L. Miklós, poslanec: (2008-06-19):
No, ale k tomu, čo dnes odznelo a prečo vlastne aj vystupujem. Pán Lebocký Tibor, ty si hovoril názor, že les je majetok ako každý iný. No, ja s tým nesúhlasím a myslím si, že od srdca ani ty. Pretože, áno, samozrejme, súhlasím so stanoviskom majiteľov, ktorí by chceli mať tento majetok naozaj chránený tak, že by to bolo zavreté a nikto by do toho nevstupoval. To je absolútne pochopiteľné a ja ich aj chápem. Ale odjakživa, a ty to vieš najlepšie, že v rôznych zákonoch sa les definuje nielen ako majetok dreva, ale aj ako prírodný zdroj a veľmi zdôrazňujeme, aj ty osobne, aj všetci tí, ktorí normálne rozmýšľajú o lese, že les má aj mimoriadne významné celospoločenské funkcie, ktoré sa nedajú ohraničiť len hranicou lesného pozemku a majú omnoho väčší význam. Preto si nemyslím, že môžeme považovať les za také isté vlastníctvo ako kukuričné pole alebo, povedzme, budovu. Ale to je právna stránka. Druhá stránka je biologicko-fyzická alebo fyzikálna. Proste nemôžeme porovnať ani ku poľnohospodárskemu vlastníctvu, pretože z poľnohospodárskeho vlastníctva máš každý rok alebo každé 3 roky alebo za krátky čas ekonomický efekt. Z lesa nie. Les rastie, povedzme, 80 rokov, alebo aj pri tých rýchlo rastúcich drevinách 30 rokov, a potom máš hospodársky efekt. Ale celospoločenský efekt plynie každú chvíľu, stále, stále, stále a v každom lese. Dokonca aj na rúbanisku, dokonca aj v lese, ktorý je napadnutý, povedzme, lykožrútom. Takže preto si myslím, že to vlastníctvo je trošku iné. Ja týmto nechcem spochybňovať inštitút súkromného alebo spoločenského, alebo skupinového vlastníctva. Len hovorím, že to tak úplne s tým vlastníctvom nie je. No, samozrejme, by sme tu mohli pridať aj jednu špecifickú otázku, koľko hodnoty pridal súčasný vlastník k tej hodnote, čo vytvorila príroda. Tu môžeme lavírovať od nuly. Povedzme, keď si kúpim dnes 1 000 ha lesa po skutočne dobrých hospodároch, čo stáročia predkovia prikladali pridanú hodnotu do toho lesa a ten les zveľaďovali, ja som nič do toho nepriložil, ale je to moje a chcem to jednoducho uzavrieť pred návštevníkom. No, ale znovu toto som povedal len preto, že vlastníctvo ako právny stav je dané, ale celospoločenské funkcie lesa sú celospoločenským vlastníctvom a do toho patrí, samozrejme, aj rekreačná funkcia a do toho patrí aj sprístupňovanie lesa, čo povedal kolega Martinák. A sprístupňovanie lesa znamená aj zabezpečenie využívania týchto mimoprodukčných funkcií lesa. No a ešte, toto naozaj robím mimoriadne zriedka, že idem do ideológie, ale je zaujímavé a hovorím to vám obidvom, aj predkladateľovi, aj spravodajcovi, aj tým, ktorí vystupovali, že ten návrh je v podstate ľavicový. Ten návrh je v podstate ľavicový a obrana, resp. protireakcia je viac-menej pravicová a pritom to politické spektrum vyzerá takto, ale to nechám na vás, s tým nebudem zaťažovať ani seba, ale naozaj, chránenie práv vlastníka alebo skupiny vlastníkov pred celou spoločnosťou je viac-menej pravicový prístup. Ale z toho vyplýva jediná vec, ani nie osobná, ani nijaká, že tu sa vyvinula taká animozita medzi jednotlivými, medzi niektorými stranami, že to potom vplýva mimoriadne zle aj na riešenie vecných problémov, do ktorých toto prosté ustanovenie jazdenia na koni a na bicykli celkom iste by patrilo, keby tá animozita nebola taká vysoká. Možno, že toto som nemal takto hovoriť, lebo som nikdy takto nezvykol hovoriť, no ale predsa som to vyslovil. Ale to, čo som chcel a čo patrí k vecnej stránke a možno, že tento úvod som nemal hovoriť, ja veru súhlasím s tým návrhom alebo s modifikáciou toho návrhu, čo predložili predkladatelia, pretože, Ľuboš – keďže teraz je nás málo, tak môžem ťa takto oslovovať –,   akokoľvek budeme hovoriť o tom, čo je vyznačená, čo je nevyznačená, celkom iste je omnoho viac nevyznačených ciest ako vyznačených. To nehovorme, že to tak nie je. Tibor, keď ja pôjdem z Liciniec do Levár na bicykli, to je 4 km cez les, čo som odjakživa od malička absolvoval x-krát, tá cesta nie je vyznačená a dodnes tadiaľ chodím s bicyklom a dodnes tadiaľ budú chodiť na bicykloch aj mládenci za dievčatami aj kdekto, a to nie je vyznačené a myslím si, že do budúcnosti ani nebude. Popri mojej puste, tam, kde bývame, má môj brat 3 kone. Každý deň vojde do cesty, kde odjakživa chodili vozy s koňmi a vozili drevo, nie je vyznačená tá cesta, no jednoducho nie je. A takýchto ciest je, samozrejme, omnoho viacej. Čiže, to ja nekritizujem, to sa podľa mňa ani v blízkej budúcnosti nebude dať, pretože nie je 40 tisíc kilometrov lesných ciest, resp. takých komunikácií, takých chodníkov, alebo už to nazvime akokoľvek, nie právne.. (hlas v pléne) ...no však o toto presne, presne a to je podstata toho návrhu, prečo ja podporujem. Kým my toto nebudeme mať presne vyriešené. A aké teda máme možnosti? Lebo toto sme pochopili. Celkom iste súhlasíte so mnou, je desaťtisíce kilometrov takých lesných komunikácií pri Stropkove, pri Habure, pri Rožňave, kdekade, kde jednoducho je možné ísť aj s vozom, aj s koňom, aj s bicyklom. Nič sa tomu lesu nestane. Ale vyznačené to nie je a ja si myslím, že ani do budúcnosti nebude. Preto aké sú možnosti? Prvá možnosť, všetky takéto chodníky vyznačiť, no ale na to nemáme sily. Ja neviem, kto na to bude mať sily, aby takto vyznačil. Druhá možnosť je, no jednoducho proste sa tento paragraf tak, ako predložili, resp. tá časť vety z toho daného bodu jednoducho vypustí tak, ako to predložili predkladatelia. Ja si myslím, že keď sa to zruší, samozrejme, iná je otázka pri osobitne chránených územiach a prípadne pri lesoparkoch pri veľkých mestách alebo tam, kde je naozaj očakávateľný veľký nápor cyklistov, ale k tomu smeruje môj návrh. Čiže, keď na tých normálnych lesných cestách, keď náhodou tam ide na koni alebo na bicykli, len máloktorý čudák sa bude predierať húštinou, no pôjde tadiaľ, kadiaľ vedie cesta, a keď náhodou sa taký čudák nájde, no ja si nemyslím, že spôsobí taký problém, akože by sme sa toho mali báť. No ale iná možnosť je, že by sme upravili ten paragraf, že by sa dalo dať, že zákaz jazdiť mimo chodníkov a všetkých druhov lesných komunikácií. To je, samozrejme, vágna definícia. Tak to právne nikde nie je nič definované, ale by sa predsa len povedalo, že keď je zjavne niekde chodník, po ktorých stáročia alebo desaťročia chodili pešiaci, cyklisti, kone, vozy a tak ďalej, no aj keď to nie je vyznačené, nech sa chodí. A druhá možnosť je, že sa pozitívne vymedzí, teda negatívne vymedzí zákaz, že sa povie: zákaz jazdiť je tam, kde je ustanovený a vyznačený zákaz, čiže vyslovene zákaz vyznačený všeobecne záväzným predpisom, návštevným poriadkom, štatútom daného územia alebo nejakým takýmto spôsobom. Ja sa pokúsim, keď to prejde do druhého čítania, čo asi nebude, čiže mi ušetríte robotu, ale keby to prešlo do druhého čítania, tak určite by som išiel týmto smerom, ako túto jednoduchú, zdanlivo jednoduchú otázku vyriešiť. Ale nakoniec, moja posledná myšlienka, ktorú som povedal. Prosím vás, poďme vyriešiť problém jazdenia bicyklov a koní a nehovorme tu krížom-krážom o všelijakých politických otázkach, ktoré vôbec nesúvisia s týmto problémom. Ďakujem pekne. (Potlesk.)