S. Kahanec, poslanec: (2008-02-08):
Predkladaný návrh novely zákona o sociálnej pomoci teda chce iba to, aby sa každoročne valorizovali finančné príspevky, minimálne výšky finančných príspevkov, ktoré sú určené v prílohe č. 14 zákona o sociálnej pomoci, o infláciu. Teda myslím si, že nie je to nič také nenormálne, aby sme chceli práve tým slabším a postihnutým podporiť ich podmienky a riešiť ich sociálnu situáciu a sociálne problémy cez valorizáciu minimálnych finančných príspevkov iba o valorizáciu, nič viac. Úpravou sa teda chce zadať regulačná povinnosť štátu voči príslušným orgánom, ktorým aj napriek možnosti zo zákona upravovať finančné minimum, teda konkrétne sa jedná o kompetencie samosprávnych krajov. A samosprávne kraje tým pádom majú možnosť zvyšovať toto minimum. Ale kto by sa pri možnosti nejako akože veľmi silno púšťal do zvyšovania tohto minima, keď si nájde množstvo a nespočetný počet dôvodov na to, že má iné vážne problémy a že potrebuje riešiť iné veci a na toto sa už potom nezvýši. Od roku 2003 sa tieto príspevky v tomto zákone neupravili, i keď došlo k podstatnému nárastu cien energií, miezd a ďalších výdavkov, ktoré súvisia s prevádzkou sociálnych služieb. Takže keď sa pozrieme na situáciu v jednotlivých VÚC-kach, myslím si, že, ako tu už bolo spomínané, nie celkom korektne sa rozlišujú, resp. ani nie rozlišujú, ale zjednocujú podmienky pre subjekty, ktoré sú v zriaďovateľskej pôsobnosti samosprávnych krajov a pre subjekty neštátne, teda ktoré nie sú v priamej zriaďovateľskej pôsobnosti samosprávnych krajov. A tieto subjekty, jedny aj druhé, zabezpečujú tie isté služby, teda zabezpečujú sociálne služby či už terénne, alebo v dlhodobej sociálnej starostlivosti. A myslím si, že keď zabezpečujú tie isté služby, mali by mať minimálne rovnaké podmienky a už potom záleží na nich, ako sú schopní efektívne využívať prostriedky, ktoré dostávajú, a v akej kvalite budú poskytovať služby. Lebo toto si myslím, že by malo byť snahou i zákona, toto by malo byť i snahou samosprávnych krajov, aby v konečnom dôsledku tí občania, ktorí to najviac potrebujú, dostali služby kvalitné a aby tie subjekty, ktoré ich poskytujú, ich zase neposkytovali za premrštené objemy, ale pri efektívnom vynakladaní prostriedkov. Teda mne osobne chýba, keď hovorím napríklad o Prešovskom samosprávnom kraji, nebudem hovoriť za iné kraje, lebo ich detailnú situáciu nepoznám, ale v prešovskom som poslancom, takže poznám túto situáciu a myslím si, že tieto podmienky pre jedny aj druhé subjekty, teda subjekty v zriaďovateľskej pôsobnosti a neštátne nie sú rovnaké a nie sú tým pádom korektné. V Prešovskom samosprávnom kraji sa napríklad v tomto prípade zaviedli normy bežných výdavkov pre poskytovateľov neštátnych a tieto normy sa vzťahujú na rôzne typy bežných výdavkov, kde sa určujú limity, a keď sa pri tomto prehodnocovaní jednotlivé položky prehodnocujú, tak ešte mnohé, ktoré môžu byť napríklad, i keď sa celkovo neprekročí minimami stanovený zákonom príspevok, tak v jednotlivých položkách sa prekročiť môžu, a tým pádom vlastne zase prichádzajú o ďalšie prostriedky naviac. No ja to považujem za diskrimináciu týchto subjektov a za diskrimináciu predovšetkým z toho dôvodu, že nemajú rovnaké podmienky a nie sú rovnaké podmienky pre jedných aj druhých. Keď sa tu toľkokrát vládou i touto vládnou koalíciou deklaruje, že je to sociálna vláda, že je to sociálna politika tejto vlády, tak by som očakával, že aj pri tomto zákone hľadáte cesty, ako aj týmto spôsobom valorizácie, valorizácie finančného minima podľa zákona o sociálnej pomoci by ste riešili túto sociálnu problematiku a skutočne dali najavo, že máte záujem o riešenie sociálnych problémov. Lebo ak je postoj opačný a ak sa zase vyhovárame na množstvo iných dôvodov, tak potom to pre mňa je len taká imitácia sociálnej politiky. A nehovoril by som tu o imitácii len tak pre nič za nič, lebo doterajšie schvaľovania v tejto Národnej rade ma presviedčajú práve o tom, že tá vaša sociálna politika je skôr o imitácii. A potvrdím to ešte inými prípadmi okrem tohto zákona, kde je otázka, či sa nájde podpora, či sa nenájde ešte zatiaľ, ale každopádne tým, že sa nevalorizovali rodinné prídavky a že sa podporilo narodenie iba prvého dieťaťa, tak to bola takisto imitácia sociálnej politiky pre podporu predovšetkým mnohodetných rodín a pre podporu tých, kde sa chcú zodpovedne starať o deti a kde deti potom budú robiť aj na budúce, aj na naše dôchodky. Čiže valorizácia prídavkov nebola. Podobne imitácia bola aj pri dôchodcoch, kde sa takisto populisticky dal vianočný príspevok. Ja nespochybňujem, že to bol prínos pre dôchodcov, ale myslím si, že prínos vo výške cca 1 500 Sk, lebo myslím, že táto čiastka sa týkala väčšiny dôchodcov, si myslím, že je oveľa menšia, ako by mohli získať pri bežnej valorizácii, ktorá sa dovtedy vykonávala a ktorá by bola podľa mňa v rozsahu okolo 500 – 600 Sk, to znamená, že minimálne nejakých 6 000 Sk ročne. A je rozdiel príspevok 1 500 Sk na Vianoce alebo pravidelný príspevok, ktorým sa získa naviac pre dôchodcu zhruba 6 000 Sk. Takže ja pevne verím, že po týchto negatívnych skúsenostiach, ktoré sme tu mali pri niektorých presadzovaniach riešenia sociálnych problémov – podpory dôchodcov, podpory detí, že aspoň tu, kde sa jedná o podporu tých najslabších, odkázaných na pomoc, budete mať ochotu prejaviť svoju sociálnosť v podpore tohto zákona, ktorý predložila pani poslankyňa Gibalová. Ďakujem pekne.