V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-06-24):
J. Heriban, poslanec: Pán predsedajúci, vážený pán minister, vážený pán predseda, vážené kolegyne, aj vážení kolegovia, táto téma je výsostne ľudskoprávna a týka sa mnohých ľudí na Slovensku úplne priamo a týka sa aj ich rodinných príslušníkov. Všetci tí, ktorí zažili dobu pred rokom 1989 a ktorí mali skúsenosť so Štátnou bezpečnosťou, musia sa neustále s týmto obdobím vyrovnávať. Myslím si, že rovnako sa musia s touto dobou vyrovnávať agenti a rezidenti a držitelia konšpiratívnych bytov, ako aj tí, ktorí boli prenasledovaní Štátnou bezpečnosťou, preverované osoby a nepriateľské osoby, na ktorých ich kolegovia veľakrát zbierali materiály, v ktorých udávali. Už som o tom rozprával aj na výbore pre ľudské práva a znovu to teraz zopakujem, pretože si myslím, že to je veľmi dôležité, aby sme si uvedomili, že na jednej strane bolo 65 000 ľudí, na ktorých Štátna bezpečnosť zbierala materiály. To boli preverované osoby a nepriateľské osoby a na druhej strane bolo 16 000 agentov, rezidentov a iných príslušníkov, ktorí zbierali na týchto 65 000 ľudí materiály, ktorí im veľakrát zničili život a nezničili život len tým, na ktorých zbierali materiály, ale veľakrát zničili život aj rodinným príslušníkom a možno aj priateľom, kamarátom a to, myslím si, je vážna vec. Chcel by som povedať jednu vec. Doteraz som si nevšimol, že by sa presne interpretoval spôsob, ako sa tí agenti získavali. Nemyslím si, pán predseda, že všetci títo agenti dobrovoľne začali spolupracovať, s nadšením a s nejakým vnútorným presvedčením. Som presvedčený, že mnohí z nich, možno väčšina, začala spolupracovať preto, že boli vydieraní. Ten proces, ako sa získaval agent, bol podľa mojich skúseností a vedomostí taký, že sa založil zväzok na nepriateľskú osobu alebo na preverovanú osobu, zbierali sa na týchto ľudí materiály, veľakrát tí ľudia boli vo väzení, veľakrát tí ľudia boli v disente, veľakrát to boli čestní ľudia, na ktorých Štátna bezpečnosť vyvíjala tlak a snažila sa ich zničiť. Zbierala na nich kompromitujúce materiály a keď mali dosť týchto materiálov, tak potom zaútočili a snažili sa toho človeka zlomiť. Ja si myslím, že my tu nemôžeme posudzovať ani jedného z tých ľudí, či to bol čestný, alebo nečestný človek, lebo si nevieme predstaviť, pod akým strašným tlakom bol. Nevieme, akým spôsobom boli títo ľudia vydieraní, či boli vydieraní cez deti, či boli vydieraní cez rodinu, či boli vydieraní cez starých rodičov alebo bratov, sestry a ja si myslím, že treba o tom rozprávať. Ja si myslím, že treba aj z vašej strany, aj zo strany ľudí, ktorí sa týmto otázkam venujú, že by mali tento problém otvoriť aj v tejto dimenzii. Otvoriť ten problém v ľudskoprávnej dimenzii, otvoriť ten problém v emotívnej dimenzii a doteraz nemám pocit, že sa táto téma dostatočne presne interpretuje. A teraz by som vám chcel navrhnúť to, čo už som vám vravel a to čo už tu bolo aj navrhnuté, chcel by som navrhnúť, aby Ústav pamäti národa zmenil softvér, ako sa objavujú na webe agenti, rezidenti, tí, ktorí zbierali materiály a tí, ktorí boli prenasledovaní. Teraz, keď sa napíše meno na webe, tak na jednej stránke sa zobrazia aj agenti, aj nepriateľské osoby, aj preverované osoby a ľudia sa neorientujú medzi NO, PO, KTS. Len odborníci vedia, že to je kandidát tajnej spolupráce, že to je agent, že to je nepriateľská osoba. Normálny, štandardný človek si myslí, že všetci, ktorí sa tam objavia, boli agenti. A z toho vznikajú veľké nedorozumenia, vznikajú z toho nedorozumenia, ktoré sa nedajú napraviť, lebo sa ohrozuje a deštruuje dobré meno každého človeka. Keď človek zažije, že je zdeštruované jeho dobré meno, tak niekedy trvá roky, aby sa táto deštrukcia podarila zmeniť a zvrátiť. A na druhej strane si myslím, že je to úplne nepotrebné, zbytočné, a preto vám navrhujem, aby sa na jeden strane zobrazovalo 15 000 agentov, rezidentov a držiteľov bytov a na druhej strane, aby novým kliknutím sa zobrazovali tí, na ktorých Štátna bezpečnosť zbierala materiály. Tí, ktorí boli prenasledovaní, tí, ktorí nemohli uplatniť svoj talent, nemohli v tej spoločnosti rozvíjať svoju kreativitu a to si myslím, že bolo najväčšie nebezpečenstvo a najväčší nedostatok socialistického zriadenia, že tisíce, státisíce ľudí nemohli slobodne žiť, nemohli ukázať, akí sú dobrí a nemohli rozvíjať svoj talent a svoju kreativitu. Ďakujem.