D. Lipšic, podpredseda vlády a minister spravodlivosti SR: (2004-05-12):
Pani poslankyňa Bollová kritizovala prísnejší systém sankcionovania aj u mladistvých a pýtala sa, či chceme trestať naše deti. Ja si myslím, že osoba, ktorá má nad 14 rokov a spácha závažné trestné činy, či to je vražda, alebo znásilnenie, by sa nemala vyhnúť trestnej zodpovednosti. V návrhu Trestného poriadku, ktorý príde do parlamentu, je ustanovenie, podľa ktorého v prípade mladistvých, mladších ako 15 rokov bude povinné znalecké dokazovanie znalcami z odboru psychiatrie, či osoba v tom rozmedzí 14 až 15 rokov je spôsobilá ovládať svoje konanie a či je spôsobilá rozpoznať protiprávnosť činu. Tam sa v takomto prípade naozaj predpokladá obligatórne znalecké dokazovanie. Myslím si, že v oblasti mladistvých sme naozaj zvolili opatrnejší postup. Ja som spomenul v úvodnom slove, že mnohé európske krajiny, kontinentálne krajiny išli s vekovou hranicou trestnej zodpovednosti ešte nižšie. Takže v tomto celkom kopírujeme všeobecný trend, ktorý v Európe je a ktorý súvisí s rýchlejším psychickým aj fyzickým dozrievaním mladých ľudí. K pánovi poslancovi Abelovskému, ktorý najskôr takisto kritizoval prísnosť navrhovaného Trestného zákona a dokonca argumentoval tým, že budeme mať snáď najprísnejší Trestný zákon v Európe. Ja si to nemyslím. Musím povedať, že u nás platný Trestný zákon je k mnohým trestným činom príliš mierny. Keď sme diskutovali o novele Trestného zákona pred rokom, ktorá zaviedla zásadu trikrát a dosť, bola spochybňovaná obligatórnosť výnimočného trestu pri aplikácii tejto zásady, ale obligatórne tresty doživotného väzenia dokonca pre prvý delikt, ide väčšinou o kvalifikované vraždy, majú mnohé trestné zákony kontinentálnych krajín - Nemecko, Rakúsko, Taliansko -, to znamená, že to porovnanie nesedí pri tomto prípade. Musím povedať, že návrh Trestného zákona rozširuje škálu trestov nespojených s odňatím slobody, teda alternatívnych trestov, ktoré budú k dispozícii práve pre tie menej závažné trestné činy. Navyše, keď pán poslanec spomínal pri zvýšených sadzbách nevyhnutnosť ukladania nepodmienečných trestov, napríklad pri  treste podmienečného odsúdenia s probáciou navrhujeme možnosť tento trest uložiť až do troch rokov trestnej sadzby, to znamená nie do dvoch rokov, ako je to pri podmienečnom odsúdení dnes. V Trestnom poriadku navrhujeme, aby v dohodovacom konaní, ktoré považujeme za jeden z najkľúčovejších procesných odklonov, mohol prokurátor ísť až pod jednu tretinu dolnej hranice trestnej sadzby. Takže si  myslím, že treba vnímať jednak všeobecnú časť Trestného zákona, ale aj navrhovaný trestný proces, ktorý bude v parlamente v priebehu niekoľkých týždňov komplexne. Pán poslanec Abelovský kritizoval aj otázku trestnej zodpovednosti právnických osôb, najmä otázku zavinenia. No zavinenie je, samozrejme, definované ako vnútorný psychický vzťah páchateľa k podstatným zložkách trestného činu a má dve zložky, zložku vedenia - vedomostnú a zložku vôľovú. Samozrejme, tá u právnických osôb z povahy veci absentuje. Pojem viny totiž je spojený aj s morálnym odsúdením delikventa a vo viacerých krajinách je táto morálna kategória vyjadrená aj ako materiálny korektív formálneho chápania trestného činu, či je to v navrhovanom trestnom zákone závažnosť trestného činu, alebo napríklad v rakúskom trestnom zákone takzvaná trestuhodnosť. Ale keďže vina je pojmovo spojená s ľudskou psychikou a právnická osoba zjavne žiadnu psychiku nemá, nemôže konať zavinene. Z toho dôvodu pri konštrukcii trestnoprávnej zodpovednosti právnických osôb bolo vyvinutých niekoľko teoretických koncepcií. Prvou z nich je teória strict liability, to znamená trestná zodpovednosť bez ohľadu na zavinenie. Druhou teóriou, ktorá sa používa vo viacerých krajinách, konkrétne aj v Nemecku, je teória vicarios liability, teda teória akejsi zástupnej, respektívne nepriamej trestnej zodpovednosti založená na postuláte, že právnická osoba zodpovedá za protiprávne konanie svojich pracovníkov, pokiaľ sa takéto konanie dotýka pôsobnosti právnickej osoby. Táto teória má svoju obdobu aj v Nemecku, ako som spomínal. Prívrženci trestnej zodpovednosti právnických osôb dôvodia, že ak je právnická osoba schopná konať, môže pritom porušiť svoje povinnosti, za čo musí niesť zodpovednosť. Inými slovami, je schopná viny, pričom ale nejde o vinu v bežnom ponímaní, ale o takzvanú organizačnú vinu. Tretia je takzvaná identifikačná teória, podľa ktorej je možné konanie právnických osôb porovnať s konaním fyzických osôb. V právnických osobách sú napríklad zložky, ktoré vykonávajú mechanické operácie, ale sú v nich aj zložky, ktoré rozhodujú a riadia, teda definujú ciele konania právnickej osoby. Z tejto úvahy potom identifikačná teória vytvára u právnických osôb obdobný konštrukt, akým  je zavinenie u osôb fyzických. Návrh rekodifikácie sa priklonil k prvej teórii, teda k trestnej zodpovednosti bez ohľadu na zavinenie. Dovoľte mi veľmi stručne sa vyjadriť k dôvodom, pre ktoré sme sa rozhodli zaviesť trestnú zodpovednosť právnických osôb. Musím povedať, že takmer všetky krajiny Európskej únie od sedemdesiatych rokov minulého storočia postupne zaviedli trestnú zodpovednosť právnických osôb. Spomeniem len veľmi námatkovo. V roku 1976 to bolo Holandsko, v roku 1982 Portugalsko, v roku 1994 Francúzsko, v roku 1995 Fínsko, v roku 1999 Belgicko. Dôvodom je najmä skutočnosť, že nových druhov aktivít, ktoré vykazujú vysokú mieru škodlivosti pre občana, spoločnosť a štát, sa dopúšťajú právnické osoby. Najmä obchodné spoločnosti - napríklad hospodárske podvody, zneužívanie rôznych dotácií a subvencií, aktivity spojené so škodlivým zásahom do životného prostredia a podobne. Vážnym dôvodom na zavedenie trestnej zodpovednosti právnických osôb je často nemožnosť ustáliť vinu konkrétnej fyzickej osobe. Súčasné modely riadenia, decentralizácia, autorizácia pracovných skupín v ekonomickej sfére totiž vedú k takzvanej organizovanej nezodpovednosti, t. j. stavu, ktorý z právnodogmatických a dôkazných dôvodov má za následok len veľmi ťažko konštruovateľnú zodpovednosť fyzickej osoby. Spomeniem konkrétny prípad, ktorý prebehol aj našimi médiami. Rakúsky súd pred niekoľkými mesiacmi oslobodil viacerých obvinených zamestnancov jednej lanovkovej spoločnosti pre delikt, ku ktorému došlo pred niekoľkými rokmi v jednom tuneli na lyžiarske stredisko, kde vznikol požiar a bolo usmrtených niekoľko desiatok osôb. Zamestnanci boli oslobodení, pretože rakúsky súd nevedel ustáliť vinu konkrétnym fyzickým osobám, respektíve ich vina bola naozaj zrejme nepatrná, a preto boli oslobodení. Hneď následne rakúsky minister spravodlivosti ohlásil, že bude iniciovať v Rakúsku zavedenie trestnej zodpovednosti právnických osôb. Toľko k právnických osobám. Pán poslanec sa dotkol aj otázky trestania mladistvých. Spomínal som v odpovedi na pani poslankyňu Bollovú, že v návrhu Trestného poriadku, ktorý bude predmetom rokovania Národnej rady na júnovej schôdzi, navrhujeme, aby u osôb pod 15 rokov bolo povinné skúmanie duševného stavu, to znamená, aby v takýchto prípadoch bol obligatórne podávaný znalecký posudok znalcami z odboru psychiatrie. Myslím si, že som vyčerpal všetky témy rozpravy, okrem citácie z Biblie pani poslankyne Bollovej, ale o tom, samozrejme, s ňou nebudem na rokovaní snemovne polemizovať. Ďakujem, pán podpredseda.