Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2013-05-28):
Ďakujem za slovo. Vážená pani podpredsedníčka, vážený pán predseda, pán profesor, vážený pán spravodajca, dovoľte mi niekoľko slov. V úvode chcem vám, pán predseda, pogratulovať. Tak vy ste už druhýkrát tým predsedom zvoleným. A ono to je nielen mať ako tú funkciu, ale to je aj niesť zodpovednosť. Vysielanie, alebo to, čo sa vysiela, či v rozhlase alebo v televízii, alebo v médiách vo všeobecnosti, má dopad na verejnú mienku a tak isto na formovanie človeka, a nielen človeka mladého, samozrejme, na mladých ľudí má médium oveľa väčší vplyv ako na dospelého človeka. Ale však vám to nemusím rozprávať, lebo vy ste profesorom divadla a divadelný a masmediálny teoretik, hej, takže vy to viete veľmi dobre, tieto veci, tak to nemusím. A to médium rovnako môže pozitívne, veľmi pozitívne vplývať na spoločnosť a rovnako aj negatívne. Podľa toho, čo predkladáme divákovi alebo poslucháčovi. V predloženej správe, ktorú ste predložili, uvedomil som si jednu vec. Keď tie médiá, ktoré vysielajú, len teda oslovujú toho poslucháča alebo toho občana alebo človeka slovom, teda rozhlas, a televíziu, keď som si to tak porovnal, tak oveľa menej porušení je pri tých rozhlasových vysielaniach. Dobre je to, tak? (Vystupujúci sa obracia na predkladateľa.) Zhruba na 40-ch stranách je rozpracované, porušenia. Samozrejme aj tie podnety u televízií, či už súkromných alebo verejnoprávnych, sú tam opodstatnené a neopodstatnené. Za niektoré boli uložené sankcie, za niektoré boli napomenutia, upozornenia porušenia zákona a podobne. Čo sa týka sankcií, kolega Dodo Hlina tu spomenul nejakých 1 000 eur pokuta, tak ja som tam videl aj 10 000-, 3 000-, 5 000-eurové pokuty pri vysiela..., pri tých televíznych vysielaniach. Ja si myslím, že nie sú to malé pokuty, že tá pokuta je dosť vysoká. Ale zas na druhej strane som si položil otázku, že ako je to možné, že cez to všetko, že sú sankcionovaní títo vysielatelia, a cez to všetko ďalej porušujú akoby, poviem to takto, aj veselo tento zákon, že šmahom ruky, ľavou rukou zaplatia tú pokutu. No tu, tu si dávam asi prvýkrát takúto otázku, že či je to teda primerané. A zdá sa, že sa im to viac ako oplatí, hej, robiť reklamu, či už na ten alkohol, ako to kolega ako spomínal, že cez rozprávku beží reklama na alkohol. Ste to spomínali, však aj v správe je to uvedené, že v podstate behom nejakého vysielania teda filmu, hej, tá súkromná televízia môže až dvanásť minút vysielať tú reklamu. Dokonca to môže byť o osem minút predĺžené na tých 20 minút, pokiaľ má nejaké upozornenia na svoj ďalší program. Kolegyňa Žitňanská tu spomínala Televíziu JOJ, ktorá v rámci rozprávky, tiež keď na tú Súdnu sieň ako upozorňovala. Nebudem to ani opakovať, lebo to bolo tak perverzné, a teraz keď tie deti tam sedia pri tom televízore a to sledujú. Pán profesor, vy viete veľmi dobre, že predsa len človek, keď vníma aj vizuálne, aj sluchovo, tak oveľa väčšia tá pamäťová stopa zostáva v tom jedincovi, v každom z nás, ako keď len možno veci vidím a nepočujem, alebo naopak, len veci počujem a nevidím. Takže ten televízor naozaj má veľký vplyv. Ja si dovolím to takto povedať, že za tých posledných 20 rokov, však nebudem tu obviňovať nikoho, lebo všetci sme zodpovední v tejto krajine za to, však samozrejme aj my, rodičia. Ale koľkokrát my, rodičia, chceme dobre a naozaj sa snažíme a usilujeme sa vychovávať tie deti, aj ich napomíname a povzbudzujeme ich k tomu dobru, ale veľakrát naozaj práve sú to médiá, ktoré, ktoré deformujú ako tú našu mládež, a my veľakrát v domnení, že deti pozerajú rozprávku, a medzitým odvysielajú tam tie reklamy nevhodné, áno. Už nehovoriac o tom, že v susednej Českej televízii, kde odvysielali, to mi kolegovia, ma na to upozornili, že dajú rozprávku O dvoch princoch a narážky na homosexualitu. Myslím si, že to je totálne nevhodné a deformovať a vlastne takto to vnucovať už deťom, čosi také, upozorňovať na to. Veľakrát tie deti nemajú toto poznanie, ani sa nad tým nezamýšľajú. Reklama na alkohol, hej, tá je aj v skrytej forme, či už aj na bilbordoch, a to samozrejme aj v televízii a kdekoľvek, je to veľký biznis. Však určite ten alkohol, no, aj naša krajina má s tým problém. Tí, ktorí máte v rodine, možno aj v širšom kontexte, človeka, ktorý je závislý na alkohole, tak viete, aký to je problém, aký to je kríž v tejto rodine. Veľakrát práve alkohol je príčinou rozpadu mnohých rodín. Alkohol ako taký, aby ste ma zas nepochopili, ja sa nevyjadrím o ňom, že je zlý alebo čosi také. Myslím si, že v primeranom množstve je naozaj, tak, ako sa aj hovorí, že na zdravie, ale aby nemal ten moc nad tebou, ten alkohol. Ak prevažuje tá moc alkoholu nad tvojím ja, tak už potom je to veľmi zlé, je to chorobné. Kolega tu tiež spomínal, no, hej, veľakrát ja tak, ma to len tak asociatívne zas tiež napadla taká situácia, že v podstate koľkokrát cielene klameme diváka a manipulujeme ním. To je skutočne veľmi zlá situácia. Za dvadsať rokov kam sa posunula táto spoločnosť. Za dvadsať rokov, myslím si, že médiá ako také mali veľký vplyv aj naozaj na možno dnešnú mladú generáciu dvadsiatnikov a tridsiatnikov. Naozaj to zanechalo, tridsiatnikov, zanechalo to stopu viditeľnú. Žiaľ, musím povedať, že v mnohých prípadoch a vo veľmi veľa prípadoch práve tú negatívnu. Myslím si, že to nie je naším cieľom. Potom sa dotknem verejnoprávnej televízie aj rozhlasu. Verejnoprávne médium je to, ktoré má vychovávať, vzdelávať, formovať človeka, hej, či už mladého alebo aj dospelého. Ja rád by som si tiež pozrel mnohé filmy, určite sú aj však staré filmy, keď by sme oprášili, ja poviem, het, z tej sovietskej doby. Ony mali pointu, mali myšlienku, dobro víťazilo nad zlom. Dneska to je taký guláš v tom televízore, tí mladí ľudia naozaj tie vzory správania nemajú. My sme mali tých hrdinov. Aj filmových, aj sme ich aj kopírovali a v tom dobra slova zmysle. A naozaj bolo, stále to bolo tak, že dobro víťazilo nad tým zlom. Dneska je plno perverzností, násilia a naozaj zvrátenosti toľkej, že ten divák je naozaj úplne dezorientovaný. Potom to verejnoprávne médium, hej, Slovenský rozhlas, Slovenská televízia má byť dostupná pre každého občana. To len tak málinko sa tak dotknem tej veci, tých koncesionárskych poplatkov. Na druhej strane si myslím, že nemali by byť zavádzané alebo platené tie koncesionárne, koncesionárske poplatky, pretože každý je povinný platiť dane. A cez tieto dane myslím si, že štát by mal zniesť to v rámci štátneho rozpočtu. A možno aj ten rozdiel, ktorý sa dopláca cez tie koncesionárske poplatky, tak aby to bolo vyrovnané. Potom sú situácie aj v rámci Slovenska, kde nie je dostupný Slovenský rozhlas, paradoxne, aj Slovenská televízia. A potom sú domácnosti také, ktoré nemajú televízor, a cez to všetko sú povinné platiť tie koncesionárske poplatky. Bol som prekvapený aj v tej správe, však to je uvedené, aj, pán predseda, ste to spomínali, tak nejak tú hierarchiu najpočúvanejších rozhlasov. Rádio Expres patrí medzi najpočúvanejšie. Ja sa priznám, že viac počúvam na prvom mieste tak Rádio Lumen, kde není v tom rebríčku, kdesi asi je úplne mimo, hej. Potom je ten Slovenský rozhlas a v treťom poradí je Rádio Expres, lebo veľmi doceňujem to, hlavne keď som šofér, mám zapnuté to rádio, tak počúvam to spravodajstvo, čo sa deje na našich cestách, a to je pre mňa také pozitívne. Viem, že je tam moderná hudba a pre mladých ľudí je to príťažlivé, zrejme asi aj to hovorené slovo, ktoré do toho vstupuje, tak to Rádio Expres zrejme je nejak takto aj príťažlivé. V nejakých tých sankciách, čo som si tak všimol a si pamätám, bolo tam nejakých šesť sťažností, už som to tak neanalyzoval, koľko bolo z toho opodstatnených, koľko neopodstatnených. Ale celkovo ako rozhlas ako taký tak je menej, by som povedal, aj sankcionovaný, aj myslím si, že v tých medziach a v tých mantineloch sa ako drží. My keď sme boli mládežníci a deti, veľmi radi sme počúvali rozhlasové hry. No boli veľmi pekné. Ale aj filmy, aj rozprávky. Naozaj to formovalo mladú dušu, mladého človeka, aj nás ako deti. Dneska skôr by som deťom odporúčal menej toho televízoru, podľa možností aj vypnúť celkom. Vypni telku a zober si loptu, hej, a vybehni si vonku na vychádzku, na bicykel, viac tej skutočnej aktivity. Mladí ľudia dneska prežívajú ten imaginárny svet. Do prírody nejdú, ale majú to sprostredkované cez televízor, cez internet. Potom samozrejme súvisia s tým aj zdravotné problémy, obezita, rôzne ďalšie veci a neduhy, ktoré tuná sú. Tiež upozornili ma občania na to, že zrejme naozaj sa treba nad tým zamyslieť, pán predseda, že čo vysielajú tie aj súkromné televízne vysielania, televízie, hlavne tie. Keď 17-ročné deti, lebo to sú deti alebo mladí ľudia, adolescent napíše, rozhodne sa napísať v podstate de facto takú sťažnosť, kde sa sťažuje na vysielanie, a už jeho sa to dotýka a ho to uráža, čo sa vysiela v tej televízii. Ja som tak, trošku som to tak aj analyzoval, tak aj tie sankcie v niektorých veciach, pri niektorých tých, hej, samozrejme, človek môže mať rôzny pohľad, hej, tie sankcie sú, niektoré sú opodstatnené, iné nie sú. Takže naozaj sa nad tým zamyslieť, keď už aj mladí, mladí ľudia sú tí, ktorým, ktorým v podstate vadí to, čo sa, čo sa vysiela. Rada uložila 42 sankcií, takto je to z tej vašej správy. Neviem teraz, že či je to primerané, alebo je to neprimerané. Mne sa zdá, že tej perverznosti a takej nedôstojnosti a neprimeranosti, hlavne zvlášť v tých televíziách, je oveľa viac možno, ako tých sankcií naozaj tuná je. Nedá mi, aby som nespomenul možno jednu vec, tak v závere a možno tak aj skončím. V podstate som nemal možnosť, už som nejak to nestihol k tej rodovej správe. Málinko, pani podpredsedníčka, zdanlivo akoby som odbočil, ale však súvisí to aj s touto témou, aj s tou rodovou rovnosťou. Žena nemôže byť tá, ktorá je predostieraná touto spoločnosťou a v súčasnej dobe na konzum. To je akoby niečo, čo sa dá skonzumovať, dá sa konzumovať. A to je čosi, čo veľmi negatívne vnímam, či už cez reklamy, časopisy, rozhlas a televíziu. Je to naozaj veľmi, veľmi zlé. A keď chceme hovoriť o rodovej rovnosti, prosím, ja nemám problém s tým, ako hovoriť o rodovej rovnosti. Ale čo je rodová rovnosť? To jest byť rovnakí, muž a žena, čo sa týka dôstojnosti. Čo do dôstojnosti máme byť rovnakí, ale netreba sa báť hovoriť, pán predseda, aj o rozdielnosti, pretože tá rozdielnosť práve je podstatná, je veľmi dôležitá. Ženy sú iné a vždycky budú iné. A mňa práve na ženách priťahuje ich ženskosť, ten ženský prvok, nie mužský prvok. Také, tie, ktoré sú mužatky, tak to človek reaguje proste nejak tak ináč, normálne zdravý ako muž. Rovnako zoženštený muž, ktorý je, tak tiež není príťažlivý, dovoľujem si povedať, na, žene. A ženy majú očakávania tie teda, že práve tá mužnosť, hej, alebo taký dobrý chlap, keď je, tak to je to príťažlivé a to je v tom správaní. Rovnako aj tie filmy, ktoré predostierame, hej, aj tejto spoločnosti. Pán minister hovorí o idiotizácii spoločnosti. Tak to je ten najťažší stupeň retardácie, hej. Debil, imbecil a idiot, tak to je ten tretí stupeň. No tak, ak smerujeme k tomu už tretiemu stupňu, tie dva stupne, keď sme teda prekonali, tak kde je táto spoločnosť? Tak to musí byť naozaj veľmi vážny fenomén a treba sa nad tým zamyslieť. A ja som presvedčený, že sú nádherné filmy, veľakrát možno aj s takou naivnou pointou, aj vymyslené, nádherne sú spracované romány, nebojme sa to predkladať. Pán predseda, určite aj vy máte nejaký ten dosah na to vysielanie, aj v rámci toho predsedovania, aby ste neriešili len sťažnosti a možno samé podnety, ale aby ste boli výbor podnetný aj v tom, že čo vysielať, čo predostierať naozaj týmto občanom. Tak je len toľko. Ďakujem za pozornosť a želám vám aj vo vašej práci, aj v tom druhom predsedníctve, aby ste to nejak tak prežili, ale hlavne, aby ste boli prínosom pre túto krajinu, aj pre všetkých občanov. Ďakujem pekne.