M. Hort, podpredseda NR SR: (2007-12-12):
Ja by som sa chcel na chvíľu zamyslieť nad niečím a na faktoch zdokladovať niečo, čomu sa v tomto parlamente od istého času hovorí nová politická kultúra a chcel by som to porovnať s novou politickou kultúrou, ktorá tu funguje vo vzťahu k vypočutiu si hlasu občana cez petičný zákon, ktorý, ako je známe, platí od roku 1990 v tejto krajine. Ja by som najskôr začal tým, akým spôsobom ste naložili s petíciou alebo s petíciami za vašej vlády, vážení kolegovia z koalície a hlavne kolegovia zo SMER-u, ako sa k týmto hlasom občanov  postavili výbory. Pamätáme si, a bolo to len nedávno, keď pán predseda Národnej rady dostal návrh na vyslovenie nedôvery predsedovi vlády, myslím, že to bolo okolo jedenástej. Skôr než bol rozmnožený materiál, ktorý sa mal dostať poslancom do rúk, bolo rozhodnuté o tom, že treba do konca toho istého pracovného dňa zvolať výbory. Ja len poviem taký drobný dôvetok. Nebolo nikdy zvykom v tomto parlamente, aby sa výbory zvolávali skôr, ako by bolo známe, kedy bude mimoriadna schôdza, na ktorú z ústavy majú poslanci nárok, zvolaná. No a, samozrejme, potom nasledovalo už to spomínané alebo malo nasledovať nočné rokovanie okamžite na druhý deň, lebo, samozrejme, o tomto sa za dňa v tejto Národnej rade rokovať nedá. Chcel by som upozorniť na druhú vec, čo sa týka výborov. V prvom prípade myslím dva týždne a v druhom prípade minimálne desať dní petícia ležala v kancelárii predsedu Národnej rady preto, aby sa nedostala načas na prerokovanie výborom. K tejto, o ktorej rozprávame teraz, máme informácie, že 23. 10. bola petícia  doručená, 19. novembra bola postúpená výboru, desať dní po tom, čo bola preskúmaná, a rokujeme o nej dnes 12. decembra. Pritom zákon, ktorého sa týka, sme prijali ešte na minulej schôdzi. Keď ho prezident vrátil kvôli zjavnému znehodnoteniu tými, ktorí ten zákon ošetrovali až do jeho konečného znenia, tak už sa nedalo predradiť petíciu predtým, ako tento prezidentom vrátený zákon sme opäť prerokovávali. Upozorňujem na slovo nová politická kultúra. K  preskúmavaniu tých hárkov ešte, mnohí to viete, mnohí neviete. V minulosti tu bola taká obyčaj, aby sa zákon splnil, tak bolo treba preskúmať stotisíc podpisov. Keď sa dostala komisia, ktorá to preskúmava, nad číslo stotisíc, tak sa preskúmavanie skončilo, pretože bol splnený zákon. Dnes, div sa svete, vo vzťahu k petícii o zdravotných poisťovniach a vo vzťahu k petícii o sociálnej reforme sa musia preskúmať všetky podpisy a až potom je možné tento hárok alebo tieto hárky posunúť ako petíciu občanov. Opäť je to účelovo preto, aby sa ten čas natiahol, aby sa problematika, ktorá sa má riešiť v konkrétnom zákone nemohla riešiť v súčinnosti s petíciou a s tým, aký je pohľad občanov na tú či ktorú problematiku. Čiže, keď sa to potom nakoniec dostane z výboru do pléna, tak tu je taký nový fenomén. Tu sa odročujú zákony na neskoršie schôdze. To, keď odročíte zákon, ktorý je o vašich kšeftoch, keď sa neviete dohodnúť, či bude jedno ministerstvo, alebo druhé rozhodovať o peniazoch, to si vydiskutujte spolu, a to nás až tak ďaleko nezaujíma. Ale keď sa odročí prerokovávanie zákona, ktorý žiadajú občania, aby ich hlas bol vyslyšaný, no, tak potom musíme o tom rozprávať, vážené kolegyne a kolegovia. Dozvedel som sa tu veľa zaujímavých vecí počas diskusie k petícii o tom, akí sú naši občania hlúpi, akí boli zavádzaní, akí boli nedostatočne informovaní. Pani Belásová, ja si myslím, že ľudia, ktorí podpisujú petíciu, už dnes nie sú tí, o ktorých sa rozprávalo za komunizmu. Poznáte tú historku. Najskôr rozmýšľaj, potom napíš. A potom dobre rozmýšľaj, čo podpíšeš. Žijeme v demokracii. Ak niekto niečo podpísal, tak vyjadril svoj názor. Oni nie sú hlúpi ani zavedení, a tu by som sa chcel veľmi vážne  voči tomu ohradiť, že ste to odročili preto, lebo tí, ktorí to podpísali, boli nesvojprávni. Ja by som vám ešte chcel dať do pozornosti dve veci. Prečítam vám uznesenie Národnej rady, ktoré ste prijali vy, kolegovia, k petícii o zdravotných poisťovniach. Po a petíciu občanov Slovenskej republiky za rešpektovanie názoru slovenskej verejnosti na smerovanie verejného zdravotného poistenia zdravotníctva prerokovala Národná rada. A po b berie ju na vedomie. Nič viac a nič menej. Ja vám dám do pozornosti petície, ktoré sa prerokovávali za našej vlády. Napríklad rok 1999. Petícia občanov na zmenu § 5 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 115/1995 Z. z. o ochrane zvierat. Bola to tlač vtedy č. 306. Národná rada svojím uznesením č. 477 z 1. októbra 1999 prerokovala petíciu, zobrala na vedomie a po c odporučila vláde Slovenskej republiky, aby zvážila návrh na novelizáciu § 5 zákona Národnej rady č. 115/1995 Z. z. o ochrane zvierat a prípadný návrh zaradila do plánu Legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2000. Bola to petícia, ktorá hovorila niečo ku konkrétnemu zákonu. Národná rada má odporúčajúci charakter vo vzťahu k vláde. Národná rada odporučila, povedala stanovisko, ktoré je tam, treba zobrať vážne a odporúčame vláde toto a toto. Pritom pripomínam, že sme boli vtedy vládna koalícia, ktorí sme si toto schválili vo vzťahu k vláde. Ďalej rok 2000. Petícia občanov za zrovnoprávnenie cirkevných škôl so štátnymi školami na podporu otvoreného listu Konferencie biskupov Slovenska ministrovi školstva Slovenskej republiky z 22. novembra 1999. Vtedy to bola tlač č. 640. Po a prerokovala, uznesením číslo to a to zobrala na vedomie a odporučila vláde Slovenskej republiky, aby pri príprave návrhu zákona o financovaní základných a stredných škôl a školských zariadení zvážila požiadavku na financovanie cirkevných škôl obsiahnutú v predmetnej petícii občanov. Pokiaľ vám nie je dostatočne známe, to z tej petície bolo nakoniec do zákona aj premietnuté. Takýmto spôsobom Národná rada odporučila vláde a vláda to rešpektovala. Potom sú tam ešte petície poľnohospodárov, potravinárov a tak ďalej a taktiež  ju tam zobrala na vedomie a požiadala vládu, a teraz to nebudem všetko čítať, lebo je tam šesť bodov, ktorým Národná rada odporučila vláde. Keď som sa dozvedel, k tomu teda prikladám petíciu, ktorú ste vy, teda uznesenie, ktoré ste vy schválili, keď som sa dozvedel, ako mohutnie v našej spoločnosti pohľad na kvalitu parlamentu oproti tým minulým obdobiam, tak sa pýtam. To je tá nová politická kultúra, keď parlament urobí iba to, čo mu vláda dovolí? To je tá vyššia kultúra a vyšší stav parlamentnej demokracie? Priatelia, neklamte sa, je to úplne niekde inde a je to veľmi smutné. A ešte mi dovoľte dve poznámky na záver. Pán kolega Madej, hovorili ste tu niečo o referende a o petícii. Naozaj vám dávam do pozornosti a nebudem vám čítať príslušné paragrafy, je to zákon o petičnom práve z 27. marca 1990, podľa ktorého rokujeme. Tam je napísané, ako sa má správať Národná rada a čo je tam napísané aj medzi riadkami. To je to, čomu sa hovorí duch zákona, a to je tá nová politická kultúra. To si len treba doštudovať a uvidíte, akým spôsobom s tým nakladáte. Aj cez výbory, aj cez termíny, aj cez uznesenia, ktoré sa tu prijímajú. Ale keď hovoríte referendum. Preštudujte si aj zákon o referende. Ak sa niekto rozhodne pre referendum, a vy ste sa svojho času rozhodli zorganizovať referendum o tom, že padne naša vláda, lebo tu sa vraj už nedalo žiť, lebo sme boli najposlednejšia diera Európy a sveta, no, ale v referende  občania aj vtedy boli hlúpi? A boli neinformovaní a boli zavádzaní? Keď iba 34 % ľudí prišlo k referendu a iba nejakých 30 % povedalo, že nesúhlasí s našou vládou? Ale v súlade so zákonom o referende, prepáčte, ak to nebolo 50 %, tak viete, kde to skončilo. Tak poprosím len o drobné doštudovanie tých rozdielov, ktoré sú medzi petíciami a referendom. A pokiaľ ide o pani poslankyňu Vaľovú. Pani kolegyňa, ak ste už neporozumeli tomu, čo hovorila pani poslankyňa Sárközy, a nemyslím si, že to bolo kvôli jazyku, tak chcem vyjadriť veľkú nádej, že ste porozumeli aspoň tomu, čo hovoril pán poslanec Veteška. Ďakujem pekne. (Potlesk.)