P. Minárik, poslanec: (2009-12-08):
Dámy a páni, ako ináč nazvať, keď Christmas musí byť už len zimný sviatok, sviatok slnovratu niekde na úrovni Keltských Druidov. Aj Chanuku vieme prijať, aj o ramadáne vieme hovoriť, len Vianoce, pretože v anglickom názve nesú meno Kristus, nevieme vysloviť. Dámy a páni, pripomína mi to obdobie mínus 20 až mínus 60 rokov, keď svätý Mikuláš nemohol byť svätý Mikuláš, ale musel prísť zo Sibíri alebo niekde spoza polárneho kruhu dedo Mráz. To nie je špecifikum len komunistického režimu, ktorý sa nám to snažil implantovať. To je aj problém západnej Európy a amerického sveta, ktorý sa nevie stotožniť s tými koreňmi, ktoré mu umožnili tento obrovský rozvoj, slobodu, slobodu pre rozum, vlastne to, čo mu umožnilo lídrovať celému svetu. Veľmi pregnantne sme to videli, aký zápas sa zviedol o preambulu Európskej ústavnej zmluvy. Nakoniec sa to pretransformovalo na Lisabonskú zmluvu a bolo po problémoch. Zmluva ako taká preambulu nemala, a tým pádom nemusel byť ani zápas o spomienku Boha v tejto preambule alebo kresťanského dedičstva. Dámy a páni, dostať kresťanské dedičstvo, aspoň túto najneutrálnejšiu formu do normotvornej časti ústavy je to minimum, čo si myšlienky, ktoré nás posunuli na špicu sveta, tieto myšlienky zaslúžia. V preambule to máme, ale záväznosť je nulová. Dedičstvo, teda niečo, čo nám je plne vlastné, je to minimum. Aj tradície, etické tradície sa mi zdajú byť málo, lebo pôjde len o tradície, pôjde o akýsi folklór. Ak pôjde len o tradície kríža, tak potom v tých školách ten kríž ani visieť nemusí. Pokojne sa môže uložiť do múzeí. Ale ak budeme takto ľahostajne pristupovať, tak dopadneme ako každá kultúra, ktorá si neváži to, z čoho pramení. Celý náš priestor sa stane múzeom a budeme radi, ak v tom múzeu budeme môcť robiť aspoň vrátnikov a uvádzačky. Dnes to vidíme bežne, pod aký tlak sa dostávame. Horiaci Paríž a oheň vyšľahne z predmestí. Aj vo Viedni, aby sme neboli len vo Francúzsku, ktoré je najviac postihnuté, sú štvrte, ktoré si chcú robiť vlastný poriadok a Mulovia odkazujú, vaša polícia sem nemusí chodiť. My si to zariadime, tak ako je to podľa Šárije. Na území zvrchovaného štátu si určité skupiny chcú robiť vlastný poriadok podľa vlastného práva a my sme ochotní ustupovať a dívať sa na to a hovoriť, že to je súčasťou náboženskej slobody. Celý tento problém by problémom nemusel byť, ak by nebolo takých aktov, ktoré nás poškodzujú už právne a zaväzujú nás právne ku kajaniu sa za niečo, čo určite nie je pre väčšinu obyvateľstva ani na Slovensku, ani v Európe problémom. Situácia je absolútne absurdná. Jedna Fínka sa rozhodne využiť pohostinstvo Talianska a uráža ju, že v talianskych školách sa jej syn musí pozerať na kríž a žiada od talianskeho štátu, do ktorého príde dobrovoľne, lebo si ho zvolí za lepšie miesto pre život ako svoju vlasť, žiada za to odškodnenie. A päťčlenný senát, myslím, že to bol päťčlenný, v ktorom okrem iného zasadá tá jedna Turkyňa, rozhodne áno, zaslúži si odškodnenie od talianskeho štátu. Eo ipso talianskych daňových poplatníkov, lebo štát nič neplatí, len daňoví poplatníci. A Taliani odprava doľava, zjednodušene povedané vrátane talianskych komunistov hovoria: „Nám kríž v školách vyhovuje.“ Prakticky sa tam nezdvihol jediný hlas, ktorý by povedal, že talianski rodičia nechcú, aby sa ich deti na kríž v štátnej škole pozerali. Skúsim niečo podobné hypotetické niekde inde. Viete si predstaviť, že by nejaký iránsky ateista prišiel do Saudskej Arábie a žiadal od Saudských Arabov odškodnenie za to, že v ich školách visí nápis Allah akbar. Čo by sa mu tam asi stalo? Alebo iný príklad, aby to nebolo len o krížoch a iných symboloch takéhoto vyslovene náboženského sveta, skúsme arabský svet. Viete si predstaviť, že na Káhirskej univerzite Al Azhar zakážu ajatolláhovi vystúpiť? Na La Sapienza v Ríme radikálni liberálni študenti zabránili vystúpeniu Svätého Otca, ktorého tam vedenie univerzity pozvalo. A bol to pomerne tradičný prejav. Študenti, ktorí užívajú slobôd tradične európskeho univerzitného prostredia. Vďaka tomu, že tak boli univerzity tradične napospol zakladané katolíckou cirkvou skonštruované ako miesta slobodného bádania. Zakážu jednému vrcholovému predstaviteľovi, univerzitnému profesorovi vystúpiť a teraz ani nechcem rozoberať prečo. Viete si to predstaviť v Káhire? Ale aby sme neboli len na pôde arabského alebo moslimského sveta. Skúsme demokracie v krajinách, ktoré nie sú potomkami kresťanskej tradície. Japonsko asi uznávame, že demokraciou je. Viete si predstaviť, že tam príde Kórejčan a bude žiadať odškodnenie za ujmu jeho dieťaťu, lebo v škole visí cisársky portrét? Čo by mu asi tí Japonci povedali? A to cisár už 60 rokov nie je zbožštený. A on by to odôvodňoval tým, že je presvedčený republikán. Absurdné. India. Oslavovaná, tolerantná India. Predstavte si, nie z náboženských dôvodov, ale z čisto racionálnych kvôli plynulosti dopravy a možno čistoty ulíc. Žeby nejaký prišelec chcel vyhnať z križovatky kravy? Absurdné. Dokonca my by sme sa postavili proti, lebo taká je mentalita nášho sveta. Len keď niekto chce Talianom vyhodiť zo škôl kríž a Taliani ho tam chcú, nejakí súdni aktivisti, piati ľudia zaviažu Taliansko, aby platilo. Dámy a páni, to nie je o tolerancii alebo netolerancii. To je o zdravom rozume, či sa necháme zatlačiť do absolútnej defenzívy samými sebou. Ak totižto nebudeme naďalej žiť, žiť živú tradíciu kríža, nebude ani tej slobody, ktorá nás dostala na špicu sveta a možno, že stratíme slobodu úplne. Už nebudú vyšľahovať plamene z parížskych predmestí. Už budeme v tých parížskych predmestiach žiť my zatlačení do get. Ďakujem pekne.