B. Bugár, podpredseda NR SR: (2001-11-29):
Budeme pokračovať teraz odpoveďami členov vlády na otázky poslancov. Prvú z vyžrebovaných otázok položila pani poslankyňa Halušková pánovi ministrovi zdravotníctva Romanovi Kováčovi: „Vážený pán minister, doterajší stav v rezorte zdravotníctva, pretrvávajúce dlhy voči poskytovateľom zdravotníckych služieb znepokojujú celú spoločnosť. Čo si myslíte, pán minister, bude navrhovaný vymeriavací základ v návrhu štátneho rozpočtu 2 700 Sk dostačujúci, keď zdravotné poisťovne navrhujú 4 000 Sk? Aký vývoj očakávate?“ Nech sa páči, pán minister. R. Kováč, minister zdravotníctva SR: Vážený pán predsedajúci, vážený pán predseda, vážení členovia vlády, pani poslankyne, páni poslanci, ak mám hovoriť o pretrvávajúcich dlhoch voči poskytovateľom zdravotníckych služieb, ktoré znepokojujú celú spoločnosť, je potrebné si uvedomiť, že dlhy v zdravotníctve vznikajú ako dôsledok nedostatku zdrojov, ktorých príčinu treba hľadať v samom začiatku v nedodržiavaní odvodovej povinnosti platiteľov poistného na zdravotné poistenie, ich nevymožiteľnosť z hľadiska práva a následne nemožnosť financovania poskytovateľov zdravotnej starostlivosti zo strany zdravotných poisťovní. Len ako príklad uvediem, že k 31. 10. vykazujú zdravotné poisťovne iba na istine stratu z titulu nevybrania poistného alebo neschopnosti platby do zdravotného poistenia vo výške 11 mld. korún iba na istine, nehovorím o príslušenstve, ktoré sa počas dlhých rokov vyvinulo. V štátnom rozpočte na rok 2002 nemohla byť komplexne riešená súčasná zložitá finančná situácia v zdravotníctve. Limity, ktoré boli uvedené v návrhu štátneho rozpočtu, sú pre rezort zdravotníctva nepostačujúce. Pôvodný návrh, ktorý bol vo vláde akceptovaný, bolo navýšenie za poistencov štátu vo výške 3 mld. korún, neskoršie globálne krátenie na zabezpečenie vyrovnanosti rozpočtu spôsobilo to, že dnes máme k dispozícii na navýšenie 1,9 mld. Ministerstvo zdravotníctva víta iniciatívu poslancov výboru pre zdravotníctvo, ktorou sa podľa môjho názoru veľmi zodpovedne a bez toho, že by to zaťažilo schodkovo štátny rozpočet, hľadajú rezervy vo verejných rozpočtoch a štátnom rozpočte, aby sa práve táto chýbajúca miliarda aj dačo navýšila za poistencov. V prípade, že sa táto aktivita podarí, vymeriavací základ by bol upravený natoľko, že by za jedného poistenca štát odvádzal 408 korún mesačne, čo, samozrejme, by výrazným spôsobom pomohlo. Chcem ale ešte odpovedať na otázku riešenia dlhovej služby, pretože tá je zjavne veľmi zložitá. Vláda Slovenskej republiky schválila na svojom poslednom zasadnutí uznesenie smerujúce predovšetkým k Fondu národného majetku. Ide o odporúčanie a vyplatenie tohtoročných záväzkov v dvoch tranžiach. Tá druhá tranža závisí od toho, či poslanci schvália relatívne v krátkom čase zmenu rozpočtu Fondu národného majetku, lebo je to potrebné takto zabezpečiť. Myslím si, že práve pomocou tohto oddlženia podľa prepočtov, ktoré máme urobené, v oblasti lekární by sa mohli znížiť dlhy tak, že by sme zaplatili všetky dlžoby prakticky až do polovice júla tohto roku a v oblasti nemocníc by sme za tie najdôležitejšie komodity, to znamená lieky, energie, odvody do poisťovní, zaplatili všetky dlžoby až do konca roku 1999 a v niektorej sekcii energetiky dokonca prvý kvartál roku 2000. Myslím si, že by sme významne pohli s dlhovekosťou dlhu, takto to poviem, pretože máme dlžoby v energetike až od roku 1993. Tam je najstaršia dlžoba a to musíme hradiť až doteraz. Takže myslím si, že toto je prvý krok. Samozrejme, vláda chce dodržať záväzok z uznesenia 502 tohto roku v celkovej výške oddlženia, ktoré významným spôsobom zabezpečia, aby sa dlhová služba začala konečne riešiť. Dlhová služba totiž predstavuje obrovskú záťaž a tlačí ju zdravotníctvo pred sebou ako balvan. Súčasne robíme opatrenia, predovšetkým v oblasti ponuky zdravotníckych zariadení, ktoré by viedli k zníženiu výdavkov a k efektívnejšiemu poskytovaniu zdravotnej starostlivosti. Dnes v oblasti lôžkových zdravotníckych zariadení, ale aj v oblasti ambulantnej spĺňame všetky kritériá moderných európskych štátov z hľadiska počtu postelí, z hľadiska počtu lekárov v primárnej či špecializovanej ambulantnej starostlivosti. Myslím si, že je to významný pokrok. Spolu s touto redukciou fondu ide aj redukcia nadbytočného personálu, ktorý bez veľkých výkyvov, či už prirodzenou cestou alebo presunom do ambulantnej starostlivosti, opúšťa lôžkové zariadenia. Tak sme znížili počet sestier už o 1900 v tejto chvíli, takže je tu ešte priestor, samozrejme, na ďalšie opatrenia, predovšetkým v oblasti liekovej politiky, ktorá nie je stále vyvážená a nedarí sa nám hľadať model alebo nájsť model, ktorý by viedol k racionálnej farmakoterapii, ale je potrebné v oblasti dlhovej služby naozaj ísť dvomi cestami. Tá jedna cesta je blokovať nárast ďalších dlhov, to znamená, viesť veľmi tvrdé racionalizačné opatrenia voči zdravotníckym zariadeniam. Na druhej strane platiť staré dlhy. Samozrejme, predpoklad je, aby prísun finančných zdrojov na bežnú prevádzku bol dostatočne vysoký tak, aby sám znížený prísun neprodukoval ďalšiu dlžobu. Ďakujem.