M. Číž, podpredseda NR SR: (2006-10-24):
Veľmi si vážim vystúpenie pána kolegu Bauera, lebo tam sa dá o tom baviť. Podľa mňa je legitímne hovoriť o tom, či chceme alebo nechceme zachovať v Európskej únii daňovú konkurenciu. O tom sa dá slušne baviť, len nerozumiem niektorým veciam, veď tie elementárne kontexty sú predsa známe. Štyri roky sme počúvali tie smery antieurópske, ako nechceme ísť do Európskej únie, ako bránime Slovensku, že ho neviem kam vrháme, a všetky tieto záležitosti teraz zrazu s tými nami štyrmi zdôrazňovanými  národnými záujmami, ktoré sme chceli, aby sa intenzívne realizovali v prístupovom procese. Vtedy to bolo naozaj dôležité. Vtedy sme sa bavili o Jaslovských Bohuniciach a o iných záležitostiach. Vtedy sme sa bavili o rozsahu privatizácie strategických podnikov. Tam sme my, vážení kolegovia z KDH, hlavne z SDKÚ, cítili hlavné národno-štátne  záujmy Slovenskej republiky. Dneska je stav taký, aký je. Nekontrolujeme monopoly, nevlastníme ich, úžitky z nich odchádzajú preč, nemáme daň z dividend, kde sa pán Dzurinda, pán predseda vlády, nesmierne teší, ako s nami tá Európska únia vypiekla. Európska únia reguluje obrovský rozsah procesov, ktoré v tejto krajine prebiehajú. Máme sa baviť o životnom prostredí, školstve, iných hodnotách, bezpečnosti. Škoda o tom rozprávať. Snaha integrovať Európsku úniu dneska vyústila do snahy o prijatie európskej ústavy, ktorá zo známych dôvodov neprešla, a vedieme spory. Ak ja a, myslím, aj náš klub na túto tému rozmýšľame, tak vieme veľmi dobre, že význam zjednocovania Európskej únie spočíva v tom, aby bola Európska únia konkurencieschopná voči iným krajinám, voči ázijskému svetu, ktorý sa nesmierne rýchlo rozvíja, v konkurencii o suroviny, o zdroje, v konkurencii o pracovnú silu, o hodnotu a drahosť alebo lacnosť, keď chcete, tej pracovnej sily, čo tam je, s tým, že teda má nám to všetkým umožniť pritom, aby sme zachovali základné výdobytky Európy, ktorú tu budujeme 60 rokov a ktorá pre nás bola atraktívna, veľmi silný sociálny štát, vysokú mieru solidarity. Pán Dzurinda, to sme nečítali obidvaja tú istú Zmluvu o prístupe k Európskej únii? Veď je o solidarite, o čom tá Európska únia má vlastne existovať. A ak sa bavíme teraz v danom prípade konkrétne o daňovom systéme, vážne máme ten pocit, myslíte to vážne s tým, že chcete zachovať svoju vlastnú sebadôveru alebo ja neviem sebaúctu? Čiže naozaj ten nemecký volič sa nepýta, prečo on sa má skladať na tých 400 mld. korún, ktoré dostane Slovensko od Európskej únie, kto to dá. To sú tie veľké štáty, ktoré zo svojich 43-percentných veľkých daní progresívnych tieto peniaze vyberajú, odovzdávajú do Európskej únie, a ona v rámci tej nešťastnej solidarity, o ktorej tak nechcete nič vedieť, ich presúva k nám, aby sme ich dobehli. (Potlesk.) Prosím vás, keď už tak polemizujme s týmto momentom a tento je v pozadí všetkých vyjadrení  tak Francúzov, tak Nemcov, že teda to oni veľmi rýchlo zastavia, to povedal už aj Schröder a možnože aj vám dokonca ako predsedovi vlády, musí o tom niečo vedieť, čiže je to minimálne legitímna otázka, ktorou sa musíme zaoberať. Ak sa dohodneme, že súčasťou politiky malých štátov, v ktorých sa z postkomunistického sveta integrujeme do Európy, že naším politickým záujmom je a ich daňou za naše pristúpenie je to, že majú vytvoriť malé daňové raje v našich krajinách na to, aby ich veľké monopoly odchádzali sem a u nás za 500, 600, 700 eur aby vyrábali ľudia ich autá, ktoré predávajú za normálne ceny vonku, aby unikli tej povinnosti vo vlastných krajinách zaplatiť im za tú prácu 2 000, 3 000 eur, lebo je to výsledkom sociálneho boja v tej Európskej únii a je esenciálnou súčasťou tých európskych štátov, do rodiny ktorej veľmi rád sme sa dostali, čiže ja vidím esenciu v tomto, tak toto sú veci, ktoré musíme v danom prípade zvažovať. Veď predsa v tej Európskej únii sú pravicovo-ľavicové pohľady ako tu. Vážne ste presvedčení o tom, že Európska únia nie je schopná posúdiť v celom kontexte problém pri daňovej harmonizácii, že to bude ľahká záležitosť? Prečo zrazu práve tento jediný fenomén z celého procesu z tak širokého obsahového rámca, akým je pristupovanie k Európskej únii, dane sú takým veľkým problémom. Viete dodnes, ako fungujú regulačné mechanizmy, ako nám kontrolujú naše úrady, ako rastie cena či v plyne, či v elektrike alebo v niektorých iných komoditách, ku ktorým majú jednoducho prístup. Takže v danom prípade to vyzerá ako bohapustá lícomernoť. Vážení páni, ak práve toto chcete urobiť, že tu idete brániť národno-štátne záujmy, pán predseda vlády bývalý pán Dzurinda, opustite miesto. Pamätám, ako ste tu stáli v roku 1998 a ste tu hovorili pri schvaľovaní programového vyhlásenia, aj vám to vyberiem, ako vy neviete, čo je to národno-štátny záujem, a boli by ste hrozne rád keby niekto z pléna vám to vysvetlil. Ak mi neveríte, ja vám to donesiem. Ja inak vám gratulujem a verím, že človek naozaj je vo vývoji a dneska už viete, čo je národno-štátny záujem. (Potlesk.) Ale ak si myslíte, že to viete, v takom prípade prijmime korektnú diskusiu na túto tému. My nesmierne vítame toto dodatočné prebudenie, lebo som naozaj presvedčený, že v konečnom dôsledku to Slovensku pomôže. (Potlesk.) Korektne diskutujme, čo je národno-štátnym záujmom, lebo nič iné nepotrebuje Slovensko, iba aspoň tu päťdesiatpercentnú, šesťdesiatpercentnú zhodu celého politického spektra, ktoré tu je, aby sme pri tých prístupových a iných vyjednávaniach už dneska aj ako členovia Európskej únie boli schopní nejakým spôsobom byť nejakou relevantnou a vážnou silou. Nie my sme zabránili tomu alebo netvrdím, že ste to urobili vy, že tá V-4 sa nevie zjednotiť, že sme to nehľadali v záujme menších štátov, ale Slovensko pociťovalo potrebu ísť raz so Spojenými štátmi, raz so starou Európou, a nikdy nie potrebu korektného a koordinovaného úsilia v rámci Európskej únie, aby naozaj v tomto priestore, o ktorom sa bavíme, ktorý má, mimochodom, sedemdesiat, osemdesiat miliónov ľudí, sme mohli nejakým spôsobom konkrétne byť vážnou silou. Takže, vážené kolegyne, kolegovia, pán Lipšic, vážne nepotrebujeme, aby ste chodili teraz vy tu a urážali nás a SNS-ákov z vašej nesmiernej noblesnosti, z nejakej divnej, že teda čo je národný záujem, a že práve vy ste ten, za fangľu ktorého sa máme postaviť. Je to smiešne, nekorektné a možno to mnohým mojim kolegom ani nestojí za to, aby sa k tomu vyjadrili. Ja mám tu úlohu trošku reprezentovať ten klub, tak som vám to musel povedať. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)