Osuský, Peter, poslanec NR SR (2014-02-05):
Ďakujem za slovo, pani predsedajúca. Vážený predkladateľ, vážený spravodajca, vážená snemovňa, kolega Chren, dá sa povedať, vypálil pomerne dokonale rybník, z ktorého som chcel čerpať. Môžem povedať, že ak ma pamäť neklame, a kolega Kadúc ako právnik možno vie alebo vie ľahko zistiť, v Českej republike bola podobná úprava prehlásená protiústavnou. Ona protiústavná, samozrejme, je, i keď my sme ju ešte za takú neprehlásili. Teda všetko to, čo povedal kolega Chren, je pravda. Neexistuje, aby ťa nútili čistiť chodník, ktorý ti nepatrí, i keď prilieha k tebe, k tebou vlastnenej nehnuteľnosti. Rovnako by cestný zákon mohol rozhodnúť a 76 poslancov odhlasovať, že budeš čistiť vozovku do polovičky tvojej strany a druhú polovičku bude čistiť tvoj sused, aby správa ciest mala menej práce. To je presne taká istá logika, lebo tá vozovka ti patrí presne rovnako ako ten chodník, t. j. nepatrí ti. V Starom Meste sme pred rokmi rozhodnutím poslancov chceli čeliť protiústavnosti v podobe zmeny všeobecne záväzného nariadenia, ktoré, vychádzajúc z platnosti cestného zákona, nariaďovalo občanom starého mesta, aby sa starali o chodníky priľahlé k nehnuteľnostiam, kde bývajú. Nie sú to vždy vlastníci ako na dedine, kde ten domček skutočne môže patriť dôchodkyni vdove, ale často sú to povedzme spoločenstvá vlastníkov v dome, ktorí sa majú starať o im nepatriaci chodník. Po istom čase sme zvážili to, že zrušením povinnosti vyplývajúcej zo všeobecne záväzného nariadenia z cestného zákona vystavujeme občana presne tomu riziku, o ktorom hovoril Martin Chren, t. j. že on má pocit, že je exkulpovaný, ale keď si niekto pred jeho domom na ľade doláme panvu, tak ho šikovný advokát prípadne dovedie na žobrácku palicu – u nás možno tiež, v Spojených štátoch iste – za to, že ten chodník neočistil. Nie je teda celkom metóda riešiť to inak ako v súlade s ústavou. Desiatky rokov teda platí protiústavný cestný zákon v tomto bode a, samozrejme, priateľ Kadúc navrhuje opatrenie, ktoré túto ústavnú ranu chce sňať aspoň z tých najzraniteľnejších. Samozrejme, nie je to riešenie problému. V Starom Meste opäť platí povinnosť starať sa o svoje chodníky, presne ako povedal kolega Chren. Z amerických slapstick comedies známy príbeh banánovej šupky je dostatočnou možnosťou na zlomenie si nohy i v júli – bez ľadu – a všetko toto je jednoducho v protirečení s ústavou. Veľmi rád sa pridám k iniciatíve, ktorá podá návrh na riešenie. Zároveň – a teraz budem hovoriť ako advocatus diaboli – musím povedať, že si neviem celkom presne predstaviť – a teraz nechcem si trúfnuť odhadnúť –, ako by to riešili vo Vlkolínci či v Lendaku, ale v bratislavskom Starom Meste by bol zrejme veľký problém pri sňatí tejto ústavnej neprávosti z občanov zabezpečiť čistenie stovák a stovák metrov, tisícov metrov, desaťtisícov metrov chodníkov, ktoré skutočne majú občania – a nie inštitúcie – čistiť. Viem si predstaviť, že len na tomto type starostlivosti, odhliadnuc od legendárnej zmluvy, podľa ktorej zas platil toho roku, v decembri v minulom roku magistrát skoro milión eur za odstraňovanie snehu, ktorý omylom nenapadol, ale na vyriešení tohto problému by zaplakal definitívne rozpočet mestských častí. Ja si proste neviem predstaviť ani za Staré Mesto, žeby Staré Mesto, ktoré, možno neviete, siaha až po Slávičie údolie vrátane Slavína a tak ďalej a tak ďalej, dokázalo nájsť zdroje, dokonca ani veľmi správne uvažovanou cestou kolegu Kadúca cez práce tých, ktorí dostávajú sociálnu podporu. Jednoducho neviem si predstaviť, že by sme u nás našli ľudí, ktorí by Staré Mesto očistili od snehu, ľadu na požiadanie, keď bude treba. Lebo, samozrejme, ten sa tvorí kedykoľvek, i vtedy, keď sú ľudia v práci, i keď nie sú všetci k dispozícii a tak ďalej. Takže toto je možno riešiteľné, a viem si to živo predstaviť v malej obci, kde sa vytipuje niekoľko príjemcov tejto úľavy, čo je v poriadku, a kde sa nepochybne dajú nájsť iste aj ľudia, ktorí spadajú do kategórie tých, ktorí by zo štátnych zdrojov krytí finančne mohli tento problém riešiť. Neviem si to, ešte raz hovorím, predstaviť v Bratislave v Starom Meste. Samozrejme, pravdou je aj to, že tento zákon by sa dal považovať za prvú pomoc tým kategóriám. Nepochybne je to zákon apolitický, pretože tá invalidná tetuška s chorým kĺbom, s cukrovkou a s vysokým tlakom môže byť rovnako volička SMER-u ako volička KDH. To znamená, že to nie je stranícky zákon. A tých, na ktorých padá ťarcha protiústavnosti, ktorá tu je celé desaťročia, si, samozrejme, táto ťarcha nevyberá podľa straníckeho trička. Nemal by som teoreticky problém zahlasovať za sňatie tohto kríža z ich bedier, problém je, že tento kríž ostáva aj po takomto zákone ležať na bedrách mnohých iných ľudí, na ktorých leží s rovnakou protiústavnou ťarchou.