I. Mikloš, poslanec: (2008-09-16):
Uznesením č. 874 Národná rada žiadala vládu Slovenskej republiky, aby v spolupráci s guvernérom Národnej banky Slovenska predložila správu o rokovaniach o zmene centrálnej parity o obchodovaní so slovenskou korunou pred oficiálnym oznámením o zmene centrálnej parity, ktorá by vyvrátila alebo potvrdila podozrenia z úniku informácií. Zdôrazňujem, ktorá  by vyvrátila alebo potvrdila podozrenia z úniku informácií. Správa, ktorá bola na základe tohto uznesenia predložená, vo svojom zásadnom závere, ktorý neustále tvorcovia tejto správy z Národnej banky opakujú, tento záver správy je nasledovný. „Šetrením Národnej banky Slovenska sa ku dňu predloženia tejto správy nezistili relevantné dôkazy o existencii či zneužití dôvernej informácie o zmene centrálnej parity slovenskej koruny, respektíve o jej navrhovanej úrovni.“ Z tohto je, myslím si, úplne jasné a zrejmé, že uznesenie hovorí o voze, správa hovorí o koze. Správu síce predkladá do Národnej rady vláda Slovenskej republiky, ale bola vypracovaná Národnou bankou Slovenska a pán minister financií sa vyjadril, že vlastne vláda urobila len kozmetické alebo gramatické úpravy a že vlastne tá správa je predložená v takom znení, akú ju pripravila Národná banka. Preto aj zodpovednosť za túto správu nenesie len vláda Slovenskej republiky, ale aj v značnej miere Národná banka. Prečo je významný rozdiel medzi niečím, čo malo vyvrátiť alebo potvrdiť podozrenie z úniku informácií a tým, keď niekto hovorí, že nezistili relevantné dôkazy o existencii úniku? Ten rozdiel je, myslím, evidentný. Národná banka ani vláda ani nemohli zistiť relevantné dôkazy o úniku informácií, pretože relevantné dôkazy o úniku informácií by mohli zistiť len orgány činné v trestnom konaní, ktoré napríklad vedia prelomiť bankové tajomstvo alebo ochranu individuálnych údajov. Teda správa konštatuje nielen niečo, na čo sa jej nikto nepýtal, ale aj konštatuje, že neurobili tieto inštitúcie niečo, čo nielenže od nich nikto neočakával a nežiadal, ale čo objektívne ani urobiť nemohli. Guvernér Národnej banky, ktorý bol prítomný na rokovaní finančného výboru pri prerokovávaní tejto správy sa na moju opakovanú otázku, či teda správa potvrdzuje, alebo vyvracia podozrenia z úniku informácií, neustále opakoval len túto jednu vetu, že šetrením Národnej banky sa nezistili relevantné dôkazy. Dokonca aj na otázku, čo si on myslí o tom, či existuje, alebo neexistuje podozrenie z úniku informácií odpovedal touto vetou. Takže musím, žiaľbohu, konštatovať, že správa v žiadnom prípade a v žiadnej miere nenaplnila zadanie, s ktorým Národná rada schválila toto uznesenie a hovorím to aj ako autor textu znenia tohto uznesenia, pretože Národná rada schválila toto uznesenie na môj návrh. A táto správa len potvrdzuje to, čo bolo evidentné od začiatku, že vláda sa od začiatku snažila zamiesť tento problém pod koberec a správa potvrdzuje to, že Národná banka sa k tejto iniciatíve vlády a k tejto snahe vlády veľmi iniciatívne pripojila a urobila všetku čiernu prácu. Prečo som presvedčený o tom, že k úniku informácií došlo a že správa sa snaží len zamiesť problémy pod koberec. Po prvé. To, že je podozrenie z úniku, že podozrenie existuje, potvrdila sama Národná banka ešte začiatkom júna tohto roka. My sme toto uznesenie, pripomeniem vám, prijímali 17. júna a ja som problém prvýkrát otvoril na rokovaní výboru 11. júna tohto roka. Ale už začiatkom júna Národná banka sama priznala, že prešetruje podozrenie z úniku informácií. A táto otázka bola dokonca otvorená jedným z členov bankovej rady na rokovaní bankovej rady v júni, ale Banková rada Národnej banky o tom nerokovala, pretože väčšina členov bankovej rady o tom rokovať nechcela. Je to svojím spôsobom aj prirodzené a dá sa to chápať, keďže, ak k úniku informácií došlo, a ja tvrdím, že je závažné podozrenie, že došlo, tak tieto informácie museli uniknúť z najvyšších miest. Pretože o tom, že sa centrálna parita bude meniť, vedel úzky okruh ľudí, vedel to predseda vlády, vedel to minister financií a najužšie vedenie ministerstva a guvernér Národnej banky a najužšie vedenie Národnej banky. To, že k úniku informácií došlo, o tom najlepšie svedčia objemy obchodov 28. mája, teda v deň, keď večer bola zmena centrálnej parity oznámená a svedčí o tom najlepšie aj to, kto a akým spôsobom obchodoval. Po prvé, to, že na zmene centrálnej parity zarobili najmä slovenské finančné skupiny, sami uznali a priznali. Podľa odhadu týždenníka Trend, ktorý nie je žiadnym tabloidom, žiadnym bulvárnym médiom, ale odborným ekonomickým týždenníkom, podľa odhadu tohto týždenníka predpokladané zisky J&T skupiny, ktorá tam zarobila najviac, boli od 1,2 do 1,3 miliardy korún. A zisky Istrokapitálu od 410 do 465 miliárd korún a zisky Penty od 175 do 200 miliónov korún. Samotní vlastníci, teda tí, ktorí sa k prípadu verejne vyjadrovali, a to boli vlastníci J&T, potvrdili, že áno, že na obchodovaní v tých dňoch, teda v čase pred zmenou centrálnej parity a najmä v dni, kedy bola oficiálne oznámená centrálna parita zarobili. Zároveň ale tvrdili, že obchodovali na základe verejných vyhlásení a verejných informácií verejných činiteľov, teda politikov, teda tých, ktorí o tom mohli a mali vedieť. Ďalej tvrdili, že práve v tých dňoch, a najmä v tom dni obchodovali preto, že vtedy bola dostatočná likvidita trhu, že by boli obchodovali aj v iné dni, ale nebola dostatočná likvidita trhu. Keďže som predpokladal a obával som sa toho, že aj Národná banka bude chcieť zamiesť problém pod koberec, tak som spolu s kolegom Štefancom sformuloval dvanásť otázok, ktorými sme sa obrátili na guvernéra a ktorých zodpovedanie sme očakávali v predloženej správe. Predložená správa odpovedá len na tri z dvanástich otázok, pričom ale aj odpovede, ktoré dáva na tie otázky, na ktoré odpovede dáva, sú v rozpore so záverom, respektíve so záverom v rozpore nie sú, pretože záver hovorí o niečom inom, ako sme sa pýtali v uznesení. Ale tie odpovede na otázky, ktoré dáva, svedčia o tom, že existuje podozrenie z úniku informácií. Pretože po prvé, správa Národnej banky popiera, že by boli nejaké verejné vyhlásenia, na základe ktorých by bolo možné v tých dňoch, keď tieto subjekty najviac zarobili investovať, pretože inými slovami povedané vtedy, keď na tom najviac zarobili, slovenskú korunu nakupovali a londýnske banky slovenskú korunu predávali. Ak by boli verejné vyhlásenia, tak by jednoducho to boli vyhlásenia, ku ktorým by mali prístup všetci, na základe ktorých by výraznejšie nakupovali všetci. A o to viac profesionáli, ktorí sa permanentne takémuto obchodovaniu venujú, pretože z histórie obchodovania, ktoré je dostupné a známe, je evidentné, že tieto slovenské skupiny nepatria k tým subjektom, ktoré by permanentne obchodovali a špecializovali sa na obchodovanie na devízovom trhu. Čiže inými slovami, keďže tá správa obsahuje súhrn verejných vyjadrení, ktoré existovali a na základe ktorých všetci vedeli, že niečo sa môže diať, tá správa popiera to, že by obchodovanie bolo na základe verejných informácií. Popiera to síce len nepriamo, keďže sa nevyjadrila k ďalšej otázke, ktorá sa na to priamo pýta. Teda vyplýva z toho zo zhodnotenia verejných výrokov, že mohli takéto objemy veľké obchodov byť urobené na základe verejných vyhlásení? K tomu sa správa nevyjadruje, na túto otázku neodpovedá, ale keďže dáva súhrn všetkých vyjadrení a keď si porovnáte súhrn vyjadrení verejných vyhlásení, kedy boli urobené a kedy boli urobené najväčšie obchody, tak je zrejmé, že neboli robené na základe verejných vyhlásení a na základe informácií, ku ktorým mali prístup všetci. To je prvá podstatná vec. Ďalšia otázka, na ktorú správa odpovedá, je tá, či existovala nižšia likvidita trhu a či teda môže byť dôvodom, ktorý konkrétne pomenoval, myslím, pán Patrik Tkáč, že neobchodovali predtým v takých objemoch. To, že bola nízka likvidita trhu, správa hovorí, že nebola nízka likvidita trhu a že nízka likvidita neexistovala v týchto mesiacoch vôbec a nemohla byť dôvodom toho, že by niekto mohol obchodovať menej, ako by chcel. Symptomatické tiež je, že na ostatné otázky vôbec správa nedáva odpovede. Keď sa bavíme o tom obchodovaní, o tom, kto kedy obchodoval, tak jeden z argumentov, ktorý neustále Národná banka používa aj jej guvernér na rokovaní výboru, bol ten, že jednoducho nemohli odpovedať na väčšinu týchto otázok, pretože by to znamenalo zverejnenie individuálnych údajov, čo nie je možné, čím by porušil guvernér zákon. Čo my, samozrejme, vieme a aj preto sme otázky formulovali tak, že sme nežiadali individuálne údaje, ale že sme žiadali skupinové údaje za skupinu, agregované údaje za skupinu bánk, pri ktorých máme podozrenie, že obchodovali, alebo subjektov, alebo bánk, cez ktoré tieto subjekty obchodovali, pri ktorých máme podozrenie, že obchodovali na základe úniku informácií. Takéto údaje, takéto skupinové agregované údaje Národná banka poskytnúť môže napriek tomu, že im ich poskytnúť mohla, ich neposkytla. Ďalej ďalším dôkazom toho, že neboli poskytnuté údaje, ktoré by najväčšou pravdepodobnosťou svedčili o úniku informácií, je, že správa neponúka denné údaje, ale napríklad obchodovania českých bánk, ale ponúka mesačné údaje. Pričom tvrdíme, že najväčší objem obchodov, ktoré mohli, a podľa môjho názoru boli zobchodované v režime insider tradingu bol 28. mája a zrejme aj v niektorých dňoch predtým. Ďalej na ilustráciu toho, kedy boli dni, v ktorých sa obchodovalo viac a ako sa z toho vymyká a prečo sa z toho vymyká deň 28. máj. Väčší počet obchodov, a to si môžete v tej správe nájsť, ja vám to môžem, samozrejme, aj pripomenúť a povedať konkrétne, sa uskutočnil, ak si dobre pamätám 12. a 19. mája, ak si dobre pamätám, neviem to teraz v rýchlosti nájsť, teda v piatok. Vždy v piatok. A pravdou je, že 12. mája alebo niekedy okolo 10. mája boli vyhlásenia predsedu vlády, verejné vyhlásenia, ktoré smerovali k tomu, že chceme čo najsilnejšiu korunu, že chceme silný kurz koruny, a je pravdou, že tieto verejné vyhlásenia vtedy spôsobili vyššiu mieru obchodovania. A spôsobili vyššiu mieru obchodovania najmä v piatok. A v piatok preto, vždy v piatok v tom máji, že doteraz vždy, keď sa menila centrálna parita, tak sa formálne schvaľovala a oznamovala zmena centrálnej parity v piatok po ukončení obchodovania. Vždy, keď si pozriete, kedy bola stanovená centrálna parita v novembri 2005, kedy bola prvýkrát menená centrálna parita už za vašej vlády, to bolo niekedy na jar v roku 2007, a vždy aj pri iných krajinách bola centrálna parita menená v piatok. Preto trhy v očakávaní toho, myslím, že to bolo 12. a 19. mája, že možno dôjde k zmene centrálnej parity, a ak k nej dôjde, tak s najväčšou pravdepodobnosťou v piatok, tak sa uskutočnil väčší objem obchodov. Ale najväčší objem obchodov aj z hľadiska počtu, aj z hľadiska objemu sa uskutočnil v stredu 28. mája. Čiže je celkom evidentné už aj podľa toho a údaje, keby bola Národná banka zodpovedala otázky, ktoré sme jej spolu s kolegom Štefancom predložili, tak som presvedčený, že by to bolo evidentné a zrejmé. Alebo že by bolo možné povedať, neexistuje podozrenie. Alebo že by bolo možné povedať, áno, existuje podozrenie. A tieto odpovede mohli byť predložené, nič tomu nebráni. Správa ich napriek tomu nepredkladá a obchádza. A, naopak, v správe je mnoho vecí, ktoré nesúvisia s podozrením z úniku informácií v zmysle insider tradingu,  alebo ktoré sa toho dotýkajú len nepriamo. Takže aj z týchto dôvodov som presvedčený a nakoniec, keď sa ma na to pýtali aj v médiách, odkiaľ, a pán minister často obracal túto otázku na to, že odkiaľ mám tie informácie. A že či som sa mohol k týmto informáciám dostať a akým spôsobom. Či som pri tom neporušil zákon. Tak som povedal, a zopakujem to na tejto pôde, že tieto informácie mám nezávisle od seba od viacerých dílerov, teda od tých, ktorí s tým pracujú, ktorí vedia, o čom hovoria, ktorí poznajú aj situáciu, aj pomery, aj všetky priame, a ktorí majú nakoniec informácie aj napríklad od tých dílerov, ktorí robili obchody v prospech tých subjektov, o ktorých ja hovorím, že existuje podozrenie z úniku informácií. Takže ten zásadný problém, ktorý tu je, a ešte by som sa dotkol jednej veci, toho, akým spôsobom bolo interpretované, keď sa k tomuto problému vyjadril komisár Almunia. Najskôr vláda, to bol jeden zo zásadných argumentov vlády, aj tu, keď sme o tom hovorili, aj vo výbore, že keby existovalo podozrenie, určite by komisia niečo povedala, ale nepovedala nič. A keď sa komisár Almunia ozval a povedal, tak potom interpretácia bola, že to tak nebolo, že to nepovedal. A že Agentúra Bloomberg  musela veľmi jasne a veľmi jednoznačne potvrdiť, že povedal presne to, čo vydala. A potom bola úporná snaha interpretovať jeho vyjadrenia tak, že on sa vlastne len pýtal, že povedal, že i otázka, či nebola. Áno, on použil slovo question, ale nie, nepoužil za tým slovom  whether  alebo   if, ale povedal that, čo je „otázka že“. Slovo otázka v angličtine sa povie question, sa používa nielen v zmysle otázka. Čiže podľa môjho názoru aj vyjadrenia komisára Almuniu, ktorý jasne povedal, že je tu podozrenie, ktoré treba prešetriť. Ak povedal, že treba niečo dôsledne prešetriť, tak už aj z toho vyplýva bez ohľadu na to, či budeme špiritizovať o význame slova, alebo slovného spojenia question that, tak je jasné, ak niekto niečo žiada prešetriť, tak je evidentné, že tu existuje podozrenie. Aj Národná banka sa veľmi vyhýba tomu, aj guvernér, aj Národná banka v tejto správe, že či vlastne podozrenie je, alebo nie je. Aj preto a zo všetkých týchto dôvodov a zo všetkých týchto súvislostí a nakoniec ja som sa vyjadril aj verejne a aj písomne v dokumentoch, nakoniec existujú k dispozícii aj otázky, ktoré sme guvernérovi poslali aj osobne predložili. Takže ja som presvedčený, že tieto fakty svedčia o tom, že je tu dôvodné podozrenie, opakujem podozrenie. My nie sme, ani ja nie som ani vyšetrovateľ, ani sudca, ani prokurátor. My hovoríme a mali by sme hovoriť najmä o politickej rovine a o podozreniach. Úlohou opozície je kontrolovať a kritizovať, ak sú dôvody, ak táto kontrola činnosti vlády zistí dôvody na kritiku. Preto odo mňa nechcite a ani nebudem ochotný hrať takú hru, aby som ja hovoril o dôkazoch. Na dôkazy tu máme orgány činné v trestnom konaní, ale musím skonštatovať, že dôkazy od Národnej banky nikto nechcel, pretože Národná banka nie je orgánom činným v trestnom konaní a že Národná banka spolu s vládou Slovenskej republiky nielen si v tomto zmysle neplnia svoje základné úlohy, ktoré z ústavy majú, napríklad dodržiavať zákony, ale že pri tejto správe ani vláda Slovenskej republiky, ale ani Národná banka nenaplnila ani zadanie, s ktorým táto správa bola vláde a Národnej banke zadaná. V tomto zmysle považujem túto správu za absolútne nedostatočnú, za takú, ktorej jediným účelom je zamiesť tento problém pod koberec, a preto za seba aj za klub SDKÚ  – DS hovorím, že za takúto správu hlasovať nebudeme a budeme hlasovať proti tomu, aby ju Národná rada vzala na vedomie. Ďakujem pekne. (Potlesk.)