T. Mikuš, poslanec: (2003-02-26):
Ideme do Európskej únie. Ja tento cieľ, samozrejme, podporujem. Ale, samozrejme, chcem ako občan tohto štátu, aby sme do Európskej únie vstupovali s fungujúcou ekonomikou, ktorá bude, samozrejme, zabezpečovať aj primeraný životný štandard každému občanovi. A ak má ekonomika fungovať, tak dovolím si tvrdiť, že musí fungovať energetika. Energetika je priemyselné odvetvie, ktoré determinuje funkčnosť celého štátu ako celku. Nie je to len otázka pohodlia a životného štandardu jednotlivého občana, je to otázka funkčnosti štátu ako celku. Ak chceme, aby nám fungovala energetika, tak je potrebné, aby bola schopná v dlhodobom časovom horizonte, ktorý sa počíta prinajmenšom na dve až tri desiatky rokov, v danej krajine schopnosť udržiavať sebestačnosť v dodávke elektrickej energie, schopnosť udržiavať vyrovnanú energetickú bilanciu a, ak, samozrejme, daná krajina má energetiku rozvinutú tak, že vie bezpečne a spoľahlivo elektrickú energiu vyrábať, prenášať a dodávať, tak, samozrejme, snažiť sa aj o export tejto elektrickej energie a snažiť sa, samozrejme, zužitkovať svoju geografickú polohu na tranzit elektrickej energie. Slovenska sa to týka určite. Ďalej je potrebné, aby energetika fungovala tak, aby minimalizovala vplyv na životné prostredie, zjednodušene, neohrozovala život, samozrejme, neprispievala k rozvoju globálnej zmeny. Energetika má ďalej fungovať tak, aby bola schopná poskytovať elektrickú energiu v okamihu vystavenia objednávky za optimálnu cenu. Ďalej má poskytovať v každej krajine aj primeranú zamestnanosť, v prvom rade občanom danej krajiny. Ďalej má energetika fungovať tak, aby zbytočne v krajinách chudobných na energetické zdroje, a, bohužiaľ, naše Slovensko je takou krajinou, chudobnou na energetické zdroje, neprispievala k zvyšovaniu pasívneho salda zahraničného obchodu, ktorého vývoj v poslednej dobe alebo v posledných rokoch je katastrofálny. No a, samozrejme, má energetika fungovať tak, aby aj plnila štátny rozpočet. Tieto ciele si kladie Európska únia ako celok a kladú si tieto ciele, samozrejme, aj jednotlivé členské štáty Európskej únie. Aby tieto ciele dosiahli a splnili, formuluje sa tzv. energetická politika. V prípade Európskej únie je vyhlásený cieľ, ktorý má, samozrejme, zabrániť zvyšovaniu efektov globálneho oteplenia alebo globálnej zmeny a zároveň riešiť energetickú sebestačnosť Európy ako celku. Energetická sebestačnosť Európy ako celku je postavená na pilieroch, ktoré sa volajú národná sebestačnosť. Vážené dámy a páni, na Slovensku tento cieľ, sebestačnosť, zabezpečený nie je, pretože neexistuje energetická politika. Vzhľadom na to, že zastupujem parlament v komisii pre privatizáciu Slovenských elektrární, ku ktorej by som sa vyjadril, ak bude priestor, inokedy, som znovu vzniesol požiadavku, ktorú ste vy, kolegovia, neakceptovali v čase, keď sme hovorili o programovom vyhlásení vlády. Snažil som sa vás presvedčiť, že nemáme energetickú politiku. Tento materiál som si žiadal na ministerstve hospodárstva. Dostal som niečo, čo je datované z roku 1999 a nazýva sa návrh energetickej politiky. Je to nekomplexný, nekonzistentný materiál, ktorý nerieši potreby krajiny v dostatočnom časovom horizonte a dostatočne kvalitne. K tomuto materiálu vláda prijala určité uznesenia, zadala určité úlohy, z ktorých mnohé neboli termínovo ani vecne naplnené. Vyhlasujem teda, že ideme do Európy, a pritom nemáme vypracovaný jeden zo základných dokumentov, o ktorý sa môže opierať krajina pri plánovaní svojho rozvoja, a to je dokument zvaný energetická politika. To, čo je snahou nazvať energetickou politikou, nespĺňa parametre na takýto závažný dokument. Čiže uvedomme si, že ideme niekam, kde nebudeme schopní sa sami o seba postarať, pretože energetickú politiku nemáme. V kapitole č. 14 je množstvo údajov, ktoré niekto sa snaží označiť za úspechy. Nechcem znižovať vôbec prácu tých, ktorí rokovali a ktorí rokovaniami boli poverení. Nemohli dosiahnuť viac než mali zadané. Keďže v tejto krajine chýbal akýkoľvek odborný dialóg o energetike a chýba dodnes, ešte nie je stále na príslušnej úrovni, tak hlasy odborníkov neboli zobraté do úvahy a v prístupovom procese sme utrpeli množstvo škôd. (Potlesk.) Ja sa obmedzím na tú najväčšiu, množstvo škôd, ktoré možno nebudeme znášať my, ale generácie, ktoré prídu po nás, to určite budú znášať na svojich pleciach. A bolo by dobré, aby sme spravili, čo sa dá, aby sme škody, ktoré nám hrozia, napravili. Ešte je čas. Každý z vás nesie za to jednu stopäťdesiatinu zodpovednosti. Je to tak. Uzavreli sme kapitolu energetika za 17 mesiacov, pritom sme krajinou, ktorá má výborné know-how v oblasti energetiky, má vynikajúcu históriu v oblasti energetiky, sme schopní plniť všetko, čo sa od energetiky požaduje, či je to udržiavanie pomerov v elektrizačnej sústave, či sú to požiadavky na bezpečnosť a spoľahlivosť akéhokoľvek typu zdrojov, či ide o klasické alebo jadrové zdroje, sme prinajmenšom na tej istej úrovni ako iné európske krajiny. Vláda hlas odborníkov nepočúvala a nepočúva ho dodnes, a preto dosiahla taký katastrofálny výsledok, aký je uvedený v kapitole č. 14, a to je odstavenie jadrovej elektrárne V-1 v časovom horizonte rokov 2006 až 2008. Rozoberme si, čo to znamená. Ja som na tejto elektrárni začal pracovať pred 25 rokmi a dovolím si povedať, že ju poznám naozaj dobre, nielen z výkresov, nielen z bezpečnostných správ, ale aj fyzicky. Táto elektráreň bola podrobená takému rozsiahlemu preverovaniu ako možno žiadna iná elektráreň na svete. Len počas môjho pôsobenia do doby, keď som tam pôsobil, experti strávili v Bohuniciach 3 000 človekodní. Predpokladám, že zhruba 1 000 človekodní pribudol medzičasom za posledné 4 roky. Vážené dámy a páni, bolo tam zhruba 20 expertných misií, ktoré pozostávali z desiatok expertov z rôznych oblastí z rôznych krajín sveta, ktoré nikdy, hovorím nikdy, neidentifikovali príčinu, ktorá by mala viesť k odstaveniu tejto elektrárne. Sú na to listinné dôkazy. Napriek tomu výsledok, ktorý sme dosiahli s Európskou úniou, je dnes horší, ako dosiahlo Bulharsko alebo Litva. Dátumy odstavenia sú ďalej. Zhodou okolností tieto dve elektrárne takisto poznám osobne, poznám ich personál, poznám ich problematiku, poznám ich fyzikálnu podstatu, viem, ako boli prevádzkované, viem, čo sa približne na nich urobilo. Nedajú sa porovnávať s Bohunicami, ale dosiahli lepší výsledok. Viete prečo? Je to jednoduché. Lebo vlády týchto krajín deklarovali potrebu prevádzky tohto zdroja z dôvodov funkcie ekonomiky ako celku, z dôvodov primeranej zamestnanosti a z dôvodov primeranej ceny elektrickej energie a, samozrejme, z dôvodov nezávislosti od dovozu. Čo môže spraviť závislosť od dovozu alebo čo môže spraviť divoká deregulácia, to sme mali možnosť pozorovať nielen v Kalifornii, ale aj vo Veľkej Británii. Čo môže spraviť počasie, čo môže spraviť politická destabilita, to sme mali možnosť pozorovať v Británii, v Spojených štátoch amerických, v mnohých oblastiach Francúzska alebo Nemecka. Nemyslite si, že elektrická energia sa dá kedykoľvek, pri akomkoľvek počasí a v akejkoľvek politickej konštelácii dopravovať na akúkoľvek vzdialenosť. Zabudnite na to, nie je to pravda. Nie sú ani také voľné technické profily, aby dokázali dopravovať také množstvá elektrickej energie, aké budú tejto krajine chýbať v časovom horizonte 5 až 6 rokov, a to práve vplyvom činnosti bývalej vlády. Také profily voľné nie sú. Ak sa k tomu pridruží ešte politická nestabilita alebo nepriazeň počasia, tak môžu milióny občanov tejto krajiny ostať bez elektrickej energie. Ak totiž odstavíme elektráreň, ktorá spĺňa všetky bezpečnostné požiadavky, ktoré boli stanovené nielen slovenským jadrovým dozorom, ale aj odporúčaniami Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu, a zároveň nám vypadnú iné zdroje a zároveň nebudeme plánovito budovať ďalšie zdroje, môžeme sa dostať do 30-percentnej závislosti od dovozu. Aby ste si uvedomili, čo je 30 %. Keď sa krajina dostáva do 10-percentnej závislosti od dovozu, dostáva sa do diktátu dovozcov. To sme tu mali v rokoch 1997 – 1998, keď sme, samozrejme, realizovaním, dovolím si povedať, grandiózneho energetického programu dosiahli vyrovnanú energetickú bilanciu a keď sme dokonca boli schopní exportovať. Ale už vtedy sme sa dostávali pod diktát dovozcov. Ak to bude 30 %, nebude možné dosiahnuť také ceny, o ktorých tvrdia niektorí tzv. odborníci, že sú nižšie ako ceny, za ktoré sme schopní produkovať a predávať na Slovensku. Nie je to pravda. Nezamieňajme sezónny výpredaj s potrebou dodávky elektrickej energie na niekoľko mesiacov alebo počas celého roka. Uvediem ešte iné charakteristiky. Ako som povedal, táto elektráreň spĺňa všetko, čo má spĺňať bezpečná a spoľahlivá elektráreň v Európskej únii. Mnohé bezpečnostné charakteristiky, ktoré sú dôležité, má dokonca lepšie než iné elektrárne prevádzkované v krajinách Európskej únie, ktorých projekt pochádza z tej istej doby, to znamená, ktorých projekt je spred 30 až 40 rokov. Mohol by som uviesť príklady, mohol by som uviesť aj konkrétne charakteristiky. Nebudem vás tým zaťažovať. Chcem vás len presvedčiť, že to, čo máme doma, nie je o nič horšie ako to, čo je prevádzkované v mnohých iných krajinách, naviac, spravili sme, realizovali sme taký program zvyšovania bezpečnosti a spoľahlivosti, ktorý len do roku 1993 predstavoval vyše 1 000 projektových zmien, program, ktorý priniesol elektráreň V-1 do prvej polovice všetkých blokov, ktoré sú prevádzkované vo svete. Vo svete máme dnes v prevádzke vyše 450 jadrových blokov. Všetky slovenské jadrové bloky patria do prvej polovice, všetky, ak sa hodnotia podľa prevádzkových ukazovateľov. Naviac, táto elektráreň je schopná vyprodukovať ročne zhruba 5,5 terawatthodiny elektrickej energie. Pre predstavu, čo je 5,5 terawatthodiny, poviem, celé Slovensko má spotrebu ročnú zhruba 30 terawatthodín, je to teda zhruba 15 % až 20 % našej celoročnej spotreby. Ak to vyjadríme predajnou cenou, môžeme povedať, že je to cena od 12 mld. do 15 mld. ročne. Odstavením strácame zdroj, ktorý je bezpečný, spoľahlivý, ktorý vyrába lacnejšie ako iné zdroje, ktorý vyrába lacnejšie ako je dovoz, zdroj, ktorý zamestnáva tisíce našich ľudí. Krajina stratí ročne produkciu na tej úrovni, ako som povedal, a pribudne jej niekoľko 1 000 nezamestnaných. Tento krok nemá žiadne opodstatnenie. Je výsledkom iba politického tlaku, ktorému podľahla, samozrejme, politická moc, ktorá nediskutovala s odborníkmi. Hlasy na podporu slovenskej energetiky sa ozvali nielen zo Slovenska, ale aj zo zahraničia. Podporili nás odborníci, podporili nás predstavitelia iných krajín, podporili nás členovia Európskeho parlamentu. Tí vedia o tom, že robíme alebo vláda robí nesprávny krok a prijala nesprávny záväzok. (Potlesk.) Tento nesprávny záväzok, ktorý bude produkovať stratu takmer 15 mld. ročne, závisí to od predajných cien elektrickej energie a tie sa, bohu žiaľ, ale, samozrejme, z objektívnych príčin, budú pohybovať smerom hore, sa pohybuje na úrovni 15 mld. ročne. Bezpečnostné a technické charakteristiky ruských elektrární sú také, že umožňujú spoľahlivé prevádzkovanie pod dobu najmenej 40 rokov, najmenej 40 rokov. Ak bude mať niekto záujem polemizovať o tomto tvrdení, rád uvediem dôvody. Dnes tá elektráreň je v prevádzke 25. rok. Minimálne 10 rokov by mohla fungovať. Ak si jednoduchými kupeckými počtami dáme do súladu to, čo strácame, tvrdím, že tento nesprávny krok bude mať hodnotu 1 štátneho rozpočtu, ktorý stratíme. Ak nebudeme vyrábať v elektrárni, kde by sme mohli spoľahlivo  vyrábať a predávať každý rok za 15 mld., pričom naše náklady z pohľadu dovozu jadrového paliva by boli zhruba vo výške 1 mld., tak celková strata bude 150 mld. prinajmenšom. Ak budeme chcieť tento zdroj nahradiť v tom časovom horizonte, budeme potrebovať minimálne 70 mld. Tá strata je potom ešte oveľa väčšia. Páni a dámy, kupecké počty majú železnú logiku a nedajú sa vyvrátiť. Je to jednoducho tak. Čiže, to čím sa tu hrdíme v kapitole energetika, tak to je strata, ktorá je vygenerovaná pre ďalšie pokolenia a má hodnotu prinajmenšom 1 štátneho rozpočtu. (Hlasy z pléna.) Rád vám to, pani kolegyňa, vysvetlím. Viem to vysvetľovať rôznym spôsobom, zatiaľ som presvedčil každého, kto chcel počúvať. (Smiech v sále.) Každého, kto chcel počúvať, áno. Pán kolega, nepochybujem o tom, že vás presvedčím. Len venujte ten čas, lebo dialóg neznamená len hovoriť, aj keď ja teraz hovorím, ale hlavne počúvať. (Potlesk.) Opýtajte sa svojich odborníkov, ak neveríte mne ako členovi HZDS. Ich názor, ich argumenty sa nebudú  odlišovať od mojich. V tom nie je totiž žiadne politikum. Pri obhajovaní  národnoštátnych záujmov tejto krajiny, tam neplatí žiadna politika, len tvrdé technické a ekonomické  argumenty. Európska únia prechádza momentálne aj fázou, snahou unifikovať a štandardizovať určité procesy, určité oblasti. Jednou zo snáh  Európskej únie okrem, ako som už povedal, sebestačnosti v zásobovaní elektrickou energiou je aj vytvorenie súboru spoločných bezpečnostných štandardov pre celú Európsku úniu. Je to proces, do ktorého by sme sa mali veľmi intenzívne zapojiť, je to proces, do ktorého má Slovensko čo povedať. Máme prinajmenšom také skúsenosti a odborné kapacity ako krajiny, ktorých počet obyvateľov je rádovo vyšší a v ktorých aj prevádzkovanie zdrojov v jadrovej energetike je rádovo vyššie. Slovensko má naozaj tieto kapacity.  Preto som optimistom, že ak budú vypracované spoločné štandardy pre bezpečnosť jadrových elektrární a ak sa k tomu pristúpi, nepochybujem o tom, že elektráreň V-1 bude schopná tieto štandardy splniť, a nepochybujem o tom, že to bude báza na to, aby sme diskutovali o ďalšej prevádzke. Ja nespochybňujem záväzok vlády, ktorý vláda prijala, ten si ctím. Ale som optimistom, v tom, že raz zvíťazí zdravý rozum a že raz politici budú ochotní diskutovať s odborníkmi, že si ich privolajú na rokovania a odborníci presvedčia svojich partnerov z Európskej únie o realite. Viete, počúval som množstvo názorov o tom, ako prebiehali rokovania. Ale dostal som informácie od nie príslušníkov, nie od našich občanov, ktorí mali možnosť tieto rokovania sledovať, a jeden z nich mi povedal zhruba toľkoto: „Z vašej strany nechodili ľudia odborne dostatočne pripravení na túto diskusiu. Boli tam ľudia, ktorí nevedeli rozoznať černobyľský typ elektrárne od tlakovodného. To je asi to isté, ako keby niekto tvrdil, že je odborník na motory a nevedel by, aký je rozdiel medzi benzínovým a dieselovým motorom. Zjednodušujem, ale je to niečo takéto.“ Viem aj, kto bol tento muž. A bol zamestnancom ministerstva hospodárstva v minulosti.  Ďalej povedal ten pán, predstaviteľ Foratomu: „Nielenže nevedeli vaši ľudia technicky argumentovať, ale nemali ani snahu zastávať vaše záujmy  ekonomické a dokonca ani nechodili na niektoré rokovania.“ (Potlesk.) Preto vás prosím, venujte pozornosť tejto problematike, ak neveríte mne, to ešte nič neznamená, obráťte sa na odborníkov z vašich politických strán, každá ich má dostatok, alebo prispejte k tomu, aby si sadli politici s odborníkmi za jeden stôl a aby naozaj realita o slovenskej jadrovej energetike bola jasná pre každého. Môžeme zabrániť obrovskej škode, obrovskej škode, ktorou inak zaťažíme budúce generácie. Som presvedčený, že našou úlohou je  urobiť všetko preto, aby táto krajina prosperovala. Preto prosím, skúste pomôcť tomu, čo som vám povedal. Ďakujem. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Zároveň aj teraz uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. Prvú faktickú poznámku má pán poslanec Rusnák.