Kollár, Miroslav, poslanec NR SR (2021-06-29):
Pán predsedajúci, ďakujem. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, respektíve iba kolegovia, predkladám na rokovanie Národnej rady Slovenskej republiky návrh na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 514/2003 Z. z. o zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone verejnej moci a o zmene niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. Cieľom návrhu zákona je zavedenie hmotnej zodpovednosti verejných predstaviteľov za nezákonné používanie verejných zdrojov a zakotvenie zásady dobrého hospodára ako základného kritéria pre posudzovanie porušenia zákonnosti. Stručne uvediem tie základné zmeny, ktoré zavádzame týmto zákonom. Rozširujeme predmet úpravy zákona č. 514/2003 o zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone verejnej moci a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov v nadväznosti na cieľ návrhu zákona, ktorým je zavedenie hmotnej zodpovednosti verejných predstaviteľov. Konkrétne pre účely zavedenia jednotného štandardu hmotnej zodpovednosti sa definujú pojmy verejný činiteľ, verejný majetok, verejný záujem. Pod definíciu verejného činiteľa podľa tohto zákona budú spadať nielen osoby oprávnené konať v mene orgánov verejnej moci, ale aj štátnych podnikov a obchodných spoločností, v ktorých je zainteresovaný štát. Verejný majetok následne z takto upravenej definície vychádza. V novom § 14a ods. 1 zakotvujeme základné princípy pri nakladaní s verejným majetkom. Ide o vykonávanie pôsobnosti s odbornou starostlivosťou, zachovávanie hospodárnosti, efektívnosti a účinnosti jeho využitia spolu s presadzovaním a ochranou verejného záujmu. Na toto ustanovenie nadväzuje § 14a ods. 2, ktorý zavádza zavinenie založené na vedomej nedbanlivosti z hľadiska subjektívnej stránky konania. Exkulpačným dôvodom bude prípad, keď verejný činiteľ preukáže, že konanie spôsobom vedúcim k vzniku škody vzniklo preto, lebo všeobecne záväzný predpis alebo rozhodnutie vydané podľa neho mu ukladali konať, povinnosť konať týmto spôsobom. V § 14b sa v súvislosti s hmotnou zodpovednosťou upravujú aj prípady kolektívneho rozhodovania. Podmienkou pre uplatnenie práva na náhradu škody spôsobenej verejným činiteľom bude právoplatné rozhodnutie príslušného orgánu, buď Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky, Úradu pre verejné obstarávanie, súdu a podobne, o porušení povinnosti verejného činiteľa pri nakladaní s verejným majetkom. Toto rozhodnutie sa nebude vyžadovať vtedy, ak by na jeho vydanie nebol oprávnený žiadny orgán verejnej moci. Vo veciach uplatnenia práva na náhradu škody spôsobenej verejným činiteľom pri nakladaní s verejným majetkom bude konať generálny prokurátor, a to z úradnej povinnosti alebo na základe riadne odôvodneného návrhu najmenej pätiny poslancov Národnej rady. Zakotvujeme takisto možnosť verejného činiteľa poistiť sa vo veci zodpovednosti za škodu spôsobenú pri nakladaní s verejným majetkom a na to nadväzujúci postup generálneho prokurátora. Pri uzatváraní takýchto poistných zmlúv budú musieť osoby v postavení verejných funkcionárov rešpektovať povinnosť presadzovať a chrániť verejný záujem. To napríklad znamená, že poistným krytím v takýchto poistných zmluvách budú môcť byť zaistené len udalosti, pri ktorých vznikne škoda výhradne pri výkone pracovných činností týchto riadiacich zamestnancov v rozsahu ich pôsobnosti. V opačnom prípade sa vystavujú sankcii v sume zodpovedajúcej dvanásťnásobku mesačného platu v zmysle ústavného zákona o ochrane verejného záujmu pri výkone funkcií verejných funkcionárov. Keďže jednotný štandard hmotnej zodpovednosti sa bude týkať aj obchodných spoločností, v ktorých je štát zainteresovaný, v § 17 ods. 5 sa rieši situácia, keď sa nárok na náhradu škody bude uplatňovať prostredníctvom ustanovení Obchodného zákonníka. Zároveň sa ustanovuje, že nakoľko verejný činiteľ v režime podľa tohto zákona nemôže spôsobiť ujmu fyzickej osobe, ale škodu na verejnom majetku, vo veciach uplatnenia práva na náhradu škody nie je možné žiadať náhradu nemajetkovej ujmy podľa tohto zákona. Posledná poznámka. Na uplatnenie práva na náhradu škody sa ustanovuje 10-ročná objektívna premlčacia lehota. Subjektívna premlčacia lehota by bola ťažko aplikovateľná, pretože poškodeným nie je fyzická osoba, ako napríklad pri nezákonnom rozhodnutí alebo nesprávnom úradnom postupe. Ďakujem, skončil som a zároveň sa hlásim do rozpravy.