S. Kahanec, poslanec: (2008-02-14):
Myslím si, že snaha tohto zákona, ktorý by mal naplniť transpozíciu energetickej legislatívy EÚ a zároveň riešiť niektoré problémy aplikačnej praxe, je určite potrebná. Hlavnou témou návrhu zákona, a ja by som povedal, že ani nie tak témou ako cieľom, by mala byť bezpečnosť dodávky elektriny, plynu, ako aj vytvorenie podmienok pre bezpečnosť dodávky elektriny a plynu, ako aj bezpečnosti a spoľahlivosti a prevádzky sústav a sietí. Čiže ak zoberieme do úvahy, že zapracujeme do tohto, že v tejto novele je zapracovaná transpozícia energetickej legislatívy EÚ a niektoré ďalšie opatrenia, tak robíme proste novelu, ktorá je potrebná. Na druhej strane je otázka, či tieto veci naplníme takým spôsobom, ktorý by bol potrebný. Z hľadiska energetickej legislatívy Európskej únie by som chcel zdôrazniť, že tieto opatrenia, ktoré stanovuje uvedená smernica, európska smernica, by mali zaistiť predovšetkým riadne fungovanie trhu s elektrickou energiou, vnútorného trhu, a primeranú úroveň kapacity a rovnováhu medzi ponukou a dopytom. A takisto, keďže smernica spomína aj bezpečnosť dodávok elektrickej energie, schopnosť elektrickej sústavy zásobovať koncových odberateľov. A táto je zasa potrebná, aby sa zabezpečila spoľahlivá prevádzka prenosovej, resp. distribučnej siete za predvídateľných podmienok. Tu už dochádzame k určitým problémom, ktoré môžu robiť v budúcnosti problémy jednak z hľadiska toho, že mali by byť tie podmienky predvídateľné, jednak z hľadiska toho, aby sme zabezpečili rovnováhu medzi ponukou a dopytom. Lebo niektoré kroky, ktoré sú vykonávané na úrovni vlády a rezortu, skôr vedú k nestabilite podnikateľského prostredia, predovšetkým prostredia z hľadiska investícií do energetiky, ako aj samotnej nezávislosti Úradu pre reguláciu. V rámci stratégie energetickej bezpečnosti Slovenska aj ministerstvo vypracovalo, samozrejme, svoj zásadný koncepčný materiál, ktorým je Návrh stratégie energetickej bezpečnosti Slovenskej republiky. Keď rozmeníme energetickú politiku EÚ trošku na drobné, tak spomínajú sa tam predovšetkým dva okruhy problémov. A to jednak riešenie energetickej bezpečnosti, ktoré sa hľadá jednak v liberalizácii trhu. A ako druhou vecou, druhou potrebou je diverzifikácia zdrojov. Táto liberalizácia trhu s energiou, ako je konštatované v EÚ, nielen u nás, ale aj v iných štátoch, nepokračuje požadovaným tempom. A konštatujú, že vlastne len Veľká Británia a Taliansko majú silného regulátora trhu, ktorý vystupuje nezávisle od vlády. Čo je aj náš problém, že vlastne nezávislý Úrad pre reguláciu sieťových odvetví sme po predchádzajúcich úpravách zákonov „zozávislili“ viac, čo si myslím, že vzhľadom na ciele a hľadanie prostriedkov pre zabezpečovanie tých hlavných podmienok pre zabezpečenie energetickej bezpečnosti všeobecne v Európe asi nie je ten najprijateľnejší smer. Samozrejme, že chceme zabezpečiť aj diverzifikáciu, čo nie je už také celkom jednoduché riešenie. A že v Európskej únii majú snahu, aby sa eliminovali energetické krízy a aby členské štáty neboli vysoko alebo úplne závislé od jedného dodávateľa zemného plynu. Keď sa pozrieme na energetickú politiku v Slovenskej republike, tak tam takisto máme medzi základnými cieľmi zaistenie predovšetkým bezpečnej a spoľahlivej dodávky, znižovanie energetickej náročnosti a zabezpečenie takého objemu energie, ktorý by pokryl dopyt na ekonomicky efektívnom princípe. Zasa tam je síce postavený jeden cieľ, ktorý sa tiež problémovo asi bude napĺňať, a ten cieľ je zabezpečenie stratégie energetickej bezpečnosti dosiahnutím konkurencieschopnej energetiky pri všetkých tých ďalších atribútoch, čiže zabezpečenie bezpečnej a spoľahlivej a efektívnej dodávky všetkých foriem energie za prijateľné ceny, aj s prihliadnutím na ďalšie faktory, či už je to ochrana životného prostredia, trvalo udržateľný rozvoj a podobne. Spoľahlivé zásobovanie týmito primárnymi zdrojmi si takisto vyžaduje podporiť diverzifikáciu. To je už oveľa väčší problém aj na úrovni Slovenska. Napriek týmto snahám, ktoré boli deklarované a ktoré sa vlastne dávajú do cieľov v energetickej politike Slovenskej republiky, Európska komisia pri zhodnotení národného programu reforiem jednotlivých členských štátov, pri všeobecnom hodnotení Slovenska konštatovala, že tento Národný program reforiem na obdobie rokov 2005 až 2008 síce nová vláda v roku 2006 mierne zrevidovala a kľúčové oblasti zostávajú tie isté. Ale čo mňa osobne najviac znepokojilo, je, že keď hodnotila mikroekonomickú politiku v oblasti energetiky, tak konštatovala, dovolím si zacitovať, že „napriek tomu, že v zrevidovanom národnom programe reforiem bol energetický priemysel označený ako nová priorita, Slovensko potrebuje rozvinúť konkurenciu na trhu so zásobovaním elektrickou energiou“. A najväčšou prekážkou je dominantné postavenie etablovaných spoločností, čo má negatívny dopad, cenový dopad na spotrebiteľov. Taktiež sa konštatuje, že „Slovensko sa rozhodlo dočasne zmierniť tento negatívny dopad komplexnou cenovou reguláciou, lenže pri čoraz menšej nezávislosti Úradu pre reguláciu sieťových odvetví a takto zmiešaná politika môže brániť rozvoju hospodárskej súťaže v týchto odvetviach“. A to je koniec citátu. A z tohto hodnotenia Európskej komisie vlastne vyplýva tá najväčšia obava pri schvaľovaní tohto zákona, aj pri tých všetkých zámeroch, že niektoré kroky, ktoré sme robili a robili sme ich vlastne tak, že samotná Európska komisia nám potvrdzuje, že znižujeme nezávislosť Úradu pre reguláciu a že takýmito krokmi môžeme vlastne zoslabovať, oslabovať rozvoj hospodárskej súťaže, teda samotné investície do energetického odvetvia. I keď v samotnom zákone je mnoho návrhov, aj v rámci spoločnej správy, aj v jednotlivých pozmeňujúcich návrhoch, tak nechcem teda dávať ďalší priamy návrh, ale každopádne zostávajú tam problémové miesta v zákone. Predovšetkým sa týkajú nezohľadnenia otvorenia trhu k domácnosti. Je to k bodu 6 bod 25, kde sa konštatuje, kto je koncovým dodávateľom elektriny alebo plynu pre domácnosti. Takisto sú tam problémové body, ktoré súvisia so zaradením malých podnikov k domácnostiam, pričom tieto tarify pre domácnosti a malé podniky navzájom nezodpovedajú. Je to v bode 14 v § 2 písm. b) body 36 až 40. A sú tam aj ďalšie niektoré vágne formulácie a problémy pri napríklad stanovovaní ceny v špeciálnych prípadoch, keď dodávateľ poslednej inštancie dodáva energiu za cenu, ktorú mu podľa návrhu určuje regulačný úrad, a z hľadiska dodávateľov sú skôr ohlasy, že táto cena by mala zodpovedať riadne preukázaným výdavkom obstarania na trhu s elektrickou energiou aj vrátane nákladov na odchýlky, oprávnené náklady na dodávku energie i primeraného zisku či prirážky. Takže keď zoberieme tieto viaceré problémy v zákone, tak v závere mi vychádza, že napriek tomu, že sme chceli zabezpečiť bezpečnosť dodávky elektriny a plynu a zlepšiť podmienky pre bezpečnosť dodávky a plynu, ako aj bezpečnosti a spoľahlivosti prevádzkových sietí a sústav, neviem, či sa nám to dostatočne podarí cez tieto navrhované zmeny a či dostatočne zabezpečíme aj transpozíciu energetickej legislatívy EÚ a predovšetkým či sa nám podarí zabezpečiť to, čo uvádzame hneď v dôvodovej správe, teda „zabezpečiť rovnosť podmienok pre všetkých účastníkov trhu, zabezpečiť prevenciu zneužívania dominantného postavenia trhu a vyprecizovať úlohu slovenskej elektrizačnej prenosovej sústavy pri zabezpečení vyrovnanej elektrickej bilancie a pôsobnosti“, no a takisto, pardon, „pôsobnosti Úradu pre reguláciu sieťových odvetví pri uskutočňovaní optimálnej cenovej politiky“. K týmto problémom dominantného postavenia, k rovnosti podmienok, k riziku vytvárania menej stabilného prostredia pre potenciálnych investorov, ako aj, by som povedal, do určitej miery deformovanej cenovej cenotvorby, tak vlastne zaviedli sme to už v skorších zákonoch, keď sme riešili zákon o ÚRSO. A čo je ešte v závere taká zásadná výhrada pri tomto zákone, ktorý je predkladaný, že keď sme len pred krátkym časom schvaľovali novelu zákona o regulácii v sieťových odvetviach, tak sme približne v tretine novelizačných bodov nepriamo novelizovali zákon o energetike. A teraz robíme opak po uplynulých mesiacoch, že máme tu pred sebou novelu zákona o energetike a táto teraz obsahuje, myslím, že 23 novelizačných bodov, ktoré zasa nepriamo novelizujú zákon o regulácii. Čiže meníme zasa to, čo sme schvaľovali pred deviatimi mesiacmi. Ak by ste, pán minister, mohli niektoré veci z toho, čo som tu spomenul, vysvetliť, budem rád, ak mi poskytnete vaše vysvetlenie. Ďakujeme pekne. (Potlesk.)