J. Kvorka, poslanec: (2007-06-27):
No, tak by som sa spýtal, pán poslanec Prokopovič, kto tých robotníkov má obhajovať, kto má ich záujmy a práva hájiť, keď novelizáciou Kaníkovho Zákonníka práce boli obmedzené, a jednoducho títo ľudia, ktorí vytvárajú hodnoty tejto spoločnosti, majú byť postavení teraz pred čosi, čo sa radí, nechcem sa vyjadriť k čomu. Jednoducho preto si myslím, že je potrebné robiť tento Zákonník práce a tá predstava toho katastrofického scenára, že čo sa zase udeje, keď nadobudne právoplatnosť tento Zákonník práce. Nuž, tá bude mať asi výsledok, si dovolím tvrdiť, taký, pán poslanec, ako ste tvrdili, keď sme vyhrali voľby, vstúpili sme do vlády a hovorili ste o tom, že to tu zanikne v priebehu mesiaca alebo dvoch. Lebo my to nevieme, pretože všetko dokážete robiť len vy. To len tak na úvod a z tohto dôvodu si ja dovolím aj poukázať na niektoré smernice Medzinárodnej organizácie práce. Dovolím si hovoriť aj o odboroch, ktoré sú aj v západných krajinách Európskej únie uznávané a zaužívané. Predsa, preboha, zamestnávateľské rady, ktoré ste vy postavili a ktoré si v konečnom dôsledku volia práve tí majitelia zamestnávateľov, nebudú obhajovať záujmy týchto robotníkov, ktorí to potrebujú, a týchto ľudí, ktorí vytvárajú tieto hodnoty. Z toho dôvodu je potrebné, aby odbory boli, aby mali svoje právomoci a aby sa zastávali týchto ľudí v rámci rôznych vecí a vyjednávaní, ktoré sú potrebné a ktoré si oni nemôžu dovoliť urobiť, pretože situácia, bohužiaľ, je dneska taká, že keby pristúpili k svojej obhajobe, pravdivej a spravodlivej obhajobe, ktorá je v mnohých prípadoch taká potrebná, tak po skončení tohto by mali tzv. padáka. Odbory sú tu nato, aby zaujímali tieto stanoviská, aby k tomu prikračovali. Rokovanie o návrhu novely Zákonníka práce v mnohých prípadoch sprevádza populizmus, ba občas dokonca sa tu vyslovovali aj rôzne nepravdy. Je zrejmé, že sú zamestnávatelia, ktorí bránia takýmto jeho zmenám, ktoré by z neho spravili vyspelý a moderný európsky zákon. Príkladom je tvrdá kritika ustanovenia, ktorým by vo veľkých podnikoch vznikla pozícia uvoľneného odborárskeho funkcionára, teda takého, ktorého bude platiť zamestnávateľ. V legislatíve európskych krajín je to pritom bežne zaužívané. Takzvaná a tu už mnou spomínaná Kaníkova novela Zákonníka práce vytvorila podmienky na prisvojovanie si nezaplatenej práce prevyšujúcej hodnotu jej pracovnej sily. Vytvorila podmienky na dumpingovú cenu práce na trhu práce. Zakotvila sociálnu neistotu zamestnanca a vytvorila podmienky na vytváranie strachu pre každého, kto by chcel proti tomuto protestovať. Áno, platný Zákonník práce umožňuje zamestnávateľovi, aby so zamestnancom zaobchádzal v mnohých prípadoch len ako s výrobným faktorom. Preto SMER – sociálna demokracia si vo svojom volebnom programe a v spoločnom vládnom programe vytýčila zásadu, aby pracovné podmienky na Slovensku boli ľudské, dôstojné, nediskriminačné a aby odmena za prácu zodpovedala aspoň základnej reprodukcii síl zamestnanca a aby umožňovala jeho ľudskú kvalitu života, a preto sa navrhuje táto novelizácia Zákonníka práce. Ak obhajujeme nedôstojné pracovné podmienky zamestnanca, vyplácanie mzdy zamestnancovi, nezodpovedajúce rozsahu a kvalite výkonu jeho práce, svojvoľné ukončenie pracovného pomeru zamestnanca zo strany zamestnávateľa, opakované uzatváranie pracovného pomeru na dobu určitú, zle zabezpečená ochrana a bezpečnosť pri práci zamestnanca alebo živnostníka, minimálna sociálna istota zamestnanca, prisvojovanie si nároku zamestnanca zamestnávateľov na dovolenku, na jeho dávku PN, na náhradu za úraz, chorobu z povolania, neplatenie odvodov zamestnávateľa, zamestnanca do zdravotnej a Sociálnej poisťovne, vymáhanie náhrady škody zamestnávateľom od zamestnanca na základe inventúry, o ktorej tento zamestnanec v mnohých prípadoch ani nevedel. Vážení, toto sú zlé ustanovenia v terajšom Zákonníku práce, ktoré je potrebné touto novelizáciou zmeniť. Áno, platným Zákonníkom práce sú v mnohých prípadoch porušované ústavné práva a slobody občanov. Občan sa nemôže podľa čl. 46 ústavy domáhať zákonom ustanoveným postupom svojho práva na súde a na inom orgáne Slovenskej republiky, pretože už dopredu sa mu toto právo odníma tým, že sa poukazuje na to, že jeho pracovné práva sú upravené týmto Zákonníkom práce. Pozastavím sa pri pozícii uvoľneného odborárskeho funkcionára, ktorá je v legislatíve európskych krajín zaužívaná. V členských krajinách Európskej únie je platenie odborárskych funkcionárov vyplácané z peňazí podnikov. Väčšinou je to tak, že ak je nejaký pracovník zvolený za odborárskeho funkcionára alebo za zástupcu zamestnancov, zákon mu priznáva nárok na určité platené voľno. Vymedzuje mu ten istý týždenný čas alebo mesačný, na ktorý ho v rámci pracovného času musí zamestnávateľ uvoľniť z práce, aby sa mohol venovať tomu, čomu sa ako volený zástupca zamestnancov venovať má. Takémuto človeku prislúcha plat, ako by stále pracoval na svojom pôvodnom mieste bez ohľadu nato, že významnú časť svojho pracovného času trávi inou odborárskou činnosťou v rámci záujmu zamestnávateľov. Zákony mnohých európskych krajín dokonca poskytujú platené voľno zástupcom zamestnancov ako celku, takže túto časovú dotáciu je možné kumulovať, čím sa dosiahne, že jeden alebo niekoľko zamestnancov sa bude plne venovať výhradne odborárskej činnosti, a to je už presne to, čo v tejto novele Zákonníka práce navrhujeme. Členské krajiny Európskej únie si pritom takéto posilnenie obrovských práv nevycucali z prsta, ale vychádzajú z celosvetovo platných medzinárodných dohôd. Príkladom je Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o ochrane a uľahčení podmienok na činnosť poskytovaných zástupcom pracovníkov podniku č. 135/1971. Podľa jeho prvého článku nesmú byť odborárski funkcionári alebo iní volení zástupcovia zamestnancov pod hrozbou prepustenia, ak konajú podľa platných zákonov kolektívnych zmlúv alebo iných spoločne dohodnutých a platných úprav. Všetci vieme, že tieto medzinárodné dokumenty nespĺňame. V súvislosti s týmto dohovorom upozorňujem na jeho čl. 5. Podľa neho nesmú byť volení zástupcovia zamestnancov zneužívaní na oslabovanie postavenia odborových organizácií, ak tie v podnikoch pracujú. U nás sa to týka tzv. zamestnaneckých rád, ktoré práve ako silnú protiváhu odborom presadil v predchádzajúcej novele Zákonníka práce vtedajší minister práce Ľudovít Kaník. Kaníkova novela porušila spomínaný článok dohovoru Medzinárodnej organizácie práce, lebo pri súbežnom pôsobení odborov a zamestnaneckých rád v podniku dala väčšie kompetencie zamestnaneckým radám, ktoré však na rozdiel od odborov nie sú združeniami občanov, a teda nespadajú pod právo na združovanie, na ktorom je koncipovaná Medzinárodná organizácia práce a ktorá je obsiahnutá aj v dokumentoch Európskej únie a aj v slovenskej ústave. Nič na tom nemení ani fakt, že hoci dohovor č. 135 bol prijatý už v roku 1971, Slovenská republika ho dodnes neratifikovala. Na jednej strane sa jeho ratifikácia plánuje, na strane druhej tento dokument predstavuje pohľad na kultúru tripartitných vzťahov, ktoré by mali členské krajiny OSN a Medzinárodnej organizácie práce rešpektovať. Medzinárodná organizácia práce je totiž špecializovaná organizácia OSN na tripartitnej báze a členom OSN Slovensko je. Ešte konkrétnejšie ako spomínaný dohovor je odporúčanie Medzinárodnej organizácie práce o ochrane a uľahčení podmienok na činnosť poskytovaných zástupcom pracovníkov podniku č. 143/1973. To síce nemá charakter medzinárodnej zmluvy, a preto ani nepodlieha ratifikácii, ale členské krajiny OSN by ho mali brať do úvahy pri formovaní svojej pracovnej legislatívy. A európske krajiny to aj robia. Tento dokument napríklad odporúča, aby pod istou pracovnoprávnou ochranou boli aj ľudia, ktorým sa skončil mandát voleného zástupcu zamestnancov. Ide najmä o to, aby sa mohli vrátiť na svoje pôvodné pracovné miesta. Za samozrejmosť sa považuje aj odporúčanie Medzinárodnej organizácie práce č. 143 a v pomerne veľkom rozsahu sa venuje vytváraniu podmienok, ktoré by mali mať zástupcovia zamestnancov vytvorené. V čl. 10 sa napríklad uvádza: „Zástupcom pracovníkov v podniku by sa mal poskytovať potrebný čas uvoľnenia z práce bez straty mzdy alebo sociálnych dávok a sociálnych výhod, aby mohli vykonávať svoje funkcie zástupcov v podniku. Alternatívou môže byť uvoľnenie takéhoto pracovníka jeho nadriadeným, ak o to požiada z konkrétneho dôvodu.“ Odporúčanie pritom ide ešte ďalej, aby nebolo pochýb o tom, že rozsah činnosti zástupcov odborov nemožno chápať len úzko ako riešenie konkrétnych problémov podniku. Aby zástupcovia pracovníkov mohli účinne vykonávať svoje funkcie, mal by sa im poskytovať aj nevyhnutný čas na uvoľnenie z práce na schôdzach odborov, vzdelávacích kurzoch, seminároch  atď.  Aj na základe týchto dokumentov je zrejmé, že posilnenie pozície odborov v podnikoch nie je ani odmena SMER-u – sociálna demokracia za predvolebnú podporu, ako stále a stále opakuje naša opozícia, a nie je to návrat do minulosti. Pretože hoci uvádzané dokumenty Medzinárodnej organizácie práce sú staré už vyše 30 rokov, spoločne ich prijali nielen vtedajšie socialistické, ale aj kapitalistické krajiny. A je veľavravné, že práve mnohé z nich ich na rozdiel od našej krajiny aj ratifikovali alebo ich odporúčania a ustanovenia aj bez ratifikácie jednoducho premietli do národnej legislatívy. Vážená pani ministerka, vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, základným cieľom novelizácie Zákonníka práce je premietnuť programové vyhlásenie vlády do konkrétnej praxe. Harmonizovať európsku legislatívu správnym systémom Slovenskej republiky a reagovať na potreby aplikačnej praxe. Ak vychádzame striktne z cieľov revidovanej Lisabonskej stratégie, malo by byť jednoznačnou snahou pripravovanej novely Zákonníka práce upraviť vzťahy medzi zamestnancami, zástupcami zamestnancov a zamestnávateľmi tak, aby novela prispela k zvýšeniu zamestnanosti a zabezpečeniu flexibility trhu práce. Vieme, že nezamestnanosť prináša mnoho problémov. Tak pre vládu krajiny, jej ekonomiku, ako aj pre jednotlivých ľudí. Verejnosť, zamestnávatelia a zamestnanci preto citlivo vnímajú všetky zmeny súvisiace s touto témou, zmenu platného Zákonníka práce nevynímajúc. A preto je táto novelizácia Zákonníka práce potrebná. Účelom návrhu zákona je v súlade s Programovým vyhlásením vlády Slovenskej republiky zabezpečiť zvýšenú ochranu zamestnancov, posilniť právnu úpravu závislej práce a zabezpečiť ochranu zamestnancov pred nedôvodným prepúšťaním z pracovného pomeru. Mení sa tu, samozrejme, aj zastúpenie zástupcov odborov. Zákonník práce určuje základné princípy fungovania vzťahov medzi zamestnancom a zamestnávateľom. Tento zákon upravuje individuálne pracovnoprávne vzťahy v súvislosti so zamestnávaním fyzických osôb právnickými alebo fyzickými osobami a kolektívne pracovnoprávne vzťahy. Novela Zákonníka práce sa dotýka najmä úpravy pracovnoprávnych vzťahov v podnikateľskom prostredí. Jedným zo zámerov je novelou odstrániť zneužívanie zamestnávania na živnosť, to sú tzv. vynútené živnosti. Ide o situácie, kedy zamestnávateľ využíva svoje postavenie a núti zamestnancov pracovať na živnosť v situáciách, keď má ísť o klasický pracovný pomer. Zmeny navrhované v Zákonníku práce budú mať vplyv na podnikateľské prostredie a pozitívny dopad na zamestnanosť. Za pozitívum môžeme považovať zavedenie nových pružných foriem zamestnávania, ktorými sa zvýši konkurencieschopnosť medzi podnikateľskými subjektmi. Novela Zákonníka práce sa posilňuje flexibilitou pracovnoprávnych vzťahov, a to tým, že sa navrhuje upraviť princípy práce mimo pracoviska zamestnávateľa s využitím informačných technológií, tzv. telepráca. Spresní sa garancia rovnakej mzdy muža a ženy, zvýši sa ochrana práv zamestnancov vykonávajúcich prácu na kratší pracovný čas, zvýši sa ochrana zamestnancov pred nedôvodným prepúšťaním, zamestnancovi sa zaručí nárok na odstupné pri súčasnom plynutí výpovednej lehoty. V § 96 Zákonníka práce v súlade s pripravovaným návrhom smerníc Európskej únie o pracovnom čase precizuje sa platenie dovolenky atď. Novelizácia Zákonníka práce má celý rad dopadov a možno ju posudzovať z viacerých aspektov. Posudzovať možno nielen dopad na zamestnanosť, ale aj na celkové ekonomické prostredie, na podmienky podnikateľského prostredia, dopady na verejné financie, dopady na postavenie zástupcov zamestnancov a predovšetkým na práva zamestnancov v zamestnaní. Novelizácia Zákonníka práce má charakter spresňovania a precizovania súčasných podmienok. Súčasťou novelizácie je aj celý rad opatrení, ktoré znamenajú implementáciu smerníc Európskej únie a medzinárodných dohovorov týkajúcich sa ochrany zamestnancov, ktoré nadobudnú z dlhodobého hľadiska celkom pozitívny vplyv a zvýšenie pružnosti trhu práce a ochrany práv zamestnancov a zamestnávateľov. Vzhľadom na poukázaný celý rad zmien smerníc Európskej únie a medzinárodných dohovorov týkajúcich sa ochrany zamestnancov plne podporujem predložený vládny návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa Zákonník práce a prosím vás svojím hlasom o podporu v prospech navrhovanej novely Zákonníka práce. Ďakujem za pozornosť aj za váš hlas. (Potlesk).