B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-02-07):
J. Tuchyňa, poslanec: Vážený pán predsedajúci, pán minister, kolegyne, kolegovia, ústavný zákon o bezpečnosti štátu má nahradiť zákon o Rade obrany štátu z roku 1969. Predložený návrh ústavného zákona o bezpečnosti štátu v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu, núdzového stavu však nie je v súlade s dokumentmi, ktoré už prijala Národná rada, vláda i Rada obrany štátu. Zákon prakticky nerieši zabezpečovanie bezpečnosti štátu v tzv. pokojovom stave, teda v období mieru, najmä však koordináciu potrebných činností. Už samotný názov zákona potvrdzuje uvedenú skutočnosť. V bezpečnostnej stratégii, ktorú sme schválili 27. 3. minulého roku, sa v časti Bezpečnostný systém, v bode 72 uvádza, že poslaním bezpečnostného systému bude plánovanie, riadenie, koordinovanie úloh, opatrení a aktivít jeho prvkov na zaručenie stavu bezpečnosti štátu v mieri, v krízových situáciách, vo vojne, pri efektnom využití vnútorných zdrojov, prostriedkov štátu a prostriedkov medzinárodnej podpory. V bode 79 sa ďalej uvádza, že bezpečnostný systém musí byť schopný analyzovať bezpečnostné prostredie, klasifikovať riziká ohrozenia, určovať postupy, opatrenia na zamedzenie a odstránenie bezpečnostných rizík, ohrození, zabezpečovať účinné riadenie, koordináciu síl a prostriedkov pri predchádzaní, zmierňovaní, odstraňovaní následkov rizík a zabezpečovať svoju nepretržitú pripravenosť a akcieschopnosť. Podobne aj v obrannej stratégii, ktorú sme schválili 25. mája minulého roku, v časti Základné prvky stratégie, v bode 34, písm. d) sa uvádza, že Bezpečnostná rada o. i. by mala pripravovať v rozsahu určenom vládou opatrenia na zaručenie bezpečnosti a obrany Slovenskej republiky, riadiť, koordinovať a pripravovať opatrenia na predchádzanie krízovej situácii a návrhy na jej riešenie. Z uvedeného vyplýva, že tieto úlohy musí teda tento orgán, o ktorom rokujeme, zabezpečovať už v mieri. Podľa bodu 72 obrannej stratégie je východiskom pre vypracovanie všeobecne záväzných právnych predpisov v oblasti zabezpečenia obrany. V tomto smere návrh ústavného zákona nerešpektuje ustanovenie bodu 63, v ktorom sa uvádza, že Bezpečnostná rada je orgánom vlády na riešenie úloh bezpečnosti a obrany, ktorý bude v mieri vykonávať poradnú a koordinačnú úlohu. Chcem i upozorniť, že vláda prerokovala 29. septembra roku 1999, upozorňujem, 29. septembra roku 1999 legislatívny zámer ústavného zákona o bezpečnosti. Jeho účelom bolo upraviť základné otázky, ktoré súvisia s bezpečnosťou, a to najmä definovať mieru a obsah možných prípadov, pri ktorých môže dôjsť k ohrozeniu bezpečnosti, ďalej, vytvoriť bezpečnostnú Parlamentnú radu, vymedziť vzájomné vzťahy medzi prezidentom, Národnou radou, vládou vo vzťahu k uvedeným orgánom. A tento legislatívny zámer doposiaľ nikto nezrušil. V predloženom návrhu ústavného zákona sa však Bezpečnostná rada navrhuje ako nestály orgán len v dobe, keď je znemožnená činnosť vlády s tým, že bude vykonávať ústavné právomoci vlády do obnovenia jej činnosti. Takéto poňatie poslania Bezpečnostnej rady, ako som už povedal, je v rozpore so schváleným legislatívnym zámerom návrhu ústavného zákona, uznesením vlády č. 826 z 29. 9. 1999, kde sa uvádza, že teda Bezpečnostná rada v mieri navrhuje vláde koncepčné riešenia, zásadné opatrenia na zaručenie bezpečnosti Slovenskej republiky. Pripomínam, že podľa legislatívnych pravidiel, je legislatívny zámer zákona schválený vládou záväzným podkladom na vypracovanie návrhu zákona. Bezpečnosť štátu je nutné komplexne a kontinuálne zabezpečovať už v priebehu i tzv. pokojového stavu, ako už som povedal. Rada obrany štátu prerokovala návrh ústavného zákona o bezpečnosti Slovenskej republiky 12. marca 2001, v ktorom sa Bezpečnostná rada navrhovala ako stály odborný a poradný orgán vlády Slovenskej republiky. Rada obrany štátu vzala uvedený návrh predmetného zákona na vedomie a uložila dopracovať návrh v súvislosti s novelou Ústavy Slovenskej republiky. Predkladateľ však zmenil nielen názov návrhu zákona, ale aj jeho filozofiu. Nový názov ústavného zákona, ale aj jeho obsah nerieši všetky obdobia, v ktorých je potrebné zabezpečovať bezpečnosť Slovenskej republiky, tak, ako už som to uvádzal. Vláda ďalej uložila úlohu ministrovi zahraničných vecí, ministrovi obrany, ministrovi vnútra a ministrovi hospodárstva vypracovať návrh koncepcie bezpečnostného systému Slovenskej republiky, tak ako je to i uvedené v schválených stratégiách. Návrh koncepcie bol vypracovaný a Rada obrany štátu ho schválila 15. októbra minulého roku s tým, že bude dopracovaný podľa pripomienok členov Rady obrany štátu. Závery majú byť premietnuté i do dotknutých návrhov zákonov riešiacich problematiku, ktorú dnes prerokúvame. Koncepcia bezpečnostného systému, ktorú schválila Rada obrany štátu, obsahuje analýzu súčasného stavu, zdôrazňuje nedostatky a chyby, ktoré súčasný bezpečnostný systém má, a následne navrhuje opatrenia v rôznych oblastiach. Ich realizácia by mala napomôcť transformovať súčasný systém na úroveň, ktorá bude reflektovať požiadavky na zmenenú bezpečnostnú situáciu vo svete. Vo vypracovanej koncepcii bezpečnostného systému sa navrhuje ustanoviť Bezpečnostnú radu so svojimi dokonca výbormi ako stály orgán vlády pre koordináciu problematiky bezpečnosti a prípravu návrhu opatrení na jej zaistenie. Bezpečnostná rada sa v koncepcii navrhuje ako ústredný orgán krízového riadenia štátu. Uvedené činnosti sa navrhujú vytvoriť tak, ako som uvádzal, že navrhujú sa výbor pre zahraničnú politiku, výbor pre civilné núdzové plánovanie, výbor pre koordináciu činnosti spravodajských služieb a výbor pre obranné plánovanie. Uvedené výbory nie sú v predloženom návrhu spomenuté. Uvádzajú sa iba v osobitnej časti dôvodovej správy. Chýbajúce ustanovenia zákona nemôžu byť nahradzované vysvetľovaniami v dôvodovej správe ústavného zákona. Chcem ešte upozorniť, že i tento návrh, ako i ďalšie návrhy, ktoré budeme prerokúvať, stanovujú kompetencie prezidenta, hoci čl. 102 ods. 4 ústavy hovorí: „Podrobnosti o výkone ústavných právomocí prezidenta podľa odseku 1 môže ustanoviť zákon,“ teda zákon, ktorý by mala Kancelária prezidenta dať do tohto parlamentu. Súčasťou materiálu tak, ako ho máte, je, koniec koncov, i v závere porovnanie ústav, právnych inštitútov v ústavách európskych krajín, neprečíslujem ich, z ktorých jednoznačne vyplýva, že obdobný osobitný orgán, ako je Bezpečnostná rada Slovenskej republiky, alebo teraz je to Rada obrany štátu, existuje vo všetkých uvádzaných krajinách pod rôznym názvom. Z uvedených porovnaní však nie sú v predloženom návrhu ústavného zákona vyvodené adekvátne závery a práve z tých skúseností, ktoré v týchto krajinách sú. Zo skúseností uvedených štátov je zrejmé, že takýto orgán je stálym osobitným orgánom pre otázky bezpečnosti štátu. Slovenská republika by mala vychádzať pri tvorbe legislatívnych predpisov v uvedenej oblasti zo štandardov vyspelých demokratických štátov. Považoval som toľko za potrebné upozorniť na uvedené skutočnosti. Ďakujem za pozornosť.