V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-12-06):
Pán predseda Karabín, nech sa páči, máte slovo. M. Karabín, predseda Najvyššieho súdu SR: Vážený pán predsedajúci, vážená Národná rada, nepochybne každý z vás, tak ako každý občan tejto republiky, chce mať súdnictvo také, aby bolo transparentné, aby bolo nezávislé, aby bolo efektívne, účinné, aby jeho rozhodnutia prichádzali včas, aby každý občan mal zabezpečené jeho právo, zákonné právo dané v ústave aj v medzinárodných dokumentoch na rýchly a spravodlivý proces v prejednávaní verejne, v primeranom čase. Nechcem vás veľmi dlho teraz zaťažovať situáciou, aká je v súdnictve. Že je skutočne situácia ťažká z pohľadu toho, koľko vecí majú súdy vybavovať na súdoch, to vám musí byť známe. Chcem teraz tlmočiť stanovisko Súdnej rady ako ústavného orgánu reprezentujúceho súdnictvo Slovenskej republiky, ale nielen Súdnej rady, ale aj všetkých kolegov sudcov na Slovensku, pretože máme stanoviská sudcovských rád pri krajských súdoch, ktoré existujú v našej republike, ktoré sme získali, keď sa tento návrh predkladal jednak do vlády a jednak ako vládny návrh do parlamentu. Musím poukázať na proces, ktorý tu bol a nebol podľa môjho názoru taký, ktorý by sme mohli považovať za korektný práve vo vzťahu k tretej zložke moci, a to súdnej moci. Pretože Súdna rada tento návrh zákona dostala v takom krátkom čase, že nebyť našej aktívnej, pohotovej reakcie, aby sme včas ako orgán kolektívny, je to orgán skladajúci sa z 18 členov rôzne zložených, aby sme mohli zaujať relevantné stanovisko. A toto stanovisko k tomuto návrhu zákona znie, že zásadne nesúhlasí s takýmto postojom. Ja budem veľmi stručný, vy dobre viete, o čo ide, pretože každý rok sa táto situácia opakuje. Už pred niekoľkými rokmi tento zákon z roku 2000 o sudcoch a prísediacich dáva právo sudcovi, že má nárok na ďalší plat – 13. aj 14. plat. Nikdy nemal sudca 14. plat. Je to niečo podobné, ako keď schválite v sociálnych otázkach nárok v zákone, že občan má právo na niečo za istých podmienok, ale potom sa mu povie, no nemôžeš to dostať, na to nemáme peniaze. V podstate asi o to tu ide. Alebo neviem o čo. Pretože keď je raz daný nárok, tak treba to aj naplniť materiálne. Je to podobná situácia, ako keď zákon o súdoch, ktorý bol prijatý aj účinný od 1. apríla 2004, hovorí, že sudca Najvyššieho súdu môže mať asistenta, a keď táto situácia nastane, keď títo asistenti, ktorí sú samozrejmosťou všade inde okolo v štátoch, s ktorými susedíme, aj iných, a keď my toto máme naplnené, túto podmienku, lebo je situácia skutočne závažná, niečo tu už aj zaznelo vo vzťahu k tomu, koľko vecí sa rieši. Keď len poviem Najvyšší súd, viete, koľko má členov zhruba, ale veci, ktoré došli za 1 rok, za minulý rok a tohto roku ich bude viac, cez elektronickú podateľňu, kde sú rozdeľované bez nejakého zásahu človeka náhodným výberom, ich bolo 8 760 týchto vecí, ktoré musel len Najvyšší súd prejednať. A teraz sú veci, ktoré sú prejednávané krajskými súdmi a okresnými súdmi ako súdmi 1. stupňa. Týchto vecí sú státisíce. A toto vybavil zbor sudcov, ktorý sa skladá momentálne z 1 260 sudcov. Pred viacerými rokmi už bolo im sľúbené, že, nieže sľúbené, bolo prijaté zákonom Národnej rady, že majú nárok na ďalší plat – 13. aj 14. plat. Tento 14. plat teraz sa navrhuje týmto návrhom zákona de facto odbúrať. To znamená, to, čo je priznané už raz zákonom, sa má odobrať. Ja poukazujem na to, že princípy nezávislosti súdnictva, tak ako sú, ako majú byť garantované jednak ústavou, ale sú aj podporované medzinárodnými dokumentmi, hovoria o tom, ak raz priznaná dávka sudcovi je priznaná práve aj v náležitostiach jeho materiálneho zabezpečenia, pokiaľ ide o jeho platové ohodnotenie, tak sa mu nemá znižovať. Nemá sa mu odoberať táto dávka. Tu je čosi priznané a sa mu to má úplne odňať. Z tohto pohľadu tento princíp, tento inštitút, lebo je ich mnoho ďalších týchto inštitútov, ktoré majú sudcovskú nezávislosť zabezpečovať od už vôbec prijímania kandidátov, výberu ich postupu, kariérneho postupu sudcov až po disciplinárne konania, následky a odvolanie sudcov – všetko to je zabezpečené ústavne aj zákonom. Ale má to byť zabezpečené, pokiaľ ide o sudcovský zbor, aj materiálne. Tu to bolo dané v zákone, ale fakticky finančne to nebolo nikdy naplnené. Ja teda poukazujem na to, že sa domnieva Súdna rada, že tento princíp by bol narušený, poukazujem na skutočnosť, že už je podaná aj sťažnosť na Ústavný súd v týchto záležitostiach a je otázne, ak by Ústavný súd, ktorý zatiaľ ešte nerozhodol o týchto veciach, pretože boli dve veci spojené na spoločné konanie, rozhodol, že takýto postup, to predchádzajúce rozhodnutie Národnej rady je v rozpore s ústavou, ak by ste teraz takýto zákon prijali, podľa názoru Súdnej rady by to tak bolo. Preto apelujem na tieto základné princípy, ktoré majú byť takýmto spôsobom zabezpečené, a navrhujem, aby ste neschválili tento vládny návrh zákona. Ďakujem vám za pozornosť.