P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2001-10-30):
Nech sa páči, pán poslanec, máte slovo. P. Baco, poslanec: Vážený pán podpredseda Národnej rady, pani ministerka, kolegyne, kolegovia, som proti tomuto zákonu a budem sa snažiť vám vysvetliť prečo a budem sa vás snažiť získať na podporu tohto môjho názoru a postupu. Tento zákon v prvom rade ako člen pôdohospodárskeho výboru musím povedať, že je ďalším a mimoriadne, mimoriadne veľkým krokom proti poľnohospodárstvu a úderom odvetví v rezorte pôdohospodárstva. Dámy a páni, budem opakovať donekonečna fakty, ktoré sú hrôzostrašné a ktoré stále sa snažíte nás podozrievať, že tu jalovo strašíme, ale sú faktmi. Dámy a páni, saldo v agrokomoditách za prvý polrok tohto roku sa oproti minulému roku zhoršilo o 50 %. O 50 % sa zväčšil rozdiel medzi vývozmi a dovozmi za jeden rok v agropotravinárskom komplexe. Je to niekoľko miliárd korún, 4,5 mld. korún a v tomto roku budeme mať dovoz potravín na Slovensko za viac ako 40 mld. korún. Z toho sme si mohli za 30 mld. sami vyrobiť, keby sme boli troška ohľaduplnejší v našej agrárnej politike voči poľnohospodárom. Keby sme sa nevzďaľovali od nástrojov, od podmienok podnikateľských v Európskej únii, keby sme tu za každú cenu pri každom kroku, ktorý sa deje v tejto Národnej rade, neurobili opatrenie proti poľnohospodárom. Totižto toto opatrenie, zrušenie fondov je namierené hlavne proti poľnohospodárom a týka sa hlavne fondov, ktoré sú v tomto rezorte. Pani ministerka, v minulom roku vec dopadla v poľnohospodárstve tak ďaleko, že keby ste neboli dali mimoriadnu dotáciu, nebolo by sa ani zasialo. V tomto roku ste ju nedali a môžem vám povedať, že situácia teda je o niečo lepšia, ako bola vlani bez tých dotácií, ale o tretinu až o polovicu sa menej investovalo na jeseň do založenia úrody ako v minulom roku. Už na budúci rok nás zasa čaká oveľa horší výsledok v obilninách, ako bol v tomto roku, pretože poľnohospodári viac ako o tretinu kúpili menej kvalitných osív a sejú smeti. Poľnohospodári viac ako o jednu tretinu dali menej peňazí do umelých hnojív, hnojivá sú drahšie ako v minulom roku, to znamená, že bude nahnojené zhruba o polovicu horšie ako v minulom roku, čo sa prejaví už na budúci rok v úrodách. Opatrenie, ktoré idete urobiť zrušením fondov, nič iné neznamená len to, že sa odčerpá aj s opatreniami pri rozpočte z poľnohospodárstva ďalších 4,5 až 5 mld. korún. Môžeme si to pekne premietnuť, pretože suma peňazí, ktoré tam, samozrejme, obiehajú, obsluhujú, priamo predurčuje výsledok, ktorý bude, to znamená, ten výsledok zase bude o to horší a zase budeme musieť zvýšiť dovozy v potravinách keď nie na budúci rok, tak v roku 2003. Čiže zapadá to do toho balíka opatrení, ktoré sa robia proti poľnohospodárom a ktoré sú protismerné proti tomu, čo sa deje v Európskej únii a nielen v Európskej únii. Maďarsko zvýšilo vysoko dotácie za ostatné dva roky, Poľsko zvýšilo, Česko zvýšilo, Slovinsko zvýšilo a my sme ich znížili. Znížili sa úvery do poľnohospodárstva o viac ako jednu polovicu za ostatné tri roky, čo nemá obdobu v žiadnom okolitom štáte. Zvýšilo sa daňové zaťaženie pre poľnohospodárov aj daň. Zvýšená daň z pridanej hodnoty za potraviny sa v konečnom dôsledku preniesla na  ramená  poľnohospodárom, pretože nezvýšili sa o túto daň priamo úmerne ceny potravín, lebo trh nie je schopný akceptovať takéto zvyšovanie cien, ale sa to pretlačilo naspäť proti poľnohospodárom. Zvýšili sa dane za palivá, dokonca dane máme, aj z dotácií platia poľnohospodári dane. Cenové nožnice sa za prvý polrok tohto roku otvorili tak ako za celých desať rokov od transformácie nie. To znamená, ceny vstupov tak veľmi zdraželi ako nikdy oproti tomu, teda ako sa zvýšila cena poľnohospodárskych produktov. Že toto všetko, čo sa teraz tu ide urobiť, je navyše krok proti. Pani ministerka, nie je pravda, že peniaze, ktoré boli vo fondoch, sa inou cestou dostanú do poľnohospodárstva. Nie je to pravda. Celé toto je len obezlička nato, aby sa tie peniaze zase poľnohospodárom zobrali. Vôbec nemôžem súhlasiť s tým, že fondy sa nahradia iným spôsobom, teda tento tok peňazí. Vôbec nemôžem súhlasiť s tým, že sa vykonala nejaká seriózna analýza. Audit, ktorý tu bol, na ktorý sa odvolávate, pani ministerka, vôbec neanalyzuje jednotlivé fondy, zmysel, prečo sa tieto fondy zriadili, ako sa tento zmysel naplnil, ako sa napĺňa a prípadne ako ho je možné korigovať a upraviť. Myšlienky, ktoré tu padajú a na ktoré sa vlastne zvrháva táto debata, čo je možno že vaším cieľom, aby sa tá debata zvrhla do polohy,  ako sa neefektívne peniaze využívajú, áno. Táto argumentácia je úplne z cesty. Pretože iný spôsob, o ktorom sa tu hovorí, že budú tieto peniaze tiecť, vôbec nezaručuje, že tie peniaze budú efektívnejšie využívané, ako boli doteraz. Ale absolútne to nezaručuje. Povedzme si príklad. Doteraz existoval Štátny fond trhovej regulácie, ktorý sme tu pred mesiacom schválili, že sa premení na intervenčnú agentúru. Nuž ja sa pýtam, v čom je jediný jeden reálny predpoklad toho, že keď sa tento fond trhovej regulácie premenil na intervenčnú agentúru, že bude pracovať efektívnejšie, lepšie v čom. Tie chyby, ktoré mu vyčítate, budiž, ja teraz nejdem o tom debatovať, že nie sú tam chyby a neboli tam chyby, ale povedzte mi, čím sa to vylepší. Pán minister tvrdil pri prerokúvaní tohto zákona vo výbore, že cez tento fond pôjdu raz všetky peniaze. Ja hovorím, ako môžu ísť cez to všetky peniaze do rezortu aj vo vzťahu k Európskej únii. Veď predsa vo vzťahu k Európskej únii je niekoľko zdrojov peňazí a z týchto zdrojov sú osobitné kanály. Predsa nemôžu ísť priame platby tým istým kanálom, ako idú štrukturálne fondy. A nakoniec, keď už som to spomenul, nie je PHARE, ISPA, SAPARD, Sokrates a ďalšie, nie sú to fondy?. Veď jednoducho Európska únia pracuje s fondmi, takisto každý pracuje s fondmi. A to, čo tu demonštrujeme ako najväčšiu pomoc a najsilnejší kanál, ktorý má k nám ísť, peňazí, tak to sú práve cez fondy. Veď fondové hospodárenie je absolútne logické a hlavne teda v systéme rozpočtového financovania, v toku peňazí teda v režime, jednoročnom režime cez rozpočet, keď vlastne koncom roka už všetci naháňajú rozpočtové peniaze, aby minuli, lebo keď ich neminú do konca roku, tak prepadnú a prídu o tie peniaze. To je rozpočtové hospodárenie, do ktorého chcete teraz nasmerovať tie toky. To znamená, každý sa už v októbri obzerá, čo by som nakúpil, aby som tie peniaze  minul. Lebo keď ich neminiem, tak mi prepadnú,  nielenže mi prepadnú, ale na budúci rok mi ešte rozpočet o to znížia. Čiže rozpočtové priame financovanie je oveľa horšie ako hospodárenie fondové. Naopak, fond je na to, aby sa tam tie peniaze zhromažďovali pre konkrétny jeden účel, aby sa mohli z roka na rok presúvať tie peniaze, aby sa mohli naakulmovať, čo je za dva, za tri roky nato, aby sa z nich niečo rozumné zafinancovalo, aby tu bol nejaký potenciál finančný k dispozícii na to, aby sa tie ciele, pre ktoré tento fond bol zriadený, aby sa aj naplnili. Čiže táto logika, že rozpočtové hospodárenie bude lepšie ako fondové hospodárenie, to je úplne opačné, je pravdivá. Fondové hospodárenie dáva oveľa lepší predpoklad na to, aby sa dobre hospodárilo, aby sa plnili tie ciele, pre ktoré fondy boli zriadené ako rozpočtové hospodárenie. Ja to poukazujem trebárs na tom fonde trhovej regulácie. Môžem poukázať na iné kroky, ktoré sa tu udiali. Zámena Snaziru na Sário napríklad agentúra pre podporu. Vy hovoríte, že sa to presunie do agentúr. Ja sa pýtam a budem tu ešte v tomto parlamente o tom hovoriť. Čo sa získalo tým, keď Sário, akciová spoločnosť,  ktorej  sú na čele ľudia, ktorí majú konflikt záujmov, ja som to tu preukázal, viem to znova preukázať. A sú to ľudia, ktorí sú poradcami pána premiéra, pána podpredsedu vlády a neustále sú tam v týchto funkciách. Vôbec sa ani nikto nesnaží, jednoducho to nejako vysvetliť alebo ospravedlniť. Nuž keď to bude robiť agentúra Sário, o čo je to lepšie, ako keď to robil Snazir, štátna organizácia. Teraz to prešlo do súkromnej agentúry do Sária. Výsledok je ten, že sme prišli doteraz o 300 mil. Sk, ktoré sme mohli dostať z Európskej únie, ale nedostali sme ich, pretože Európska únia odmieta tieto peniaze distribuovať kanálom súkromnej firmy cez súkromnú agentúru. Takže keď sme to mali cez štátnu agentúru, cez štátnu organizáciu, peniaze by sem boli prišli. Za to, že tvrdohlavo sa tu tvrdilo, že to musí ísť cez firmu, ktorá je príbuzná našim predstaviteľom vlády, peniaze na Slovensko neprišli. Takže toto je myšlienka, že nie do fondov štátnych, ale toto je myšlienka cez agentúry, dokonca cez súkromné agentúry. Takúto máme skúsenosť na Slovensku. To je úplne reálna skúsenosť a pravdivá. Môžem tu vytiahnuť podklady a presne preukázať, kde dochádza ku konfliktu záujmov. Môžem tu preukázať, že Slovensko prišlo o stá milióny korún, pretože sa tu presadzujú osobné záujmy a celá táto myšlienka vlastne vyvracia, je dobrá na to, aby sme si ju teraz  povedali, lebo vyvracia tú bláhovú predstavu o tom, že keď prejdeme z fondového hospodárenia na rozpočtové, pri financovaní niektorých konkrétnych cieľov, že sa veci vyriešia. Ja by som chcel povedať, že tieto fondy v poľnohospodárstve, ktorých je päť, teda fond trhovej regulácie, podporný fond, vodohospodársky, lesný a ochrany poľnohospodárskeho pôdneho fondu, že vlastne ony majú svoju logiku aj v čase, keď vznikali. Fond trhovej regulácie napríklad v roku 1990 sa začal konštituovať, v roku 1991 sa založil. Bol založený preto, že sa začal zavádzať trhový mechanizmus, aby vykupoval prebytky poľnohospodárskych výrobkov. Keď sme ho teraz premenili na agentúru, tak v poriadku. Ja hovorím, nič iné sa nestalo vlastne, len sme ho premenili na agentúru. Ale absolútne sa nič nestalo, dokonca som upozorňoval pri zakladaní tejto agentúry, myšlienka bola formulovaná tak, že na podporu trhu a pôvodný fond bol na podporu poľnohospodárom. Takže sa vlastne pre poľnohospodárov zase len zhoršujú úmysly a zámery, ktoré sa týmto idú riešiť. Ďalšie fondy, ako napríklad podporný fond, vznikli v čase totálneho úpadku poľnohospodárstva v rokoch 1992 a 1993, keď vrcholila kríza z veľkej reštrikcie, ktorá sa tu voči poľnohospodárstvu zaviedli v rokoch 1990,  1991. Situácia bola taká, že za niekoľko rokov za sebou sa neinvestovalo ani 5 % prostriedkov na jednoduchú reprodukciu. Niekoľko rokov za sebou. No tak sme založili podporný fond preto, aby sme zvrátili túto situáciu v poľnohospodárstve, aby nejaký kanál na podporu investovania v poľnohospodárstve, reálny, sa tu objavil. A zdroje, ktoré do tohto fondu išli, boli spočiatku aj zdroje rozpočtové, ale postupne zdroje z privatizácie poľnohospodárskeho a potravinárskeho majetku 50 %. Ja si myslím, že tá myšlienka je úplne poctivá, čistá, nech sa snaží ktokoľvek na jednotlivých príkladoch vyvracať, že tam došlo k nejakému šafáreniu alebo nešafáreniu, to ja viem preukázať aj v priamych rozpočtových vzťahoch, že takéto podozrenia, rôzne názory na to, ako tie peniaze išli a mohli ísť, samozrejme, môžu vznikať na všetkých úrovniach, o tom môžeme diskutovať. Ale to nie je vôbec otázka fondu, ale to je otázka disciplíny a vymáhania si teda disciplíny a vôbec reálnej situácie, aká bola. Tento fond skutočne splnil svoju funkciu, pretože vďaka tomuto fondu v priebehu troch rokov od jeho založenia sa začalo znova v poľnohospodárstve investovať na úrovni jednoduchej reprodukcie. Tento rozsah investovania trval tri roky až do roku 1999, keď znova investovanie do poľnohospodárstva kleslo na úroveň 10 %, sotva 10 % jednoduchej reprodukcie. Takže, dámy a páni, vyhovárať sa, populisticky tu argumentovať, že kde došlo k akému zneužitiu prostriedkov, akému nesprávnemu a nepoctivému smerovaniu alebo narábaniu s týmito peniazmi, prepáčte, to je úplne o niečom inom, ako je logika, filozofia, zmysel a poslanie týchto fondov. Dámy a páni, nakoniec by som si dovolil zhrnúť dôvody, pre ktoré nebudem hlasovať proti tomuto zákonu, nebudem hlasovať za tento zákon. Po prvé, zákon vôbec neanalyzuje jednotlivé fondy z hľadiska ich vecného poslania, pôvodného poslania, načo boli skonštituované, ako si túto funkciu plnia, ako sa dá táto funkcia dosahovať inými cestami. Skrátka a jednoducho, ruší sa a predznačuje sa nejaký iný spôsob, ktorý nie je vyargumentovaný, že je lepší, že táto funkcia sa bude lepšie dosahovať. Dokazuje to ešte raz podporný fond, kde poľnohospodári priamo prídu o niekoľko miliárd korún ročne, pretože Fond národného majetku im peniaze doteraz dlhuje. Peniaze, ktoré sa tam idú vracať, sú absolútne z iného, vôbec to nie sú peniaze zo štátneho rozpočtu, sú to peniaze z privatizácie a idú sa vlastne zoštátniť. Po druhé, argumentácia, že sa zhospodárni tok peňazí pre tieto účely, je obyčajným zahmlievaním toho, že nie hospodárnejšie sa ide pracovať s peniazmi, ale že sa peniaze vlastne idú poľnohospodárom jednoducho zobrať. A konkrétne pre budúci rok aj s rozpočtovými opatreniami pripravený pre budúci rok je to okolo 4,5 až 5 mld. korún. Je tento zákon účelovo namierený proti poľnohospodárom, proti poľnohospodárom, ktorí sú v tejto fáze natoľko ubití a poľnohospodárstvo natoľko je upadnuté, že je to skutočne predposlednou alebo poslednou smrteľnou ranou pre poľnohospodárstvo. Vážená pani ministerka, ja vás skutočne prosím, vy nebagatelizujte tieto argumenty, zoberte ich do úvahy. Ak sa chcete baviť vecne o tom, že ako dosahovať ciele jednotlivé, pre ktoré boli tieto fondy niekedy skonštituované, tak sa môžeme o tom baviť. Ale argumentáciu, ktorú vy používate, tu nemôžem prijať, pretože vo všetkých prípadoch je absolútne scestná. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)