Sopko, Miroslav, poslanec NR SR (2017-09-11):
Vážený pán predsedajúci, vážení kolegovia, milí hostia, nie je to tak dávno, kedy som tu na pôde tohto pléna vyhlásil, aký som veľký optimista. Nuž, ale určité udalosti spôsobili a spôsobujú, že možno mal by som takéto odvážne výroky prehodnocovať a v duchu sa stotožňujem s výrokom britského filozofa Rogera Scrutona, ktorý svojho času povedal: „Optimista s prehnanými očakávaniami má po viacnásobnom sklamaní sklon znechutenia, rezignovať. Naopak, skeptik, ktorý nemá ilúzie ani nadmerné očakávania, sa nenechá odradiť a vo svojom snažení vytrvá.“ Preto som tu zase spolu s mojimi kolegami s ďalším návrhom zákona. Je to návrh zákona, ktorý nie je úplne nový. Priznávam rovno, ako som už naznačil aj pri odôvodnení, že neobjavili sme žiadnu Ameriku. V súčasnosti už ustanovenia o vekovom strope máme v našej legislatíve, veď sme ho prijímali, toť, nedávno. V paragrafe, nachádza sa v zákone č. 55/2017 o štátnej službe, konkrétne ide o § 82 ods. 1, kde je presne citácia: „Štátnozamestnanecký pomer na základe zákona sa skončí v bode k) posledným dňom kalendárneho mesiaca, v ktorom štátny zamestnanec dovŕši vek 65 rokov. To neplatí, ak dôjde k zmene štátnozamestnaneckého pomeru podľa § 55 ods. 1 písm. u).“ A keď som pri tom písm. u), v inom paragrafe, tak tam to znie takýmto spôsobom, alebo tak je to naformulované: „Zmena štátnozamestnaneckého pomeru je v bodu u) predĺženie trvania štátnozamestnaneckého pomeru štátneho zamestnanca, ktorý dovŕši vek 65 rokov, na dobu najviac troch po sebe nasledujúcich rokov. V rámci uvedenej doby je možné štátnozamestnanecký pomer predĺžiť aj opakovane.“ Pretože hlavnou pointou napriek tomu, ako, jemne povedané, už minulý týždeň bolo informované v médiách, nie je natvrdo ukončiť alebo vyhnať starých učiteľov na dôchodok, ale je tu hlavne šanca vytvárať priestor pre učiteľov, ktorí v mnohých regiónoch Slovenska majú problém nájsť si pracovné miesto. Zase naopak, pokiaľ samotný šéf, to znamená, keď samotný riaditeľ školy nemá na daný odbor kvalifikovaného zamestnanca, aby mal tú možnosť uzatvoriť zmluvu s kvalitným pedagógom, ktorý je osvedčený, preto je tam uvedená tá dvojročná doba, pokiaľ sa nenájde na jeho miesto náhrada, ktorá by ho dokázala plnohodnotne nahradiť. Inak, toto obmedzenie máme predsa aj vo vysokoškolskom zákone. Paragraf 77 ods. 6 zákona č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách predsa hovorí: „Pracovný pomer vysokoškolských učiteľov sa skončí koncom akademického roku, v ktorom dovŕšia 70 rokov veku, ak sa ich pracovný pomer neskončil skôr podľa osobitných predpisov. Rektor alebo dekan, ak ide o zamestnanca zaradeného na fakulte, môže s osobou nad 70 rokov veku uzavrieť pracovný pomer na pracovné miesto vysokoškolského učiteľa, ak ide o zamestnanca zaradeného na fakulte, najdlhšie na jeden rok. Takto možno uzavrieť pracovný pomer aj opakovane.“ Samozrejme, v diskusiách, keď sme o tomto návrhu hovorili s riaditeľmi aj učiteľmi, často vystávala práve problematika toho veku 65 rokov. A pokiaľ by som chcel pristupovať k tejto problematike zvoľna a až možno populisticky, tak možno by som navrhoval nižšiu vekovú hranicu. Ale vieme, aký je skutočný stav a vieme, čo môžeme od našej ekonomiky očakávať. Ak by protiargumentami mali byť nejaké formulácie o prípadnej možnej diskriminácii, dovolím si uviesť niekoľko faktov, ktoré sú uvedené v dôvodovej správe. Konkrétne súlad čl. 39 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky, kde zamestnanecký pomer skončí až v prípade dosiahnutia nároku na dôchodok v minimálnej výške stanovenej zákonom. Presná citácia, ako určite poznáte, je, že: „Občania majú právo na primerané hmotné zabezpečenie v starobe a pri nespôsobilosti na prácu, ako aj pri strate živiteľa.“ A aj preto sme nepristúpili k zadefinovaniu nižšej vekovej hranice, pretože bol by som veľmi nerád, ak by nám hrozil stav, ako sa to stáva v prípadoch matiek, ktoré majú viac detí, že ak idú do dôchodku, ten dôchodok nie je v dostatočnej výške. Ďalším faktom je, že zákon č. 365/2004 Z. z. o rovnakom zaobchádzaní v niektorých oblastiach a o ochrane pred diskrimináciou a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov definuje aj niektoré prípustné formy rozdielneho zaobchádzania. V danej súvislosti je smerodajné ustanovenie § 8 ods. 3 písm. a), podľa ktorého sa za diskrimináciu nepovažuje ustanovenie minimálnej alebo maximálnej vekovej hranice ako podmienky na vstup do zamestnania, pričom takéto opatrenia musia byť objektívne odôvodnené, nevyhnutné a primerané s ohľadom na dosiahnutie sledovaného cieľa. Sme v prvom čítaní. Vieme veľmi dobre, že v minulosti už boli pokusy v tomto pléne definovať rôznymi spôsobmi vekový strop. Možno sú tu aj pamätníci návrhu pána poslanca Kadúca, sú tu možno ľudia, ktorí si ešte pamätajú na návrh, ktorý predkladala vtedy poslankyňa, ešte v minulosti poslankyňa Gibalová, čiže tých pokusov bolo v minulosti viac. A uznávam, že ide o veľmi citlivú tému. Citlivú tému, ktorá sa dá komunikovať rôznymi spôsobmi. Spôsob, ktorým chcem túto tému a chcem o nej rozprávať, je ale ten, že musíme o tomto hovoriť. Musíme prichádzať s takými návrhmi, ktoré budú neustále zdôrazňovať, tak ako som uviedol na začiatku, dôležitosť pedagogickej profesie. Zároveň budem stále a neustále hovoriť o tom, ako sa v súčasnosti spoločnosť stavia k adekvátnemu ohodnoteniu pedagogických zamestnancov. Dneska sme v médiách predsa čítali, čo dosiahli odborári v Českej republike. Pre tých, ktorí nevedia, vyrokovali navýšenie platu od 1. 11. o 15 percent. Musíme sa rozprávať o tom, akým spôsobom chceme umožniť mladých pedagógov pritiahnuť do zamestnania. Určite ste postrehli správy v médiách, aký je kritický stav práve v Bratislave a okolí. Sú to všetko vážne veci. A v neposlednom rade treba hovoriť aj o tom, ako je možné, že vekový automat končí len pri 32. roku života a ďalej nepokračuje. A práve tí starší zamestnanci sa cítia právo opomínaní, pričom aj oni na sebe pracujú, i keď možno nestíhajú, pretože naozaj ide o náročné zamestnanie, tak ako na fyzickú, i psychickú kondíciu. Preto zhrniem. Tento návrh je tu a prichádzam s ním aj kvôli tomu, aby táto diskusia sa otvorila a aby sme potlačili kompetentných na ministerstve, ministerstvách, aby tieto, túto problematiku riešili. Z pozície opozície poznám parlamentnú matematiku, asi na viac sa nedá, i keď ktohovie, vyhlásil som predsa, že z optimistu sa stáva skeptik a tento skeptik mieni vo svojom snažení vytrvať. Teším sa na diskusiu, na vaše príspevky a budem rád, keď táto téma prerazí tieto múry a dostane sa von a bude sa o tomto v našej spoločnosti rozprávať a hlavne bude sa vyvíjať snaha, aby sme mohli dať pedagogickej profesii, stavu učiteľskému naozaj adekvátnu hodnotu. Ďakujem.