B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-01-22):
K. Ondriaš, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, panie poslankyne, páni poslanci, úvodom by som chcel povedať, ja som vôbec nemyslel, že vy klamete, to by som si nikdy nedovolil, ja som použil formuláciu, že fáma, ktorá hovorí, že boli to socialistické krajiny, ktoré veľmi podporovali korupčné režimy vo svete, je klamstvo. To som povedal. Ak to bolo inak pochopené, tak sa ospravedlňujem. (Reakcie z pléna.) Vážení prítomní, zhruba pred rokom 29. 1. 2003 v návrhu na vyslanie ženijnej jednotky do Iraku, ktorý ste odsúhlasili, sa píše: „Inšpekcie potvrdili, že Irak vlastní veľké množstvo zbraní hromadného ničenia a že je dokázanou skutočnosťou, že sa ich neštíti použiť.“ To bolo v januári 2003. Poslanci z koalície v rozprave pred rokom argumentovali, že Irak podporuje terorizmus, že vyrába a vlastní zbrane hromadného ničenia a nechce to priznať. Že zbraňami hromadného ničenia môže ohroziť nielen priľahlý región, ale aj nás. A preto aj my máme právo a česť sa zúčastniť na jeho vojenskom zničení a obsadení. Dnes už vieme, že všetko to bolo klamstvo, ktoré malo len jeden cieľ – ospravedlniť IX. križiacku výpravu do Iraku pod názvom Trvalá sloboda, aby sa dve sofistikované vojenské skupiny mohli zmocniť druhých najväčších zásob ropy na svete. Dokladom toho je aj v súčasnosti publikovaná kniha v Spojených štátoch amerických Cena lojality, v ktorej exminister financií americkej vlády Georga Busha Paul O´Neill tvrdí, že „prezident Bush zvrhnutie režimu Saddáma Husajna plánoval od prvej chvíle, ako prišiel do Bieleho domu“, teda 8 mesiacov pred teroristickými útokmi na New York a začiatkom vojny proti terorizmu. Paul O´Neill okrem iného tvrdí, že „George Bush a jeho administratíva nikdy nemali dostatok dôkazov o prítomnosti zbraní hromadného ničenia v Iraku a že vojna v Iraku bola motivovaná ropou“. V podstate toto isté sme tvrdili aj my v našich prezentáciách v Národnej rade o Iraku, len to nevyšlo knižne v Spojených štátoch amerických, takže koaliční poslanci to nebrali vážne. Pre Slovensko a pre širokú verejnosť by bolo prospešné, aby každý slovenský exminister napísal knihu Cena lojality a pravdepodobne okrem mnohých zaujímavých vecí by sme sa dozvedeli, aká je cena lojality Slovenska v prípade Iraku. V súčasnosti v televízii môžeme sledovať fungovanie globálneho imperializmu v priamom prenose. Často môžeme vidieť, ako sa bombarduje štvrť v meste v Iraku len preto, lebo sa tam ukryl niekto podozrivý. Vidieť, že globálny imperializmus je taký silný, že sa môže vysmievať Charte ľudských práv a medzinárodným zákonom. A namiesto toho, aby vojenských agresorov súdil Medzinárodný súd, agresori v súčasnosti rozhodujú o deľbe koristi. Náš názor však je, že operácie Iracká sloboda sa zúčastňujeme zo strachu. A bojím sa, aby sa to nestalo slovenskou tradíciou. Aj ďalšie formulácie vo vládnom návrhu patria do Encyklopédie slovenských paradoxov a do knihy Cena lojality, z ktorej predbežne uvediem aspoň niektoré. Vo vládnom návrhu sa píše, že „pre stabilizáciu situácie a obnovu mierového života v Iraku je nevyhnutné odstrániť následky predošlých bojových operácií“. Úplne súhlasím s týmto názorom. Len neviem, prečo na odstraňovaní následkov bojových operácií sa máme podieľať my, ktorí sme ich nespôsobili, a dokonca občania Slovenska majú platiť ich odstraňovanie. Zrejme takto funguje globalizovaná demokracia. Dokonca to ide až tak ďaleko, že slovenská vláda, aby podporila rekonštrukciu Iraku, nebude od neho vyžadovať peniaze, ktoré nám dlhuje. Vo vládnom návrhu sa zdôrazňuje humanitárne pôsobenie našej jednotky v Iraku, ktoré je vysoko hodnotené koaličnými okupačnými silami. Paradoxne v návrhu sa nepíše, ako hodnotia humanitárne pôsobenie našej jednotky v Iraku jej obyvatelia. Prečo – ako hovorí správa – narastá počet organizovaných teroristických útokov proti koaličným silám a zvyšuje sa koordinácia útokov a prepadov? Prečo sa Irak bráni našej humanitárnej pomoci? Z uvedeného vyplýva, že naša vojenská účasť v Iraku je len symbolická a má sa len využiť ako dôkaz nášho formálneho priradenia na stranu okupačnej koalície, ktorá si háji svoje ekonomické a politické záujmy. Slovensko má vyčleniť 1 mld. Sk na pomoc pri obnove Iraku. Predpokladám, že sa tak stalo pod vplyvom vedenia koaličných síl a že pomoc Iraku bude vojenská. Z vyššie uvedených dôvodov Komunistická strana Slovenska je proti zvyšovaniu počtu príslušníkov ozbrojených síl Slovenskej republiky v operácii Iracká sloboda a ďalšej vojenskej pomoci Iraku. Sme za to, aby sa ženijná jednotka ozbrojených síl Slovenskej republiky vrátila späť na Slovensko. Nesúhlasíme s tým, aby vojaci vykonávali humanitárnu pomoc. Sme aj proti humánnemu bombardovaniu a proti humánnym preventívnym vojnám ako súčasti globálnej demokracie. Navrhujeme, aby sme v Irackej republike namiesto podpory vojenskej ženijnej jednotky a ďalšej vojenskej pomoci financovali alebo aj civilne postavili v cene do 1 mld. Sk polikliniku alebo nemocnicu, alebo základné školy v Iraku, ktoré by niesli meno slovensko-irackého priateľstva. Som presvedčený, že takáto základná škola alebo nemocnica nebude potrebovať ochranu našich vojakov. Tomu my hovoríme humanitárna pomoc. Milé poslankyne, vážení poslanci, bojovníci za slobodu a demokraciu, za ľudské práva a za humanitárnu pomoc, bol by som rád, keby ste neodsúhlasili vyslanie ďalších vojakov do Iraku, podporili náš názor na civilnú humanitárnu pomoc a stiahnutie všetkých príslušníkov ozbrojených síl Slovenskej republiky zo zahraničia domov. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)