Novotný, Viliam, poslanec NR SR (2014-06-11):
Ďakujem pekne. Vážená pani podpredsedníčka Národnej rady, vážený pán navrhovateľ, vážené dámy, vážení páni, keď som sa stal spravodajcom k tomuto návrhu, poslaneckému návrhu zákona, tak dal som si záležať na tom, aby som ho jednak naštudoval, ale jednak som sa aj pozrel na to, ako by sme mali celú túto problematiku riešiť, a musím povedať, že som dlho hľadať nemusel, lebo táto téma nie je v Národnej rade Slovenskej republiky nová. Ktorí sme tu už dlhší čas, vieme, že sme o tom diskutovali aj v predchádzajúcich funkčných obdobiach a vždy niektorý z našich kolegov z výboru pre zdravotníctvo alebo ani nie z výboru pre zdravotníctvo prichádzal s nejakými riešeniami a návrhmi, aby sme legislatívne vstúpili do úpravy povinného očkovania, do úpravy dobrovoľného očkovania, resp. aby sme riešili problematiku odškodného po príčinnej súvislosti poškodenia organizmu v súvislosti s očkovaním. Ako lekár musím hneď na úvod povedať, že ja som priateľom a fanúšikom očkovania. Tým musím začať, nebudem to nejak skrývať do kontextu viet, poviem to veľmi otvorene. Očkovanie je medicínska metóda prevencie chorôb, ktorá sa ukazuje ako vysoko efektívna a vysoko účinná. Dokonca napriek desaťročiam a už pomaly stáročiam od prvých pokusov s očkovaním a od prvých postupov ochrany pred ochoreniami prostredníctvom očkovania sa nič na tejto skutočnosti, že je to veľmi efektívna metóda prevencie ochorení, nezmenilo. A ako lekári veľmi dobre vieme aj tú skutočnosť, že najlacnejšia liečba je prevencia. A najefektívnejšia, jedna z najefektívnejších foriem prevencie je očkovanie, to chcem hneď na úvod povedať. Dokonca mám taký pocit, že očkovanie zažíva do určitej miery aj renesanciu v modernej medicíne. Keď sledujem trendy ostatných, jedného, možno dvoch desaťročí, všimnite si, že okrem očkovania ako ochrany pred infekčnými ochoreniami dnes máme postupy, očkovacie postupy prevencie napríklad pred rakovinou krčka maternice. Čiže vieme o tom, že mnohé onkologické ochorenia môžu mať a majú vírusový pôvod, a dnes hľadáme metódy očkovania, resp. ich prinášame do praxe. Diskutuje sa o rakovine prsníka, diskutuje sa o ďalších ochoreniach, proti ktorým by sme raz možno v budúcnosti mohli reálne očkovať. Chcem povedať aj to, že vnímam tú diskusiu, ktorá prebieha už niekoľko rokov v spoločnosti, ako logickú. Kým v 50., v 60. rokoch, viete, nás nahnali na povinné očkovanie, no tak nás zaočkovali, tak sme boli zaočkovaní, veď tak čo sme mali robiť. Dnes žijeme v svete, keď ľudia zbierajú informácie cez internet, chválapánubohu, na internete sa vedia dostať k rôznym správam nielen zo Slovenska, ale z celého sveta. Dnes žijeme v dobe, keď sa ľudia omnoho viacej zaujímajú o to, na čo majú právo, na čo majú nárok a čo je ich povinnosť a prečo toto právo, resp. túto povinnosť majú, a logicky teda prichádza na rad diskusia o tom, či štát môže nariadiť povinné očkovanie, či štát môže nútiť otca s mamou, aby povinne zaočkovali svoje dieťa. Táto diskusia tu je. Je to diskusia skôr pre ústavných právnikov, či naozaj je namieste v tejto modernej dobe mať takto upravenú legislatívu. Táto diskusia tu prebieha v tejto spoločnosti. Prebieha aj druhá diskusia paralelne s touto, a to diskusia o tom, že keď existuje príčinná súvislosť medzi očkovaním a poškodením organizmu, akým spôsobom to bude odškodnené. Ja som dostal už množstvo listov v minulosti. Mohol by som vám tu z nich čítať, nebudem vás zabávať, budem sa držať len tých dôležitých údajov. To prvé, čo chcem povedať, je, že nepustím sa do diskusií o povinnom očkovaní v zmysle, či je to v súlade, alebo nie je s ľudskými právami a s ústavným právom. Na druhej strane chcem povedať k tejto téme toľko, že, no dobre, keď hovoríme o tom, aby nebolo povinné očkovanie, zároveň diskutujme aj o tom, či si vie niekto z nás lekárov predstaviť, že by sme prestali očkovať. Vie niekto odhadnúť riziko, ktoré pre populáciu vzniká? Vie to niekto odhadnúť, vie to niekto kompetentne, nemyslím, laici na internete, ale kompetentní odborníci to vedia odhadnúť? Všetci na svete boli nadšení, keď v 50. rokoch profesor Jonas Salk prišiel s očkovaním proti detskej obrne. Prezident Spojených štátov Eisenhower vo svojom príhovore, pravidelnom každoročnom, okrem obľúbenej vety „Boh žehnaj Ameriku“ použil aj vetu „Boh žehnaj profesora Salka“. Zachránil státisíce detí v Spojených štátoch a potom na celom svete. Dnes už očkujeme inou vakcínou, nie Salkovou, tá už je dávno prežitá a prekonaná. Ale uvedomme si, či dnes niekto z nás vie povedať, keby sme celú našu populáciu detí prestali povinne očkovať, kto by niesol zodpovednosť za to, čo by tu mohlo nastať. Viete, teraz možno mi niekto povie: A čo keby nenastalo? A čo keby nastalo? Tá moja logická a ďalšia otázka, keď hovoríme o povinnom očkovaní, je tá, že, no fajn, tak dieťa, ktoré je spolu s mojím dieťaťom v materskej škôlke, zaočkované nebude, lebo rodičia s tým nesúhlasia, a keď moja dcéra ochorie, kto za to ponesie zodpovednosť? Moja ďalšia logická otázka je, keď sa rodičia rozhodnú nezaočkovať svoje dieťa, náklady na zdravotnú starostlivosť, ktorá vznikne v prípade ochorenia dieťaťa chorobou, proti ktorej sa nedali naočkovať, budú znášať oni alebo verejné zdravotné poistenie? Lebo keď verejné zdravotné poistenie, prečo sa máme na to skladať všetci? Veď sme chceli zaočkovať to dieťa. Čiže táto diskusia je vážna, nemyslím si ale, že patrí na pôdu Národnej rady, to je moja prvá poznámka. Ale poďme k odškodneniu, k tomu, čo tu doniesli navrhovatelia. Hneď na úvod chcem povedať, že si veľmi vážim túto iniciatívu. A nechcem to ani umenšovať a budem hlasovať za v prvom čítaní. Veľmi si vážim túto iniciatívu, pretože táto téma tu v spoločnosti rezonuje. Možno to neni majoritná téma, mainstreamová téma, aby som sa tak moderne vyjadril, ale je to určite téma, ktorá sa dotýka mnohých rodičov, ktorí vypovedajú rôzne príbehy, ktoré sa im stali následkom očkovania. Na druhej strane ale musím hneď povedať, že, alebo ešte v súvislosti s tým chcem povedať, že viem si predstaviť to, že keď štát, logicky uvažujme, niečo nariadi, povinné očkovanie, a spôsobí tým škodu, tentoraz škodu na zdraví očkovaného, mal by ho štát aj odškodniť, mal by znášať náklady s odškodným. Ako logika veci je tu úplne čistá v tomto návrhu. Ten môj jediný problém je s tou formuláciou. A budem veľmi úprimný, ja som si ju tu, nehnevajte sa, prečítam to z iPadu, napísal, lebo to by som nevedel len tak veľmi jednoducho zinterpretovať. Takže vám ju prečítam: „Za uznanie poškodenia očkovaním postačuje pravdepodobnosť príčinnej súvislosti. Ak táto pravdepodobnosť nevyvstáva len preto, lebo o príčine konštatovanej choroby vládne v lekárskej vede nevedomosť, môže byť so súhlasom ministerstva uznané poškodenie na zdraví ako dôsledok poškodenia očkovaním. Súhlas ministerstva môže byť udelený aj všeobecne. Súhlas ministerstva môže byť vzatý späť v prípade, ak sa nepochybne preukáže, že poškodenie na zdraví alebo smrť nie sú dôsledkom očkovania. Už vyplatené odškodnenie sa nevracia.“ Dámy a páni, pri všetkej úcte k predkladateľom, k môjmu kolegovi, bývalému pánovi ministrovi, je to veľmi vágne. Veľmi všeobecná formulácia, veľmi vágna formulácia. Keď máme nejaký predpoklad príčinnej súvislosti, tak vtedy to uznajme, že to bolo spôsobené očkovaním. Dokonca si myslím, že to môže viesť k veľmi veľkej nevôli voči povinnému očkovaniu a vôbec voči očkovaniu ako takému, čo by nemalo byť v záujme nás lekárov. V záujme nás lekárov by malo byť stále opakovať to, že prevencia je najlacnejšia liečba a je určite lacnejšia ako liečba a najefektívnejšou formou prevencie je očkovanie. A dnes prichádzajú stále modernejšie a modernejšie očkovacie látky. Ako lekári dobre vieme, že každá látka, ktorú vpravíte do organizmu, môže mať nežiaduci účinok. Každý človek je jedinečný a na každého to pôsobí ináč. Treba ale povedať, že tie hlavné výhrady voči očkovacím látkam, ktoré tu v minulosti boli, dnešné moderné očkovacie látky už dávno odstránili. Tie komplikácie a nežiaduce účinky, ktoré vyvolávali, sú dávno odstránené. Čiže ja si viem predstaviť, dámy a páni, diskutovať v tejto snemovni o tom, aby, ak štát nariadi očkovanie a dôjde k poškodeniu, nežiaducim účinkom, niesol za to zodpovednosť a odškodnil. Ale bol by som rád, keby sme zadefinovali veľmi jasné pravidlá, kto, ako a kedy rozhodne o tom, že k poškodeniu organizmu došlo v dôsledku očkovacej látky. A nie v dôsledku toho napríklad, že dieťa trpelo iným ochorením, alebo v dôsledku toho, že vôbec nie očkovacia látka poškodila dieťa, ale napríklad nemalo byť v tejto chvíli dieťa očkované, ale pediater zle vyhodnotil situáciu. Zvaliť to všetko na očkovacie látky by bolo veľké zjednodušovanie. Čiže záverom, ja podporím tento návrh zákona v prvom čítaní, aby sme otvorili diskusiu, ale zároveň aj chcem poprosiť kolegov navrhovateľov, aby sme naozaj s odbornou verejnosťou mali tú odvahu hľadať čo najpresnejšiu formuláciu, aby bolo umožnené odškodnenie skutočných prípadov, kde došlo k poškodeniu v dôsledku očkovania, ale zároveň aby sme neotvorili obrovský priestor na špekulácie. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť.