Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-12-03):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán predseda, vážený pán minister, pravdou je, že som nebol nastavený, že vystúpim, ale keď treba, tak treba. Čo povedať tak, aby som priniesol do toho niečo nové? Bola dobrá tá diskusia, že ešte máme aj titanov, by som povedal, z pohľadu toho, že tomu rozumejú a že to uchopujú cez nejakú podstatu, že tie vystúpenia naozaj, škoda, že raz za rok, to musím vytknúť teda, nebojím sa to vytknúť bývalému ministrovi financií, že mal by tie farby ideové hájiť aj častejšie, je príležitosť aj pri iných príležitostiach, nielen pri štátnom rozpočte, lebo potom to utečie tak, ako to utieka, že tu niektorí od nás sa hlásia, hrdo sa bijú do pŕs za niečo, čo by jeden nepovedal, že vôbec niekto predloží. To sa potom ten ideový zápas stráca a to už potom neviem, aký je to zápas, ale tak... Prosím vás pekne, ja chcem povedať nasledovné, len mi to nevyjde, lebo ja som chcel dneska vystupovať presne 13 minút. Teda nie je to nejaké že tmárstvo, že 13 minút, že nešťastné číslo, ale 13 minút preto, že za každú minútu tento štát zaplatí 2 500 eur v rámci dlhovej služby, úroky z toho, čo si napožičiaval, čiže minúta vyjde na 2,5-tisíca. 13 minút je a ľuďom sa to ľahšie pamätá a uchopuje cez, takí aj tí starší čo sú, a ja mám už taký fanklub, čiže pre nich to hovorím, že milión korún je 13 minút. Čiže keď 13 minút tu budem rozprávať, tak tento štát musí poslať len na úrokoch milión korún tým, od ktorých si napožičiaval. To sú obrovské peniaze. Za deň to je 3,5 mil. euro, 100 mil. korún denne. Dobre som rátal, teda ak dobre rátali, vychádzam z podkladov ministerstva financií. Keď my niekde na úrovni 1,3 mld. ročne posielame len na úrokoch, mýlim sa, pán minister? Potvrdzuje aj pán minister financií, čiže cirka, zoberte si to, ináč to je obludné číslo. 1,3 mld. eur, pozor, eur, viete, koľko je 1,2 mld. eur? 1 200 mld. korún. Predstavte si miliardu korún a teraz si predstavte, prípadne ma opravte, ale tak to vychádza. 1 200 mld. korún. No neni sú to hrozné peniaze? Viete a toto bola bohatá krajina dakedy. Nám dlžili krajiny ako Čína, tu boli časy, keď nám dlhovali, Číňania nám dlhovali. A my sme sa proste dopracovali správou štátu, úspešnou správou štátu, v úvodzovkách, za to obdobie, čo sme dostali, získali tú slobodu si riadiť štát sami, do situácie, kde ja som dlžný, pán Mičovský, pán Brocka, ale aj ty, Fecko, aj ty, Maťo Fecko, aj tí, ktorí prípadne pozeráte, teda nie priamo, ale sprostredkovane, 40 mld., lebo teraz to je tu 40 mld. eur. 40 mld. eur je dlhová, tak je to, pán minister? Prípadne ma opravte. (Reakcia ministra.) Prosím? Pozor, to sú úroky. Ale dlh je 40 mld. Áno. Ľudia, 40 mld. eur my dlžíme, čiže to je 1 200 mld. korún. To je obludné číslo, to je obludné číslo. Čiže za to obdobie, čiže budem to mať prerušené, to moje vystúpenie, ale za tých 13 minút, čo by som tu rečnil, to je milión korún v ťahu. Čiže treba potom aj šetriť s časom, alebo treba ísť tie peniaze zarábať, nuž naozaj, tam sme to dopracovali, vážení! Bohatá krajina, bohatá krajina, ktorá mala zdroje, ktorá nebola zadlžená, to dopracovala tam. A teraz otázka stojí, a prirodzená: Kde sú tie peniaze? No kde sú? A teraz si zoberte, že štát po Novembri predal, čo videl, dokonca aj to, čo nevidel, čiže jemu na príjmovej stránke prišli ohromné peniaze z toho, čo predal. Už ako to predal, všetci vieme. Ale aké-také prišli. Teraz si zoberte, že vlastne to sa už vyminulo, nič, hotovo, nula bodov, neni čo, už iba chodníky. Viete, to je, ja žasnem, keď niekto povie, že majetok mesta Bratislava je neviem koľko miliónov alebo miliárd korún a keď si to človek rozmení na drobné, tak mesto Bratislava vlastní iba chodníky. To znamená, ergo nevlastní dokopy nič. Lebo to je skôr pasívum, lebo o tie chodníky sa treba starať, hej? Že to sú, to je to čaro tých čísel, hej, že vlastne si zoberte, že po tom všetkom proste nízke zadlženie, obrovský majetok, ktorý tu vytvorili aj komunisti, no však komunisti tiež nespali len, niečo sa predsa len vybudovalo, hej, za tých 40 rokov, všetko sa predalo, všetko sa sprivatizovalo, neviem čo a napriek tomu všetkému, čo znamená, že štát sa dostal do plusu, bum, 40 mld. eur. Nuž ťažko sa s tým žije. A tu si, ľudia, vizualizujte to, že denne, každý deň 100 mil. korún táto republika musí poslať. Musí poslať. Chvalabohu, že aspoň to, čo pán minister povedal, že to už neni, teraz je to pri tej úrokovej sadzbe, ktorá je pozitívna, ale nikto nevie, ako sa veci zmenia. Hej, nikto nevie. Ale také milené bolo, že pán minister ocenil, že penzijný fond amerických učiteľov nám proste zagratuloval, že sme success story, že zoberte, že tí Američania, tí americkí učitelia majú penzijný fond investične naladený (hovorené so smiechom), tak si zoberte, zoberte si penzijný fond slovenských učiteľov, že či by on kupoval nejaké obligácie štátu. Hej, to sú tie veci, ktoré niekedy nútia zamyslieť človeka, no aspoň že to teda nie je úročené tak brutálne, ako vedia úročiť chlapci od SMER-u, ktorí sa pohybujú v nebankovkách. To by bol len prúser, bohvie, ako (reakcia ministra); niektoré témy sú večné, pán minister. Ja vám sľubujem, to vám viem sľúbiť, že pokiaľ tu budem, tak vám tých kolegov, a ja sa vám čudujem ináč, že im kryjete chrbát, lebo vás to vyjde draho, fakt. To vás ako vyjde v konečnom dôsledku draho. Čím skôr, čím skôr to urobíte, tým lepšie pre vás, ale nech sa páči. No, čiže ešte zdá sa, že pozitívnou správou pri tom všetkom je, že ten trh finančný, taký, ako je, že sa peniaze pomaly požičiavajú za zápor, hej, čiže to je, len nikto nevie, jak sa to zmení. Čiže nakoniec suma môže dramaticky, môže sa dramaticky zmeniť. To som chcel s tým začať a aby si ľudia vedeli predstaviť, že kde krajina je a že v štátnom rozpočte to zahrnuté musí byť a je to tam zahrnuté, lebo to je našou povinnosťou, keď sme si napožičiavali, tak to treba vrátiť. Pán minister spomínal, že ten, je to tak, ja nespochybňujem, koniec koncov ja ako poľnohospodár sa nebudem púšťať do odborných tém, ale z počutého môžem súhlasiť s tým, že je tak, ako ste ho mali predložiť, spĺňa tie požiadavky, ktoré boli na nás kladené, a je to aj tá komunikácia poslancov, tá, ktorá stála za to, vám v zásade kopu vecí uznala. Treba to uznať a ja to nespochybňujem. Len, čiže asi sa vám o niečo ľahšie robí, keď máte silnú vládu, v ktorej ste si vybudovali rešpekt aj tým, že čo ste povedali, ste asi aj urobili a to aj vidno, že ste urobili, čiže sa vám ťažko, čiže sa možno o niečo lepšie robí. Bohvie, ako by sme my robili, keby naši mali sa o koho oprieť a keby sme my nehrali brutusa, aj keď nemusíme. Čiže to je tiež, ale dobre, dobre, pre krajinu dobre. Hej, pre krajinu dobre, ja upozorním, predsa len mi nedá; ja som tu neni na to, aby som vás chválil, hej; na riziká. Vy ste spomenuli, že váš rozpočet má dve priority, zamestnanosť a vzdelávanie. No nedá mi nespomenúť, že dúfam, že nie tú, čo predstavuje pán minister Richter v svojich podporných programoch. Hej, že naozaj ja sa stotožňujem s prioritami rozpočtu, ste ich definovali, to som si opísal z vášho vyjadrenia. Stotožňujem sa s nimi, podpisujem sa pod ne. Len prosím vás aj v tom, že ako nie je zamestnanosť ako zamestnanosť, hej, lebo aj to, myslím, kolega Mihál spomínal, že je taký salón v Hrašnom, tiež možno by teoreticky potreboval nejakú podporu a tu neviem, ktorási z vašich kolegýň poslankýň hovorila, že my nemáme robiť rozdiel v tom, kto dostane podporu na zamestnávanie. Tak dúfam, že by teda, už keď sme jednu hranicu prekročili, že sme dali exekútorom, že dúfam, že nebude mimoriadka kvôli tomu, že teda naplnia sa slová jednej vašej kolegyne, už si nespomínam ktorej, ktorá povedala, že nemali by sme robiť rozdiel, lebo vy by ste si to možno lajsli, že to skúsite aj tento typ masérskych služieb prípadne podporiť. Čiže nie je zamestnanosť ako zamestnanosť a nie je podpora zamestnanosti ako zamestnanosti, tam naozaj verím, že. Lebo čo je lepšie, možno je lepšie tie peniaze nechať na úložke, ako ich dať na podporu niečoho, čo je zlé. I keď úložka bude asi ešte horšia, ako si požičať, ale možno sú lepšie tie peniaze niekde v kopke na trezore ako takto vyhodené. To je; a prišporené, to dávam na zváženie. A vzdelávanie, pri tom vzdelávaní tiež asi treba byť opatrný. Ja som s ním kandidoval a podľa mňa to sedí, že, a v tomto boli komunisti o niečo poctivejší, že ľuďom dali montérky a tým vlastne ergo povedali, že čo je ich úlohou. U nás, žiaľ, tu, to sa hovorí tak, že nezobrali ťa do roboty, choď na vysokú školu. Hej, že naozaj dneska už študujú všetci, je to vidieť, že naozaj všetci študujú, a podľa mňa je poctivejšie mať kvalitné montérky ako nekvalitný diplom, hej? Čiže, a naozaj, aby sme, to niekedy vidím, že ideme týmto smerom, toho príkladom, neviem jak vy sa k tomu staviate, je aj maštaľná univerzita v Šamoríne, ktorá je, myslím, že na MPK, že sa pripomienkuje a nedá sa vylúčiť, že príde na vládu, to je maštaľná univerzita, pán minister. To Hoffman si spravil areál jazdecký, mal tam nejakú ubikáciu, že čo s tým. Viete, niekde bohatí ľudia dotujú univerzity, u nás bohatí ľudia si robia univerzity na to, aby brali dotácie. To je tiež ináč, mimochodom, takým svedectvom o tom, kto sme, čo sme. Nebudem menovať, ale už myslím, že nie jeden príklad takýto by sme mohli uchopiť, a zdá sa, že to zachutilo, lebo častokrát prijímateľom aj tej pomoci aj Európskej únie a rôznych programov môže byť vzdelávacia inštitúcia. Nuž čo, tak si založím vzdelávaciu inštitúciu. Čo že pri maštali, nevadí, však mi to prejde. To, že Čaplovič to nepodpísal, Čaploviča odpálime, dáme iného a niekto to, tú maštaľnú univerzitu, podpíše. A vy ste schopní sem prísť a povedať, že v rámci vzdelávania a priorít rozpočtu ste podporili maštaľnú univerzitu v Šamoríne, a verím, že aj tu niektorí kolegovia zatlieskajú. Len to nie je ten typ, pod ktorý by som sa podpisoval, že toto treba podporovať, pán minister. Ak dovolíte, tak by som potom pokračoval po prestávke.