K. Tóthová, poslankyňa: (2005-09-28):
Pán minister, obraciam sa na vás s nasledujúcou vecou. Podľa zistení NKÚ, ako aj informácií v tlači, na zastupiteľských úradoch v Berlíne, Londýne a vo Viedni v rokoch 2000 až 2004 bolo viac služobných áut ako vôbec pracovníkov týchto orgánov. Je to zarážajúca informácia, keďže bola v tlači. A nenašla som dementi. Predpokladám, že je pravdivá. A preto vás žiadam, aby ste mi uviedli dôvody pre takúto situáciu. Zrejme akceptabilné dôvody pre takýto počet áut nebude možné poskytnúť. Preto by som vás žiadala, aby ste aj mi uviedli, kto je za takúto situáciu zodpovedný, a ako aj to, že kontrolné orgány si to počas takého dlhého obdobia nevšimli. Za odpoveď vám vopred ďakujem. Ďalej interpelujem pána ministra kultúry. Pán minister, obraciam sa na vás s interpeláciou ohľadne národnej kultúrnej pamiatky, a síce Pálffyho kaštieľa v Malackách. Tento objekt už je viac ako rok opustený. Nasťahovali sa tam asociálne živly, podľa informácií, ktoré mám, aj osoby drogovo závislé. A je to objekt, ktorý hrozí aj zvedavým deťom proste určitým aj nebezpečím poškodenia zdravia. Obyvatelia Malaciek už upozorňovali na tento neželateľný stav. Jednak sa obrátili na mesto Malacky, jednak na Bratislavský kraj, t. j. orgán štátnej správy Bratislavského kraja, pamiatkový úrad a, samozrejme, aj na vaše ministerstvo, t. j. Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky a, samozrejme, aj na terajšieho majiteľa objektu, Rehoľu menších bratov – Františkánov. Tento majiteľ nemá prostriedky na sprevádzkovanie a udržanie kaštieľa, ale podľa vyjadrenia provinciála rehole pána Juraja Mihályho nebráni sa rokovaniam s ministerstvom kultúry a vyjde na týchto rokovaniach vášmu ministerstvu v ústrety. Preto, vážený pán minister, vás žiadam, aby ste mi odpovedali v zákonom stanovenej lehote, ako budete riešiť situáciu Pálffyho kaštieľa v Malackách, pretože ide o kultúrnu pamiatku, takmer 400-ročný objekt, ktorý v súčasnosti vôbec nie je chránený. Vopred taktiež ďakujem za odpoveď. Ďalšia moja interpelácia smeruje na pána ministra vnútra Vladimíra Palka tu neprítomného, ale určite dostane to písomne, keďže som to už písomne odovzdala. Vážený pán minister, obraciam sa na vás s interpeláciou vo veci získania občianstva Slovenskej republiky pre Slovákov z Ukrajiny, ktorí sa presťahovali pred 10 rokmi z černobyľskej oblasti na Slovensko, zdôrazňujem, na základe uznesenia vlády Slovenskej republiky č. 664/1991. Presídlené rodiny dostali od vlády prísľub, že do 5 rokov dostanú automaticky občianstvo Slovenskej republiky. Doteraz sa tak nestalo. A ich život v pôvodnej vlasti, teda v Slovenskej republike sa stal utrpením. Ich deti narodené už na Slovensku nemajú v rodnom liste zapísané štátne občianstvo. Väčšina zo 17 ukrajinských rodín žijúcich v okrese Veľký Krtíš má veľké problémy s hľadaním zamestnania, keďže nie sú štátni príslušníci. Po 10 rokoch existencie na Slovensku je pre ne získanie slovenského občianstva nemožnosťou. Teraz poviem prečo. Dnes by mali zaplatiť za získanie občianstva nielen 25 USD na Ukrajine, ale na Slovensku aj poplatok 30 000 Sk, čo je pre štvorčlennú rodinu suma 120 000 korún. A túto sumu nie je v stave zaplatiť ani jedna z presídlených 17 rodín. Pripomínam, že rodiny, ktoré odišli po roku 1991 do Českej republiky za obdobných podmienok, dostali bez prieťahov, zdôrazňujem, bez prieťahov automaticky české štátne občianstvo. Vážený pán minister, s plnou vážnosťou sa pýtam, dokedy bude trvať tento žalostný, takmer bezprávny stav slovenských rodín z Ukrajiny, ktoré vláda Slovenskej republiky pozvala žiť do ich pôvodnej vlasti, keď sľuby nesplnila a vystrčila ich na okraj spoločnosti. Pýtam sa vás, pán minister, aké konkrétne kroky môžete a ste ochotný urobiť vo svojej kompetencii, aby sa zlepšilo postavenie Slovákov presťahovaných po roku 1995 z Ukrajiny. Nemožno im vzhľadom na to, že boli pozvaní vládou, odpustiť poplatok 30 000 korún na jednu osobu? Vážený pán minister, verím, že dostanem konkrétnu, a nie vyhýbavú odpoveď. Posledná interpelácia je opätovne na pána ministra kultúry a je trošku takého pikantnejšieho charakteru. Vážený pán minister, 21. septembra v televízii JOJ v relácii Soňa Talkshow bola relácia s názvom Živím sa svojím telom. Hosťami bolo pár pornohercov, gigolov a striptér, ktorý aj striptíz predviedol. Nikto iný v relácii ako pozvaný hosť nevystupoval. Ja sa pýtam, táto relácia išla poobede, samozrejme, opakuje sa aj v doobedňajších hodinách, čo to má znamenať. Ja žasnem, že relácia Soňa Talkshow z množstva spoločenských problémov považuje akurát tento problém za aktuálny, hodný relácie a hodný toho, aby slovenská verejnosť sa zaoberala týmto problémom, teda problémom, ako sa živia pornoherci. Vážení, ja si myslím, že pornohercov netreba dávať na obrazovky, netreba z nich robiť celebrity. A osobne mám na to trošku tvrdší názor. Aj keď ich určitým spôsobom tolerujeme, mali by skôr komunikovať ako symbolicky cez kanále, ale nie cez kanále televízie. Vôbec, chcem poukázať na zaujímavý výber tejto relácie, pretože predtým bola plánovaná relácia týkajúca sa celibátu. Vážení, príslušníci cirkvi sa vyjadrili k tomu, a to negatívne. Aj keď si osobne v otázke celibátu myslím, že je to trošku neprirodzené, jednoznačne zastávam názor, že je to interná záležitosť katolíckej cirkvi a nemá čo verejná televízia, aj keď súkromná, tieto otázky rozpitvávať. Vážený pán minister, svoju interpeláciu chcem doplniť informáciou, že na reláciu „Živím sa svojím telom“ už dostala podnet, sťažnosť aj Rada pre vysielanie a retransmisiu v tom zmysle, že takto zameraná relácia nepatrí na obrazovku televízie, čo i súkromnej, v poobedňajších hodinách. Vážený pán minister, očakávam vašu odpoveď, očakávam, že aj verejne sa k tomuto problému vyjadríte, pretože slovenská spoločnosť už kultúrou a kultúrnosťou je na bode, keď treba sa zaktivizovať. Vopred vám ďakujem za odpoveď.