B. Bugár, podpredseda NR SR: (2005-06-22):
Ľ. Navrátilová, poslankyňa: Ďakujem za slovo. Rada by som reagovala na vystúpenie pána poslanca Tkáča, ktorý tu uvádzal životné osudy niektorých, vlastne životný osud jedného z tých občanov, ktorým tento zákon uškodil, a na niektoré formulácie, ktoré boli v tom texte, ktorí invalidní dôchodcovia poslali. Hovorí sa tam o nehumánnosti  tohto zákona. Preto ja sa musím vrátiť do dôb, keď som aj hlasovala za tento zákon, aby zase pán minister Kaník nepoužíval istý jazyk, v ktorom sa miešajú, aby som povedala klasicky, pojmy a dojmy, a aby sme teda uviedli vec na správnu mieru. To, že bolo treba urobiť dôchodkovú reformu, myslím si, že na tom sa zhodneme všetci, tak ako sme tu prítomní v parlamente. Spôsob, akým sa má urobiť táto reforma, samozrejme, že nemusí byť taký, ako predložil pán minister Kaník, ale za zásadnú vec, ktorú ja považujem a ktorú musím zdôrazniť, že konštrukcia tohto zákona nebola a nie je zlá. Čo je problematické pri každej reforme? Je prejsť od jedného stavu k druhému stavu a ošetriť prechodné obdobia. Keď sme posudzovali tento zákon, ktorý ma mimochodom už 300 paragrafov, nebolo v silách žiadneho poslanca a myslím si, že ani teraz nie je v silách žiadneho poslanca posúdiť, či prílohová časť tohto zákona a text, ktorý bol predložený do parlamentu, vytvárajú nejaké sociálne napätie. Keby bol ktokoľvek robil túto reformu, a to je zase obhajoba pána ministra Kaníka, bol by urobil chyby. Je to zásadná reforma, ktorú nie je také ľahké urobiť bez chýb. Ale len čo urobíme chybu, múdry človek sa snaží tieto chyby urýchlene odstrániť, a to predovšetkým v takej oblasti, ktorá sa bytostne dotýka niektorých skupín obyvateľstva odkázaných na jediný zdroj príjmu. Ak teda niečo vyčítam pánovi ministrovi Kaníkovi, nielen toto, je samotný fakt, že vieme o tomto probléme už veľmi dávno. On vlastne bol identifikovaný už začiatkom roku 2004, keď boli prvé preposudzovania a keď sme s hrôzou zistili, že zo systému nám vypadávajú ľudia, ktorí do systému patria. Opakujem, chybu môže urobiť každý z nás, ale odstrániť chybu je povinnosťou každého, ktorý túto chybu urobil. Druhá téma, o ktorej sa tu málo diskutovalo, pani kolegyne, hlavne teda pani kolegyne, pamätáte sa na tú vášnivú diskusiu o interrupciách? Rozprávali sme tu nekonečne dlho, bol z toho vlastne takmer vládny konflikt, či teda zakázať interrupcie, ale nie. Tie interrupcie sa vlastne týkali, poviem to, neviem nájsť vhodnejšie slovo, sa týkali plodov ľudských embryí, o ktorých sa vopred vie, že tie dedičky, keď prídu na svet, nebudú zdravé. Najprv sa tu snažíme zachovať každý ľudský život a potom, keď takéto dieťa príde na svet, tak my začneme trestať tie matky a otcov tým, že im neurobíme dostatočné sociálne zázemie. Ak chceme zachraňovať životy, našou povinnosťou je zároveň byť solidárny s týmito ľuďmi. A my sme ten princíp solidarity v tomto zákone potlačili. Ja sa pýtam, či táto spoločnosť nemá na to, a ide o 50 miliónov, pripomeniem, že investičné stimuly pre Kiu a Peugeot sú 770 miliónov korún za tri roky len na vzdelávanie a my nemáme 50 miliónov korún na to, aby sme zabezpečili dôchodky pre takéto osoby, naozaj si nemyslím, že táto spoločnosť nechce pomôcť týmto osobám. Táto spoločnosť je odkázaná na naše hlasovanie, a preto vás prosím, aby ste aspoň v týchto dvoch veciach tento zákon podporili. Ďakujem. (Potlesk.)