D. Lipšic, poslanec: (2010-04-27):
Ja už som v prvom čítaní vystúpil k tomuto návrhu rozsiahlejšie. Považujem to za unikát, takýto návrh schvaľovať. Snaha zaviesť trestnú zodpovednosť právnickej osoby bez zavedenia trestnej zodpovednosti právnickej osoby, to by nedokázal ani David Copperfield. O to sa dnes usiluje ministerstvo spravodlivosti, ktoré nemá podporu takmer nikoho z odbornej verejnosti. Všetci, všetky inštitúcie, ktoré sa venovali tomuto návrhu, ho zamietli. Akademická obec, prokuratúra, advokácia – všetci. Je to unikát aj v Európskej únii, dokonca aj Španieli majú úplne iný koncept. Je to unikát aj preto, že my ukladáme ochranné opatrenia v princípe osobám, ktoré nie sú trestne zodpovedné. Napríklad nepríčetným páchateľom alebo maloletým. Zaviesť koncept ochranných opatrení do kvázitrestania právnických osôb je preto úplne absurdné. Spomeniem, tam sa pri tom pristavím, čo som už citoval aj v prvom čítaní, článok trestných právnikov z Katedry trestného práva Právnickej fakulty Univerzity Komenského, ktorí vo svojom texte k tomuto návrhu novely pri jednej konferencii nedávno napísali, že jediný výklad tohto návrhu je, že by sa tieto dve ochranné opatrenia plánovali ako určitá zástierka, že sme na Slovensku s trestnou zodpovednosťou právnických osôb niečo robili, ale pre nedostatočnú určitosť právnej úpravy a mnohých dier v nej ju súdy radšej neaplikujú. A ja som ochotný sa staviť s kýmkoľvek, aj s pani ministerkou, aj s pani spravodajkyňou, novou, že počas najbližších piatich rokov nebude žiadnej právnickej osobe podľa tohto návrhu, ak bude schválený, uložené ochranné opatrenie. Prijímame zákon o preukázaní pôvodu majetku, prijímame ho v princípe naoko, aby sa dal ľahko obísť. Prijímame novelu trestného zákona v princípe nepoužiteľnú, aby sme mohli povedať, neviem, OECD, neviem celkom komu, ja si myslím, že by sme mali prijímať kvôli niečomu inému. Aby nikto v tejto krajine, žiadne predstavenstvo obchodnej spoločnosti sa necítilo byť nad zákonom. Aby sa nestávali prípady, že keď právnická osoba, v jej prospech je spáchaný trestný čin, tak zodpovednosť niesol ten posledný vrátnik. Aby sa nestávalo, že pri korupcii, ktorá je páchaná v prospech právnickej osoby, niesol zodpovednosť len ten, kto ten kufrík odnesie, pričom páchateľom, resp. tým, v ktorého prospech sa trestný čin spáchal, je právnická osoba. Navrhované tresty, kvázitresty, lebo – znovu hovorím – nejde o tresty, ide o ochranné opatrenia, sa pohybujú do úrovne päťdesiat miliónov korún. Vyššie sankcie pre právnické osoby máte v správnom práve. My ideme prísne trestať podľa viacerých dohovorov, ktorými sme viazaní, musia byť sankcie pre právnické osoby okrem iného odstrašujúce. Musia byť prísne. My ideme trestať v maximálnej výmere päťdesiat miliónov korún. Teraz predstavme si takúto situáciu, predstavte si, že nejaká firma, ktorá má záujem o štátnu zákazku, príklad mýtny tender, ho dostane za viac ako šesť miliárd korún drahšie, šesť miliárd korún je tá zákazka predražená. Predstavme si, že by získala takúto zákazku korupciou. Maximálne, čo môže dostať ako sankciu za šesťmiliardový kšeft, je sankcia päťdesiat miliónov korún. To je menej ako jedno percento. Toto je odstrašujúca sankcia? Predstavte si, žeby sme niekomu povedali, viete čo, ak ukradnete sto euro, maximálna sankcia, trest je pokuta jedno euro. To je odstrašujúci trest? To je podľa mojej mienky smiešne. To, že my v trestnom práve ideme dávať nižšie kvázisankcie právnickým osobám, ako sa dávajú v správnom práve, je výsmech. Nehovorím o tom, že tento materiál, tento návrh nezakotvuje žiadne iné sankcie okrem zhabania peňažnej čiastky a zhabania majetku. V predchádzajúcom návrhu, ktorý tu bol a ktorý zavádzal pravú zodpovednosť právnických osôb, lebo nepravá, to mi pripomína, keď nevieme niečo pomenovať, tak sa snažíme nájsť nejaký právny termín. Ešte lepší by bol možno, keby sme to povedali, že trestná zodpovednosť sui generis, to by možnože každého tak trochu zmiatlo, by si povedal, to je nejaký učený termín, ktorý používajú právnici. Teraz spomeniem teda sankcie v pôvodnom návrhu Trestného zákona a v novelách, ktoré tu boli predložené. Išlo nielen o peňažné sankcie až do päťsto miliónov korún, išlo aj o možnosti trvalého alebo prechodného zákazu vymedzenej činnosti, zákazu prijímať verejné dotácie alebo subvencie, zákazu účasti na verejnej súťaži až po možnú likvidáciu firmy. Teraz, ak budeme mať obchodnú spoločnosť, firmu, ktorá korumpuje pri získavaní štátnych zákaziek, maximálna pokuta bude päťdesiat miliónov korún a táto firma bude veselo sa môcť o štátne zákazky uchádzať. No to je úplne absurdné! Preto bol pôvodný návrh, aby fungoval aj trest zákazu účasti na tendroch pri takejto právnickej osobe. Je neprijateľné, aby osoba, ktorá korumpuje štátnych úradníkov, právnická osoba, firma, a za to potenciálne odsúdená, aby napriek tomu mohla sa zúčastňovať ďalej tendrov. V rámci podpory recidívy je to obdivuhodný nápad. Proste nechajme ich robiť ďalej kľudne. Korumpujú, tak nech sa rozbehnú ďalej. Maximálne dáme nejakú symbolickú pokutu. To nie je žiadna revolúcia v trestnom práve. To je podľa mňa Potemkinova dedina. Takisto máme právnické osoby, ktoré sú založené, možno ich nie je veľa, s cieľom páchať trestnú činnosť. S cieľom páchať trestnú činnosť, napríklad právnické osoby, ktorých cieľom je výroba detskej pornografie. Tento návrh zákona ich nezakáže, aj keď budú odsúdené, ak budú odsúdené. Budú fungovať ďalej, dostanú nejakú pokutu, 800 eur, 1 000 eur, 5 000 eur. Proste na čo sa tu hráme na konci volebného obdobia? Na to, aby sme mohli naozaj povedať nejakej inštitúcii, ktorá asi nie je úplne hlúpa, že sme to vybavili, že to máme v princípe prijaté? Trest prepadnutia majetku sa tu navrhuje len v prípade, ak sa dokáže, že bol majetok nadobudnutý trestnou činnosťou. My sme prijímali nedávno zákon o preukazovaní pôvodu majetku, ktorý – nemusel ani nikto byť odsúdený pre trestnú činnosť – prevrátil dôkazné bremeno a stanovil ho na odporcov. Tuto bude naopak v trestnom práve pri prepadnutí majetku, nehovoríme o rozhodnutí o vine, to je veľký rozdiel, tam znáša štát dôkazné bremeno, ale pri treste prepadnutia majetku nie. Pri treste prepadnutia majetku sú štandardné európske úpravy, dovolím si tvrdiť, že vo väčšine krajín Európskej únie, ktoré umožňujú, aby pri odsúdení za kvalifikovanú trestnú činnosť, pri uznaní viny, sa aplikoval trest prepadnutia majetku obligatórne. Obligatórne v tom, že dôkazné bremeno, že majetok nadobudol z legálnej činnosti a nie z trestnej činnosti, znáša odsúdený. My, samozrejme, do takého niečoho nejdeme, lebo by sa toho možno mohli zľaknúť veľké ryby. Čiže v princípe my týmto návrhom ideme postihovať potenciálne možno nejaké malé rybky v rybníku, ale tie skutočne veľké ryby, ktoré páchajú aj v trhovej ekonomike veľmi závažné trestné činy, tie postihovať nebudeme, a ak, tak len veľmi symbolicky, žiadne prísne tresty, ničoho sa firmy nemusia báť. Vrátim sa k tomu, čo som spomínal na úvod, samozrejme, nemám tu ja monopol na veštenie v parlamente, na to tu máme iných, ale trúfam naozaj si tú stávku s vami uzavrieť, že je to Potemkinova dedina a že v najbližších piatich rokoch nebude žiadna právnická osoba odsúdená, nebude jej uložené žiadne ochranné opatrenie – dobré červené víno? Nechám na vás. Ale v každom prípade považujem tento návrh za výsmech toho, aby sme bojovali proti nečestným praktikám v podnikaní, proti nečestným právnickým osobám. Finančné skupiny sa veľmi tešia takémuto návrhu zákona, lebo nijakým spôsobom ich nečestné praktiky neohrozuje. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)