Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2012-09-19):
Vážené kolegyne, vážení kolegovia, musím vystúpiť, lebo k úvodnému slovu nie je možná faktická poznámka. Takže chápte toto moje vystúpenie ako skôr faktickú poznámku k úvodnému vystúpeniu pána ministra. Preto bude aj krátka aj naozaj veľmi zameraná. Nebudem hovoriť k samotnej téme, o ktorej pán minister hovorí. Nie preto, že by nebola dôležitá, a nie preto, že by mi krajania neležali na srdci. Dalo by sa hovoriť o tom, napríklad pani poslankyňa Jana Žitňanská, teraz ju vidím, ako sme spolu minulý rok presadili, aby naše krajanské deti z Vojvodiny nemuseli platiť drahé komerčné zdravotné poistenie, keď študujú na Slovensku. A o tom, ako politické strany, ktoré sa najviac hrdia svojimi národnými farbami, za toto nehlasovali. Ale hovorím, to si zasluhuje osobitnú debatu a vidím tu poslancov, ktorí o tom debatovať chcú, a nechcem sa im pliesť do remesla. Ja si dovolím k niečomu úplne inému, možno pre niekoho odľahčenému a pre niekoho aj vážnejšiemu. Pán minister, všimol som si, že ste vo svojej úvodnej správe použili formuláciu veľvyslanec Igor Furdík, keď ste hovorili o predstaviteľovi tohto úradu. Pokiaľ teda ovládam situáciu, pán Furdík nie je momentálne veľvyslancom v žiadnej krajine. Takže dovolím si predpokladať, možno ma opravíte, že používate určitý manierizmus, ktorý sa minister zahraničných vecí a niektorí predstavitelia pokúšajú zaviesť už dlhšiu dobu, a to je teda, ak raz bol niekto veľvyslancom, aby doživotne sme používali v súvislosti s ním tento titul. Takže pán Furdík aby bol veľvyslancom až do smrti, keď o ňom hovoríme. Ak je to tak, chcem teda len na to poukázať, chcem povedať, že nie je to zvyklosťou z hľadiska ani slovenskej histórie ani slovenského spisovného jazyka ani iného politického používania. A je to pre mňa určitá forma manierizmu, ktorým sa zamestnanci ministerstva zahraničných vecí opäť raz túžia vyvýšiť nad zvyšok, 5,4 mil. obyvateľov tejto krajiny. Ale v poriadku, keď to tak chcete robiť, nebudeme vám to brať, len potom mám na vás otázku, že či budete toto používať konzistentne. Lebo v anglosaských krajinách, kde naozaj sa to robí, že ambassador je ambassador naveky, je aj senator senator naveky, aj prezident je prezidentom naveky. Takže či napríklad, keď budete hovoriť s pánom ministrom Froncom, teda pánom poslancom Froncom, budete hovoriť pán minister. A keď budete hovoriť s exposlancami, či budete hovoriť pán poslanec. Lebo je to rovnaká logika, ako keď o pánovi Furdíkovi hovoríte, že veľvyslanec Igor Furdík. Ak som sa nepomýlil. Ak je naozaj niekde teraz veľvyslancom, ospravedlňujem sa. Berte túto moju poznámku ako bezpredmetnú. Hovorím, veľmi ma to nerozčuľuje, ani mi to žily netrhá, len hovorím, nemyslím si, že by bolo vhodné do slovenčiny zavádzať tieto manierizmy, a veľmi pekne by som vás poprosil, aby ste ich nepoužívali. Ak ich používate, aby ste ich potom používali konzistentne. Keďže ja som zatiaľ žiadnu z takých funkcií nemal, tak dúfam, že ma ani neobviníte z toho, že si tu riešim nejaký osobný problém. Naozaj by som bol radšej, keby proste na Slovensku sme hovorili tak, ako nám jazyk narástol predtým, a aby sme si neosvojovali nutne niečo, čo myslím si, že nám nie je blízke. Ďakujem veľmi pekne.