaväzovať vládu. Ale ja chcem upozorniť, že vláda by mala veľmi vážne brať do úvahy naše stanoviská a pozmeňujúce návrhy, pretože potom ten oblúk sa obráti, to, čo sa vyjedná, sa vráti alebo do referenda, alebo do parlamentu a potom budeme o tom rozhodovať a už nebudeme môcť nič meniť. A nemôžeme vylúčiť ani tú alternatívu, že návrh tejto ústavy nebude prijatý. Ja si veľmi želám, aby návrh Európskej ústavy bol prijatý, ale aby bola táto ústava taká, akú si ju predstavujeme a aká môže tvoriť základ naozaj kontinentu, ktorý má byť na čo hrdý. Ale v tomto zmysle nikomu dopredu aj za nás, a to už tu bolo povedané, bianko šek nepodpisujeme. Ďakujem. (Potlesk.) P. Rusko, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne pánovi poslancovi Mikloškovi. S faktickou poznámkou sa ako prvý prihlásil pán poslanec Hanzel. Končím možnosť prihlásiť sa do faktických poznámok. Nech sa páči. B. Hanzel, poslanec: Ďakujem pekne. Ja by som chcel povedať, že tentoraz sa mi mimoriadne páčilo vystúpenie pána poslanca Mikloška. Mnohokrát síce hovorí vtipné veci, ale tentoraz to bolo viacej k veci a seriózne. Myslím si, že z toho postrehu o tej americkej ústave a o tom, akým spôsobom sa jedna ústava mnohých štátov rodí, by sme si mali vziať aj my príklad. Je síce iná doba, ako bola vtedy, a táto doba, je doba právnikov, keď sa skladajú paragrafy a odseky a všetko dohromady, a je pravda, keď sme vytvorili jeden návrh ústavy, že bude určite táto ústava pomerne obsiahla, kontrolujúca všetko, ale je tak isto pravda, čo ste hovorili, pán poslanec, že túto ústavu nebudeme len tak ľahko môcť zmeniť. To si bude žiadať veľký konsenzus všelijakých rôznych politických strán, rôznych veľkých osobností, aby sme dokázali zmeniť čo i len jeden odsek v návrhu tejto zmluvy. Chcem takisto povedať, že súhlasím s tým, že áno, táto ústava sa robí na 10 a možno aj na 100 rokov, lebo zásadné črty tejto ústavy budú naozaj platiť 10 a možno aj 100 rokov. A takisto je pravda to, čo ste vraveli, že o ďalších zmenách, pokiaľ vôbec nejaké budú, budú rozhodovať politické zoskupenia silných krajín, ktoré budú pri moci. No a záverom by som chcel povedať pánu Figeľovi, ktorý  niekoľkokrát už povedal, že dobré zmluvy robia dobrých priateľov, že najlepšia zmluva je potrasenie ruky, nie toto. Ďakujem. P. Rusko, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne pánovi poslancovi. Ďalšiu faktickú poznámku má pán poslanec Zala.