Čižnár, Jaromír, generálny prokurátor SR (2014-10-24):
Ďakujem. Vážený pán predseda, vážené dámy, vážení páni, dovoľte, aby som vám v stručnosti uviedol Správu o činnosti prokuratúry za rok 2013. Nie je mojím cieľom teraz tú správu čítať, citovať pasáže. Správu máte všetci. Myslím si, že tá správa je jasná, zrozumiteľná a údaje, ktoré o činnosti prokuratúry svedčia, sú všetky tam. Ja by som sa venoval len pár základným veciam, o ktorých si myslím, že je potrebné hovoriť. Začal by som personálnym stavom prokuratúry, ktorý bol v roku 2013. V tomto roku bolo na prokuratúre celkom 973 funkčných miest prokurátorov. Z tohto počtu 973 nebolo vo výkone 65 prokurátorov, a to z viacerých dôvodov. Z dôvodov materských dovoleniek, ale aj z dôvodov, že niektorí majú prerušený výkon funkcie alebo pozastavený výkon funkcie. Prerušený výkon funkcie znamená, že boli pridelení na výkon do iných inštitútov, a pozastavený výkon funkcie znamená, že títo ľudia sú buď disciplinárne stíhaní, alebo sú stíhaní trestne. Okrem toho mal som v roku 2013 ďalších 26 prokurátorov, ktorí sú vo veku medzi 62 a 65 rokov. To znamená, že títo ľudia mi môžu zo dňa na deň odísť. Summa summarum v roku 2013 zhruba 7 % prokurátorov v oblasti trestnej nevykonávalo funkciu z tých dôvodov, ktoré som uviedol. Možno sa vám zdá tento pohľad alebo toto číslo zanedbateľné. Čo však pre mňa zanedbateľné nie je a to sami uvidíte prečo. Pretože ak mi chýba 7 % prokurátorov vo výkone v trestnej oblasti a nápad nám v niektorých oblastiach stúpol o 11-tisíc vecí, tak sami viete, že tieto údaje sú potom veľmi pre mňa alarmujúce. S personálnym stavom... Ešte len podotknem, že tento rok to je ešte horšie, pretože mám neobsadených 14 miest, 64 nie je vo výkone a ďalší prokurátori majú pozastavený výkon funkcie z dôvodu trestného stíhania alebo z dôvodu disciplinárnych opatrení. Len pre vašu informáciu, trestne stíhaných prokurátorov je v súčasnej dobe celkom 7, z toho 2 sú stíhaní pre neúmerné prieťahy v trestnom konaní, ostatní sú stíhaní pre korupciu. S týmto stavom alebo so stavom personálnym potom súvisí aj ďalšia oblasť, ktorá nie je moc populárna, a to sú údaje o prokurátoroch, ktorí sú buď trestne, alebo disciplinárne stíhaní. Zatiaľ čo v roku 2012 napadlo 5 vecí, kde boli prokurátori stíhaní disciplinárne, v roku 2013 to už bolo 17 vecí. Tento rok sme, už napadlo 18 vecí a to ešte nie je koniec roka. Okrem týchto 17 bolo v roku 2013 uložené ďalším 17 prokurátorom miernejšie disciplinárne opatrenie, a to napomenutie za porušovanie menej závažných skutočností. Pokiaľ ide o samotnú činnosť prokuratúry, tak len niekoľko základných údajov z trestnej oblasti. V roku 2013 na prokuratúre bolo zaevidovaných celkom nových 97 059 vecí a vybavených bolo 108 086 vecí. Sami vidíte, že tento nápad je enormný a prokurátori sú nadmerne zaťažení. Pokiaľ ide, napríklad niekoľko údajov, o samotné podania, tak v roku 2013 napadlo na prokuratúru 73 580 podaní. To sú podnety a trestné oznámenia, čo predstavuje nárast oproti minulému roku o 11 777. Dokonca oproti roku 2011 to je o 13 673. Ja si myslím, že tento údaj nepotrebuje komentár. Priamo na Generálnu prokuratúru napadlo 5 454 podaní a priamo do rúk generálneho prokurátora za 5 mesiacov v roku 2013, čo som nastúpil ja, napadlo 920 vecí. Tento rok napadlo do mojich rúk 2 659 vecí. A to máme október. Takže ja si myslím, že uznáte, že tento nárast je enormný oproti predchádzajúcemu obdobiu. V roku 2013 bolo obídených celkom 57 675 osôb. Teda takisto nárast. Pokiaľ ide o skladbu trestnej činnosti, ja tu uvediem len tie, ktoré si zaslúžia pozornosť. Dlhodobo najväčší podiel na trestnej činnosti má trestná činnosť majetková, ktorá predstavuje 47,81 % z celkového počtu stíhaných osôb. Tu ide o nárast oproti roku 2012 o 884 osôb. Najčastejšie páchanými trestnými činmi v majetkovej trestnej činnosti sú trestné činy krádeže, sprenevery a podvodu. Ďalšou trestnou činnosťou je trestná činnosť hospodárska, kde podľa štatistík nám vychádza, že táto trestná činnosť je zastúpená v celkovej trestnej činnosti 3 %. Tomu neverím ani ja a myslím, že neveríte tomu ani vy. Pretože keby táto trestná činnosť bola naozaj iba 3 % z celkovej, tak sa máme v tomto štáte určite lepšie. Na rozdiel od majetkovej, trestná činnosť hospodárska sa preukazuje o niekoľkonásobne ťažším spôsobom, ako je to pri majetkovej, takže pri hospodárskej trestnej činnosti je predovšetkým väčšia sofistikovanosť páchania. Táto je často páchaná cez tretie osoby, nastrčené osoby. No a v poslednom rade dnes na odhaľovanie a stíhanie majetkovej trestnej činnosti nie je postačujúce, aby niekto poznal iba Trestný zákon a Trestný poriadok. To už je dosť málo. Pretože pri odhaľovaní a stíhaní tejto trestnej činnosti sa vyžadujú aj iné ako právnické vedomosti. A v tomto smere ja vidím osobne veľké problémy, pokiaľ ide o dostatočný počet kvalifikovaných ľudí, najmä v radoch polície. Vzdelávaniu na polícii v tomto smere sa podľa môjho názoru venuje minimálna pozornosť. Ja nehovorím, že aj na prokuratúre ale nemáme nedostatky v tomto smere, avšak máme oproti policajtom jednu výhodu, že sme všetci právnici a minimálne vieme pri tejto trestnej činnosti, akým smerom máme viesť to dokazovanie, a minimálne vieme, v ktorých oblastiach sa dá zlepšiť činnosť tak, aby tieto trestné činy boli odhaľované. Opakujem, neverím tomu, že trestná činnosť hospodárska tvorí iba 3 % na celkovom počte. Napriek tomu konštatujem, že v rámci hospodárskej kriminality sa podarilo dosiahnuť určité úspechy, hovorím, určité úspechy, ktoré sú síce pozitívom, ale myslím si, že aj v tejto oblasti sú medzery, a to je, pokiaľ ide o stíhanie daňových trestných činov. Tu to bolo v roku 2013 stíhaných celkom 1 062 osôb. Je to takisto nárast oproti roku 2012, ale zaujímavý počet je pri stíhaní páchateľov v tzv. Daňovej kobre. Aby ste vedeli, Daňová kobra sa podieľa na odhaľovaní a stíhaní tých závažnejších trestných činov hospodárskych, a to sú predovšetkým veci, ktoré sú páchané organizovanými skupinami. Len pre ilustráciu uvádzam, že takýchto osôb bolo stíhaných v roku 2013 153 a spôsobili materiálnu škodu celkom 88 383 309 euro. Plus prokurátori zaistili svojimi úkonmi ďalších 25 637 000 euro, to znamená, že summa summarum okolo 100 mil. euro sa zatiaľ podarilo zachrániť pre štátny rozpočet. Zdôrazňujem, že tu ide o údaje za rok 2013, a dovolím si tvrdiť, že už v tomto roku máme výsledky lepšie. Na dosahovaní týchto výsledkov sa nesporne podieľa aj zlepšená spolupráca medzi prokuratúrou, políciou a finančnou správou. Ja si tu dovolím konštatovať, že táto spolupráca bola donedávna na bode mrazu. Táto spolupráca nebola takmer žiadna. Pokiaľ daňové orgány alebo orgány finančnej správy požadovali od prokuratúry nejakú spoluprácu, a teraz nemyslím spoluprácu v tom, že v konkrétnych veciach chceli poradiť, ale chceli sa dohodnúť na nejakej koncepcii, čo je treba pri týchto trestných činoch dokumentovať, akým spôsobom, bohužiaľ, opakovane boli tieto požiadavky prednášané aj Generálnej prokuratúre, odozva žiadna. Toto vám neviem vysvetliť, prečo to tak bolo, pretože ja som vtedy nebol generálny prokurátor. Spolupráca v tzv. Daňovej kobre, to znamená prokuratúra, polícia, finančná správa, sa rapídne zlepšila, a to minimálne od septembra 2013, odkedy sú pravidelne organizované – opakujem, pravidelne – pracovné stretnutia, či už na najvyššej úrovni, teda generálny prokurátor, finančná správa, polícia. Na týchto stretnutiach sú prijímané zásadné opatrenia. Ale opatrenia prijímať a ďalej ich nerealizovať, tak to nie je cieľ. To znamená, že tieto sú okamžite prenášané na nižšie stupne prokuratúry, kde takisto boli zriadení špecialisti, ktorí sa budú venovať alebo ktorí sa venujú tejto trestnej činnosti, a potom sú, samozrejme, aj výsledky. Opakujem, to sú výsledky iba v roku 2013, a už teraz si dovolím tvrdiť, že sú lepšie v tomto roku a do konca roka budú ešte lepšie. V tejto veci alebo v tejto oblasti sa nám takisto podarilo dosť výrazne eliminovať veci, kde trestné stíhanie prebiehalo neúmerne dlho. Ale tieto údaje, ktoré vám teraz poviem, sa týkajú špeciálne daňovej trestnej činnosti, pretože v skrátenom konaní vám potom poviem ešte jeden údaj, a to je všeobecné. Pri daňových trestných činoch sa nám podarilo zlikvidovať veci staršie ako 1 rok o 9,8 %, veci staršie ako 2 roky o 30 % a veci staršie ako 3 roky o 34 %. Ja si myslím, že aj to je to, alebo aj to je dôvodom, prečo sa výsledky v tejto oblasti pomaly, ale sa začínajú zlepšovať. Treba ale zdôrazniť, že súčasne aktuálny trend už nie je zameraný predovšetkým za stíhanie tzv. dépeháčkarov, pretože v tejto oblasti nám kvalita trestnej činnosti podstatne klesla, pretože v súčasnej dobe existuje celkom dostatočný počet prostriedkov na odhalenie týchto trestných činov, napr. kontrolné výkazy. Ľudia, ktorí teraz považujú za podnikanie to, že okrádajú štát na dépeháčkach, ja ich nazvem, už teraz sú kaskadéri. Pretože niektorí ľudia to robiť budú stále a zrejme neprestanú až do doby, pokiaľ budú, stiahne. Ďalšou vecou, ktorej sa chcem venovať a ktorá bola tiež mojou prioritou, je domáce násilie. Aj keď to je jedna z mojich priorít, výsledky, ktoré boli dosiahnuté v roku 2013, ja osobne nemôžem považovať za uspokojivé. Je to zlý stav. A tento zlý stav si často odôvodňujeme viacerými faktormi, s ktorými ja osobne súhlasím a ktoré ja osobne považujem za alibistické. Ide predovšetkým, je tu vysoká latencia. Je tu málo efektívny výkon právomocí orgánov, ktoré majú v náplni práci len to, aby sa starali o zachovanie práv, najmä tých maloletých. Sú to úrady práce, sociálnych vecí a rodiny, obce, samosprávne kraje. Ďalším dôvodom má byť malá zainteresovanosť verejnosti a občianskej spoločnosti. To je susedia, ktorí bývajú blízko tých problémových rodín, zamestnávatelia, zdravotnícki pracovníci, pedagogickí pracovníci a činnosť mimovládok. Ďalším dôvodom je často pomalá a neúčinná súdna ochrana v občianskom súdnom konaní, pretože § 75 a 75a Občianskeho súdneho poriadku sú využívané minimálne. Napokon chýba rýchla a účinná, dostatočná represívna trestná spravodlivosť. No a v nekonečnom, alebo v konečnom dôsledku je to, že táto trestná činnosť nie je oznamovaná od poškodených, predovšetkým od týraných žien, a v tej súvislosti aj detí, údajne zo strachu. Ak sa potom ale stane to, čo sa stalo nedávno, myslím, to bol súd Ružomberok, že niekto je stíhaný za dva útoky identické proti vlastnej družke za násilie, vyjde z výkonu trestu v čase, keď je stíhaný za ďalší útok takýto istý, pani sudkyňa nevidí dôvody väzby pre takéhoto človeka. Spravil to dvakrát, vyšiel z výkonu trestu, spravil to tretíkrát, je za to stíhaný. Pani sudkyňa je povinná zo zákona skúmať dôvody väzby v každom štádiu konania. Ona to neurobila, a napriek tomu, že bola upozorňovaná prokurátorkou, ktorá tú vec realizovala, že tu hrozí reálne nebezpečenstvo. Samozrejme, že to nestačilo. Výsledok? Dvaja mŕtvi, z toho jedna poškodená, teda družka a jej mama. Ja sa potom pýtam, aké máme my morálne právo hovoriť, že tie ženy sa boja niečo ohlasovať? Keď toto niekto vidí, čo sa stalo, keď toto niekto vidí, aký systém ochrany je nastavený pred nich, tak ja sa nečudujem, že tam je ten strach, že to neoznámia. Pretože potom volia „menšie zlo“ a nechajú sa otĺkať, nechajú sa biť, pretože ak na konci vidia to, čo sa stalo v Ružomberku, tak potom neviem, kde je chyba. Ale chyba je asi v nás. Takže kdejaká latencia skrytá alebo nejaké neoznamovanie, to už je zrejme na naše tričko – orgánov činných v trestnom konaní. Ja nemôžem vyčítam tým ženám, že neoznámia týranie, či už svoje, alebo týranie detí, pokiaľ behajú po slobode, pokiaľ bývajú v tom istom byte, ako bývajú tí poškodení, a potom sa nám stáva, že aj keď to tá žena oznámi, tak za pol roka zmení totálne výpoveď. No prečo? Pretože žije stále v domácnosti s tým, ktorý ju týra. Ak v tejto oblasti sa niečo nezmení, tak výsledky nebudú lepšie ani za päť rokov. To ďalší príklad je, ktorý všetci poznáte, je utýraná maloletá Luknárová. Dovolím si tvrdiť jednu vec, že pokiaľ by si niekto bol plnil povinnosti, a to predovšetkým tí, ktorí sa majú starať o ochranu tých maloletých detí, tak k tomuto nemuselo dôjsť. Pretože aj toto bolo jednou z príčin, prečo ten prípad skončil tak, ako skončil, prečo je tá maloletá už nebohá. Ak by si tí sociálni pracovníci, ktorí mali nejaké vedomosti o tom, že sa tam niečo deje, tú povinnosť boli plnili, to dieťa mohlo žiť. Potom keď sa pýtam, že aké boli vyvodené dôsledky voči tým, ktorí si tie povinnosti neplnili, tak sa na mňa pozerajú kolegovia, že ako čo chcem, lebo to doteraz nebolo. Tak ale keď niekto si neplní svoje základné povinnosti, a teraz myslím tie sociálne pracovníčky, a na konci je utýrané mŕtve dieťa, tak asi nejaká zodpovednosť by tam mala byť. Potom som, to bolo na môj pokyn, že tá zodpovednosť sa bude musieť vyvodiť. Bola podaná obžaloba na túto pani, ktorá svoje povinnosti zanedbala, uvidíme, ako rozhodne súd. Pokiaľ ide o ochranu tých maloletých detí, jeden príklad za všetky. Je v jednom okresnom meste dovezené dieťa do nemocnice s ťažkým poranením hlavy a, čuduj sa svete, to dieťa malo štyri mesiace. V jeho tele sú stopové prvky metanfetamínu. Štvormesačné dieťa. Prvotné bolo, lebo obidvaja rodičia sú požívatelia omamných látok, obidvaja rodičia. Prvé, čo bolo, sa skúmalo, či sa tie stopové prvky nemohli dostať napríklad kojením. Nie. Lebo matka dieťa nekojila. Samozrejme, my podáme návrh na väzbu, pani sudkyňa v prvom kole nevidí dôvod väzby. To dieťa exitovalo, to dieťa zomrelo. Nevidí dôvod väzby. Dali sme sťažnosť. Súd odvolací už ten dôvod väzby videl, ale prepustil páchateľa s tým, že prijal jeho sľub, dal mu probačný dohľad a dal mu obmedzenie, ktoré má spočívať v tom, aby nepožíval omamné látky. Ja sa pýtam, ak je niekto závislý na požívaní omamných látok, tak akú mám istotu, že to nebude robiť ďalej? Robia to, aj otecko, aj mamička. Otecko niekoľkokrát stíhaný za majetkovú a násilnú trestnú činnosť, momentálne stíhaný za drogovú trestnú činnosť. Ak má byť toto ochrana maloletých, tak ideme veľmi zlým smerom. Pokiaľ sa týka, bolo tu, že aj to je chybou aj zdravotníckych pracovníkov, ktorí neoznamujú. No, v tomto sa zastanem zdravotníckych pracovníkov, pretože podľa mojich vedomostí len v roku 2013 títo ľudia podali vyše 200 signalizácií týmto orgánom, ktoré sa o deti majú starať. A ak mám dobrý údaj, tak tento rok to bolo už vyše 500. Ja sa pýtam, kde sú nejaké výstupy? Nikde. Mňa nezaujíma tvrdenie, že ich je málo, to mne je jedno. Nech ten štát, teda nech ich posilní, ale oni si tie úlohy plniť budú. Lebo keď si ich plniť nebudú, tak dopadneme tak, ako sme dopadli. Hovorím, nikto mi nevysvetlí, že ako môže byť 4-mesačné dieťa intoxikované. Ďalšou oblasťou, ktorej sa chcem venovať, máme rasovo motivovanú trestnú činnosť – extrémizmus. Tu je už tri roky situácia tzv. stabilizovaná, že tá úroveň je takisto rovnaká a nemení sa. Ani tomuto ja osobne neverím. Pretože pokiaľ bude pretrvávať tendencia taká, že pri týchto útokoch je prvoradá snaha, aby sa z toho stal priestupok, hej, a už keď to sa nedá a už keď teda je to trestný čin, tak je ďalšia snaha tváriť sa, že to nebol trestný čin rasovo motivovaný alebo trestný čin s podtónom extrémizmu. No keď sa budeme takto tváriť, že to tu nemáme, ale my to tu máme, tak potom nečakajme nejaké zlepšenie výsledkov. Kvôli tomu som dal vypracovať rozsiahly pokyn, ktorý nadobudol účinnosť v roku 2014, kde sa podrobne, až inštruktážne, spracováva postup prokurátorov pri stíhaní týchto trestných činov. Dúfam, že aspoň toto bude nejaký prínos, ak prokurátori podľa toho pôjdu. Ale, samozrejme, to nielen prokurátori, ale ak pôjde podľa toho aj polícia, tak tie výsledky sa budú musieť zlepšiť. Pokiaľ ide o drogovú trestnú činnosť, takisto si tu chceme nahovoriť, že drogová trestná činnosť v roku 2013 mierne poklesla a bolo za ňu stíhaných 2 084 osôb. Ja sa nazdávam, že pokiaľ neprejde naša snaha dekriminalizovať niektorých ľudí, ktorí sú podľa môjho názoru nezmyselne stíhaní za pár, už som to spomínal tu aj minule, za pár cigariet, hej, ktoré, tam vybehnú policajti, študentské domovy, diskotéky a podobne, tam sa nachytajú, narobia sa čiarky a je to drogová trestná činnosť, ktorá sa pomaly porovnáva aj s tou, ktorá je ďaleko závažnejšia, hej. To znamená, že my sa budeme vybíjať na týchto, napríklad na študentoch, ktorí to možno skúsia raz a viac to robiť nebudú alebo, a potom nemáme čas sa venovať tým, ktorí nám tie drogy distribuujú. Áno, tak je to ľahšie, je to cesta ľahšia, pochytať takýchto a mať čiarky, lebo ťažšie sa dokumentujú tí, ktorí tie drogy distribuujú. A ja stále tvrdím, že to máme trošku pomýlené v tejto oblasti, pretože my stíhame nie príčiny, ale následky. Čo je trošku zvrátené. Dlhodobo naráža, ja neviem prečo, naša snaha a moja snaha, aby sa tie najmenej závažné trestné činy drogové dostali do priestupkovej roviny. (Potlesk jedného poslanca.) Aby sa dostali do priestupkovej roviny a v prípade recidívy potom môžem toho človeka stíhať. Je zaujímavé, že tam, kde som predpokladal nejaký veľký odpor proti tomuto, tak títo účastníci pripomienkového konania sú absolútne s tým v pohode a tí, ktorí by to mali podporiť, nebudem hovoriť, ktoré ministerstvá, tak tí tam kladú prekážky, ja neviem prečo, ja ich nepochopím, tie prekážky. A práve preto sa to odďaľuje, ja som to chcel, aby to už bolo v tejto novele, ktorá už pomaly končí, už bude vo vláde. Zas to nebude. Tak ale ja verím, že to dosiahneme. Pretože až potom si môžme hovoriť, akú máme drogovú scénu. Toto, čo sú tieto údaje, hovorím, ja vám garantujem, že z toho údaju tých 2 084 je minimálne polovica takých, čo by nemuseli byť stíhaní, ktorí mohli skončiť najprv v tej priestupkovej rovine a potom pri recidíve sa môžu stíhať. Pokiaľ ide o trestnú činnosť v doprave, tam bolo stíhaných 8 110 osôb, čo naďalej predstavuje nárast oproti minulému obdobiu o 15,7 %. Počet osôb stúpol o 372. Najviac stíhané sú prečiny ublíženia na zdraví podľa § 157, potom marenie výkonu rozhodnutia podľa § 348, no a jeden paragraf, to je ohrozenie pod vplyvom návykovej látky, je podľa § 289. Tu sa musím pozastaviť, že zrejme sa nám nedarí plniť ten cieľ, pre ktorý bolo toto ustanovenie zakotvené do Trestného zákona. Pretože sami dobre vidíte, dennodenne, koľko ľudí sadá za volant pod vplyvom alkoholu, a pritom tento trestný čin sa stíha iba vtedy, ak je tá hodnota nad jedno promile. Takže v tomto smere, a podotýkam, že táto skutková podstata patrí do Trestného zákona, naozaj patrí, a bolo načase, že tam bola zavedená. Ale ten cieľ, ktorý bol sledovaný, sa nám stále nepodarí dosahovať. Tak ja si myslím, že okrem toho, že by sme tam teda mali opäť sprísniť tie tresty, bude zrejme potrebné uvažovať aj o implementácii takých trestov, ktoré týmto páchateľom začnú siahať na tie motorové vozidlá, ktorými ten trestný čin spáchali. Bohužiaľ. A pokiaľ sa nestane, že pri opakovaných trestných činoch u konkrétnych ľudí, ktorí si nedajú povedať, no tak asi to skončí tak, že sa mu môže to auto aj odňať. To stále teraz pripúšťa Trestný zákon, ten trest prepadnutia veci. Vec môže byť prepadnutá, tá, ktorá bola použitá na spáchanie trestného činu. Na spáchanie trestného činu ten človek použil to auto asi. A keď si nedá povedať, no tak o to auto príde. (Reakcia z pléna.) Prosím? (Reakcia z pléna.) To je, nech si potom zodpovedá tomu, kto to auto má. (Reakcia z pléna.) Prepadnúť a zhabať je veľký rozdiel. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)