P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2001-10-17):
Pán navrhovateľ sa chce vyjadriť k rozprave. Nech sa páči. G. Palacka, poslanec: Ďakujem, pán predsedajúci. Musím vyjadriť príjemné prekvapenie, akú búrlivú reakciu tento návrh zákona vyvolal. Samozrejme, neznížim sa k tomu, aby som reagoval na niektoré invektívy, ktoré som si tu musel vypočuť, ale chcem sa poďakovať tým kolegom, ktorí sa venovali samotnému obsahu zákona, a chcem dať možno na pravú mieru niektoré obavy, ktoré tu zazneli. Mrzí ma, že nie je tu kolega František Mikloško, najmä jemu by som adresoval to, že zrejme je tu medzi nami hlboké nedorozumenie a pravdepodobne nevenoval dostatok pozornosti tomuto návrhu zákona, pretože by určite bol prišiel na to, že obavy, ktoré tu vyslovil, a podobne ako obavy, ktoré vyslovili niektorí ďalší diskutujúci, nie sú namieste. V prvom rade v tomto zákone sa nehovorí absolútne nič o žiadnych pokutách, o žiadnom stíhaní a podobne. A dokonca, dovolím si pripomenúť, ani sa nemenia ustanovenia o tom, za akých okolností môže predseda Národnej rady zadržať poslancovi plat, resp. paušálne náhrady. Tieto ustanovenia v rokovacom poriadku sa vôbec nemenia. Chcem teda vysvetliť, o čom vlastne tento návrh zákona je. Ako bolo povedané, myslím, aj pánom spravodajcom, jeden celý blok ustanovení sa týka zmien, ktoré vyplývajú z novely ústavy. O tých, myslím, ani nejaký vážny spor nebol, resp. dá sa o nich diskutovať v druhom čítaní. A potom sú tu v zásade dve veci, ktoré by sa mali v rokovacom poriadku upraviť. Jeden návrh smeruje k tomu, aby sa určil čas hlasovania, a druhý návrh smeruje k tomu, akým spôsobom sa zisťuje účasť na hlasovaní. Tieto dve veci síce, samozrejme, súvisia, ale dajú sa vecne oddeliť. Určenie času hlasovania smeruje k tomu, aby sa zefektívnila práca Národnej rady. A myslím si, že týmto sa môže vyjsť v ústrety najmä tej kritike, kde Národná rada stráca svoju vážnosť tým, že veľmi často nie je uznášaniaschopná, nie je možné pokračovať v rokovaní, keď nie je dostatok poslancov. (Reakcie z pléna.) Samozrejme, toto smeruje v prvom rade ku koaličným poslancom, v tomto súhlasím, že tú disciplínu treba držať vo vládnej koalícii a netýka sa to práva opozície na obštrukciu. Takisto bolo tu povedané, že je celkom bežnou praxou v demokratických parlamentoch, že je určený čas hlasovania. Je bežne určený v britskom parlamente, v nemeckom, americkom a podobne. Nevidím dôvod, prečo by toto nemohlo byť určené aj v slovenskom parlamente, že sa hlasuje vo vopred stanovenú hodinu. A iná vec je zisťovanie prítomnosti poslancov. Dnes sa prítomnosť poslancov zisťuje prezenčnými listinami. Prezenčné listiny sú tie papiere vonku, ktoré sa podpisujú kde-kade a v akýkoľvek čas. Nemusím pripomínať, že sú tu prípady, keď sa podpisuje za kolegu, resp. dodatočne na druhý deň, o týždeň a podobne. Samozrejme, to vôbec neodráža skutočnú účasť poslancov na práci Národnej rady. (Reakcie z pléna.) Môj návrh smeruje k tomu, aby sa prítomnosť poslancov zisťovala fyzicky prítomnosťou v sále pomocou hlasovacieho zariadenia. To znamená, že zistí sa prítomnosť stlačením tlačidla prezentácie. To sa vyhodnotí ako účasť alebo neúčasť poslancov a potom sa prikročí k hlasovaniu. A teraz pri hlasovaní je, samozrejme, zvrchovaným právom opozície alebo každého poslanca, či hlasuje, alebo nehlasuje (sústavné reakcie z pléna), pokojne môže nehlasovať. Pán predsedajúci, prosím, aby ste upozornili poslancov, nech nevykrikujú.