Sulík, Richard, predseda NR SR (2011-02-08):
Ďakujem pekne. Najprv by som začal tým, čo pán poslanec Čaplovič povedal, že no v tých sedemsto tituloch možnože desať je takých, čo tu stále spomínam, tá Dorka, Evka a Nový Čas, tak ja vám dovolím teraz, mám tu, samozrejme, celý zoznam, môžme si ho pozrieť. Pod písmenom A sa nachádza sedemnásť titulov. Sedemnásť! A z týchto sedemnástich sú zbytočné nasledovné: ATP Journal, to je k priemyselnej automatizácii a informatike. Potom Architektúra, bývanie, dizajn, životný štýl. Časopis moderného motoristu, to je Auto magazín. Auto, motor, šport, to je ďalší. Autožurnál, to je tretí. Potom Avízo, najväčší inzertný denník na Slovensku. Potom Absolut Look, potom Actuelle, to je odborný kozmetický mesačník. Adamko, časopis pre deti, ktoré chcú vedieť viac. AGROmagazín, mesačník o bioenergetike a ekonomike. Amatérske rádio. Tak to som koľko menoval? Štrnásť alebo pätnásť? Verte mi, pán Čaplovič, drvivá väčšina tých titulov je nepoužitá pre parlamentnú knižnicu. Nesúhlasím v tomto s pánom Nagyom, že práve parlament by mal mať najväčšiu knižnicu v republike. Na to je tu predsa Slovenská národná knižnica, resp. krajské knižnice, alebo vedecká knižnica. Neviem, či parlament by mal mať túto ambíciu. Každopádne dnes ju nemá. Toto je pracovná knižnica. Teraz sa pýtam, chceme tam pustiť verejnosť? Lebo to ani len tie priestory nie sú tomu prispôsobené. Neviem, či by to vôbec celá tá technológia a tie procesy výpožičné a tak ďalej, nie sme na to prispôsobení. Prispôsobiť sa na to by stálo ix peňazí. Ale zásadná otázka – chceme to? Lebo keď sa bavíme o tom, že chceme uchovať nejaké kultúrne dedičstvo v tej parlamentnej oblasti, tak by sme to chcieť nemali. A to teda ja som určite zástanca toho, že pustíme verejnosť všade, kde to je možné. Tu si myslím, že by to nebolo vhodné, lebo je to pracovná knižnica pre poslancov. No a teraz nadviažem na to, čo vravel pán Nagy, že má záujem o renomovanú knižnicu. Ja takisto. Tiež si myslím, že už máme teda renomovaný Parlamentný inštitút, ktorý minimálne v tom stredoeurópskom meradle sa nemá za čo hanbiť a mal by mať, samozrejme, poruke aj renomovanú knižnicu. Ale my to renomé nedosiahneme tým, že budeme odkladať Adamka a Playboya. My to renomé dosiahneme tým, že pôjdeme cielene po tých publikáciách, po tých periodikách, ktoré naozaj zvyšujú hodnotu. Lebo keď povieme, že chceme všetko ako po starinárovi, tak to opäť len celé zvláčnime a zvlažníme a jednoducho sa to tam rozmení na drobné a budeme mať zo všetkého niečo, ale to je nie, to nezakladá renomé predsa. Renomé zakladá, že budeme mať cielene vyhľadané tituly. Ďalšiu vec by som rád povedal k tej ekonomike trochu. Pán Čaplovič, myslím si, že aj vy ako veľký obhajca kultúrneho dedičstva by ste sa nemali tváriť, že peniaze neexistujú. Keď sa prestane tých sedemsto titulov archivovať, keby sa zrušilo toto povinné zasielanie tých výtlačkov, niekto to musí, predstavte si to fyzicky, ako to je. Niekto to musí vybaliť, musí dať tomu nejaké katalógové číslo, musí to zaevidovať, založiť. A keby toto nebolo, tak sa ušetrí minimálne jedna pracovná sila, ktorá stojí 12 000 eur ročne. Ja sa tu bavím o výtlačkoch za osemsto. Keď to späťnásobíme, že tam objednáme všetko, čo si vy myslíte, že by sme mali mať, lebo to súhlasím s vami, a že je možné, že v tom zozname, ktorý som čítal, v tých dvadsiatich tituloch, nemusí byť všetko. Rád objednám ďalších dvadsať, ktoré si myslíte, že by tam mali byť. A nielen vy, ale aj pán Nagy. Ako ja som otvorený tejto diskusii. Poďme na to. Spravme renomovanú knižnicu z Parlamentnej knižnice, ktorá bude mať maximálnu odbornosť, ale netvárme sa, že odbornosť získame Playboyom a Novým Časom alebo ďalšími päťsto titulmi, ktoré vám môžem vymenovať. Dajme dohromady zoznam tých titulov, ktoré naozaj majú hodnotu, ktoré budú prínosom pre Parlamentnú knižnicu. Bude to stále oveľa lacnejšie, ako to stojí dnes. A pán Čaplovič ma obvinil v tejto súvislosti z lobingu v prospech vydavateľov. No tak je to do určitej miery lobing, lebo im znížim náklady zo šestnásť na pätnásť, ale oveľa viac mi ide o to, aby sme mali funkčnú a aj renomovanú parlamentnú knižnicu. Tiež by som potom rád povedal, že do Parlamentnej knižnice nechodia len tituly, ktoré sem povinne musia chodiť. Napríklad Der Spiegel sem chodí, chodil do konca roka zadarmo. Veľa ďalších titulov, skrátka tým vydavateľstvám stojí za to, že to sem pošlú. Hlavne tie, čo sú odborné. A len tam je to krásne na tom, že nie je tam tá povinnosť archivovať, že skrátka odborníci, ktorých v Parlamentnej knižnici máme, aj v Parlamentom inštitúte, dokážu zvážiť, toto je dobré, to nemá hodnotu, toto neodkladajme. Čiže už je možné, aby sme aj my robili nejakú selekciu. To pri tých povinných výtlačkoch robiť nemôžme, ale už dnes chodí niekoľko desiatok titulov zdarma. A to nemyslite, že tie vyhadzujeme. A, samozrejme, tie by aj chodiť neprestali, keby sa toto zrušilo. Súhlasím s tým, že to povedal niekto vo faktickej poznámke, že tá téma nie je teraz nejak hyper dôležitá. Nerúti sa na tom svet, ale veľmi je zaujímavý ten pohľad, tá ideológia je, ktorá tu vychádza najavo. Tiež to vnímam, ako vravel pán Dostál, rozdiel medzi ľavicou, pravicou vidieť aj v tomto. No toľko asi, nebudem reagovať na tie vaše úvahy o kráľovi Veľkom, ste zašli hodne ďaleko do histórie, ostanem pri tejto tematike. Samozrejme do tých výborov to zaradené bude, ako to bolo navrhnuté, dúfam, že to naozaj, dúfam, že to podporíme. Ešte raz, nejde mi o to tú knižnicu zdecimovať. Čestné pionierske. Ide mi o to, aby bola funkčnejšia. Keby náhodou toto nemalo prejsť, tak dúfam, že sa aspoň dokážeme zhodnúť na tom, že zrušíme povinnosť archivovať všetko. Aj to by už bol napr. nejaký krok, nech tam naozaj nemusíme tie tituly archivovať, už keď donútime vydavateľov to zasielať, i keď si myslím, že je to zbytočné. Tak z tohto pohľadu možnože by mohli aj kolegovia zo SMER-u súhlasiť s posunutím do druhého čítania a potom sa bavme o pozmeňovacích návrhoch. Ďakujem vám pekne.