Dlugošová, Zuzana, predsedníčka Úradu na ochranu oznamovateľov (2024-09-25):
Prepáčte, že tak zmätočne, len nepoznám domáce pomery, takže dovolím si reagovať a potom už je to asi na vás, kto kedy môže hovoriť, takže skúsim zopár reakcií. Veľmi pekne ďakujem aj za oceňujúce, aj podporné slová. Ja chcem ešte raz zdôrazniť, že my nie sme úrad, ktorý by sa pozeral na jednu vládu takto a na druhú zase inak. Snažíme sa to čo najobjektívnejšie vyhodnocovať a upozorňovať. Koniec koncov aj pán Mikulec vie, že aj za predchádzajúcej vlády sme kritizovali niektoré pomery, vyzývali aj ministrov, aj sa snažili cez nejaké bilaterálne stretnutia upozorňovať na nedostatky. Aj za jeho činnosti, aj jeho predchodcov boli nedostatky aj v rámci policajnej inšpekcie, lebo vieme, že tá historicky policajná inšpekcia bola nastavená nejako inak, ale keď prišiel nový zákon o ochrane oznamovateľov, tak sa to jednoducho, stručne povedané, šuplo pod krídla policajnej inšpekcie a nie celkom, tie dáta ukazujú, že nie celkom to funguje a že tam je naozaj dôvera ľudí. A hovoria to ľudia, ktorí nie sú príslušníkmi žiadnych politických strán a jednoducho úprimne sa vyjadria, že nemajú tú dôveru. Takže tieto výzvy ostávajú pred nami aj za tejto vlády, aj za predchádzajúcej vlády a treba na nich pracovať. Myslím si, že teda už keď som sa odrazila od toho Policajného zboru, je to veľmi dôležitá inštitúcia na to, aby si mohla dovoliť nemať takýto funkčný oznamovací systém, či už cez inštitúciu policajného ombudsmana, alebo nejaký mechanizmus, dneska máme kopu partnerov aj v Európskej únii, ktoré tieto systémy aj vďaka, v úvodzovkách vďaka, škandálom v Policajnom zbore zavádzali takýto interný systém. A môžem odporučiť napr. Írsko ako veľmi inšpiratívny príklad toho, ako oni sa s touto problematikou pasujú a ako sa v minulosti pasovali. A zároveň, samozrejme, aj Interpol, ktorý je takou polopolicajnou organizáciou, ktorá tiež má svoje interné systémy oznamovania. Teda inšpirácia by tu bola a my radi, ak tu bude, ak tu bude ochota, aj prepojíme cez konkrétnych expertov, ktorí v tejto oblasti majú skúsenosti, ale chcem naozaj zdôrazniť, že je to viac ako nevyhnutné, aby aj príslušníci Policajného zboru mali ten systém nastavený bezpečný a profesionálny. A k prvej rečníčke, pani poslankyni Kolíkovej, ja len poviem vecne ešte raz, ďakujem aj za tie slová ocenenia. Pokiaľ ide o judikatúru, tiež si myslím, že Slovensko môže posunúť potom aj stabilizovaná judikatúra, ktorá v tejto oblasti zatiaľ nie je. Máme, ako som spomínala aj v svojom príhovore, nejaké prvé správy ohľadom konkrétnych pracovnoprávnych sporov, ale pokiaľ ide o správne súdnictvo, tam ešte tak ďaleko nie sme a aj tie prvé rozhodnutia, ktoré boli aj v tých civilných veciach, ktoré sa týkali príslušníkov Policajného zboru, to nie sú rozhodnutia nateraz v merite veci, takže treba povedať, že ani tie rozpory, ktoré nastali, tie skôr vyplývajú z toho, že tá situácia je nová, ale v konečnom dôsledku v týchto veciach rozhodnuté zatiaľ nebolo. Osvete sa, samozrejme, budeme venovať, máme to vo vienku, máme tú povinnosť zo zákona, samozrejme, akékoľvek podnety, nápady, snažíme sa ísť zoširoka aj cez rezorty tak, aby sme zapájali aj iné inštitúcie, nielen seba samých. Myslím si, že funkčná štátna správa, funkčné verejné inštitúcie musia spolupracovať, je to jednoducho nevyhnutné pre fungujúci právny štát, aby sme spolupracovali. Ani náš úrad, ako už bolo povedané, nemá právomoci, ktoré by mohli prestať korupciu efektívne vyšetrovať a podobne, môžme byť jedným z dôležitých koliesok v súkolí existujúcich orgánov, ale bez toho, aby fungovali všetky, to určite nepôjde. A na pána poslanca Mikloška, k tým anonymom, áno, rozumiem vám a rozumiem aj týmto obavám a zrejme aj z týchto obáv, zrejme pri politických rokovaniach o európskej smernici sa nenastolilo, aby anonymné oznámenia boli povinnosťou akceptovať naprieč Európskou úniou, naprieč členskými štátmi, ale je to možnosť voľby, tak ako si ten-ktorý štát nastaví. U nás máme legislatívu nastavenú tak, že znovu dáva možnosť voľby, nestanovuje ani zákaz, ani príkaz akceptovať anonymné oznámenia, je to možnosť voľby a ja vysvetlím, ako s tým úrad narába. Neznamená to, že každé anonymné oznámenie sa okamžite pretaví do konkrétneho konania, trestného či správneho. My, samozrejme, máme nejaké interné procesy, kedy posudzujeme tie oznámenia, a podľa môjho názoru sme aj takým veľmi užitočným filtrom aj pre orgány činné v trestnom konaní, aby neboli zaťažované nejakými kverulantskými, ak si to môžem dovoliť povedať taký tvrdý pojem, oznámeniami, ktoré nemajú nejaký podklad v dôkazoch a podobne, a vtedy vysvetľujeme tým ľuďom, že toto nie je dostatočné na to, aby tá vec bola jednoducho úspešne vôbec začatá na úrovni trestného konania. A zároveň upozorňujeme týchto oznamovateľov, že ak sa na nás obrátia anonymne, áno, sú povinní, resp. je to veľmi vhodné, aby ostali s nami v kontakte, lebo akonáhle prídeme do bodu, že potrebujeme ďalšiu konkrétnu informáciu, bez ktorej nevieme uzavrieť, že teda oznámenie je dostatočne zrelé na to, aby bolo postúpené príslušnej inštitúcii, a ten človek sa neozve, ostane bokom a nerobí sa s ním ďalej. (Reakcia z pléna.) A existujú technické prostriedky, kedy sa cez technické prostriedky viete prepojiť s človekom, ktorý s vami komunikuje, a viete ostať v kontakte napriek tomu, že je anonymný. To sú už veci, ktoré umožňujú nové technológie a sme za ne vďační a máme takýto oznamovací systém, cez našu webstránku sa viete na nás obrátiť aj anonymne, teda to je dobré pre vašu informáciu alebo pre prípadne ľudí, s ktorými sa stretnete. Naozaj vieme komunikovať anonymne aj s tým, že nepoznáme človeka, s ktorým komunikujeme, ale neznamená to, že zjeme všetko aj s navijakom, čo nám je predložené. My kriticky vyhodnocujeme istú mieru dôveryhodnosti, ona nemusí byť tak dôveryhodná, aby musela spĺňať, spĺňať úroveň, akú potrebujú orgány činné v trestnom konaní na to, aby začali konanie, ale musí byť dostatočne konkrétna a podložená, aby naši právnici vyhodnotili, že toto má zmysel postúpiť príslušným orgánom. Teda akýkoľvek výmysel, alebo že celá vláda je skorumpovaná a tento člen vlády určite berie úplatky, takéto oznámenie sa neposunie ďalej z našich, z našich radov. Takže na vysvetlenie. A ešte k tým číslam. V minulom roku sme prijali takto 34 anonymných podnetov a desať z nich sme vyhodnotili ako opodstatnených, s ktorými sme ďalej pracovali, tak zhruba jedna tretina. Pokiaľ ide o vyhrážky a nejaké nepriateľské aktivity alebo tlaky, myslím si, že nepoviem nič nové, asi ste na pôde Národnej rady už z mnohých úst toto počuli, ale väčšinou to kopíruje vyjadrenia politikov, verejných činiteľov, potom nejaké odozvy zo strany obyvateľov, či už anonymných, alebo neanonymných, a väčšinou je to taká vlna toho, keď sa niečo objaví, nejaká kritika, nejaké nepodložené tvrdenie aj v médiách, okamžite sa to pretavuje do komunikácie. Nie o všetkom viem, niečo filtrujú len kolegovia, takže, samozrejme, objavuje sa to na sociálnych sieťach, cez ktoré sa snažíme my komunikovať a robiť tú osvetu aj cez tieto kanály, ale objaví sa to aj do konkrétnych korešpondencií a mailov, ktoré dostávame. Teda nie je to nič príjemné, ale zatiaľ je to zvládnuteľné. Neviem, či som zareagovala na všetko, ale ďakujem veľmi pekne. Nechcem... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)