Dzurinda, Mikuláš, minister zahraničných vecí SR (2011-03-30):
Ďakujem veľmi pekne. Panie poslankyne, páni poslanci, potešil ma záujem o zahraničnú politiku. Chcem sa veľmi pekne poďakovať všetkým tým, ktorí sa snažili tú rozpravu obohatiť. Pozorne som si ju zaznamenal. Pán podpredseda výboru Droba, nechcem to všetko komentovať, lebo by som ťahal veľa času, ale veľmi si vážim spoluprácu aj so zahraničným výborom, aj s výborom pre európske záležitosti a budem v tejto spolupráci pokračovať. Pán poslanec Fronc, je to pekný nápad, ťažký nápad. Doktríny sa rodili v mocnostiach. Ku kolóniám zrejme nejaké roky mali blízko aj vládnuci, aj opozičníci. Ale ja by som to vedel urobiť, len nie som si istý, akú životnosť by tá doktrína v podmienkach slovenskej politiky mala. Ale mám predstavu národa vzdelaného, slušného, ktorý dokáže byť konkurencieschopný aj v rámci Európskej únie a prispievať aj celku. Ale porozmýšľam ešte. Kolega Brocka, chcel by som vám povedať, že nejde ani tak o princíp subsidiarity ako o problém kompetencií. A rád by som položil rečnícku otázku, či chceme odovzdať kompetencie v oblasti občianstva na európsku úroveň. Ale som ochotný o tom tiež popremýšľať a porozprávať sa. No nechcem komentovať všetky vystúpenia, pretože by som hovoril zbytočne dlho. Bolo tam mnoho racionálneho, ale tušil som tri veci. A chcem sa k nim vyjadriť. Prvú vec som tušil, že sa pokúsi opozícia vyvolávať nacionalistické vášne. Poviem to veľmi jednoducho. Ak Budapešť prijala zákon o občianstve v rozpore s právom a zásadami slušnosti medzinárodného práva, o čom som ja hlboko presvedčený, nerozumiem, ako na tomto bezpráví vy chcete budovať právo. Záležitosť občianstva nie je záležitosťou môjho rezortu, ale ja som riešenie ponúkol, odmietnuť účinky. My rozumieme, že Budapešť sa snaží provokovať, v tom si rozumieme, len vy uznávate dôsledky ich zákona a ja ich uznávať nechcem. Vy uznáte takéto pasy, ktoré bude vydávať Budapešť na Slovensku, ja by som ich neuznal. To je celé. A nerozumiem celkom dobre nacionalistom, ktorých to tak dráždi. A hovoria, že Budapešť prijala zákon v rozpore s medzinárodným právom. Nerozumiem tomu. Totiž títo nacionalisti na bezpráví budujú právo a snažia sa za každú cenu vyvolávať nacionalistické vášne, lebo inak v zahraničnej politike na nič lepšieho nemajú. Toto je celý problém. Nenaskočíme na túto strunu. Pýtali ste sa na tie výsledky. No sú nimi pokoj a normálne vzťahy a ľudia na Slovensku sa cítia dobre bez ohľadu na to, akej sú národnosti. A to je, myslím, veľmi dôležité. Čiže nenechajme sa zlákať touto nacionalistickou líniou, niekedy aj trošku primitívnou. Keď sa odvolávame na Čarnogurského, pán poslanec Blanár, no prečo si Maďarsko začalo dovoľovať, za ktorej vlády si začalo dovoľovať. Asi sme boli vtedy oslabení nerozumnou politikou. Spolu nad tým porozmýšľajme. Prvá vec, ktorú som predpokladal, bola, že sa bude hrať s nacionalistickou kartou. Druhá vec, ktorú som tak trošku predpokladal, bola, že niektorí nevidia rozdiely v politike, ktorá tu bola do volieb minulého roku a ktorá tu je teraz. A to spojím s tým tretím predpokladom, a síce, že budem mať pomerne málo času o tých rozdieloch a akcentoch hovoriť, a preto som sa rozhodol, že vám ten rozdiel názorne ukážem, ktorý dá inšpiráciu na to, aby sme porozmýšľali. Ja by som ten rozdiel ilustroval na týchto dvoch obrázkoch. (Smiech a potlesk v sále.) Mohol by som o tom hovoriť minútu, mohol by som o tom hovoriť aj dve minúty a možno by som o tom mohol hovoriť aj celé hodiny. Ale kto chce, panie poslankyne, páni poslanci, pokojne nad tým porozmýšľať, tak nech nad tým porozmýšľa. Ďakujem vám za podporu zahraničnej politiky. (Potlesk.)