Poliačik, Martin, poslanec NR SR (2019-09-10):
Ďakujem veľmi pekne, pán predsedajúci. Ja som mal možnosť byť súčasťou tímu, ktorý v rokoch 2010 – 2011 na ministerstve kultúry písal vlastne jeden z možných scenárov odluky cirkví od štátu, kedy vtedy minister Daniel Krajcer vlastne rokoval s jednotlivými zástupcami registrovaných cirkví presne o tom modeli, o ktorom hovorila kolegyňa Kaščáková predo mnou. Bol som presvedčený o tom, že ak sa posunieme na úroveň asignačnej dane, tak to zásadným spôsobom vyrieši vzťah cirkví a štátu. Od toho času som mal možnosť sa zúčastniť niekoľkých diskusií na túto tému a hovoriť s ľuďmi, o ktorých si myslím, že jej veľmi dobre rozumejú, a zistil som, že ten zle zapnutý prvý gombík je ešte niekde oveľa hlbšie. A tento návrh zákona ho nerozopne a stále zapíname tú košeľu zle, stále vyššie a jedného pekného dňa sa budeme musieť vrátiť naspäť. Existujú dva základné momenty, vďaka ktorým nebudeme mať dobre nastavený vzťah štátu a cirkvi, a teda nebudeme schopní do plnej miery naplniť požiadavky 17. novembra tak, ako boli napísané počas Nežnej revolúcie. (Reakcia z pléna.) Hej. Ten prvý moment je, nikdy sme cirkvám v plnej miere nevrátili majetok, ktorý im ukradla zločinecká komunistická garnitúra. Keď si toto vieme povedať nahlas a začať s tým niečo robiť, vtedy prvýkrát zle zapnutý gombík zapneme správne. Keď povieme, vážené cirkvi, mrzí nás to, neboli sme schopní v plnej miere vrátiť vám majetok, ktorí vám ukradli komunisti, a vrátime im ho, vtedy zapneme prvý gombík správne. Druhý moment je otvorenie a znovuvyrokovanie rovnoprávnej zmluvy s vatikánskou Svätou stolicou. Zmluva s Vatikánom, ktorú dnes máme na Slovensku, určuje len povinnosti pre Slovenský štát a len práva pre vatikánsku stranu. V rozpore s Viedenským dohovorom o medzinárodnom práve neurčuje spôsob svojho vlastného zaniknutia, je nevypovedateľná a tým pádom na dlhé, dlhé roky dopredu ohýba rovnoprávny vzťah medzi štátom a cirkvami. Zrkadlová zmluva, ktorá potom bola uzavretá so všetkými ostatnými cirkvami, len zvyšuje toto napätie, lebo malé cirkvi sú tým pádom vazalmi Vatikánskej zmluvy uzavretej v podstate s katolíckou cirkvou.	Kým nerozopneme a znovu nezapneme správne tieto dva gombíky, nepohneme sa ďalej. My nevieme zrušiť štátne sviatky, lebo Vatikánska zmluva. Náš národný, suverénny štát, pri ktorom nám tak strašne vadí akýkoľvek zásah zvonku, pán Hrnko, sa nemôže národne a suverénne rozhodnúť, že jeden zo svojich štátnych sviatkov zruší alebo nahradí pamätným dňom, pretože mu to prikazuje medzinárodná zmluva, ktorá má prednosť pred ústavou, a tým pádom sme vazalom tejto medzinárodnej zmluvy. A v rovnakej miere sú všetky ostatné registrované cirkvi potom vazalom tejto istej zmluvy, lebo majú záruku, že kým tá sa nemení, oni majú zrkadlovo podobne alebo veľmi podobné podmienky ako katolícka cirkev. Kým tieto dve veci nerozlúskneme, všetko ostatné sú len malé a kozmetické úpravy. Návrh, ktorý máme dnes na stole z pera pani ministerky, naďalej prehlbuje závislosť registrovaných cirkví od štátu. Politicko-mocenské, niekedy vzájomne výhodné, niekedy vzájomne nevýhodné manželstvo, z ktorého ani jedna strana nevie dobrovoľne vystúpiť von. A toto nie je naplnenie odkazu 17. novembra. Niekto si môže povedať a bude relevantné, keď to povie, a legitímne, že súčasná koalícia sa snaží kúpiť si hlasy veriacich Slovákov a Sloveniek, niekto by povedal, že je to splatenie záväzku voči prezidentskému kandidátovi z kampane, ja tie reči nemám rád, musím povedať. Môže byť, nemusí, nejaká hra sa tam hrať bude alebo nie. Čo sa ale celkom určite povedať dá, je, že týmto návrhom vládna koalícia nemá ambíciu po prvé zrušiť historickú krivdu, ktorú komunistické usporiadanie tohto štátu spravilo, a my sme ju ako demokratické zriadenie nedokázali napraviť. A to je v plne miere kompenzovať cirkvi za stratený majetok. A druhá vec, nedokáže obhájiť, prečo sme na poli medzinárodného práva vazalom jednej konkrétnej cirkvi, ktorá má to privilégium, že môže vystupovať ako suverénny štát, a to je Vatikán. Všetko ostatné sú kozmetické zmeny, ktoré nás ale neprivedú bližšie k tomu, aby sme tie zásadné veci riešili. Ak by sme naozaj chceli byť suverénnym štátom, ktorý sa sám rozhoduje o svojich vlastných záležitostiach, tak ako SNS veľmi rada kričí vo vzťahu k Európskej únie, dnes by šla nóta do Vatikánu, že žiadame nové rokovanie o Vatikánskych zmluvách, také, aby zmluvné strany boli v tejto zmluve rovnocenné, aby sme nemali konkordát, lebo to dnes nemáme. A tam, kde niekto je schopný vykrikovať o zakrivení uhoriek a banánov, zrazu nevadí, že tu máme medzinárodnú zmluvu, ktorá nám diktuje najväčší rozsah napríklad štátnych sviatkov. Viete, prečo je 1. január štátnym sviatkom? Myslíte si, že by sme mohli zrušiť 1. január ako Deň vzniku Slovenskej republiky? Skúste si pozrieť Vatikánsku zmluvu, my slúži..., my slávime 1. január ako začiatok, vznik republiky, lebo chceme, ale ako Deň obrezania Pána, lebo musíme. (Reakcia z pléna, rečník sa obrátil k predsedníckemu pultu.) Áno, áno presne to je vo Vatikánskej zmluve napísané. Keby sme zrušili jedno, nemôžme zrušiť druhé. A preto nemyslím si, že je preto naozaj potrebné skúmať detaily konkrétne tohto jedného zákona, lebo na zásadnom vzťahu štátu a cirkví sa nemení dohromady nič. Malé cirkvi sú závislé od tej jednej najväčšej, štát s ňou žije v politicko-mocenskom manželstve, odkaz novembra naďalej nie je vyslyšaný a základné dva zle zapnuté gombíky, ktoré by sme mali zapnúť správne, ostanú zle zapnuté. Zároveň sa pravidlá menia tak, aby uzavretý klub registrovaných cirkví ostal naďalej uzavretý a nevpustil medzi seba žiadneho nového hráča, čo tiež demokratické nie je, a prehlbuje sa to (zaznievanie gongu) týmto návrhom zákona. Preto ja ho nepodporím a myslím si, že nič zásadné nerieši. Ďakujem pekne.