Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2015-05-15):
Vážený pán podpredseda parlamentu, vážení kolegovia, kolegyne, pán navrhovateľ, keď mne nikto nepríde niekde na prednášku alebo veľmi málo ľudí, tak vždy sa vyhováram, však aj Einstein mal také problémy a stačilo, mu, keď jeden tam bol, ktorý ho počúval, a vehementne rečnil, čiže my bývalí vedci si to môžme povedať. (Povedané s úsmevom.) Dobre. Druhá vec je, že pred chvíľou som tu stretol takú delegáciu TOP 09: „A čo tu ešte, pán Mikloško, robíte?“ „No tak čakám na sexuálnu problematiku a sexuálny zákon, ktorého som sa konečne dočkal.“ Nechcem hovoriť, že tento preferujem, lebo potom nasledujú ďalšie, pani Horváthová, pán Vašečka, myslím, ešte ďalšie, ktoré reflektujú momentálnu potrebu a diskusiu v spoločnosti, takže náhodou som sa na túto ako prvý prihlásil. Keby možná tú problematiku niekto iný otváral, tak by som sa prihlásil na to. Bolo tu už povedané, že vlastne referendum bolo, že 900-tisíc ľudí, temer, povedalo, že táto otázka je vážna a požadujú to, aby rodičia vedeli, čo ich deti v tomto smere v škole počujú, a mali možnosť povedať aj nie. Čiže keď 900-tisíc ľudí, alebo 850, povie niečo také, tak to je vážna vec, a teda nejaké dodatky v zmysle zákona, ako napríklad aj tento, by v podstate mali byť. Ja som videl, že pani ombudsmanka svojho času mala tlačovú konferenciu, kde úplne spochybnila celé referendum, všetky tri otázky, nazývala manželstvom aj to, čo naša ústava nehovorí, že je manželstvo, ale to je už za nami. Ja som vtedy dal aj na preskúmanie Generálnej prokuratúre, že či to naozaj je v zhode s ústavou, s jej úradom o hodnotení najvyššej formy demokracie referenda. Dostal som od nich odpoveď, že je, takže už to nechcem pripomínať. Ale ona tam veľmi spochybňovala aj tú tretiu otázku o tej možnosti výchovy, teda sexuálnej výchovy, ale so súhlasom rodičov. Ja to pokladám za veľmi dôležitú tému, samozrejme, čiže plne súhlasím, aby sexuálna výchova bola a, samozrejme, primeraná veku, primeraná už k doterajším znalostiam, aby ju predniesli kvalifikovaní pedagógovia, aby, samozrejme, to začalo najmä doma u rodičov, keď to oni nevedia alebo nechcú, tak, samozrejme, škola. A keď to tí dvaja nestihnú alebo nezvládnu, tak, samozrejme, príde niečo iné a celkom kamuflované, internet, médiá atď., časopisy a potom to dieťa môže byť niekde celkom na inej koľaji a potom si rodičia zalamujú ruky a škola takisto. Ja som dal na túto tému už tri také celkom vážne interpelácie, len veľmi krátko ich zopakujem. Keď sa vtedy tu objavil materiál „Hrou proti AIDS“, boli okolo toho nejaké problémy na východnom Slovensku, ale iste nielen tam, tak som napísal list riaditeľovi Ústavu verejného zdravotníctva prof. Rovnému ohľadom toho. On mi aj poslal ten materiál, ja som to aj s kolegami, ktorí mali záujem, rozšíril, povedal, že vlastne ide o prevenciu AIDS a hrou dať mládeži informácie o možnostiach prenosu tohto vírusu. Tak to pekne znelo, aj ten list bol seriózny, bol to nejaký nemecký projekt, ktorý úspešne tam podľa týchto slov bežal, poskytli to Čechom, ktorí, tam to tiež úspešne už 10 rokov beží podľa jeho slov, no a tí to dali na Slovensko, kde to tiež už niekoľko rokov beží, ale veľa sa o ňom nevie. A veľmi vážna veta na konci bola, toho listu, že „konštatujem, že ak rodičia si nebudú želať osobnú účasť dieťaťa na tejto výuke, ich rozhodnutie sa bude akceptovať“. Čiže to povedal najvyšší, teda v zdravotníctve Úrad verejného zdravotníctva, okrem ministra teda. Takže to nejako išlo dostratena, rodičia, samozrejme, o tom nevedia. Keď si ten materiál prečítate, vidíte, že to nie je celkom také nevinné. Ja som to, myslím, tu už raz popisoval, päť stanovíšť majú detí, aj siedmaci, a tam sa dozvedajú obrázkami. Prvé stanovište, ako sa dá šíriť AIDS. Od veľmi jasných a názorných sexuálnych polôh až po rôzne iné, tetovanie, box, bozkávanie, WC atď., pitie po sebe. A neviem, čiže tak to ide všetko dole, čím ďalej, tým je to menej pravdepodobnejšie. Ale tie prvé obrázky sú naozaj pre siedmakov absurdné, ja nechcem ich tu zopakovať, ale v prípade záujemcov dvojstranne môžem ich vysvetliť alebo ukázať. No tak, samozrejme, nebolo to pre siedmakov nijako. Druhé stanovište bolo o antikoncepcii zas veľmi. No a tak to bolo päť stanovíšť a nakoniec spravili nejaký test a tí, ktorí úspešne odpovedali na tie otázky, alebo najúspešnejší dostali cukríky a kondómy siedmaci. Takže nebolo to celkom také nevinné, ako to vyzeralo, ten celý. No, potom som napísal na túto tému dve interpelácie ministrovi školstva Draxlerovi a ministrovi zdravotníctva Čislákovi. Zaujímavé, že minister školstva ma dobre informoval o tom, že na školstve existuje predmet výchova k manželstvu a rodičovstvu, ministerstvom schválený predmet, ktorý beží, že existuje nejaký projekt „Červené stužky“ už VIII. ročník, kde 665 škôl sa napríklad len v roku 2014 na tom zúčastnilo, ale že ten projekt „Hrou proti AIDS“ nie je akreditovaný školstvom a nebola daná žiadosť zo zdravotníctva, aby bol akreditovaný. Čiže nemá to čo v školách podľa tohto robiť, lebo nebol akreditovaný. Požiadať treba, a keď bude akreditovaný, potom, čiže nebol akreditovaný, to bola zaujímavá odpoveď od neho, od ministra. No a potom aj minister Čislák mi odpovedal na veľmi podobnú interpeláciu ako na školstvo. Konštatoval, že u nás je relatívne nízky počet HIV, AIDS a že vláda dala do 13. národného programu prevencie na roky 2013 – 2016 presné hodnotenie tohto projektu. Nie, opačne, vláda schválila 13. národný program prevencie proti AIDS na tieto roky, ale súhlasí s mojím návrhom, aby sa prehodnotilo „Hrou proti AIDS“ na najbližšom rokovaní Národnej komisie, ktorá u nich existuje na ministerstve, a bude sa ním zaoberať aj vláda, povedal mi to vo svojej interpelácii. No len chcem ukázať, že traja vážni ústavní činitelia, teda dvaja ústavní, jeden riaditeľ, odpovedali seriózne, čiže ukázali, že tento problém poznajú a že teda nie je jednoduchý. My sme na základe toho, teda nejaký mesiac nato, zvolali potom takú tlačovku, na ktorej som vystúpil ja, pani podpredsedníčka KDH Szitová a pán riaditeľ Asociácie cirkevných škôl Horecký, aj zároveň riaditeľ tuná jednej školy. A bol som prekvapený, že bola to 40-minútová tlačovka, kde sa vychádzalo z týchto faktov a kde bolo relatívne dosť otázok, niekde to aj preblesklo médiami. No a tam bolo veľmi dôležité, už skončím, tri veci, že momentálne informovaný súhlas existuje, ale keď dôjdete do školy, tak vám ho dajú podpísať a platí pre všetko. Čiže my sme žiadali, aby pre nejaké iné veci ako školské, ktoré sú akreditované, bolo treba znova žiadať informovaný súhlas. V tomto smere som ministrovi dal otázku práve včera, že v jednom univerzálnom informovanom súhlase zákonný zástupca žiaka vyjadruje súhlas s uskutočnením viacerých aktivít, ktoré škola môže organizovať, napr. lyžiarske, plavecké, snowboardingové výcviky, to je z vyhlášky, školské výlety, exkurzie, školy prírody atď., ale tento informovaný súhlas sa nevzťahuje napríklad na prednášky, semináre, programy k prevencii rizikového správania, eliminácie sociálno-patologických javov, drogy, sexuálne správanie atď. Teraz som sa pýtal ministra, či súhlasí, aby boli posilnené kompetencie rodičov rozhodovať o týchto témach vzdelávania samostatným informovaným súhlasom. Čiže chceli sme, aby to bol výsledok tej tlačovky, aby univerzálny informovaný súhlas bol na niečo, čo je v škole, ale na tieto ďalšie veci bolo treba znova podpis. To je vlastne podobné, ako sa tuná žiada už nejakým zákonom, prípadne tými ďalšími zákonmi. Minister včera na to neodpovedal, ani nevedel, že to vlastne dostal, pretože to bola až otázka 26, ale určite mu v tomto smere pošlem ešte nejakú žiadosť alebo interpeláciu aj ďalej. Druhá požiadavka tej tlačovky bola, že do škôl treba dať iba to, čo je v školách akreditované. Čiže keď napríklad tá hra AIDS, proti AIDS nie je akreditovaná, tak to do škôl nepatrí. No a tretie bolo to, čo nám potvrdilo zdravotníctvo, že vlastne rodičia majú právo povedať nie. Čiže to teda je v zhode s tým, čo tu teraz vlastne prejednávame, a teda iste by som bol rád, keby aspoň jeden z týchto zákonov prešiel, prípadne sa potom v druhom čítaní vylepšil tak, aby aj tie výhody v iných zákonoch, ktoré, ku kultúre sa už nebudem vyjadrovať, lebo som už to, čo o tomto viem, povedal teraz, tak aby prípadne sa dali dohromady, aby sa niečo rozumné urobilo, pretože je to v zhode naozaj s názormi aj ministrov, aj našej verejnosti. Ďakujem. A pánovi Hlinovi ďakujem, že to otvoril a že teda jeho príspevok, ten prvý, bol absolútne apolitický, bez afektov a veľmi seriózny. Čiže toto si musí zobrať do budúcnosti za vzor, toto vystúpenie, Lojzko. Ďakujem.