V. Tomanová, ministerka práce, sociálnych vecí a rodiny SR: (2007-06-27):
Ale chcela by som povedať jednu zásadnú vec. Nebudem reagovať tak, ako nikdy nereagujem na invektívy, na reči, ktoré patria do bulvárnych časopisov a bulvárnych denníkov, na to, čo som si vypočula od pani poslankyne Sárközy. Nebudem reagovať ani na ideologické frázy. Je mi úplne jasné (reakcie z pléna), ale áno, nebudem reagovať ani na ideologické frázy, ktoré tu odzneli od niektorých poslancov, ale predsa len poviem jednu vec. Povedali ste, že som veľmi krátko uvádzala Zákonník práce. Ide o druhé čítanie, vážené dámy poslankyne, vážení páni poslanci. V prvom čítaní som ho uviedla absolútne precízne, podrobne a povedala som všetko, čoho sa týka. Nie je problém, ak skutočne len to chýba, môžem rozprávať o tom, prečo bol Zákonník práce prichystaný, aký bol jeho cieľ, aký bol jeho účel. Hovorila som o tom pri prvom čítaní. Považovala som to za zbytočné, považovala som za potrebné v druhom čítaní zareagovať skutočne na spoločnú správu gestorského výboru. Ale v prvom rade chcem zareagovať na to, čo povedala pani poslankyňa Radičová. Povedala, že je rôzna optika na Zákonník práce. Poďme hľadať konsenzus. Boli tu pozmeňujúce návrhy, ktoré sa týkajú   priamo  pani  poslankyne Radičovej, a  hneď môžem hovoriť § 40 ods. 8, kde požadovala vypustenie definície občana so zdravotným postihnutím. Veľmi mierne vyjadrenie z mojej strany, keď poviem, že najskôr som si myslela, že je to o nedorozumení. Potom som si myslela, že je to možno o nechcení porozumieť. Teraz si myslím, že je to o neznalosti. Pokúsim sa to vysvetliť. Zo strany predkladateľky pozmeňujúceho návrhu ide vlastne o vypustenie pojmu občan so zdravotným postihnutím. Vládny návrh zákona tento pojem vymedzuje na účely Zákonníka práce v súlade s vymedzením tohto pojmu na účely zamestnanosti vo väzbe na zákon o sociálnom poistení. Znovu poviem, že tieto pojmy je potrebné chápať v celej šírke a hĺbke záberu všetkých právnych noriem dotýkajúcich sa systému sociálneho zabezpečenia. A preto hovorím aj o zákone o službách  zamestnanosti, zákone č. 5/2004, o zákone č. 461/2003 o sociálnom poistení, o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. A musím povedať, že v tomto zákone o sociálnom poistení sa upravuje invalidita vo vzťahu k percentuálnemu poklesu schopnosti vykonávať zárobkovú činnosť. Podľa predloženého vládneho návrhu zákona je pojem k pojmu občan so zdravotným postihnutím viazaný na rozhodnutie Sociálnej poisťovne v invalidnom dôchodku, pričom môže ísť aj o také rozhodnutie, ktorým sa invalidný dôchodok nepriznáva, pretože miera poklesu zárobkovej činnosti nie je takej intenzity, aby vznikol nárok na invalidný dôchodok. Aj takýto občan je však rozhodnutím o nepriznaní invalidného dôchodku uznaný rozhodnutím za občana so zdravotným postihnutím, pretože v tomto rozhodnutí je určená miera poklesu schopnosti vykonávať zárobkovú činnosť. Vládny návrh zákona teda nevylučuje z uvedeného pojmu tie osoby, ktoré majú pokles schopnosti vykonávať zárobkovú činnosť nižší, než je potrebné na priznanie invalidného dôchodku. Predkladateľka pozmeňujúceho návrhu zrejme nepostrehla uvedené súvislosti. Ja len pripomeniem, že definícia pojmu zdravotného postihnutia je obsiahnutá v § 66 Zákonníka práce, kde sa hovorí o prepúšťaní občana so zdravotným postihnutím a v § 158 a § 159, kde sa hovorí o tom, ako má postupovať a aké podmienky má zamestnávateľ vytvoriť pre občana so zdravotným postihnutím. By som povedala, toto je len jeden moment. Ak si vezmem druhý pozmeňujúci návrh, o ktorom sa tu už rozprávalo, prepáčte, prosím, hovorím o pozmeňujúcom návrhu, ktorý, nakoniec ste to priznali aj vy, pani poslankyňa, je skutočne prebratý z Únie materských centier. Ale napriek tomu si dovolím pripomenúť len k vášmu výkladu a môjmu poučovaniu o tom, že som doteraz nedala zrušiť uznesenie prijaté k správe, ktorá bola prerokovaná vo vláde. Ja pripomínam, že navrhnuté opatrenia vládou schváleného materiálu by sa mali realizovať v roku 2007. Samotný návrh opatrení hovorí však predovšetkým o tom, že v roku 2007 sa pripraví analýza zdôvodnenia nedostatočného využívania súčasnej pracovnoprávnej legislatívy. Takže to je asi o tom, ako netreba manipulovať so slovami a ako treba hľadať riešenia. Dotknem sa pozmeňujúceho návrhu, pani poslankyňa, týkajúceho sa plne pružného pracovného času. Už samotný názov plne pružný pracovný čas nie je definovaný, ale odhliadnuc od toho hovoríte o tom, že zamestnávateľ môže, ja sa pridržím § 164 Zákonníka práce ods. 2, kde upozorňujem na to, kde je povedané, ak požiada tehotná žena a žena alebo muž trvale sa starajúci o dieťa mladšie ako 15 rokov o kratší pracovný čas alebo o inú vhodnú úpravu určeného týždenného pracovného času, zamestnávateľ je povinný, je povinný na rozdiel od slovíčka môže, s ktorým by ste postavili do nevýhodnejšieho postavenia tie mamičky, ktoré skutočne chcú tú úpravu voľného pracovného času. Samozrejme, je tam dôvetok, ak tomu nebránia vážne prevádzkové dôvody. Hovorili ste o tom, že, nie, pardon, prepáčte, nebolo to z vašej strany povedané, ale odznel tu zo strany vystúpení aj názor, že sa zúčastnili v podnikoch, v spoločnostiach, ktoré sa teda proti tomuto Zákonníku práce bránia. Prišla som do Levíc na otvorenie jedného závodu, kde som sa s prvým názorom stretla, preboha, ako je možné, aby prešiel pozmeňujúci návrh pani poslankyne Radičovej. Je to možné v kanceláriách, na pracovisku, na jej pracovisku v Akadémii vied a neviem kde. Nie je to možné pri bežiacom páse, ktorý skutočne ide v trojzmennej prevádzke. Čiže len na okraj. Navyše musím povedať, že § 90 tohto istého Zákonníka práce hovorí o tom a nielen o tom, že na úpravu pracovného času  môžu a majú povinnosť zamestnávatelia akceptovať aj zdravotné postihnutia alebo iné vážne dôvody. Hovorím o § 90 ods. 11, kde zacitujem: „Zamestnávateľ je povinný povoliť zamestnancovi na jeho žiadosť zo zdravotných dôvodov alebo z iných vážnych dôvodov na jeho strane vhodnú úpravu určeného týždenného pracovného času, alebo ju s ním dohodnúť za tých istých podmienok v pracovnej zmluve.“ Čiže znovu hovorím o tom, že príde tu úprava, ktorá je, pretože má povinnosť. Tým pádom, že má povinnosť, je vymožiteľná, aj pokiaľ by sa obrátil zamestnanec na súd. Môžem hovoriť aj o ďalších veciach. Keby som hovorila o tom odseku, teraz presne neviem v tom § 89, ale posledný odsek ste prebrali zo súčasnej platnej právnej úpravy a je vlastne duplicitný. Môžem hovoriť to isté o § 121 ods. 1, kde ste sa snažili vyjsť Únii materských centier v ústrety tým, že sme povedali, že môžu nadčasovú prácu, ktorú vykonali a ktorá nebola v priebehu určitej doby vyčerpaná, resp. môžu ju čerpať v rozpätí 12 kalendárnych mesiacov a môžu si ju vyčerpať počas prázdnin. V tejto súvislosti by som pripomenula, že § 121 v ods. 1, a znovu zacitujem: „Ak zamestnávateľ neposkytne zamestnancovi náhradné voľno počas 3 kalendárnych mesiacov alebo v inak dohodnutom období,“ čiže je možnosť poskytnúť ho aj v inak dohodnutom období. Ďalej môžem hovoriť o rodičovskej dovolenke § 166. Tak ako je formulovaný v Zákonníku práce a rodičovská dovolenka, materská rodičovská dovolenka je teda uznaná v rozsahu do 3 rokov a v prípade, že ide o dieťa s dlhodobo nepriaznivým zdravotným stavom do 6 rokov. Znovu pripomeniem, že je potrebné poznať súvis a rozsah a znovu sa vrátim k tomu, čo som povedala, celú šírku a hĺbku záberu platného právneho stavu v systéme sociálneho zabezpečenia. Ja musím hovoriť o rodičovskej dovolenke v nadväznosti na zákon o rodičovskom príspevku. Musím hovoriť v nadväznosti o zákone o sociálnom poistení § 15 ods. 1, kde máte povedané, a je to pozmeňujúci návrh pani Navrátilovej, mali by ste si ho asi aj pamätať, pani poslankyňa Radičová, kde vlastne do 6 rokov veku máme poisteného rodiča, ktorý sa stará, teda muža alebo ženu starajúcu sa o nezaopatrené dieťa aj z hľadiska zabezpečenia odvodov do poistných fondov za týchto rodičov. Predĺženie veku do deviateho, ešte, pardon, zabudla som jednu vec k tomu povedať, a to skutočnosť, že zamestnávateľ tak či tak má možnosť predĺžiť, ak tá rodičovská dovolenka trvá do 3 rokov a zamestnanec chce alebo ten, ktorý je na rodičovskej dovolenke, rodič má možnosť dokonca po dobu 1 mesiaca čerpať, súčasne tak matka, ako aj otec rodičovskú dovolenku. Musím povedať, že v tomto prípade má možnosť od zamestnávateľa požiadať o náhradné voľno až do 6. roku veku života dieťaťa. Hovorím o zdravom dieťati. Pokiaľ ide o dieťa s dlhodobo nepriaznivým zdravotným stavom, tam je jednoznačne rodičovská dovolenka do 6. roku veku dieťaťa s tým, že musím upozorniť, že zase zákon o sociálnej pomoci umožňuje rodičovi od 6. roku veku dieťaťa do 18. roku veku dieťaťa poberať dokonca príspevok za opatrenie a taktiež je tento rodič zabezpečený v systéme sociálneho zabezpečenia, budem hovoriť v systéme sociálneho poistenia, pretože je poistený v tomto systéme v prípade, že sa stará o dieťa s dlhodobo nepriaznivým zdravotným stavom priamo zo systému, a to od 6. až do 18. roku veku dieťaťa. Toto je, by som povedala, veľmi stručne odpoveď len na tie zatiaľ dva pozmeňujúce návrhy, ktoré teda boli predložené, a ak chceme pomôcť, tak hľadajme skutočne to, čo je výhodnejšie, a to, čo v súčasnom platnom právnom stave nie je riešené. Nedá mi nenadviazať na otcovskú dovolenku, ktorú tu spomenul pán poslanec Brocka, a musím povedať, že sme sa venovali aj tomuto problému vzhľadom na to, že v legislatívnom procese máme zákon o krátkodobej práceneschopnosti, kde problém starostlivosti otca, resp. manžela, aby som bola veľmi presná, manžela o matku, ktorá porodila dieťa riešime, a to v systéme sociálneho poistenia ako takého. Musím zareagovať ešte, pani poslankyňa, na definíciu a citovanie českého zákonníka a v tejto súvislosti si dovolím povedať jednu zásadnú vec. Český Zákonník práce jednoznačne reaguje na právoplatné rozhodnutie Európskeho súdneho dvora v spore Simap Jaeger. Je to tak jednoznačné, ako sú jednoznačné § 78 a § 95 českého Zákonníka práce. Je trošku ťažšie formulovaný, možno preto došlo k jeho nepochopeniu a možno v nejakej rýchlosti došlo k tomu, že ste nepostrehli, že v celom Zákonníku práce, českom Zákonníku práce pohotovostná práca je myslená iba v tom prípade, pardon, pracovná pohotovosť je myslená iba v tom prípade, ak sa zamestnanec zdržuje na inom pracovisku a nie na svojom vlastnom, na inom mieste, nie na svojom pracovisku, a preto je v § 95 v ods. 3 potrebné vykladať, teda tento odsek vo väzbe na § 78 ods. 1 písm. h), kde pracovná pohotovosť je definovaná iba ako pracovná pohotovosť vykonávaná mimo pracoviska a tá sa nezarátava do pracovného času, hovorím mimo. Naša definícia je jednoduchšia, ale je, samozrejme, aj plne v súlade s právoplatným rozsudkom Európskeho súdneho dvora. Ja predsa len zacitujem ten § 78 a poviem, že v ods. 1 hovorí: „Pre účely úpravy pracovnej doby a doby odpočinku je pracovnou dobou doba, v ktorej je zamestnanec povinný vykonávať pre zamestnávateľa prácu, a doba, v ktorej je zamestnanec na pracovisku pripravený k výkonu práce podľa pokynov zamestnávateľa.“ Písmeno h). „Pracovnou pohotovosťou je doba, v ktorej je zamestnanec pripravený k prípadnému výkonu práce podľa pracovnej zmluvy, ktorá musí byť v prípade naliehavej potreby vykonaná nad rámec jeho rozvrhu pracovných zmien. Pracovnou pohotovosťou môže byť len na inom mieste dohodnutom so zamestnancom odlišne od pracoviska zamestnávateľa.“ Český Zákonník práce teda nepozná terminologicky pracovnú pohotovosť na pracovisku, ale ju uvádza len v rámci definície pracovného času ako pripravený na výkon práce podľa pokynov zamestnávateľa na pracovisku. Čiže keď hovorím o týchto veciach, hovorím aj o tom, že pozmeňujúce návrhy, ktoré sú k tomuto predložené, bola by som veľmi rada, keby sme našli spoločnú cestu a spoločnú reč a dohodli sa na tom, ak skutočne máte pocit, že v tom, čo je definované a tak, ako bol prijatý aj pozmeňujúci návrh pána poslanca, ako bol prednesený, pardon, pozmeňujúci návrh pána poslanca Haleckého, ktorý hovorí o pracovnej pohotovosti, kde využívame výnimku, ktorú umožňuje smernica o pracovnom čase, je to tá osemdesiat osmička z roku 2003 v časti čl. 17 ods. 5, ak sa dobre pamätám, kde umožňuje výnimku, a vy ste mohli taktiež túto výnimku využiť, ja sa čudujem, že vôbec vám nevadili to, že doteraz, a mohla byť do 31. 7. tohto roku výnimka od roku 2004, že vôbec vám nevadí, že máme iba 48-hodinový rozsah pracovného času, to je maximálna doba pracovného času a teraz, keď my prichádzame s tým a hľadali sme riešenie aj pre zdravotníctvo a prichádzame s výnimkou, kde do 31. 7. 2009 ideme na maximálnu možnú hranicu a musíme to oznámiť Európskej komisii a splniť teda všetky náležitosti, ktoré z toho vyplývajú, na 56 hodín týždenne, čo je navyše ďalších 416 hodín do roka, to je 816 hodín nadčasovej práce. Ja sa tu teraz skutočne spýtam, keď chceme hovoriť o dobrej práci, bezpečnej práci a dôstojnej práci tak, ako ju preferujú skoro všetky členské štáty Európskej únie pod vedením nemeckého predsedníctva, tak ako ju preferovali pod vedením fínskeho predsedníctva, tak ako to pripravuje portugalské predsedníctvo, tak sa spytujem, že, kde je dôstojná práca tých lekárov a zdravotníckych pracovníkov, ak ja im pridávam ďalších 816 hodín nadčasov do roka, ja sa spýtam, ktorý z vás by chcel byť operovaný neurochirurgom, odpusťte teraz, hovorím na adresu tých lekárov, ktorí skutočne slúžia od nevidíš do nevidíš a ktorí po ukončení služby, a keď ho neprídu vystriedať, musí slúžiť ďalšiu zmenu. Je  vôbec ľudské ich využívanie na takýto výkon práce? A keď hovorím o dôstojnej práci, to je o odmeňovaní. Ale v tomto prípade, keď hovorím o odmeňovaní, musím skutočne hovoriť aj o tom, že je potrebné prijať v zdravotníctve celý rad opatrení, aby do doby platnosti tejto výnimky, pretože do 31. 7. 2009  možno ešte požiadať o ďalšiu výnimku, ale to bude maximálne 52 hodín týždenne. A keď ste hovorili o tom, niektorý z pánov poslancov alebo z dám poslankýň hovorili o tom, že možno, aha, pán poslanec Novotný, portugalské predsedníctvo zmení. Portugalské predsedníctvo zatiaľ len preveruje, či je záujem zo strany štátov a či je možné dosiahnuť konsenzus. Konsenzus musí byť dosiahnutý zo strany všetkých ministrov práce všetkých členských krajín preto, aby mohla byť zmenená, aby mohla byť poskytnutá výnimka, teda opt-aut, pokiaľ by som o tom hovorila. Vrátim sa ešte k tomu, čo som nedopovedala myšlienku, a to, ktorý z vás by si trúfal ísť pod skalpel a pod ruky chirurga, neurochirurga, ktorý slúži v jednom kuse 48 hodín, pretože slúži od piatka cez sobotu až do nedele a pretože mu pribudla ďalšia služba, pretože ho, trebárs, nevystriedal kolega. Myslíte si, že ten lekár nie je unavený? Myslíte si, že on nie je človek a nemá právo urobiť chybu? Má právo, nedajboh, aby ju urobil na niekom z nás. Ale na druhej strane si treba uvedomiť aj zodpovednosť toho človeka za životy ľudí. Pokiaľ ide teda, myslím si, že k tej pracovnej pohotovosti ani nemusím ďalej pokračovať, pretože to riešenie je do 31. 7., zatiaľ by malo postačiť pre lekárov, na druhej strane je potrebné skutočne v systéme zdravotníctva vykonať opatrenia, aby túto situáciu riešili. Pani poslankyňa Sárközy sa ma pýtala na to, koľko pokladníčok v supermarketoch vykonáva činnosť pokladníčky na živnosť? Dúfam, že to ste nemysleli vážne, že chcete na toto odpoveď. Ale poviem inú odpoveď. Trnavská univerzita Katedra pracovného práva a práva sociálneho zabezpečenia robí výskum VEGA v rámci flexibility trhu práce v Slovenskej republike a v rámci tohto výskumu urobili a aj sa zamerali na Zákonník práce. A keď poviem, že viac ako dve tretiny zamestnávateľov, pretože bol rovnaký počet, a teda paritné zastúpenie v tomto výskume zástupcov zamestnávateľov a zástupcov zamestnancov, a viac ako dve tretiny zástupcov zamestnancov a zástupcov zamestnávateľov, a hovorím o štatutárnych orgánoch a hovorím o firmách, ktoré boli rozložené vo všetkých veľkostných kategóriách, potvrdili, že je potrebné presnejšie definovať závislú prácu. Myslím si, že to je seriózna odpoveď, pani poslankyňa. Mohla by som reagovať na ďalšie veci, ale predpokladám, že tú pripomienku, ten pozmeňujúci návrh k Únii materských centier je absolútne jasný a že to nepotrebujem vysvetľovať. Pokiaľ by ktokoľvek prišiel s ďalším lepším pozmeňujúcim návrhom, tak ako je to v súčasnosti v Zákonníku práce, a ešte pokiaľ ide o zdieľané pracovné miesto, predsa len som sa nevyjadrila k jednej veci. Musím pripomenúť, že máme pracovný pomer na kratší pracovný čas. Zamestnávateľ môže na jeden pracovný pomer, a môže ho rozložiť do štyroch, keď chce aj do piatich pracovných pomerov, a môže zamestnať päť žien. Dokonca nám umožňuje súčasný Zákonník práce rozdelenie pracovnej zmeny na dve časti. Čiže stretla som sa s tým, že ma oslovovali ľudia, či je to pravda, že ženy nemajú nárok  na  dojčenie,   na prestávky na dojčenie. Samozrejme, že majú § 170 a, samozrejme, aj s náhradou mzdy za obdobie tejto prestávky. Veľa ľudí ma oslovovalo v súvislosti so sezónnymi prácami. Už v úvode, ako bol Zákonník práce, teda novela Zákonníka práce prichystaná, musím povedať, že aj v tej úvodnej časti a úplne v úvode boli riešené sezónne práce alebo nepredvídané zákazky. Je to teraz inak formulované a musím povedať, že § 48 ods. 3 skutočne umožňuje celý rad výnimiek. Čiže, keď niekto povie, že sezónne práce nie je možné, ba dokonca ja poviem, je možné uzatvoriť, pokiaľ neprekročí 8 mesiacov v roku, je možné uzatvoriť pracovný pomer na dobu určitú, reťazovite, nepretržite donekonečna. Malé podniky do počtu zamestnancov 20 sú z toho absolútne vyňaté a nechcem hovoriť o ďalších veciach, pretože sú to osobitne sezónne práce, osobitne nadlimitné zákazky, malé podniky a musím hovoriť o ďalšom odseku, ktorý hovorí o tom, že v kolektívnej zmluve je možné dohodnúť ďalšie dôvody. Veď už skutočne flexibilnejšie sa to nedá ani povedať, ako je to povedané. Takže ja skutočne prosím, keby ste sa snažili seriózne zamyslieť, a ak máte záujem prispieť k Zákonníku práce, poďme hľadať teda spoločné riešenia, ak nie sú dobré, presvedčte, nie sú dobré pre toto, pre toto, chýba tu toto a toto, ale nevadí, poďme ďalej. Pánu poslancovi Brockovi som sa snažila vysvetliť a mám tu iba jednu poznámku, ale k tomu sa vrátim v mojom záverečnom vystúpení. Nedá mi predsa len, aby som nezareagovala na vypustenie bodov 113, 114, 139, 141. Pokiaľ ide o body 113 a 114, samozrejme, že sa týkajú bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci. Ďakujem veľmi pekne. Život a zdravie je to najcennejšie, čo človek má. Aspoň keď v ničom inom so mnou nebude súhlasiť, s touto vecou asi budete súhlasiť. Kto má najzákladnejšie právo, veď to najzákladnejšie právo patrí odborom, aby chránili život a zdravie. Myslíte si, že ja by som zastávala názor, že každé jedno opatrenie, ktoré pomôže a ochráni pred úrazom alebo ochráni život, každé jedno opatrenie, ja vás poprosím, keby ste ma nechali hovoriť, ja som vás tiež nechala hovoriť a znovu poviem, je to základné právo odborov, ktoré im patrí a ktoré majú právo ochraňovať. Nie sme tu s ničím nadlimitní, a keď hovoríme o odboroch a hovoríme o zamestnancoch, zastupujúcich zamestnancoch, tak musím hovoriť o tom, že, prosím vás pekne, veď sú tu dohovory Medzinárodnej organizácie práce, odporúčania, ktoré z nich vyplývajú a ktorými sme viazaní, Slovenská republika tak ako jeden z členských štátov. Musím hovoriť a mohla by som sa vrátiť k mnohým dohovorom, či už ide o nočnú prácu, na ktorú sme donekonečna upozorňovali a omieľali a ktorý bol ratifikovaný pánom prezidentom v januári 2002 a podobne. Ale predsa len, nebuďme takí na tie odbory. Keď si vezmeme výskum, ktorý bol urobený tento rok v marci, to snáď áno, tento rok v marci a 80,5 % respondentov sa vyjadrilo, že zamestnanca v spore so zamestnávateľom veľmi často sa nemá kto zastať, 80,5 % respondentov. Myslíte si, že je to málo? Nemyslím si, že je to málo. To isté by som mohla reagovať na pána poslanca Mikloša, ktorý sa vyjadril o tom, že veľmi málo zamestnávateľov zneužíva svoje postavenie vo vzťahu k zamestnávateľom. Pán poslanec, myslíte si, že 73,9 % vyjadrení respondentov vo výskume, ktorý sa uskutočnil v marci t. r., že je málo? Ja si myslím, že je to, nie, ja som ho nezadávala, ale ten výskum je tu. Takže takisto vaša pani kolegyňa citovala výskum, o ktorom by som aj ja mohla pokračovať ďalej, pretože nevycitovala všetky údaje, ktoré bolo možné v tejto súvislosti povedať. Pokiaľ ide o otcovskú dovolenku, to som povedala. Pán poslanec Frešo. Pán poslanec, nedá mi, aby som nepovedala, týka sa to aj pána poslanca Štefanca i pána poslanca Mikloša. Hovorili ste tu o tom, ako škandalózne prebiehali rokovania poradného orgánu a nakoniec aj samej Hospodárskej a sociálnej rady. Dovolím si tvrdiť, že zastávate tých, ktorých škandalóznymi robili, zastávate zamestnávateľov, ktorí sa skutočne správali nemiestne a v prípade, že by sa skutočne snažili vyjednávať tak, ako to k Zákonníku práce patrí a to, čo sa vlastne udialo od prvotného predloženia návrhu Zákonníka práce až po jeho predloženie do vlády bolo skutočne o vyjednávaní. Pán poslanec Mikloš, zneužili ste jedno moje vyjadrenie a ja si za tým vyjadrením stojím, a to je vyjadrenie, kde som povedala, že nesúhlasím s formuláciou závislej práce, a to napriek tomu, že táto formulácia bola dohodnutá bilaterálne medzi zástupcami zamestnancov a zamestnávateľov. A keďže bola dohodnutá bilaterálne, tak sme ju akceptovali. Ja sa veľmi teším, že pani poslankyňa Žitňanská prispela k vylepšeniu tejto novely. Predpokladala by som, že by sme vedeli nájsť spoločnú cestu, ako by sme mohli ešte viac vylepšiť závislú prácu, ale je to skutočne o dohode nás všetkých. Pán poslanec Frešo, hovoríte o tom, že je hanbou, že som nedospela k dohode v rámci tripartity a vy viete vôbec o tom, a keď neviete, ja vám dám poslať záznamy, že takisto nebolo dosiahnutá dohoda pri Kaníkovej novele Zákonníka práce, pretože participačné mechanizmy boli vyňaté z rokovania a boli dohodnuté na osobitné rokovanie, pán poslanec Frešo. Takže, prosím, nehovorte, že nepravda, dám vám poslať zápisnice, zajtra ich máte, o tom, že neboli participačné mechanizmy dohodnuté. Takže ja som povedala, participačné mechanizmy neboli dohodnuté a za tým si stojím a pošlem vám k tomu zápisnice, zajtra ich máte spolu s pánom Štefancom aj s pánom poslancom Miklošom. Pokiaľ ide o vyjadrenie o Medzinárodnej organizácii práce. Prijal nás pán Somavia, kde teda bolo jediné z vyjadrení, ktoré mohlo byť, o ktorých sa snažíte svojím spôsobom čosi povedať a musím povedať, že je to veľmi nepravdivá informácia, ktorú vám možno niekto dal, alebo ktorú ste možno počuli. Prijal nás generálny riaditeľ Medzinárodného úradu práce pán Somavia, a to v tripartitnom zastúpení. Boli sme zástupcovia vlády, zástupcovia zamestnancov a zástupcovia zamestnávateľov. Napriek tomu, že som pána generálneho riaditeľa upozornila, že akou hektickou dobou a prípravou novela zákonníka prešla, zástupcovia zamestnávateľov priznali, že to bolo hektické, ale povedali, že v súčasnom zákonníku pre zamestnávateľov nie je problém. Asi takto by som to zhrnula, takže, prosím, nehovorte veci, ktoré nie sú pravdou, resp. neboli ste tam, túto informáciu, samozrejme, nemôžete potvrdiť. Takže len toľko. Keď hovoríte o tom, kedy a kde dohoda vznikla, na poslednom rokovaní Hospodárskej a sociálnej rady, a to bolo 12. apríla t. r., myslím. Ak sa nemýlim, skutočne zostalo otvorených 7 zásadných otázok, ktoré sme prerokúvali, a musím pripomenúť, že vždy sme sedeli dlho do noci, pretože veľmi ťažko sa rodili dohody z dôvodu obštrukcií, ktoré vykonávali zástupcovia zamestnávateľov a v tejto súvislosti pripomeniem jedno toľko, o čo sa bijete, a to dosiahnutie pri reťazení pracovných pomerov dve dojednania. Bola pripravená dohoda a bola aj ponúknutá dohoda, že budú dve dojednania, pán poslanec Frešo, ale vaši, tí, ktorých svojím spôsobom sa snažíte obhajovať, zástupcovia zamestnávateľov neboli schopní vyjednávať tak, aby sa táto dohoda dosiahla. A keď hovoríte, kedy a kde dohoda, ja sa spytujem, kedy a kde boli dohodnuté participačné mechanizmy, ktoré boli odsunuté pri príprave novely Zákonníka práce pánom exministrom Kaníkom. Nechce sa mi hovoriť o tej neistote druhý pilier 1,5 milióna sporiteľov. Pán poslanec Frešo, a čo ten 1,5 milióna poberateľov dôchodkových dávok v súčasnosti a ktorí ešte z nich, možno viacerí budú poberať tie dôchodkové dávky 20 alebo dokonca 30 rokov. Hovoríte o prídavku na deti a o valorizácii prídavku na deti. Ja sa spytujem, hovoríte o 1 200-tisíc deťoch, je to 1 300-tisíc detí a bolo to  minulý rok 1 307-tisíc detí, kde pani Radičová nepripravila materiál, tak ako povedala, a dokonca mohla by som o tom hovoriť množstvo ďalších informácií, ale nechcem sa k tomu vracať. Tento rok je pripravená valorizácia prídavku na dieťa. Dokonca je v legislatívnom konaní zákon, ktorým zavádzame dávku pre tých rodičov, ktorí sú poberateľmi starobného dôchodku alebo invalidného dôchodku a nemôžu si uplatniť daňový bonus a vzhľadom na to, že si nemôžu uplatniť daňovú bonus, tak im budeme poskytovať príspevok a ten príspevok určite nenahradí daňový bonus, ale je to príspevok na výživu rodičom, ktorí sa starajú o maloleté dieťa. V tejto súvislosti môžem hovoriť o ďalšom zákone, ktorý je v legislatívnom konaní, a to je zákon o náhradnom výživnom. Vzhľadom na to, že tento zákon mal skutočne v praxi z hľadiska aplikácie problémy napriek tomu, že sa snažili viacerí poslanci vylepšiť tento zákon, musím povedať, že je tu skupina detí a sú to siroty, ktorým nevznikol nárok na sirotský dôchodok z titulu toho, že ich rodičia sťaby poistenci nesplnili podmienky nároku na invalidný alebo starobný dôchodok, a teda nevznikol im nárok na pozostalostný dôchodok práve týmto sirotám a v rámci tohto zákona, teda pripraveného zákona o náhradnom výživnom my sa snažíme odstrániť aplikačné problémy a snažíme sa čo možno najľahšie alebo zjednodušiť rodičom cestu k náhradnému výživnému, riešime aj túto skupinu detí. To len tak pre zaujímavosť, aby ste, pán poslanec, mali informáciu aj o tomto. Myslím si, že to sú také základné veci, ktoré som v tejto chvíli chcela povedať, ale nie je problém, aby som sa k týmto problémom nevrátila v mojom záverečnom vystúpení. Viem, že moje vystúpenie vyvolá vlnu pripomienok, ale to, čo som povedala, ak ste len trošku seriózni a vezmete si do rúk Zákonník práce, ustanovenia, na ktoré som vás odporučila, zistíte, že som nehovorila nepravdu. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)