Blaha, Ľuboš, poslanec NR SR (2015-04-17):
No, takže opustil nás pán Hlina. Dobre, ja vám to dokončím napriek tomu, budete ma počúvať, predpokladám, v salóne a tam budete hučať, ručať a to, čo robíte obvykle. Pán Hlina, ja som z vedeckého prostredia, ja som zvyknutý na to, že ľudia majú iný názor, a veľmi, veľmi tvrdo sa vieme pohádať, veľmi tvrdo. Ale nikdy nie takto. Ako toto je zoologická záhrada. Proste ručí, bučí, skáče, dupe orangutan, a nie človek, preboha! (Smiech v sále.) Toto, pán Hlina, nerobte, lebo tým vlastne znižujete úroveň tohto parlamentu, a to je to najhoršie. A ja pritom nemám ale absolútne nič proti pánovi Hlinovi, ani proti nikomu z vás a v tomto smere absolútne súhlasím s pánom Hrušovským. Žiadna nenávisť, nie je tu nikto, koho by som nenávidel, nikto. A to je naozaj, veľmi vášnivo nesúhlasím s kolegami z pravice. Viete, že som veľmi vyhranený ľavičiar, veľmi vážne. Ale nenávisť osobná, ako tu predvádza pán Hlina, ktorý tu proste osobne útočí, nadáva na mňa a tak ďalej?! Toto som nezažil. Ja som naozaj bol veľmi šokovaný, keď som prišiel do parlamentu. Opakujem, nie som úzkoprsý, to znamená, útlocitný, ani nič podobné. Okej, keď teda treba, že si niekto uľaví, ventiluje sa, ja znesiem, mňa primitív nemôže uraziť. Ale napriek tomu si myslím, že by v parlamente takéto niečo nemalo byť. Možnože ako nejaký druh folklóru. Mne ten Hlina vlastne neprekáža, ani Matovič. Tak ono treba trošku aj zábavy niekedy. Ale keď už to prerastá do takýchto nejakých osočovacích rovín, nemorálnych útokov a keď mne, s prepáčením, ako nechcem sa nijakým spôsobom tu vyvyšovať svojím vzdelaním, ale mám väčšie vzdelanie ako pán Hlina, a pán Hlina mi tu teraz vykrikuje, že sa to nedá počúvať a podobne, rozumiete, to je, to je proste pod moju úroveň. Čiže rovina riešení, vrátim sa k tomu. Rovina riešení je v prvom rade modelovaná dneska sociálnodemokratickou politikou. A to je veľmi dôležité. V prvom rade, kto to má zaplatiť? Lebo pomôcť tým ľuďom chceme, pomôcť tým ľuďom chceme. Ja si myslím, že toto aj tí slušnejší ľudia v pravici dokážu pochopiť, že pomôcť tým ľuďom chceme. Sú tu samozrejme názory a myslím, že to pán Hlina aj pán Lipšic tu vykrikovali, že za žiadnu cenu proste nemôžme pomáhať tým živnostníkom, lebo tým pomáhame Širokému. Čiže vlastne on by ich nechal tak, nech skapú, hej. To je, to je riešenie pána Hlinu. Ale sú tu riešenia, aj ktoré sú humánnejšie a civilizovanejšie, a ja som si istý, že aj viacerí kolegovia z pravice by ich podporili. A to sú riešenia, že týmto ľuďom pomôžeme nielen 15 %, ale 50 %, že dostanú. Dokonca môžu ísť až na 100 %, to sme bavili o tejto možnosti. Čiže tak, tak niečo humánne, čo sa snaží spraviť táto vláda, to by tu žiadna iná vláda pravice nespravila. Pravica by povedala: voľný trh, vybavené. Voľný trh, to by bola pravica. Prečo by mal štát vstupovať do tohto vzťahu obchodného? To by bola pravica. Sociálna demokracia ponúka riešenie štátu, pretože štát musí pomáhať tým najslabším. A do budúcnosti to bude nielen prípad Váhostavu, ale aj ďalšie reštrukturalizácie, a to je pre mňa najkľúčovejšie, že aj ďalšie takéto situácie už budú do budúcnosti riešené spôsobom, ktorý bude v prospech bežných ľudí. Budú silnejší. Nebude to len o bankách, oligarchoch, bude to o týchto bežných ľuďom. A to je pre mňa veľmi, veľmi dôležité ako pre ľavičiara a pre celú ľavicu. Kto to zaplatí? A tu je tá slávna téza pána Lipšica, vítam vás, pána Lipšica, ktorý hovorí, že to zaplatia bežní ľudia, daňoví poplatníci. My hovoríme, zaplatia to banky, lebo sme dali špeciálny bankový odvod. A teraz tu vytvára pán Lipšic ako alchýmiu, že však akonáhle už ten bankový odvod opustí banku a príde do štátneho rozpočtu, tak už to sú peniaze štátu a tým pádom sú to peniaze ľudí a tým pádom sú to peniaze daňových poplatníkov a tým pádom to zaplatia daňoví poplatníci. Takýto kolosálny nezmysel. Však ten daňový odvod je navyše, je navyše. To znamená, že bol špeciálne vybratý preto, aby sme mohli dať tie peniaze tým živnostníkom. A že sa to administruje cez štát, tak toto má byť argument, že to sú peniaze daňových poplatníkov? Nebláznite, nebláznite! To sú peniaze bánk, zaplatia to banky a taká má byť sociálna demokracia a taká je, že banky majú platiť tým slabším a nie tí slabší bankám. Tak to ma byť. Toto je ľavicové. Potom hovorí, tuším pán Matovič to spomínal v tejto diskusii, že banky si to potom aj tak spätne vyberú od klientov, zvýšia poplatky. To je zaujímavý argument. To znamená, že nefunguje trhové prostredie? Nefunguje súťaž? To znamená, banky si môžu zdvíhať poplatky, lebo môžu robiť čo chcú s cenami svojimi, s poplatkami svojimi, lebo neni súťaž? Ak to tak je, páni kolegovia, tak opäť je tu len jedno riešenie, tie banky zbaviť takejto moci. Ak nemáme konkurenciu a banky si môžu zdvíhať poplatky, ako sa im chce, tak tu nemajú čo hľadať, lebo to nie je správne. Potom naozaj dajme tie banky pod väčšiu kontrolu štátu alebo vytvorme v tomto konkurenčnom prostredí naozajstné pravidlá, ktoré tie banky oslabia v tom, aby mohli zneužívať svoje postavenie a aby si mohli mirnix-dirnix zvyšovať svoje poplatky. No tak to by tu naozaj nemalo byť. Ale pokiaľ pripustíme, že nebudú zvyšovať poplatky, tak potom sa ich to naozaj dotkne a naozaj banky zaplatia, banky zaplatia to, čo sa napáchalo v kauze s Váhostavom. A to je veľmi dobré, to je veľmi dobré. Čiže platiť budú tí najsilnejší. A nechcem to, aby to bolo chápané ako nejaký útok na banky, ale je pravdou, že v tejto kauze naozaj vyhrali banky a vyhrali tí najmocnejší, tí najbohatší vlastníci, akcionári, manažéri Váhostavu. A my to tu celé ideme zvrátiť, my to tu celé ideme zvrátiť. Oslabiť banky, oslabiť manažérov, dokonca budú trestne stíhaní, potrestať ich, oslabiť akcionárov. A ja hovorím, pokiaľ nájdeme nejakým ústavným spôsobom dohodu, aby sme zmenili ústavu a umožnili vstup štátu do takýchto firiem, vyvlastnenie podvodníkov, vyvlastnenie takýchto špekulantov, ja budem všetkými desiatimi za. Ak nájdeme legálny spôsob. Ale to musíte ísť do ústavy, musíte ísť do ústavy. Takže, páni kolegovia z pravice, pokiaľ by ste – (vyslovené s pobavením) ste sa oholili, pán Poliačik, ste ma až vyrušili tým, lebo som si vás všimol – pokiaľ nájdeme nejaký spôsob, tak budem, budem veľmi rád. A aj ako ľavičiar. A každý ľavičiar na Slovensku bude veľmi rád, keď nájdeme spôsob ako oslabiť moc oligarchov, moc veľkých firiem, korporácií, tých najbohatších, bánk a podobne. Ale to tu pravica nechce, ideologicky nechce. A tu úplne najkrajšie predviedol pán Matovič včera, keď dal, už dneska asi okrídlenú hlášku, že: čo si to tu Blaha dovoľuje, že Blaha tu rozpráva, však on nikdy nezamestnal žiadneho človeka. To je niečo tak arogantné, čo pán Matovič povedal, že sa k tomu predsa len chvíľku vyjadrím. Neskutočná podnikateľská arogancia. Ako keby boli podnikatelia, ktorí zamestnávajú ľudí, nadľudia, a my, všetci ostatní, sme podľudia. Učitelia sú podľudia, učitelia nezamestnávajú ľudí. Lekári sú podľudia, nezamestnávajú ľudí. Stavbári, robotníci, predavačky, sestričky, všetci sú podľudia, lebo nezamestnávajú ľudí. A to hovorí líder Obyčajných ľudí. Povedzte mi, koľko obyčajných ľudí na Slovensku zamestnáva iných obyčajných ľudí. Obyčajní ľudia na Slovensku, 90 % nezamestnáva ľudí, pán Matovič. Nie je tu. A pán Matovič arogantne povie, že čo sa tu vy ozývate, keď ste nikdy nezamestnávali ľudí, a potom sa tu chváli tým, že on už v treťom ročníku na vysokej škole zamestnával 2-tisíc ľudí. Taká tá, a ja ako to, neni Matovič jediný, ja to počúvam často, takéto, takéto argumenty všelijakých tých zbohatlíkov a tých oligarchov, ktorí proste sa tu tvária a všelijakým médiám dávajú rozhovory, že však toľko daní platím, čo si to tu dovoľujú na mňa, ja tu zamestnávam toľko a toľko. Taká tá nadradenosť, tá podnikateľská. To je proste tá ideológia oligarchov. Čím viac ľudí zamestnávaš, tým viac si človek. Toto je ideológia Matoviča a ďalších pravicových ideológov. A to je niečo, z čoho mne osobne je naozaj zle. Pretože na Slovensku je ďaleko viac a ďaleko viac si vážim slušných, pracovitých ľudí. Nemusia nikoho zamestnávať, nemusia. A ja tým nechcem nijakým spôsobom dehonestovať slušných podnikateľov, iba hovorím, že aj robotníci, aj učitelia, aj lekári, aj sestričky, aj pekári a môžem dlho, dlho menovať, 99 % na Slovensku ľudí možno nezamestnáva ľudí, ale zaslúžia si náš rešpekt a majú právo prehovoriť do verejnej diskusie tak isto, ako to právo mám aj ja, hoci som z vedeckého prostredia, vysokoškolský učiteľ. A nie, hanbím sa, nezamestnávam žiadnych ľudí, ako pán Matovič mi to musí odpustiť. Ale naozaj to sú veci, ktoré, ktoré sú už za čiarou, pretože to je priam podnikateľský darwinizmus, že proste podnikatelia sú nadľudia, übermenschi, a my, všetci ostatní, máme poslúchať to, čo nám oni povedia. Plutokracia, toto by oni chceli. Vláda bohatých. Pripomínam pre pána Hlinu, chcel, aby som nepoužíval výrazy, ktorým by nemusel rozumieť. Plutokracia – vláda bohatých. Toto oni chcú? Že iba tí, ktorí zamestnávajú ľudí, iba tí bohatí, iba tí multimilionári, oligarchova, iba tí majú právo rozhodovať. A my, čo nezamestnávame, my máme proste len poslúchať. Diktatúra bohatých, to by tu chceli. Ale ja nie. A kým sociálna demokracia bude pri moci, takto to tu proste nebude. Bude tu vláda pre ľudí. Už som tu spomínal, za pána Uhliarika v zdravotníctve to bola vláda pre Pentu, prostredníctvom Penty, ale za nás nie, za nás to bude vláda pre ľudí, prostredníctvom ľudí, ako to povedal Lincoln napokon. Takže poviem už len posledné veci, lebo nechcem dlho. Koľko hovorím? Áno, už aj kolegovia mi hovoria, že, že by som nemal hovoriť dlhšie. Takže (reakcia z pléna)... Pán Lipšic, keby ste tu boli dlhšie, tak by ste ma počúvali, moje argumenty by ste počúvali. (Vyslovené s pobavením. Smiech v sále.) Keď ste došli nakoniec, tak už vám, žiaľ, žiaľ, môžem odporučiť len to, aby ste si ma potom pustili. Takže a, pán Lipšic, škoda, že ste nepočuli to, čo som hovoril, kto za túto kauzu môže úplne od počiatku. Kto prijal zákon o reštrukturalizácii!? Kto ho predložil? Kto? (Reakcia z pléna.) Kto? Vy. Výborne. (Reakcia z pléna.) A poviete mi, že vy, dobre. To je to. Kto tu má maslo na hlave? Pravica: Lipšic, Žitňanská, Figeľ. Preto sme tu dnes, preto sme tu dnes. A keď sa tu aj kolegovia veľmi, veľmi domáhali nejakých reakcií, keď som povedal, že sme prišli ako záchrancovia, no je to tak. My ideme tých živnostníkov zachrániť. My im ideme dať cez banky také peniaze, aké si zaslúžia za svoju robotu. Ideme zmierňovať ich utrpenie a ďalšie utrpenie ľudí, ku ktorému by došli, keby tento zákon platil ďalej v tejto podobe, ako nastavila pravica. To je úlohou sociálnej demokracie, to je úlohou sociálnej demokracie a ja som hrdý na to, že sa ideme snažiť pomôcť týmto ľuďom. Vláda rieši túto problematiku, hľadá konkrétne riešenia, kým vy jediné, čo robíte, je, nadávate, vulgárne nás osočujete. Tu je ten krásny rozdiel. My ponúkame riešenia pre tých slabších a vy ste vždy v minulosti kryli tých silnejších a dneska nám nadávate. Je to veľký paradox, je to veľký paradox. A ja chcem len povzbudiť svojich kolegov zo SMER-u – sociálnej demokracie, aby sme sa neznižovali na úroveň tuto kolegov. Nebudeme vulgárni, nebudeme pejoratívni, nebudeme vám nadávať, budeme možno expresívni, taká je parlamentná politika. Ale nikdy nebudeme hovoriť o kandelábroch, ako váš kolega, pán Poliačik (reakcia z pléna), ako váš kolega, pán Poliačik, pán Galko. Nebudeme nikdy hovoriť o zabíjaní a nebudeme tu viesť triedny boj proti obyčajným ľuďom. Myslím tým naozajstných obyčajných ľudí. Proti robotníkom, proti predavačkám, proti učiteľom, lekárom v mene nejakej ideológie oligarchov. To nikdy robiť nebudeme. Ďakujem. (Potlesk.)