Stavrovská, Zuzana, komisárka pre osoby so zdravotným postihnutím (2019-05-21):
Ďakujem veľmi pekne. Dovoľte, rada by som pokračovala ešte len krátkymi informáciami k tým monitoringom. My dostaneme na úrad podnet a vo veľa podnetoch je uvedené: Prosím vás, neuvádzajte, že som vám tieto informácie poskytol alebo poskytla, bojíme sa. V našom zariadení sa deje toto alebo iné. Čiže my keď takýto podnet dostaneme, tak my hneď akože vyštartujeme na vykonanie monitoringu kompletného, hoci ten podnet sa môže týkať aj individuálneho klienta, ale v záujme teda objektivity a ochrany toho klienta ideme do zariadenia a urobíme kompletný monitoring. Takýchto monitoringov sme urobili aj niekoľko v zariadeniach pre seniorov. Seniori sú mimoriadne chránená skupina ľudí, ktorí sa boja vzhľadom na to, že sú slabí, odkázaní na pomoc, boja sa povedať, že niečo sa im nepáči v zariadení. Čiže my zisťujeme potom a zaujímame sa, samozrejme, o seniorov. Nemôžeme robiť monitoring u seniorov, ktorí nemajú zdravotné postihnutie. Čiže vždy špecializujeme ten monitoring na klientov takéhoto zariadenia pre seniorov, ktorí majú zdravotné postihnutie, a tie zistenia sú zarážajúce. Že klienti, ktorí by mali mať päťkrát do dňa stravu, tak na desiatu dostávajú vodu. Že tá pani na lôžku leží tri roky, ale zariadenie pre seniorov ju za tie tri roky nedostalo do kúpeľne, do sprchy, pretože tá sprcha je bariérová. A táto klientka je tri roky umývaná len handričkou z lavóra, prebaľovaná pri otvorených dverách. Nie je to nič výnimočné, a preto títo seniori veľakrát aj ležiaci sú aj prebaľovaní za prítomnosti a za účasti aj iných obyvateľov izieb, v ktorých bývajú. Keď počujem, že niektorý zamestnanec označí ležiaceho klienta za ležiak, môžem vám povedať, že som veľmi nepríjemná, pretože ležiak je pivo alebo starý tovar, ale nie človek. Čiže seniori tvoria pre nás významnú kategóriu klientov a pomáhame im, samozrejme, zlepšiť tie ich podmienky, v ktorých žijú. Keď hovoríme o senioroch, máme tu skupinu detí, deti so zdravotným postihnutím a v záujme sledovania, ako sa napĺňa čl. 24 Dohovoru o právach osôb so zdravotným postihnutím, sme v decembri spustili taký pilotný projekt a urobili sme monitoring v troch školách. Tešíme sa teda, že tie detičky sú v tých školách. Zarážajúce pre mňa bolo, že v špeciálnej základnej škole nás pani riaditeľka nevpustila. Uviedla, že ona nás nevpustí, že ona nevie, kto sme, riaditeľka špeciálnej školy, prosím pekne, zvýrazňujem. Napriek tomu, že som tam bola osobne niekoľkokrát, som ju oboznamovala, aká je pôsobnosť, že tu, nech sa páči, že nech sa presvedčí, že je tu, máme tu aj portál, na ktorom sú proste zverejnené všetky informácie, jednoducho povedala, že nás nevpustí. Ešte sme neotvorili ani brány úradu a už telefonovala. Prosím vás, viete čo, ja som si to premyslela, vráťte sa. Čiže stretávame sa aj s takýmto proste postojom. Materské školy a základné školy, materská škola, základná škola bol ďalší taký modelový monitoring, kde, žiaľ, museli sme konštatovať, že špeciálny pedagóg nekorešponduje v komunikácii s učiteľmi, teda s pedagógmi, že pedagógovia nemajú záujem o tie špeciálne informácie, o tú špecialitu, o tú odbornosť tohto človeka. Samozrejme, spracovávame tie monitoringy aj z pohľadu teda odporúčaní centra pedagogicko-psychologického poradenstva a prevencie. Za významnú pôsobnosť komisára považujem a v porovnaní teda s pani verejnou ochrankyňou práv vďaka tomu, že náš zákon o komisároch umožňuje komisárovi vstúpiť do súdnych konaní. Garantujem vám, že súdne konania, do ktorých vstupujeme, v nich vystupujeme ako ochranca osôb so zdravotným postihnutím. Vstupujeme na základe Civilného mimosporového poriadku, pretože tí ľudia nemajú právo na ochranu zo strany štátu, akonáhle presahujú čo i len 10 % sumy, ktorú môžu dosahovať cez centrum právnej pomoci. Preto ja som žiadala aj v odporúčaniach od roku 2016, aby v prípade konaní o spôsobilosti na právne úkony mali títo účastníci ex offo advokáta bez toho, že by sa posudzoval ich príjem. Proste jednoducho ten advokát má tam obrovskú funkciu, pretože my nestihneme všetky súdne konania, do nich vstupovať. My odovzdávame tie informácie, ako teraz treba nazerať na ľudí, ktorých tie rozhodovacie schopnosti sú oslabené. Žiaľ, máme tu článok 12 Dohovoru o právach osôb so zdravotným postihnutím, ktorý garantuje všetkým ľuďom so zdravotným postihnutím plnú spôsobilosť na právne úkony a štát im je povinný zabezpečiť pomoc a podporu, akú potrebujú. Je to široké spektrum podpory. Niekto potrebuje podporu pri úplne najťažších zmluvách, niekto potrebuje podporu pri jednoduchých veciach, ale jednoducho tu nie je možné ľudí obmedzovať, pretože od 1. júla 2016 už môžu súdy vydať výrok, súd obmedzuje spôsobilosti na právne úkony. Ale obmedzuje v takom rozsahu, že je to de facto a de iure pozbavenie spôsobilosti na právne úkony. Ja som v správe uviedla absurdný prípad, že súd dokonca povedal, že tá pani, o ktorej spôsobilosti rozhodoval, sa nemôže stretávať so svojím druhom, čo proste presiahlo všetky zákonné mantinely rozhodovacej pôsobnosti súdov. Čiže konáme v tejto veci ďalej a hoci tá pani ten rozsudok nedostala, riešime to a určite to nenechám tak. Takže to, že súdy povedia, že ten človek môže rozhodovať o piatich eurách mesačne, tak to hovoríme o obmedzení, prosím. Pretože nič iné nemôže, nemôže uzatvárať žiadne zmluvy, jednostranné právne úkony. Nič, žiadne prevody nehnuteľností, žiadne úkony robiť nemôže. Ale čo je dôležité, že kritériom rozhodnutia je znalecký posudok. Čiže ja pracujem a snažím sa, keď vstúpime do tých súdnych konaní aj znalcom odovzdať všetky informácie, ktoré máme, aby sa pozerali na tých ľudí inými očami. A teším sa, že sa to darí, a preto je dôležité, aby sme do tých súdnych konaní vstupovali. Poviem vám, že sudcovia sú veľmi radi, keď prídeme a vstúpime do súdnych konaní, pretože majú informácie možno, ku ktorým sa nedostanú. Na druhej strane navrhovatelia, ktorí majú nejaký záujem, prečo toho človeka potrebujú obmedziť, robia všetko pre to, aby zabránili tomu, aby sme v tom konaní aktívne mohli vystupovať. Takže len prehľad, v roku 2018 sme vstúpili do 18 súdnych konaní. Z týchto; celkovo sme vstúpili do 50 súdnych konaní za tieto tri roky a k 8. 5., keď som išla do výboru pre sociálne veci a ľudské práva, do dvoch výborov, tak celkový počet pojednávaní bol 78. Čiže nie je ich obrovské množstvo, za tie tri roky je ich 78. Ale v porovnaní už v roku 2019 sme sa za tých pár mesiacov zúčastnili 25 pojednávaní. Takže nevieme to ovplyvňovať, samozrejme, ale každého pojednávania teda sa snažíme zúčastniť a zúčastňujeme. Za neodmysliteľnú súčasť práce komisárky ďalej považujem a veľmi rada využívam ten nástroj, podanie protestu, podnetu na protest prokurátora. Ak my už teda dostaneme podnet, proti ktorému nie je možné podať riadny opravný prostriedok ani žalobu na súd, v takýchto prípadoch do troch rokov od právoplatnosti vieme podať podnet na prokuratúru. Vyhodnotíme ten podnet a v takýchto prípadoch podávame podnety na prokuratúru. Žiaľ, situácia je taká, že prokuratúry, ony uznajú, áno, dohovor je súčasťou právneho poriadku, ale ten dohovor ešte nie je implementovaný vo všetkých zákonoch. Čiže to rozhodnutie je vydané v súlade so zákonom, hoci Dohovor o právach osôb so zdravotným postihnutím je medzinárodná norma a všetky právne predpisy by mali byť s ňou súladné. Ale, samozrejme, je to priestor na prispôsobenie legislatívy Slovenskej republiky k dohovoru, a preto sa teda v roku 2020 bude robiť druhá vládna správa o plnení dohovoru. Dovoľte len veľmi krátko. Úspešnosť týchto podaní na prokuratúru je 27,5 %, čo tiež vidím za významnú pomoc a v 27,5 % sa nám podarilo cestou prokuratúry zrušiť rozhodnutia, ktoré boli právoplatné. Máme za sebou ďalší rok, v ktorom sme dotiahli práce na našom intranete. My aktuálne to, čo sa deje na úrade, je zverejňované na verejnom portáli. Je to jedinečný informačný systém a snažíme sa meniť celé tie procesy orgánov verejnej správy a byť takým príkladným vzorom, že to, čo vlastne sa deje u nás, ako sa rozhoduje, ako ja ukončím jednotlivé podnety, vyjadrením alebo akýmkoľvek spôsobom, hneď sa to zobrazí na verejnom portáli. Dovoľte, aby som vám uviedla, že sledujeme rôzne identifikátory osôb, ktorých vkladáme do intranetu. Máme tam 1 923 osôb. Dotknutých je 845. Sledujeme zdravotné postihnutie, vzťahy jednotlivé medzi týmito orgánmi verejnej správy. Čiže je tam definovaných vyše 150-tisíc vzťahov. Medzi najdôležitejšie zverejňovacie priestory považujem zverejňovanie opatrení na nápravu. Keďže naším cieľom je, aby sme nezistili len, že došlo k porušeniu dohovoru alebo bol porušený zákon, ale naším cieľom je, aby došlo k náprave, a vtedy má tá práca zmysel. A preto my zverejňujeme opatrenia, pretože aj ten subjekt verejnej správy, ktorému uložíme opatrenie, nech má na svojom konte, že ja takýmto spôsobom zasahujem. A my tým pádom, keď to zverejňujeme, každé opatrenie je rozdelené na úlohy. Takže tieto opatrenia my po úlohách kontrolujeme a každú jednu úlohu vyhodnocujeme: splnená, nesplnená, prijatá. A tým pádom vyhodnocujeme aj účinnosť týchto opatrení. V roku 2018 bolo celkovo aj za predchádzajúce obdobie 98 opatrení na nápravu, z ktorých bolo uložených, je to v tabuľke č. 9 na strane 188, z ktorých bolo 42 splnených, 10 odmietnutých a 46 je v prebiehajúcom konaní. Mojím cieľom je aj tie odmietnuté viesť subjekty k tomu, aby tie opatrenia prijali, lebo každé jedno opatrenie má za cieľ zmeniť tú situáciu, vyjednávať s tými subjektami, aby tieto opatrenia prijali. Z tých 98 uložených opatrení bolo uložených 145 úloh, z ktorých 89 boli splnené a zasahujúci stav bol odstránený. Čiže rozprávame o konkrétnych zásahoch a konkrétnej náprave. Ďalších 56 úloh je v štádiu sledovania. Pre informáciu ešte, na úrade nás v roku 2018 pracovalo aj so mnou, s riaditeľkou, s asistentkou desať. Týchto desať ľudí riešilo 518 nových podnetov, ale z roku 2017 prešlo 213. Rok 2018 sme ukončili 511 ukončenými podnetmi, čiže do roku 2019 nám prešlo oveľa menej podnetov, iba 158. Sú to podnety, ktoré sú prevažne z toho obdobia ku koncu roka, kedy teda nebolo možné už s tými podnetmi viacej urobiť. Z 511 ukončených podnetov boli ukončené podnety na preskúmanie, to, kde vydávame to rozhodnutie, došlo k porušeniu alebo nedošlo k porušeniu, a ukladáme prostriedky na nápravu. Z tých päťstojedenástich 315 bolo ukončených podnetov na preskúmanie. V 121 prípadoch bolo konštatované porušenie zákona alebo dohovoru, ohrozenie dohovoru. Presná špecifikácia aj grafy sú v správe, ale predstavuje týchto 121 prípadov 38,4 % zo všetkých ukončených podnetov na preskúmanie, čo je vyššie percento v porovnaní s minulým rokom. K jednotlivým, jednotlivým oblastiam, ktoré na úrade zabezpečujeme. Máme rozdelenú agendu do jednotlivých referátov, najviac podnetov prichádza do referátu zamestnanosti a kompenzácií ťažkého zdravotného postihnutia. V tomto referáte bolo v roku 2018 doručených 199 podnetov. Čo namietajú? Namietajú nepriznanie príspevkov, nezohľadňovanie zdravotného stavu, nevhodné správanie posudkových lekárov. V oblasti zamestnávania nevytváranie alebo nemožnosť sa zamestnať. Máme jedného klienta, ktorý bol na 40 pohovoroch, s vysokoškolským vzdelaním, troška s ťažkou komunikáciou reči, ale myslím si, že je možné mu nájsť miesto, jednoducho nemá priestor vôbec, aby takéto miesto zohnal. Čiže čo to znamená? Keď ten človek sa nemôže zamestnať, tak nemôže reálne naplniť ani tú kvótu na priznanie invalidného dôchodku. A to už súvisí s ďalšou agendou, ktorá má na starosti sociálne poistenie, kde nepozná zákon výnimku teda z tej tvrdosti pravidiel, kde pár dní niektorým našim klientom chýba na to, aby im bol priznaný invalidný dôchodok, hoci zdravotné postihnutie majú, ale nemajú tú povinnú dobu poistenia, nemajú odrobené roky. A preto ja teda sa snažím aj v spolupráci s agentúrou podporovaného zamestnávania tým ľuďom to miesto nájsť. Čiže robíme aj takúto prácu navyše, ktorá teda je práca v záujme toho, aby sa ľudia mohli zamestnať. A preto teda aj my vstupujeme aj do tých súdnych konaní, kde namieta človek so zdravotným postihnutím neplatnosť skončenia pracovného pomeru, lebo tá ich situácia je teda veľakrát zložitá, a teda do týchto konaní tiež vstupujeme. Tie jednotlivé príbehy ľudí, ktoré sme riešili v roku 2018 a ukončili, sme spracovali do 42 príbehov a niektoré sú silnejšie, niektoré iné, ale všetky odzrkadľujú tú chuť a to právo človeka mať tie rovnaké, rovnaké životné podmienky a rovnakú, primeranú životnú situáciu. Čiže pokiaľ ide o zamestnávanie a kompenzácie, v tomto referáte naozaj s veľkou vďakou v mene všetkých ľudí so zdravotným postihnutím ďakujem za novelu zákona 447/2008, za zvýšenie sumy na hodinu osobnej asistencie, za zvýšenie opatrovateľského príspevku a za ďalšie, ďalšie zmeny a som rada, že sme mohli byť pri tom. V každom prípade ale nesúhlasím s diskriminačnými ustanoveniami, ktoré hovoria o tom, že podľa § 22 ods. 2 príspevok na osobnú asistenciu nemôže byť priznaný osobe, ktorá má nad 65 rokov veku, ak dovtedy teda túto osobnú asistenciu nepoberala. A to je, prosím vás, vážna vec, pretože dnes sa môže stať nehoda a ten človek bude po 65. roku potrebovať osobnú asistenciu, ale už ju nedostane, má smolu, má hranicu 65 rokov. To isté sa deje aj pri príspevkoch na kúpu osobného motorového vozidla, kedy ten človek, zrazu ho zabetónujeme doma, hoci je schopný šoférovať, chce mať aktivity, chce pracovať, spĺňa ďalšie, ďalšie podmienky na to, aby mu ten príspevok bol priznaný. Rovnako aj pre osobnú asistenciu spĺňa prílohy, čo potrebuje, ale má vek. Má proste smolu, má vek. A na tieto problémy som upozorňovala od správy v roku 2016, čo bola prvá správa, a keďže teda pri novele zákona o peňažných príspevkoch na kompenzáciu ťažkého zdravotného postihnutia 447/2008 táto pripomienka opakovane nebola moja prijatá, hoci som bola členka aj tej pracovnej skupiny na prípravu novely, tak som sa rozhodla osloviť pani verejnú ochrankyňu práv na podanie podnetu na Ústavný súd. Ja, žiaľ, túto kompetenciu nemám, tak preto som vyhodnotila, že toto je cesta, aby sme pomohli. A tento návrh bol podaný 4. septembra 2018 a v novembri, 14. 11. Ústavný súd prijal tento podnet na ďalšie konanie. Tak nám držte palce, aby to vyšlo. Myslím si, že tí ľudia si to zaslúžia. Pokiaľ ide o odporúčania pre jednotlivé oblasti spoločenského života, my sa snažíme tieto odporučenia, mnohé nie sú pretavené do správnych predpisov, ale my sa ich snažíme uplatniť v rámci medzirezortného pripomienkového konania, hoci nie som povinne pripomienkujúci orgán, ale každé, každé pripomienkové konanie, keď sa týka ľudí so zdravotným postihnutím, uplatňujeme tieto pripomienky. A ďakujem pekne predkladateľom týchto návrhov, že nás prizývajú vždy, keď dávame zásadné pripomienky, vždy to riešime, samozrejme, v rámci rozporového konania. A ďakujem teda, že pristupujú ku mne ako k subjektu, ktorý je pripomienkujúcim subjektom v rámci medzirezortného pripomienkového konania. Za agendu rodinnej a občianskoprávnej agendy by som len to chcela povedať, strážte tie rozhodnutia, ktoré vydávajú súdy vo vzťahu k ľuďom so zdravotným postihnutím. Ale určite podporujem to, aby bolo viacej sudcov, aby sa špecializovali na to, na tie jednotlivé agendy, ako je poručenská agenda, ale nielen na okresných súdoch, pretože na tých okresných súdoch sú špecialisti a chodia aj do Omšenia na školenia. Ja som na týchto stretnutiach bola veľakrát a som veľmi rada teda sa podelila so svojimi skúsenosťami. Ale dôležité je, aby aj na krajských súdoch takéto senáty boli. A tam vidím teda dosť veľkú medzeru. Vyjadrovala som sa k tomu, akým spôsobom teda sa rozhoduje, a veľmi rada ešte poviem, že aj ďakujem teda ministerstvu spravodlivosti, že pokračuje v materiáloch na opatrovnícku reformu, a ďakujem aj pani poslankyni Žitňanskej, že sa toho ujala ešte ako pani ministerka. A pokračujeme ďalej a ja som členka tej pracovnej skupiny a môžem do toho naozaj profesionálne, ako sa povie, kibicovať, rozprávať a meniť to myslenie. A ďakujem teda naozaj tomu, že sa ministerstvo stotožnilo s tým, že je tu čl. 12 dohovoru a že už ľudia nebudú nálepkovaní, že sú obmedzení a pozbavení, ale budú v režime opatrovníctva a v režime podporovaného rozhodovania. A tým pádom my aj uvoľňujeme rôzne, rôzne úkony, do ktorých súd nikdy nebude môcť hovoriť o tom, že obmedzuje toho človeka. Vždy budú mať určitú spôsobilosť na právne úkony zo zá-ko-na. Nikdy ani opatrovník nebude môcť toto riešiť. My sme sa ešte v oblasti rodinnej agendy stretli s tým, že rodič so zdravotným postihnutím v prípade rodičovských sporov o dieťa je menej hodnotným rodičom. Tak v takýchto prípadoch my naozaj na strane tohto rodiča snažíme sa argumentovať a hľadať riešenie, ak ten človek má nejaký problém a je ohrozené právo dieťaťa. Bojím sa, že či vôbec dieťa bude v bezpečí, tak hľadáme cesty, ako zabezpečiť to, aby dieťa bolo v bezpečí, ale aby tento rodič mal plné právo vykonávať rodičovské práva a starať sa o toto svoje dieťatko. Pokiaľ ide o ďalšiu agendu, ja veľmi rýchlo naozaj, podrobnejšie je to uvedené v správe o sociálnom poistení. Rovnako som upozorňovala na to a aj som o tom hovorila pred chvíľkou, že keď ten človek nezíska tú potrebnú dobu odpracovaných rokov a dní, že neexistuje žiadna úľava ani na to, aby dostal čiastočnú nejakú dávku invalidného dôchodku, čiže nie je možné odstrániť túto tvrdosť zákona. A ja som už v roku 2016 písala: Pozor na čl. 39 ústavy, podľa ktorého sa štát zaviazal poskytnúť primerané hmotné zabezpečenie pri nespôsobilosti na prácu, pri strate partnera alebo strate práce. Čiže je tu ústavná norma a tú treba dodržať. Čiže znova to dávam do správy. Architektonická prístupnosť, bariérová komunikácia, bariéry pri voľbách, toto bola ďalšia časť podnetov, ktorú sme riešili na referáte bariérovej prístupnosti. A teraz ešte, pardon, ma napadlo, v súvislosti s tou zdravotnou starostlivosťou nám sa vyskytuje ten problém, že keď aj prichádzame do zariadení sociálnych služieb, my nemôžeme nahliadnuť do zdravotnej dokumentácie, ale reálne zisťujeme, že tí klienti sú prebaľovaní už ráno aj večer, je to zaznamenané. Alebo polohovaní klienti, že už sú polohovaní aj večer, hoci sme tam na obed. Čiže tu vidím veľký význam aj v súvislosti teda s ratifikáciou dohovoru proti mučeniu a zlému zaobchádzaniu, aby toto bolo uvoľnené. A podľa mňa sa tomu nevyhneme, že je, bude možné teda nahliadať do zdravotnej dokumentácie týchto klientov. Viete, v čom je problém ešte? Že všetko sa uvádza do zdravotnej dokumentácie. Mala som stretnutie aj s ministerstvom zdravotníctva, riešme to, oddeľme tú zdravotnú dokumentáciu, tie medikamentózne rozhodnutia od rozhodnutí napríklad, kto dal súhlas, kto dal informovaný súhlas s poskytnutím liečby, s hospitalizáciou, s operáciou. Keďže je to súčasťou zdravotnej dokumentácie, my tú informáciu nemôžeme dostať, ale máme takéto prípady, že ten človek nesúhlasil s hospitalizáciou, že nemocnica nevyužila zákonný postup podľa civilného mimosporového a nežiadala súd o súhlas s hospitalizáciou, ale na tú hospitalizáciu dal súhlas opatrovník. Hej, čiže takéto veci sú dôležité a sú v zdravotnej dokumentácii. Vrátim sa teda k tým bariéram. V správe je veľké množstvo informácií o bariérach, o vstupoch, o absenciách výťahov, o tom, že výťahy sú malé alebo nie sú v prevádzke, alebo absencia bezbariérového sociálneho zariadenia vo verejných budovách. Stále o tom hovoríme, hoci vyhláška je stále účinná a stále sa kolaudujú stavby, ktoré sú bariérové. A vôbec tomu nerozumiem, ako je toto možné, pretože vyhláška platí 16 rokov. Vyhláška 532/2002. A jednoducho ako je možné, že sa skolauduje stavba, ktorá je v rozpore s právnymi predpismi, v rozpore s vyhláškou, že tie, jednoducho tie kategórie tam nie sú dodržané. Tento referát riešil a stále sa vraciame k podnetu z roku 2016, keď ten pán na vozíčku sa nevie dostať do svojho bytu, pretože spoluvlastníci mu zamietli namontovať schodiskovú plošinu. Robí sa teraz zbierka, vybavuje sa stavebné povolenie. Riešime to od roku 2016 a ešte ten pán stále sa nedostane von. Čiže je proste projekt na vybudovanie výťahovej šachty novej z balkóna, z lodžie, aby sa tak dostal, pretože zatrpknutosť ľudí, ktorí s ním bývajú, je pre mňa absolútne nepochopiteľná, a preto som žiadala, aby sa zmenil aj zákon 182/1993 Z. z. o vlastníctve bytov, nebytových priestorov, aby spoluvlastníci nemali právo prehlasovať montáž takéhoto zariadenia, aby sa človek mohol dostať von zo svojho bytu. Čiže aby tieto bariérové vnútorné priestory nemohli ďalej zotrvať, aby tí spoluvlastníci nemohli anulovať hlasovanie. Ďalej ešte by som veľmi rada hovorila o tých, o zvyšovaní prístupnosti komunikácie pri voľbách. Je to pekne popísané a teším sa, že sme pomohli aj členom volebnej komisie. Riešime poplatky za RTVS, snažíme sa teda zmeniť zákon a tým pádom zmeniť, čo títo podávatelia podnetov namietajú, že vôbec ani nevedeli o tom, že majú nejaké lekárske potvrdenia predložiť. Prosím vás, ešte veľmi rýchlo, školstvo. Sociálne služby, tam som sa tomu venovala. Vidím veľký priestor na podporu a rozšírenie odľahčovacej služby. Tie rodiny veľakrát potrebujú pomoc a nemajú ju ako získať. Potrebujeme pomoc v školách, potrebujeme pomôcť asistentom učiteľov, potrebujeme tam sociálnych pracovníkov, zdravotné sestry, pretože napríklad deti s diabetes, nemôžu ich rodičia dostať opatrovateľský príspevok, pretože zákon o kompenzáciách to neumožňuje, ale tieto deti musia chodiť do školy a ten rodič tam jednoducho musí byť, aby im pichol inzulín. Jednoducho tuto nám proste nehrajú tie jednotlivé systémy. Neskladá sa nám to ako puzzle, oni idú vedľa seba a nevieme ich spojiť. Teda mojím cieľom je naozaj spájať a tie právne predpisy prepojiť, a teda sľubujem, že budem teda v tomto ďalej pokračovať. Čiže asistenti učiteľa sú ďalšia, ďalšia veľká kategória pre medzirezortnú spoluprácu. Tie deti, ktoré chodia do školy, síce majú posudky pedagogicko-psychologického poradenstva a prevencie, ale nie sú tieto posudky akceptované pri vyučovaní. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)