Novotný, Viliam, poslanec NR SR (2013-07-02):
Ďakujem pekne všetkým rečníkom, ktorí vystúpili doobeda v rozprave, a ďakujem pekne za množstvo podporných slov, v podstate som ani nezachytil iné, ako podporné stanovisko k tomuto poslaneckému návrhu zákona. Možno niekoľko poznámok k tomu, čo ste povedali, a na záver taký krátky apel. Začnem možno od konca, lebo tak sa to lepšie pamätá, lebo logicky sa mi to tak skladá. Pán poslanec Bublavý, áno, tak vnímam to, že tiež v princípe nemáte nič proti tomu, aby sme dobrovoľných darcov krvi v akejsi forme odmeňovali. Naozaj sú samosprávy, ktoré si na to nájdu nejaký model. Ja som o tom diskutoval aj s predstaviteľmi ministerstva zdravotníctva, že ako, ako vlastne pomôcť týmto ľudom, pomôcť, ako sa poďakovať týmto ľudom za ich prínos. Pomôcť, oni nepotrebujú od nás pomoc, oni pomáhajú nám. Ale ako im povedať „ďakujem“. A, áno, sú tu také možnosti, zorganizovať nejaký koncert, zorganizovať nejaký výlet povedzme pre týchto ľudí alebo nejakú takúto formu hľadať prostredníctvom samosprávy. Musím ale povedať, že to, že vo vašej obci je to takto zorganizované, klobúk dole. Žiaľ, takých obcí asi nie je veľa na Slovensku, čo povedal aj pán poslanec Hraško. Čo sa týka toho, prečo som tento návrh zákona nepredložil, keď sme boli vládnou koalíciou, no boli sme vládnou koalíciou 17 mesiacov, a keby sme boli vládnou koalíciou 4 roky, predložil by som tento návrh zákona. Aktivisti zo Slovenského Červeného kríža v Košiciach dobre o tom vedia, že sa spolu rozprávame niekedy od roku 2008, keď oni prvýkrát oslovili ešte vtedy pána ministra Rašiho a začali hľadať riešenie najprv vládnym návrhom zákona a potom hneď po zmene vlády, keď prišla vláda Ivety Radičovej, som spolu, sme spolu komunikovali a hľadali sme ten model, ako to vyriešiť. Nie je to také celkom jednoduché. Pretože keby som mal byť úplne spravodlivý, tak trebalo by povedať, že ak niekoho oslobodíte od nejakého poplatku, tak musíte povedať, ktoré funguje, tomu, kto oslobodí od poplatku. Čiže skôr vnímam tento návrh zákona ako upozornenie na problém a otvorenie diskusie, ktorú tu budem pravidelne otvárať, lebo myslím si, že je záhodno diskutovať o tejto téme. Poviem úprimne, že aj v období 2002 až 2006, keď bol ministrom zdravotníctva Rudolf Zajac, táto diskusia prebiehala intenzívne v roku 2005 a bolo pripravené riešenie, aby dobrovoľní darcovia krvi neplatili tých pamätných 20 a 50 korún. Len vláda tiež skončila skôr, než sa to zmenilo v legislatíve. Takže táto diskusia tu bola a opakovane sa vracia. Ja prichádzam teraz s takýmto riešením, som otvorený v druhom čítaní na pozmeňovacie návrhy, povedzte ako ináč, či to je dobré takto, či sa to nedá riešiť ináč. Pán poslanec Kaník, áno, máš pravdu, toto nie je politický návrh zákona, miesto mňa by tu mohol kľudne stáť aj pán poslanec Bublavý alebo pani poslankyňa ktorákoľvek, alebo pán poslanec ktorýkoľvek zo SMER-u, alebo pán poslanec, alebo páni poslankyňa z Obyčajných ľudí. V tomto nie je žiadna politika, v tomto je skôr poďakovanie slovenského zdravotníctva a slovenskej spoločnosti pre dobrovoľných darcov krvi, ktoré vnímam, že je takým bielym miestom. Máme tu, dámy a páni, dlh. Máme morálny dlh, ktorý môžme riešiť tak, že sa budeme tváriť, že ocenenie formou plakiet a medailí je to jediné, čo môžme urobiť pre dobrovoľných darcov krvi, prípadne ich zavolať na nejaký koncert. Ale osobne si myslím, že slovenské zdravotníctvo na týchto dobrovoľných darcov krvi, ktorí dobrovoľne darujú to najcennejšie, čo majú, životodarnú tekutinu krv, vďaka ktorej v slovenskom zdravotníctve zachraňujeme tisíce životov, vďaka ktorým v slovenskom zdravotníctve prinavraciame zdravie tisícom ľudí, by si malo spomenúť. Pán poslanec Uhliarik, ďakujem veľmi pekne za vystúpenie. Pán poslanec sa venoval skôr rozšíreniu ochranného limitu na doplatky za lieky a teraz budem chvíľu systémový. Naozaj, to riešenie, ktoré bolo schválené za predchádzajúcej vlády Ivety Radičovej, považujem za dobré riešenie. Považujem to za dobré riešenie a poviem aj prečo. Pozrite sa, fungujeme v solidárnom systéme verejného zdravotného poistenia. Fakt. Keď sme v solidárnom systéme verejného zdravotného poistenia, znamená, že každý prispieva podľa výšky svojho príjmu, aj keď si myslím, že aj tu by tá solidarita mala mať nejakú hornú hranicu, o ktorej sa tu prieme pri iných návrhoch zákonov, ale takisto dôležité je ochrániť tých najslabších v tomto systéme, aby dostali zdravotnú starostlivosť. A to vám hovorím ja ako „zlý“ pravicový politik. Tak má fungovať verejné zdravotné poistenie. Lebo ak nechceme, aby tam fungovalo, tak robme iný model zdravotného poistenia. Robme kapitálové zdravotné poistenie, budeme mať každý životnú poistku aj v zdravotnom poistení. Dá sa ísť aj iným modelom. Len keď máme verejné zdravotné poistenie, tak súčasťou takéhoto systému má byť aj ochrana pred vysokými doplatkami za zdravotníctvo. My sa v zdravotníctve často tvárime, že je bezplatné. V skutočnosti ale bezplatné nie je. A reálne v platnej legislatíve, a teraz nemyslím na nejaké poplatky, ktoré nemáme nikde evidované, ale myslím na legálne poplatky, sa tu platia poplatky za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti, ale aj doplatky za lieky predpísané na recept. Nehovorím o cenách liekov, ktoré kupujete v hotovosti v lekárni. Ochranný limit na doplatky za lieky predpísané na recept je o tom, aby zdravotne ťažko postihnutý a dôchodca do určitého príjmu bol chránený pri katastroficky vysokými doplatkami, ktoré už ohrozujú jeho reálny rozpočet. To, čo navrhujem, je, aby sa táto kategória rozšírila aj o držiteľov Janského plakety. Do úrovne 45 eur za štvrťrok by mali byť chránení od doplatkov za lieky, teda nad úroveň 45 eur by mali byť chránení na doplatky za lieky predpísané na recept držitelia minimálne Bronzovej Janského plakety a od úrovne 30 euro držitelia Zlatej Janského plakety. Myslím si, že je to elegantné riešenie. Ale vrátim sa k tomu, čo povedal pán poslanec Uhliarik. Pozrite sa, ak nám to situácia dovoľuje, tak zvyšujme ochranu pacientov v systéme. Ak sú všetky zdravotné poisťovne v kladom hospodárskom výsledku, tak použime tento kladný hospodársky výsledok v prospech pacientov. To chcem doplniť k vystúpeniu pána poslanca Uhliarika. To by mala byť naša stratégia. Nie znárodniť zisk, znárodniť zdravotné poisťovne, vymyslieť protiústavnú novelu zákona, aby nesmeli mať zisk. Veď nech majú zisk. Keď to je dobré, nie? Keď firma je v kladnom hospodárskom výsledku, keď banka, v ktorej sú finančné prostriedky, je v kladom hospodárskom výsledku, keď vaša poisťovňa, v ktorej máte finančné prostriedky, je v kladom hospodárskom výsledku, to je dobré, nie? To hospodári dobre. Či radšej by ste chceli mať vaše poistné v stratovej firme, ktorá je pred krachom? Myslím, že nie. Každý by chcel mať v dobre hospodáriacej firme svoje finančné prostriedky. Čiže to je, to sedí. No len teraz ide o to, čo s tým kladným hospodárskym výsledkom? A ja hovorím, využime ho v prospech pacientov. Napríklad tým, čo navrhol na minulej schôdzi pán poslanec Uhliarik, aby sa rozšíril ochranný limit na doplatky za lieky na ďalšie skupiny poistencov. Dnes to navrhujem pre držiteľov Janského plakiet. Ale napríklad aj tým, čo som navrhoval ja v januári, aby sme čakacie zoznamy viedli na všetku plánovanú zdravotnú starostlivosť, na ktorú sa dnes čaká, aby maximálna čakacia lehota bola 12 mesiacov. To je niečo, čo využije kladný hospodársky výsledok, lebo zdravotné poisťovne ho budú musieť rýchlejšie dávať do nemocníc. Do slovenských nemocníc. Ale, dámy a páni, ktorí ste tu boli v predchádzajúcom funkčnom období, keď Ústavný súd rozhodol o tom, že zisk zdravotných poisťovní je protiústavný a my sme ho znovu dali do slovenskej legislatívy, dali sme veľmi striktné podmienky, za akých môže zdravotná poisťovňa dosahovať zisk. A boli to podmienky v prospech pacientov. V prospech finančných prostriedkov, ktoré majú ísť do zdravotnej starostlivosti. Čiže ja si myslím, ak si to dnes môžme dovoliť, lebo poisťovne sú v kladom hospodárskom výsledku, tak využime tento kladný hospodársky výsledok napríklad tým, že zavedieme čakacie zoznamy na celú plánovanú zdravotnú starostlivosť, aby pacient vedel, kedy dostane zdravotnú starostlivosť, a táto bola uhradená. Alebo napríklad tým, že rozšírime ochranný limit na doplatky za lieky predpísané na recept aj o ďalšie skupiny ľudí, ktorí nie sú na tom dobre zo sociálneho pohľadu, alebo napríklad aj pre držiteľov Janského plakiet. Na záver, ak dovolíte, som si nechal pána poslanca Mičovského a pána poslanca Hraška. Obidvom vám chcem veľmi pekne poďakovať za vaše vystúpenie a aj za to, že keď som hovoril v úvodných slovách, že máme neznámych hrdinov, tak dvaja neznámi hrdinovia sa veľmi skromne priznali k tomu, že sedia medzi nami. Takže aj za slovenské zdravotníctvo, aj za slovenskú spoločnosť jedno veľké ďakujem za to, čo robíte. A nemyslím si, že ste teraz v konflikte záujmov. Naopak. Potešilo ma, že ste vystúpili, že ste nezostali mlčať. Pretože títo ľudia niekedy sú veľmi skromní. Ja to poznám. Oni prídu a povedia vám, že tak ja mám toľko a toľko darovaní krvi, až, no, poviem vám úprimne, keďže ja mám nejaký zdravotný, malý zdravotný hendikep a nemôžem byť darca krvi, tak až-až onemiem, až neviem, na to čo povedať. Predsa niektorí to robia desiatky rokov. To je proste niečo neuveriteľné. A oni vlastne, oni vlastne ani nič nechcú. To je na tom to najkrajšie. Oni ani nechcú od nás, aby sme riešili niečo rozsiahle v slovenskej legislatíve. Oni chcú možno len niekedy také ľudské ďakujem. Niekedy. Aj preto som prišiel s tými poplatkami za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti. Niekedy sa ich tak možno dotkne, že on príde, tíško si sadne do čakárne a nevrlý zdravotný personál niečo naňho zareve a buchne dverami. A možno sedí niekoľko hodín v čakárni, nie že by to neodsedel, sedí niekoľko hodín v čakárni medzi ľuďmi, ktorí len poberali zo sociálneho a zdravotného systému, tí ho predbiehajú. A on, ktorý dal tak veľa, ktorý dal sám seba pre slovenské zdravotníctvo, nikoho nezaujíma. S tým by sme mali niečo robiť. Trápi ma to. Trápi ma to. A možno toto riešenie, ktoré navrhujem, nie je najoptimálnejšie, ale cítim to, že nejaké riešenie by sme mali poskytnúť. A naozaj sa chcem poďakovať aj pánovi poslancovi Mičovskému, aj pánovi poslancovi Hraškovi za ich vystúpenie aj za to, že sú dobrovoľnými darcami krvi a sú takýmito neznámymi hrdinami, ktorí sú už teraz pre nás v tejto chvíli známi. A majú pravdu aj v tom, že v tejto chvíli, keď tu hovorím, je 10.03 hod., myslím si, že v desiatkach slovenských nemocníc prebieha plánovaný operačný program, ako chirurg vám hovorím, že každý väčší operačný výkon cez dve hodiny, kde očakávate väčšie straty krvi, sa nemôže urobiť bez toho, aby ste objednali krv z krvnej banky a mali ju pripravenú v rezerve. Ona už tam čaká v tej krvnej banke pre toho konkrétneho pacienta, ktorý v tejto chvíli leží na operačnom stole a je operovaný. A možno sa nepoužije tá krv, lebo chirurg bude veľmi zručný a nebudú také veľké straty krvi, možno sa podá, až jak príde z operačného sálu na izbu a potom pri kontrole krvného obrazu je potrebné objednať túto krv. Hovorím o tom preto, aby ste si predstavili, ako veľmi potrebujeme v slovenskom zdravotníctve na plánované zdravotné výkony krv. A je možné, že, verím, že v tejto chvíli sa také nič nedeje, je 10.04 hod., že dnes mal byť niekto operovaný s plánovaným operačným výkonom, otec alebo mama z rodiny, a nemôže byť operovaný len preto, lebo nemá krv. Jednoducho anestéziológ neuspí pacienta, keď si nie je istý, že je preňho objednaná krv a je k dispozícii v krvnej banke, pretože by mohli nastať vážne problémy počas operácie, samozrejme, pri väčších výkonoch. Hovorím o presne indikovaných výkonoch. Nejdem vás tu medicínou zabávať ďalej. Tým len chcem povedať, že to, že darujete krv, to nie je len o autonehode. Niekedy sa to tak kreslí. To nie je len o veľmi vážne chorom pacientovi, lebo niekedy v médiách dostanete len túto informáciu, že to je len pre takého konkrétneho pacienta, že ten a ten potrebuje krv, a tak vyzývajú darcov krvi. Určite to zachytíte v letných mesiacoch, keď médiá potrebujú občas niečo také mimoriadne, tak sa o tom často píše. Ale to nie je len o tom. To je o tom, že plánovaný chirurgický, operačný výkon, ktorý je, veľmi to zjednoduším, dlhšie ako dve hodiny a očakáva sa väčšia strata krvi, by sa nemal robiť a nerobí sa bez toho, aby bola objednaná krv. Tá musí byť jednoducho k dispozícii. A tá by nebola k dispozícii, keby nebolo tisícok dobrovoľných darcov krvi v celej tejto našej malej vlasti, ktorí dobrovoľne darujú krv a nič za to nechcú. Určite ju nedávajú pre Tatranku a minerálku. Môj návrh zákona je o tom, aby slovenské zdravotníctvo a slovenská spoločnosť akýmsi spôsobom vedela poďakovať týmto neznámym hrdinom – dobrovoľným darcom krvi, aby boli oslobodení od poplatkov za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti, teda od poplatkov za recept, za lekársky poukaz, za dopravu, za prednostné ošetrenie na ambulancii a za nadštandardný pobyt v nemocnici, a aby sa na nich vzťahoval ochranný limit na doplatky za lieky predpísané na recept, a to do výšky 45 eur minimálne v prípade nositeľov Bronzovej Janského plakety a vo výške 30 eur minimálne od nositeľov Zlatého Janského plakety. Dámy a páni, poprosím vás o podporu tohto poslaneckého návrhu zákona. Ďakujem pekne.