T. Rosová, poslankyňa: (2008-12-02):
No ale vážnejšie alebo ešte trošku predsa len v takom ironickom tóne: „O dva týždne príde domov na návštevu môj brat Juro. Pracuje v Englande a domov zavíta vlastne prvý raz po troch mesiacoch. Poletí z Londonu do Krakówa, lebo z Polsky to má bližšie domov na Oravu. Znie to ako u blbých, však.“ Toto píše Martin Jaroš na svojom blogu v Trende. A pridáva aj ďalšie príklady: „Študoval som v United States of America, kúpil som si nový nippon-kokuský fotoaparát“ a podobne. A myslím, že presne vystihol, o čo ide. Myslím, že keby takýto zľahčujúci tón boli použili aj maďarskí kolegovia, tak ako to dnes urobil pán kolega Andruskó v svojej reči, normálni Slováci by tomu porozumeli. Žiaľ, omnoho ťažšie už mohli rozumieť tomu návrhu, o ktorom tu rokujeme. A ja som rada, že zo strany SMK zaznel aj k tomuto návrhu dnes pozmeňujúci návrh, teda o tom pôvodnom návrhu, aby boli názvy v učebniciach iba v jazyku menšiny už uvažovať nemusíme. Náš klub ten pôvodný návrh preto ani nepodporil, lebo nebol potvrdením toho, čo sme považovali celé roky za rozumné. Ale chcela by som rozobrať niektoré argumenty, ktoré padali na tomto mieste a ktoré padali aj v médiách. Pán minister Mikolaj tvrdí, že mu ide o to, aby sa maďarské deti naučili dobre po slovensky. Ak by mu naozaj išlo o to, tak by jednou zo zásadných priorít ministerstva školstva bolo podporiť také projekty, ktoré nachádzajú nové, efektívne formy vyučovania slovenčiny na maďarských školách, a ja by som mu v tom držala palce, myslím, že všetci by sme mu v tom držali palce, ale nie komoliť maďarčinu, znechutiť slovenčinu maďarským žiakom, maďarským deťom asi tak, ako našej generácii znechucovali ruštinu. No a ako argumentoval predseda vlády. Najprv povedal, že mu neprekáža, ak by v zákone bolo stanovené, že na prvom mieste má byť názov v maďarčine a za ním nejakou formou slovenský názov. Pod tlakom ustúpil od tejto argumentácie. Chcem ale podotknúť, že v čase, keď bola ešte aktuálna, tak jeho vlastní poslanci a poslankyne v našom výbore takýto pozmeňujúci návrh nepodporili, ani pána Fronca, ani môj vlastný. No ale pod tlakom trošku zmenil rétoriku. A hovoril o tom, že by niečo také nemuselo byť v zákone, že stačí, ak to bude kodifikované v nižšej právnej norme. Ja by som s tým vcelku aj súhlasila. V krajine, kde vládne slušnosť a rozum, kde politici nepotrebujú na to zákony, aby presadzovali toleranciu, slušnosť a rozum v svojej praxi, by to bolo asi normálne. Ale v dnešnej situácii by som predsa len dala prednosť legislatívnej úprave vo forme zákona, tým skôr, že hovoríme o školskom zákone, v ktorom sú stanovené omnoho menšie detaily, napr. to, že materská škola môže organizovať saunovanie, alebo to, že škola môže dobrého žiaka odmeniť. Takže keď tam máme takéto veci, tak určite toto nie je menší detail. No a taký najlepší, dnes už aj opakovaný argument sa zdá byť ten, ktorý si osvojila aj ďalšia koaličná strana. Vraj treba postupovať podľa zákona o geodézii a kartografii. Na prvý pohľad to znie pomerne dobre, tak sa pozrime na ten zákon. Pán kolega Rafaj hovoril síce o tom, že v dôvodovej správe sa hovorí aj o učebniciach. Ja si myslím, že nie je náhoda, že v samotnom zákone sa o učebniciach nehovorí. Hovorí sa tam napr. o inštitúciách štátnej správy, ktoré majú tento zákon vykonávať. Máme tam Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky, samozrejme, katastrálne úrady ako miestne orgány štátnej správy a potom ministerstvá: obrany, dopravy, pôšt a telekomunikácií, pôdohospodárstva, životného prostredia, vnútra. Ministerstvo školstva v tomto zákone nenájdete. No ale čo je pikantnejšie. Nájdeme v § 18 tohto zákona text v odseku 1, že o štandardizácii názvov nesídelných geografických objektov z územia Slovenskej republiky na základných štátnych mapových dielach s mierkou 1:10000 a menšou, vžitých podobách slovenských názvov sídelných a nesídelných geografických objektov z územia mimo Slovenskej republiky a názvov mimozemských objektov a tak ďalej rozhoduje úrad podľa pravidiel slovenského pravopisu so súhlasom Ministerstva kultúry Slovenskej republiky. No odseku 6 sa píše: „Štandardizované geografické názvy sú záväzné pre vydavateľov kartografických diel na používanie v tlači a iných prostriedkoch masovej komunikácie a v úradnej činnosti štátnych orgánov a obcí.“ Niekto pod tým učebnice rozumie, ja pod tým učebnice nerozumiem. A myslím, že je veľmi správne, že sa tam o učebniciach nepíše, pretože ak ste dobre počúvali, tento zákon hovorí aj o slovenských názvoch sídelných a nesídelných geografických objektov z územia mimo Slovenskej republiky. Ak by sme ho teda naozaj mali doslova aplikovať na učebnice, rýchlo treba vyradiť všetky učebnice cudzích jazykov, treba prepísať cvičenie v anglických učebniciach „Have you been to London“ na cvičenie „Have you been to Londýn“, alebo „v Londýne“, v nemčine „Ich fahre nach Leipzig“ na „Ich fahre nach Lipsko“, príp. „nach Drážďan“. Tam až vedú takéto nezmyselné debaty. Kolegyne, kolegovia, naozaj toto chceme? Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)