V. Novotný, poslanec: (2007-12-06):
Ďalším zámerom predloženej novely je zaviesť poskytovanie špecializovanej ambulantnej starostlivosti na základe odporúčania všeobecného lekára s výnimkou akútneho stavu alebo úrazu do 24 hodín. Chcem povedať, že doteraz nebol predložený jasný zámer odôvodnený faktami, ktorým sa takéto ustanovenie zavádza do praxe. Podľa môjho názoru navrhované opatrenie povedie jednak k zbytočnému šikanovaniu pacientov, jednak k preťaženiu ambulancií všeobecných lekárov a môže viesť aj k zhoršeniu dostupnosti zdravotnej starostlivosti a k zhoršeniu prístupu k špecializovanej ambulantnej starostlivosti. Odporúčacie lístky sú podľa môjho názoru zbytočným šikanovaním pacienta, ktorý napríklad potrebuje ísť na kožné, očné alebo gynekologické vyšetrenie, presne vie, za akým špecialistom  má ísť, presne vie, aký má problém, presne vie, ktorý lekár mu vie s týmto problémom pomôcť, napriek tomu si bude musieť pred návštevou špecialistu najprv vysedieť niekoľko hodín v čakárni praktického, všeobecného lekára, aby dostal papierik na toto vyšetrenie. V najlepšom prípade tým stratí jeden celý deň, v tom horšom prípade na odborné vyšetrenie nepôjde. Je to aj zbytočné zaťažovanie všeobecných lekárov, ktorí okrem bežnej agendy a plnej čakárne hlavne v určitých obdobiach roku, keď je chrípková epidémia alebo zvýšený výskyt niektorého ochorenia, budú musieť vybavovať aj vypisovanie výmenných lístkov, prípadne ho delegujú na zdravotnú sestru. Ale v tej chvíli to stráca úplne zmysel, ktorý predkladateľ od odporúčacích lístkov očakáva. Paradoxne toto opatrenie môže zhoršiť dostupnosť zdravotnej starostlivosti pre tých pacientov, ktorí ju naozaj potrebujú, len nemajú akurát čas a trpezlivosť vysedávať v čakárni všeobecného lekára. Vláda ako jedno z prvých opatrení po jej nástupe zrušila poplatky za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti z dôvodu, že sa údajne zhoršila dostupnosť zdravotnej starostlivosti. Pravdou však je, že poplatky limitovali nadspotrebu v primárnej ambulantnej starostlivosti, asi o 10 % klesla spotreba, teda návšteva všeobecného lekára, limitovali aj nadspotrebu liekov, o čom hovorí medziročný nárast v tom období okolo 5 % a dnes 15 %. Kleslo teda do určitej miery zbytočné predpisovanie, aj keď úplne eliminovať sa to nepodarilo. Návštevy v špecializovanej ambulantnej starostlivosti však neklesli. Pretože kto naozaj potreboval ísť k lekárovi a potreboval špecialistu a mal nejaký problém, ten išiel, toho neodradilo ani 20 korún. Ale aký je cieľ tohto opatrenia, teda zavedenia odporúčacích lístkov? Aby všeobecný lekár mal prehľad v pohybe pacienta po špecializovaných vyšetreniach. Nie zlý zámer. Je naozaj dobré, aby niekto manažoval pacienta. Je otázne, či tak, ako je dnes nastavená ambulancia všeobecného lekára, je tento všeobecný lekár schopný, časovo, kapacitne a už aj nastavením mechanizmu svojej práce, zvládnuť a či by lepším riešením na sledovanie pohybu pacienta a na šetrenie nadspotreby zdravotnej starostlivosti, zbytočných návštev špecialistov nefungoval napríklad moderný e-health alebo elektronická zdravotná karta, ako trošku už prežité odporúčacie lístočky. Ďalším paradoxom navrhovanej novely je, že na jednej strane sa dostupnosť môže zhoršiť, ale na druhej strane môže vzniknúť zjavná nadspotreba zbytočnej špecializovanej ambulantnej zdravotnej starostlivosti. Čiže paradoxne, mnohí, ktorí potrebujú ísť k tomu špecialistovi, budú odradení tým, že budú musieť čakať na výmenný lístoček, tak radšej nepôjdu a naopak, na druhej strane u tých, ktorí radi navštevujú ambulancie všeobecných lekárov, môže stúpnuť spotreba špecializovanej zdravotnej starostlivosti. Pretože skúsenosti zo zahraničia nie sú presvedčivé. V Nemecku sa platí za návštevu ambulancie praktického lekára 10 eur za kvartál. Vstup k špecialistovi je možný buď cez odporúčací lístok od praktického lekára, vtedy je návšteva u špecialistu zdarma, alebo bez lístka, čiže teraz si odmyslime 10 eur, teraz poďme len k tomu, že buď si vysedíte rad a dostanete lístok alebo môžete ísť bez lístka, ale vtedy musíte zaplatiť u špecialistu. Dôsledkom zavedenia tohto režimu je to, že počet návštev u špecialistov stúpol. Predpokladaný dôvod, keď už niekto zaplatí 10 eur praktickému lekárovi, hodlá to využiť naplno a nechá sa poslať na všetky možné vyšetrenia. Čiže paradoxom zavedenia výmenných odporúčacích lístkov môže byť to, že naozaj stúpne zdravotná starostlivosť, ktorá nie je taká potrebná, resp., keď už si niekto vysedí rad u všeobecného lekára a konečne sa dostane po niekoľkých hodinách na rad, tak povie, že, pán doktor, tak vypíšte mi už ten lístok okrem ortopédie aj na očné, gynekologické a zubné, lebo tak postupne tam pôjdem, aby som nemusel toľko čakať. To bude reálna prax. A keď som už u vás, pán doktor, napíšte mi ešte aj tie žlté, aj tie červené tabletky, lebo zase kedy tu vysedím ten obrovský rad. Čiže, znovu vznikne zbytočná preskripcia a niekedy aj zbytočné návštevy špecialistu u tých chronických navštevovateľov. Všetci, ktorí sme tu lekári a ambulujeme, poznáme tých, ktorí k nám prídu viac prinútene, lebo ich zdravotný stav ich k nám priviedol, a tých, ktorí k nám prídu s veľkou láskou a ochotou prípadne aj viackrát za týždeň. Podám teda pozmeňujúci návrh na vypustenie tohto ustanovenia. Uvedomujem si, že zrejme nezískam podporu vládnej koalície, preto podám tiež alternatívny pozmeňujúci návrh a na podporu tohto by som chcel poprosiť, ide trošku ďalej ako pozmeňujúci návrh pani poslankyne Sárközy, ktorý, samozrejme, podporím, ktorý je ako keby pokračovaním, doplnením bodu 9 informácie. Ak už majú zostať odporúčacie lístky, aspoň zmiernime ich negatívny dopad. Čiže týka sa rozšírenia okruhu osôb, ktoré nebudú potrebovať odporúčanie od všeobecného lekára. V informácii v bode 10 sme dopísali, že „takéto odporúčanie nebudú potrebovať ani dispenzarizovaní pacienti“. Za to budem hlasovať a pokračujem ďalej v tej vete: „nebudú potrebovať ani v prípade psychiatrického vyšetrenia a ďalej u kontrolných vyšetrení osôb, ktoré mali odporúčanie, ale ich stav jedným vyšetrením nemohol byť uzavretý, u osôb privezených a odporučených na vyšetrenie záchrannou zdravotnou službou a u osôb nad 50 rokov, ktorým je poskytovaná preventívna prehliadka v odbore urológia a gastroenterológia.“ Prečo? Ak má niekto cukrovku a táto má byť správne liečená, pacient by mal chodiť na pravidelné kontroly k diabetológovi. Podľa nového tam môže ísť len vtedy, ak ho zakaždým odošle všeobecný lekár, dá mu odporúčanie. Ak mal niekto rakovinu močového mechúra, má mať pravidelné kontroly močového mechúra urológom špeciálnou technikou cystoskopiou. Podľa nového, len ak mu dá odporúčanie všeobecný lekár. Ak má niekto predrakovinový stav v hrubom čreve sledovaný gastroenterológom, musí mu  zakaždým dať odporúčanie všeobecný lekár. Nie je výnimka pre dispenzarizované osoby. Pozmeňujúcim návrhom č. 9 k informácii túto výnimku urobíme. Pokračujem ďalej. Ak niekto dosiahol vek 50 rokov, má nárok na preventívne gastroenterologické vyšetrenie. Ale len vtedy, ak mu dá odporúčanie všeobecný lekár. Ak má muž viac ako 50 rokov, má nárok na preventívne urologické vyšetrenie ale zas len vtedy, keď mu dá odporúčanie všeobecný lekár. Teda nie je výnimka pri preventívnych vyšetrenia v dvoch špecializovaných odboroch, čo je podľa mňa úplne zbytočné, aby tam muselo byť odporúčanie. Ak si niekto zlomí nohu, absolvuje ošetrenie u chirurga, naloží sa mu sadrová dlaha. Aby mu chirurg po 3 dňoch vykonal kontrolu a dosadrovanie, musí predtým zájsť ku všeobecnému lekárovi a pýtať odporúčanie, potom pred zložením sadry s odborným zhodnotením, či naozaj je zlomenina zhojená a sadra môže ísť dole, zasa bude čakať u všeobecného lekára a žiadať odporúčanie. Má to význam len u tých, čo potrebujú práceneschopnosť, ale pre dôchodcov je to napríklad zbytočná záťaž. Čiže znovu nie je výnimka pre kontrolné vyšetrenie u špecialistu, ak si doriešenie stavu vyžadovalo kontrolu u neho. Podľa znenia zákona je tiež otázne, či špecialista môže ošetriť osobu privezenú záchrannou službou napríklad s obličkovým záchvatom. Ak tento obličkový záchvat sa opakuje už tretí deň, osoba nesplňuje vznik náhlej zmeny zdravotného stavu do 24 hodín. Takže osoba musí ísť najprv k všeobecnému lekárovi, až po jeho rozhodnutí ide na eventuálne špeciálne ošetrenie. Nemôže o tom rozhodnúť lekár záchrannej zdravotnej služby. Iným príkladom môže byť bolesť na srdci vyše 24 hodín, aj ošetrenie u internistu či prekonaný úraz pred viac ako 24 hodinami. Dámy a páni, chcem vás poprosiť naozaj o podporu tohto pozmeňujúceho návrhu, ide len o to, aby sme nešikanovali pacientov, ktorí sú naozaj chorí, prípadne majú nárok na preventívnu prehliadku. Ďalší okruh, ktorému sa chcem venovať, je lekárska služba prvej pomoci a ústavná pohotovostná služba, pri ktorých prichádzajú nové riešenia a niektoré riešenia sa len posúvajú do absurdity v dôsledku ďalších a ďalších vylepšení. § 7 ods. 6 hovorí o tom, že lekársku službu prvej pomoci vykonávajú poskytovatelia poskytujúci všeobecnú ambulantnú starostlivosť a špecializovanú zubnú lekársku ambulantnú starostlivosť v zariadení na to určenom, ktoré má na túto činnosť vydané povolenie z VÚC. Na základe rozpisu VÚC o tom hovorí zákon o poskytovateľoch. Rozhodne nepovažujem toto riešenie lekárskej služby prvej pomoci za dobré. Treba povedať, že lekárska služba prvej pomoci nebola riešená reformnými zákonmi a je len výsledkom poslaneckých iniciatív. V minulom funkčnom období to bol môj kolega Tibor Bastrnák, v tomto funkčnom období pán poslanec Zvonár. Dnes je ale týmto návrhom v zákone o zdravotnej starostlivosti dotiahnutá do absurdity. Všeobecný lekár a stomatológ sú povinní zabezpečiť 24-hodinovú dostupnosť zdravotnej starostlivosti, čo sa mnohokrát naozaj dalo dosiahnuť len teoreticky. Po pracovnej dobe preto dostupnosť zdravotnej starostlivosti zabezpečuje lekárska služba prvej pomoci, čo sú ale poskytovatelia zdravotnej starostlivosti s na to vydanou licenciou a povolením. Určiť však všeobecným lekárom a stomatológom povinnosť vykonávať lekársku službu prvej pomoci v zariadení iného poskytovateľa, dokonca pod hrozbou sankcie bez toho, aby bol tento prevádzkovateľ povinný za ich prácu dôstojne zaplatiť, pripomína miestami otrokársky vzťah. Lekár primárnej zdravotnej starostlivosti sa stal lacnou pracovnou silou pre iného poskytovateľa zdravotnej starostlivosti. Na druhej strane viem, na druhej strane je odpoveď, že títo všeobecní lekári majú kapitačnú platbu na svojej ambulancii na 24-hodinovú nepretržitú starostlivosť. Poskytujú však v zariadení lekárskej služby prvej pomoci starostlivosť svojim kapitovaným pacientom? Nie. Väčšinou nie. Som o tom presvedčený, že toto riešenie je zlé. Je potrebné zmeniť to nielen v tomto zákone, ale aj v zákone o poskytovateľoch, ktoré riešia túto problematiku. Nepodávam preto žiadne pozmeňujúce návrhy, ale chcem poprosiť pána ministra, upozorniť ho na to, aj keď, myslím si, že o probléme dobre vie, aby sa touto vecou naozaj zaoberal a pripravil komplexné riešenie, dobré pre všetkých hráčov na zdravotníckom trhu. Mohli by sme si dať ako domácu úlohu, aby sme našli také riešenie, ktoré bude vyhovovať do určitej miery všeobecným lekárom, lekárskym službám prvej pomoci, ale predovšetkým pacientom, aby bola dostupnosť zdravotnej starostlivosti ambulantnej 24-hodinová. Podľa môjho skromného názoru zabezpečenie nepretržitej dostupnosti zdravotnej starostlivosti by buď malo byť úlohou zdravotných poisťovní, a to vrátane motivácie poskytovateľov, a preto lekársku službu prvej pomoci ako inštitút by sme mohli zrušiť, resp. nech zostane lekárska služba druhá, alternatíva prvej pomoci v zákone, a potom sú znova možné dva prístupy. Pokračovať v tomto, to znamená, že poskytovateľ ambulantnej starostlivosti je povinný zúčastňovať sa na lekárskej službe prvej pomoci z titulu svojho zmluvného vzťahu s poisťovňou, ale potom treba vyriešiť spôsob jeho odmeňovania aj vo vzťahu k Zákonníku práce, predsa na druhý deň ide do svojej ambulancie, kde musí písať okrem iného výmenné lístky, alebo to necháme ako problém poskytovateľa lekárskej služby prvej pomoci, ktorý vyberá poskytovateľov na dobrovoľnom  zmluvnom vzťahu. Má licenciu, má povolenie, chce to zabezpečovať, nech si teda zabezpečí lekárov, nech sa s nimi dohodne na nejakom pracovnoprávnom vzťahu alebo na zmluve o vykonaní práce. Druhé, úplné nóvum, ktoré tento zákon prináša, je ods. 7 vyššie menovaného § 7, a to je ústavná pohotovostná služba. Tento ods. 7 voľne prerozprávaný hovorí o tom, že ústavnú pohotovostnú službu vykonávajú gynekológovia a ambulantní špecialisti v zdravotníckom zariadení poskytovateľa, ktorý je oprávnený vykonávať ústavnú pohotovostnú službu. Čiže, ambulantný špecialista s vlastnou licenciou a povolením chodí slúžiť do nemocnice, preložené do slovenského jazyka. Na jednej strane rozumiem a tiež som bol oslovený aj Asociáciou nemocníc Slovenska, aj rôznymi malými nemocnicami, ktorí na zabezpečenie prevádzky 24-hodinovej nepretržitej zdravotnej starostlivosti by radi prijali zabezpečenie ústavnej pohotovostnej služby pomocou externistov z terénu, lekárov špecializovanej ambulantnej starostlivosti. Ale tak ako je to navrhnuté vo vládnom návrhu zákona, to znovu zakladá, žiaľ, jednostranný vzťah lekár – špecialista musí vykonávať. Moja otázka je, v ktorej nemocnici. Ako ju určíme? Nie je to vždy také jednoduché, že v tej najbližšej. Keď tam nie je také oddelenie, v ktorej nemocnici? Akú časť ústavnej pohotovostnej služby má vykonávať? Je na to medicínsky dostatočne erudovaný? A teraz pri všetkej úcte k svojim kolegom, ktorí majú ambulancie ŠAS-ky, čiže špecialistom, sú erudovaní, odborne veľmi, ale keď po desiatich rokoch chirurga, ktorý je v ambulancii, postavíte do operačnej pohotovosti na chirurgickom oddelení a má urobiť pravostrannú hemikolektómiu, no tu už by som teda bol plný obáv, či sa vôbec odváži tento výkon urobiť. Určite nie, určite nie, lebo má spätnú väzbu. Čo bude so Zákonníkom práce? No, v noci odslúži. Kolega, ktorý je v zamestnaneckom vzťahu, na druhý deň má voľno po službe. On ide do svojej ambulancie, predsa tam musí poskytnúť špecializovanú ambulantnú starostlivosť. Má zazmluvnených  pacientov, má zmluvu s poisťovňou. Ako u neho vyriešime Zákonník práce? Vo výbore pre zdravotníctvo, chvalabohu, prešiel pozmeňujúci návrh k informácii, ho máte pod bodom 5, poprosím vás o jeho podporu. Ja tiež podporím tento pozmeňujúci návrh, kde sa podarilo doplniť po vzájomnej dohode, čiže je to výrazný posun dopredu, to znamená, že vykonáva na základe pracovného vzťahu po vzájomnej dohode, to znamená, musí existovať dohoda medzi špecialistom a poskytovateľom, čo mu trošku otvára priestor, aby sa nedostal do otrokárskeho vzťahu. Ja podávam ešte jeden pozmeňujúci návrh k tomuto bodu, ktorý je znovu pokračovaním, čiže nič nechcem vyňať zo správy, je ako keby voľným pokračovaním a hovorí o tom, že môžu vykonávať, čiže po vzájomnej dohode môžu vykonávať. Dámy a páni, toľko som chcel povedať k jednotlivým okruhom a problémom, ktoré prináša novela tohto zákona. Dovoľte mi, aby som teda podal pozmeňujúce návrhy k predmetnému vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 576 o zdravotnej starostlivosti. Prvý pozmeňujúci návrh: „V čl. I body 3, 6, 10 a 33 sa vypúšťajú.“ Odôvodnenie. Navrhuje sa úplné vypustenie ustanovení upravujúcich vytvorenie zdravotných obvodov. Rajonizáciu má vláda vo svojom programovom vyhlásení. Predmetné ustanovenia majú byť tak  naplnením tohto zámeru. V návrhu zákona chýbajú akékoľvek pravidlá na stanovovanie zdravotných obvodov. Prideľovanie obvodov tak bude na úplnej ľubovôli vyšších územných celkov, čo predstavuje nezanedbateľný potenciál zneužitia či korupcie. Navyše nie je zaručené, že každá časť územia Slovenskej republiky bude v niektorom zdravotnom obvode. VÚC-ka môže napríklad nezaradiť niektorú časť územia, povedzme, rómske osady do žiadneho obvodu a nič tým neporuší. Tiež nie je garantované, že poskytovateľ bude mať určené geograficky najbližšie územie. Skrátka, navrhované znenie nenapĺňa zámer garantovať dostupnosť zdravotnej starostlivosti cez rajonizáciu. Návrh nerieši ani ďalší aspekt takejto rajonizácie, ako bude možné meniť hranice zdravotných obvodov, čo bude procesne relevantným podnetom na zmenu. Bude sa o hraničné územia odohrávať boj na kraji? Na aké dlhé obdobie má rajonizácia platiť? Toto je teda môj prvý pozmeňujúci návrh. Následne v prípade, ak prejde, ďalšie 4 sú bezpredmetné. V prípade, ak neprejde tento pozmeňujúci návrh, navrhujem hlasovať o pozmeňujúcich návrhoch 2, 3, 4, 5 spoločne, bude ich viacej. Bude ich veľmi veľa. Čiže prvý, ak neprejde, potom navrhujem hlasovať o pozmeňujúcich návrhoch 2, 3, 4, 5 spoločne. Tieto sa totižto, to je tá druhá alternatíva, ktorú som spomínal, týkajú vylepšenia existujúcich zdravotných obvodov. Vnútorne s nimi nesúhlasím, ale ak už majú byť zdravotné obvody, tak ich aspoň napíšme dobre v tomto zákone. Druhý pozmeňujúci návrh: „V čl. 1 v bode 3 v § 2 sa na koniec navrhovaného ods. 23 pripája veta: „Podrobnosti o spôsobe administratívneho určovania rozsahu územného zdravotného obvodu poskytovateľom určí všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky.“.“ Odôvodnenie. V návrhu zákona chýbajú jasné a transparentné pravidlá určovania zdravotných obvodov. Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky sa zároveň nesmie zbaviť zodpovednosti za dôsledky zavedenia inštitútu zdravotných obvodov presunom celej agendy na samosprávne kraje bez aspoň rámcovej regulácie. Tretí pozmeňujúci návrh: „V čl. 1 v bode 3 v § 2 ods. 24 a 25 vypustiť.“ Odôvodnenie. Ods. 24 uvádza logicky zmätočnú vetu, ktorá hovorí, že zdravotná starostlivosť sa poskytuje komukoľvek. Predložený návrh zavedenia obvodov, právo na výber poskytovateľa neobmedzene. Uvedená veta je preto nadbytočná. Podstata legislatívnej úpravy zdravotných obvodov je v bode 10 § 12 nový ods. 4 a pri takomto znení je navrhovaný ods. 24 nadbytočný. Ods. 25 zase duplicitne upravuje pojem upravený v § 8 ods. 4 platného zákona. Štvrtý pozmeňujúci návrh: „V čl. 1 v bode 6 v § 7 ods. 1 a 2 vypustiť.“ Odôvodnenie. Zmena v § 7 nie je pre zavedenie zdravotných obvodov potrebná. Špecializácie, v ktorých má byť zavedená rajonizácia, sú už uvedené v bode 3 § 2 ods. 22. Neurčitá definícia v ods. 2 je zmätočná. Všeobecná ambulantná starostlivosť sa vykoná v určenom zdravotnom obvode, čo znamená, vykonáva sa, lekár má za miesto poskytovania zdravotnej starostlivosti definované v povolení. V prípade poskytovania zdravotnej starostlivosti v domácnosti pacienta je predsa irelevantné, kde pacient býva a teda či je za hranicou zdravotného obvodu, alebo nie. Zákonodarca nechce stanoviť, že mimo svojho rajónu lekár nemôže ošetriť pacienta. Piaty pozmeňujúci návrh: „V čl. 1 bod 10 znie: V § 12 sa za ods. 3 vkladá nový ods. 4, ktorý znie: „(4) Dôvody ustanovené v ods. 2 písm. a) sa nevzťahujú na osobu, ktorá má trvalé alebo prechodné bydlisko v určenom zdravotnom obvode poskytovateľa všeobecnej ambulantnej starostlivosti, špecializovanej ambulantnej starostlivosti, v špecializovanom odbore gynekológia a špecializovanej ambulantnej starostlivosti v špecializovanom odbore stomatológia. Doterajšie ods. 4 až 10 sa označujú ako ods. 5 až 11.“ .“ Odôvodnenie. Sprehľadnenie navrhovanej úpravy. Pozmeňujúci návrh, prichádza teda pozmeňujúci návrh č. 6: „V čl. 1 v bode 6 v § 7 ods. 7 sa slovo „vykonávajú“ nahrádza slovným spojením „môžu vykonávať“.“. Ide o upresnenie ustanovenia v súvislosti s vykonávaním ústavnej pohotovostnej služby špecialistami. O tom už som hovoril. O tomto pozmeňujúcom návrhu navrhujem hlasovať samostatne. Pozmeňujúci návrh č. 7. Je to prvá alternatíva riešenia odporúčacích lístkov, teda ich vypustenie: „V čl. 1 v bode 12 v § 12 ods. 13 vypustiť.“ Odôvodnenie. Nebol predložený jasný zámer odôvodnený faktami, ktorým sa takéto ustanovenie zavádza do praxe. Navrhované opatrenie povedie k zbytočnému šikanovaniu pacientov a k zhoršeniu prístupu k špeciálnej ambulantnej starostlivosti. Ak tento pozmeňujúci návrh neprejde, navrhujem hlasovať samostatne o pozmeňujúcom návrhu 8, čiže 7 samostatne, 8 samostatne. Pozmeňujúci návrh 8: „V čl. 1 v bode 12 v § 12 ods. 13 sa na konci pripájajú slová: „v prípade psychiatrického vyšetrenia a ďalej u kontrolných vyšetrení osôb, ktoré mali odporúčanie, ale ich stav jedným vyšetrením nemohol byť uzavretý, u osôb privezených a odporučených na vyšetrenie záchrannou zdravotnou službou a u osôb nad 50 rokov, ktorým je poskytovaná preventívna prehliadka v odbore urológia a gastroenterológia.“.“ Odôvodnenie. Rozšírenie okruhu osôb, ktoré nebudú potrebovať odporúčanie od všeobecného lekára. V ďalšej časti budem hneď pokračovať. Pozmeňujúci návrh č. 9. Potom poviem, ako budeme o týchto ostatných hlasovať. Teda od deviatky ďalej. Dobre? Pozmeňujúci návrh č. 9: „V bode 5 v § 6 odsek 5 vypustiť posledné písmeno c).“ Vysvetlenie. Najprv vysvetlím, o čo ide. Podľa tohto ustanovenia by sa písomná forma informovaného súhlasu vyžadovala pri každej zmene diagnózy a liečebného postupu, čiže pri každej zmene diagnostického a liečebného postupu. Toto odôvodnenie, toto ustanovenie považujem za nadbytočné, keďže môže viesť len k byrokratickému zacykleniu. Zdravotnú starostlivosť možno poskytovať len s informovaným súhlasom. Zmena diagnostického alebo liečebného postupu je teda dnes možná len s informovaným súhlasom. Čo by sa stalo, ak by musel byť písomný? Zmena v postupe diagnostiky a liečby sa v zdravotníctve deje neustále. Keďže zdravotnícki pracovníci sa rozhodujú na základe priebežne dopĺňaných informácií, ktoré sa navyše priebežne menia, ak by každá takáto zmena mala byť sprevádzaná písomnou formou informovaného súhlasu, zdravotníkom zostane podstatne obmedzený čas na samotné poskytovanie zdravotnej starostlivosti. Budeme niekoľkokrát denne na oddelení podpisovať papierik s pacientom, či súhlasí, aby išiel na CT. Že na CT má nejaký výsledok, či súhlasí, aby sme mu zajtra dali infúziu. Čiže, neustále sa mení zdravotná starostlivosť v priebehu dňa. Desiaty pozmeňujúci návrh: „Body 7 a 8 vypustiť.“ O čom hovoria body 7 a 8? Majú za cieľ umožniť prijať pacienta do nemocnice aj bez odporúčania ošetrujúceho lekára na základe jeho vlastnej žiadosti, ak si vyžaduje poskytovanie zdravotnej starostlivosti dlhšie ako 24 hodín. Čiže pacient príde na centrálny príjem v nemocnici a povie, pán doktor, ja by som chcel byť prijatý do vašej nemocnice. Lekár posúdi, či jeho zdravotný stav si vyžaduje zdravotnú starostlivosť dlhšiu ako 24 hodín a prijme príslušného pacienta, ak si vyžaduje, do nemocnice. Toto ustanovenie je ale nadbytočné. Pretože posúdenie, či zmena zdravotného stavu osoby vyžaduje nepretržité poskytovanie zdravotnej starostlivosti dlhšie ako 24 hodín, robí lekár, niekto to posúdiť musí, pacient to nevie posúdiť, či už na centrálnom príjme alebo na oddelení pred plánovanou operáciou. Z definície v § 2 ods. 4 je takýto lekár ošetrujúcim lekárom a jeho odporúčanie je upravené v existujúcom § 9 ods. 1 písm. a) platného zákona. Čiže toto ustanovenie je úplne zbytočné, lebo nerozumiem zámeru, aby mohol byť pacient prijatý do nemocnice na základe vlastnej žiadosti, a nie na základe odporúčania. Nejaký lekár ho stretne. A keď rozhodne o tom, že má byť prijatý do nemocnice, tak je to v podstate odporúčanie tohto lekára. „Bod 11 vypustiť“ – jedenásty pozmeňujúci návrh. Toto ustanovenie sa týka toho, že od dohody o poskytovaní zdravotnej starostlivosti môže pacient odstúpiť len na základe písomného odstúpenia a až prvý deň nasledujúceho mesiaca po doručení písomného odstúpenia sa mu tento zmluvný vzťah s lekárom skončí. Odôvodnenie, prečo to chcem vypustiť. Dnes platné znenie upravuje zánik dohody o poskytovaní všeobecnej ambulantnej starostlivosti. Návrh upravuje akúkoľvek zdravotnú starostlivosť, pričom táto nebýva poskytovaná na základe písomnej dohody. Prečo však ukončenie tejto dohody má byť písomné? Navrhované znenie spôsobí, že aj ukončenie každej návštevy lekára – špecialistu by malo byť sprevádzané písomnou výpoveďou s mesačnou výpovednou lehotou. Zákonné stanovenie výpovednej lehoty narušuje právo na zmluvnú voľnosť. Okamžitému odchodu od lekára, s ktorým je pacient nespokojný, je takto postavená bariéra. Pacienta núti ešte aspoň mesiac využívať služby poskytovateľa, ktorého nechce. To znamená, chodíte so svojím dieťaťom k pediatrovi, má už tretí týždeň angínu a nie ste spokojný s liečbou. Poviete, pani doktorka, ja odchádzam. Ide k inému lekárovi. Vy mi neviete pomôcť. Ona povie, áno, ale najprv musíte doručiť písomnú žiadosť na rozviazanie našej zmluvy. Vy napíšete písomnú žiadosť, podáte ju dnes 6. decembra a môžete odísť k 1. januáru. Medzitým bude ďalšie tri týždne liečiť vášho pacienta. To znamená, nemôžete slobodne vymeniť svojho lekára. Je to zbytočné administratívne obmedzovanie slobodnej voľby lekára. Bod 12. V bode 12 v § 12 vypustiť odsek 12. Pozmeňujúci návrh 12: „V bode 12 v § 12 vypustiť ods. 12.“ Je to trošku groteskné. Vysvetlenie. Poskytovateľ zdravotnej starostlivosti nemôže odmietnuť návrh na uzatvorenie dohody o poskytovaní zdravotnej starostlivosti, ak bol určený osobe. Navrhované znenie neprípustným spôsobom zasahuje do kompetencie stanovovania práv a povinností poskytovateľa. Povinnosť poskytovateľa zdržať sa odmietnutia pacienta určeného služobným orgánom, úradom znamená jeho faktické podriadenie sa okruhu subjektov silových rezortov. Navrhované znenie presúvača z právomoci zdravotnej politiky na silové rezorty. Silový rezort vám určí, že týchto 100 pacientov musíte ošetriť a vy nemáte ani z dôvodu časovej obmedzenosti, preťaženosti, toho, že máte 4 000 kapitovaných pacientov, možnosť to odmietnuť. Proste musíte to vykonať. Tým pádom poskytovateľov zdravotnej starostlivosti dávame do sféry velenia silových rezortov, čo je teda podľa môjho názoru neprípustné. Polícia, armáda či železnice môžu teda donúť akéhokoľvek poskytovateľa k poskytovaniu zdravotnej starostlivosti. Pozmeňujúci návrh 13: „Bod 24 vypustiť.“ Bod 24 hovorí o tom, že údaje zo zdravotnej dokumentácie sa sprístupňujú aj ministerstvu zdravotníctva. Odôvodnenie vypustenia. Návrh rozširuje právomoc ministerstva zdravotníctva a podľa môjho názoru zbytočne manipulovať so zdravotnou dokumentáciou občanov bez ich súhlasu a otvára možnosť potenciálneho zneužitia údajov v nej uvedených. Bod 14 môjho pozmeňujúceho návrhu. Tento by som chcel zvlášť vyzdvihnúť, pretože ide podľa môjho názoru naozaj o legislatívnu formálnu úpravu problému, ktorý vznikol v predchádzajúcom období v zákone o zdravotnej starostlivosti. Musím povedať, že vládna novela zákona ho chce opraviť, ale podľa mňa sa to dá opraviť ešte lepšie. Týka sa tento 14. pozmeňujúci návrh bodu 29, ktorý znie: „V § 40 ods. 2 znie: „(2) Sterilizáciu možno vykonať len na základe písomnej žiadosti a písomného informovaného súhlasu po predchádzajúcom poučení osoby plne spôsobilej na právne úkony alebo zákonného zástupcu osoby nespôsobilej dať informovaný súhlas doplnenej o rozhodnutie súdu na základe žiadosti zákonného zástupcu.“.“ Odôvodnenie. Predložený bod 29 rieši logickú chybu vo vládnom návrhu v § 40 ods. 2 dnes platného zákona, ale s drobnou nedôslednosťou. Ak stačí súhlas zákonného zástupcu na to, aby bola neplnoletá sterilizovaná, prečo by sa mal zákonný zástupca obracať na súd a žiadať o súdny súhlas? Vecný záver, na ktorom sa v roku 2004 zhodla Etická komisia ministerstva zdravotníctva, sprísňoval podmienku sterilizácie zraniteľných skupín tak, že okrem súhlasu zákonného zástupcu vyžadoval aj súhlas súdu ako ochranu pred teoretickým zneužitím ireverzibilnosti zákona. Pozmeňujúci návrh 15. Ten je môj posledný: „V bode 30 v § 44 ods. 10 písm. f) vypustiť.“ Vysvetlenie. Ustanovenie navrhuje alebo upravuje poskytovanie informácie o preventívnych prehliadkach Národnému centru informácií na základe vyhlášky. Navrhovaná legislatívna technika nie je prípustná. Rozsah poskytovania a sprístupňovania osobných údajov musí stanovovať zákon. Nie je možné túto kompetenciu presunúť na právny predpis nižšej sily. Alternatívnym riešením je doplnenie prílohy 2 o špecifikáciu predmetných údajov. V mojom pozmeňujúcom návrhu, ktorý máte rozdaný písomne, je ešte napísaný aj pozmeňujúci návrh č. 16. Je ale totožný s pozmeňujúcim návrhom, ktorý predložil pán poslanec Valocký ako č. 2, čiže nepodávam, neprečítam svoj šestnásty pozmeňujúci návrh a nežiadam, aby o ňom bolo hlasované. Chcem ale džentlmensky poprosiť pána poslanca Valockého, keby mohol o svojich dvoch pozmeňujúcich návrhoch dať hlasovať najprv o prvom, a potom o druhom, aby som za ten druhý mohol zahlasovať. Toľko teda k mojim pozmeňujúcim návrhom. Navrhujem, aby sa o nich hlasovalo nasledovne, zopakujem, aby pán spravodajca mal prehľad. Najprv o pozmeňujúcom návrhu 1, potom spoločne o pozmeňujúcich návrhoch 2. 3, 4, 5, potom samostatne o pozmeňujúcom návrhu 6, potom samostatne o pozmeňujúcom návrhu 7, samostatne o pozmeňujúcom návrhu 8, potom o pozmeňujúcich návrhoch 9, 10, 11, 12, 13 a 15 spoločne a o bode 14, týkajúcom sa sterilizácie, samostatne. Bod 16 som nepodal. Dovoľte mi ešte, aby som podal krátky pozmeňujúci návrh, ktorý máte pod hlavičkou Peter Markovič, pán poslanec sa nestihol, žiaľ, prihlásiť do rozpravy. Prvý pozmeňujúci návrh: „V čl. 1 v bode 6 v § 7 ods. 1 znie: „(1) Zdravotná starostlivosť sa poskytuje ako: a) ambulantná starostlivosť: 1. všeobecná 1.1 pre dospelých, 1.2 pre deti a dorast; 2. špecializovaná 2.1. gynekologická, 2.2. zubno-lekárska; 3. domáca ošetrovateľská starostlivosť; 4. špecializovaná iná; 5. záchranná zdravotná služba; b) ústavná starostlivosť, c) lekárenská starostlivosť.“ .“ Odôvodnenie. V navrhovanom znení § 7 ods. 1 návrhu zákona chýba úprava domácej ošetrovateľskej starostlivosti ako ambulantnej starostlivosti. Z týchto dôvodov návrh dopĺňa do ambulantnej starostlivosti poskytovanie tejto zdravotnej starostlivosti, aby každý možný príjemca zdravotnej starostlivosti mal právo na dostupnosť tejto formy ambulantnej starostlivosti tzv. ADOS-u. Druhý pozmeňujúci návrh: „V čl. 1 v bode 6 v § 7 ods. 2 znie: „(2) Všeobecná ambulantná starostlivosť podľa ods. 1 písm. a) bodu 1.1.1.2. špecializovaná ambulantná starostlivosť podľa ods. 1 písm. a) bodu 2.1.a 2.2. a domáca ošetrovateľská starostlivosť podľa ods. 1 písm. a) bodu 3 sa vykonáva v určenom zdravotnom obvode podľa § 2 ods. 22.“.“ Odôvodnenie. S ohľadom na zásadnú pripomienku uvedenú v predchádzajúcom bode sa navrhuje, aby sa domáca ošetrovateľská starostlivosť tiež vykonávala v určenom zdravotnom obvode, keď už má byť. Tretí pozmeňujúci návrh: „V čl. 1 v bode 36 príloha č. 4 k zákonu č. 576/2007 nahradiť „podpis a otlačok pečiatky lekára“ textom „podpis ošetrujúceho zdravotníckeho pracovníka“.“ Odôvodnenie. Povinnosť informovať sa vzťahuje na ošetrujúceho zdravotníckeho pracovníka, teda nielen ošetrujúceho lekára, ale aj na sestru s príslušnou licenciou, sestru v agentúre domácej ošetrovateľskej starostlivosti, pôrodnú asistentku s príslušnou licenciou. Avšak príloha č. 4 k návrhu zákona Vzor náležitosti písomného informovaného súhlasu už hovorí iba o lekárovi, t. j. nie o zdravotníckom pracovníkovi, čim fakticky zužuje okruh osôb, ktoré posudzujú potrebu zabezpečenia informovaného súhlasu a to iba na ošetrujúceho lekára. Dámy a páni, o týchto troch pozmeňujúcich návrhoch navrhujem hlasovať spoločne. Dámy a páni, ďakujem za pozornosť. Skončil som. Sľúbil som síce predsedovi Národnej rady, že to stihnem za 30 minút, ale ospravedlňujem sa za dlhšie rokovanie. Ďakujem pekne za pozornosť.