Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-05-14):
Ataky sociálneho systému, jeho diery a neschopnosť sa k nemu postaviť čelom sa stali terčom záujmu skupín, veľkých finančných skupín, trebárs ako Poštovej banky, ale aj malých societ a určitých organizmov, ktoré našli dieru. A to mám znova, pán minister, znova mám na tejto schôdzi, mám návrh zákona, ktorý rieši, si zoberte, že do čoho som sa ešte pustil, ale ja nie som tu hrdina, jak tu majú jeden hlas a otvárajú ústavu. Ja, lebo to je moja možnosť, ja stále len otváram zákon, nie ústavu, o rodine a by ste neverili, máte 250-tisíc, je tam niekde na úrovni, sirotských dôchodkov. My sme si dávali robiť jednu analýzu, ktorá hovorí, že v určitých krajoch je strašne veľa sirôt a nebola tam vojna. Človek povie, čím to je, ani Černobyľ tam nebuchol, ani..., viete, že štatisticky počet sirôt v niektorých krajoch – aj zohľadňovali sme skutočnosť, že niektoré kraje... – na počet obyvateľov je v určitých krajoch, je vyšší, ako je štandard. Sociológovia nech povedia, ak by mali svoju teóriu, v čom to je. Ja hovorím, že je to v tom, že je tam zvýšená koncentrácia sociálne vylúčených spoločenstiev, ktoré prišli na to, ako sa vopchať do sociálneho systému. Umierajúci človek v nejakej societe sa stáva otcom novonarodených detí, jeho už z toho hlava nebolí, ale po úmrtí, všetky tieto deti stávajú sa sirotami a do 18 rokov im štát sirotské vypláca. Ja nezávidím tým deťom ani trošku a už vôbec nie to sirotské, prosím vás, aby sme si toto povedali. Už je to problém, že štát toto dopustil, že nechá rodiť deti do blata, lebo sa tvári, že to nevidí, a ešte im kočíkovné fixuje tak, jak to fixoval pán Richter. Jeho raz bude súdiť doba, nie súd, tuná súd nebude súdiť nikoho z vás, tu môžete iba Wänkeho s kompótmi, ale jeho raz bude súdiť iná doba, možno pred iným súdom bude stáť pre jeho nezodpovednosť, obrovskú nezodpovednosť, čo spôsobil. Tým deťom nezávidím to sirotské ani sekundu, ani milisekundu, ale hovorím, že týmto, a táto móda sa stáva rozšírenejšou, lebo funguje, lebo je funkčná, tá móda je funkčná a budete toho mať čoraz viac a majoritná spoločnosť sa o tom bude dozvedať a bude hromžiť a zúriť a budete, budú nám voliť v Banskej Bystrici a nebudete mať to, čo potrebujete ako nevyhnutný predpoklad, sociálny zmier pre vašu stabilitu. Takže ja sa vám pokúsim pomôcť, dám nejaké nástrely, v čom, skúste porozmýšľať prierezovo cez vaše rezorty, možno tam niekto ešte aj zodpovedný je a povie si, toto je už moc. To je jedna skutočnosť, ktorá vám nabúrava systém a stojí peniaze. Druhá situácia, ktorá vám nabúrava sociálny systém, my to v súčasnosti preverujeme, čiže pripúšťam, že, čiže nebudem až tak faktografický možno a nebudem až tak a pripúšťam určitú mieru korelácie s následným zistením skutočností, avšak makro sa dá povedať, že by ste neverili, koľko invalidov zrazu sa nám tu objavuje. To jak s armádou. My máme 5 % armády nebojaschopnej v čase mieru. To som si dal interpelovať u pána Glváča, to je faktom. Čo by sa stalo, keby sme, nedajbože, boli vo vojne, koľkí by sa hodili maród. Viete, my máme 250-tisíc invalidných dôchodkov a možno pán Muňko zareaguje, stále nám to rastie. Ja, nedajboh, nezávidím, nieže to je, viete, niekto, sa povie, že tu vám aj chorobu závidia, to, nedajbože, aby ste to takto niekto pochopil. Ja to pre ľudí hovorím, ja len hovorím, že niekto našiel v tom dieru. Nie tí chudáci, tí skutoční chudáci, ktorí majú mieru poškodenia fakt tú viditeľnú, obrovskú, a tí majú problém sa dobyť, dobyť invalidného dôchodku. Ja mám kamaráta, ktorému utrhlo ruku, ten má problém sa dobyť v určitej časti invalidného dôchodku. Avšak diera sa objavila v iných diagnózach – na hlavu sa tomu hovorí. By ste neverili, koľko ľudí je zrazu na hlavu tuná, lebo s tým nič neriskujete, ste síce na hlavu, ale beriete invalidný dôchodok, čo tam koho po tom. Pán minister, a to je vec, ktorú v súčasnosti treba preverovať, sú určité okresy, ktoré sa tým mimoriadne vyznačujú. Čiže koľko ľudí voziacich sa na bavorákoch, celý deň vysedávajúci na námestiach, sú na hlavu podľa papierov posudkových lekárov, berú invalidné dôchodky a toto znova, tieto informácie sú už medzi ľuďmi, vrú, vytvárajú ten tlak. A čo je dobré, čo je lepšie? Vy ste tiež podľa mňa praktický človek, nie je lepšie stíšiť, nie je lepšie zdvihnúť tú pokrievku, nie je lepšie sa netváriť, že to neexistuje? Nie je lepšie povedať, pozor, vážení, odtiaľ potiaľ, toto je už moc aj na nás. Inaugurovali rómskeho kráľa v Košiciach. Keby som bol protivný – a nechcem byť taký –, dovolím si tvrdiť, že keby sme zisťovali, že kto tam bol, že koľko z tých ľudí sú invalidní dôchodcovia, vážení. Načo to bolo dobré, sa prejavovať takýmto spôsobom, drieť pod kosť? Viete, to je to, že je to ohromne nezodpovedné, ohromne nezodpovedné, lebo v majoritnej časti spoločenstva to vrie a vrie a vrie, a budete sa toho možno báť, ja viem, že tento ľud tejto krajiny je ujarmený tisícročnou porobou, že ťažko dvíha chrbát, a to ani tuná nehrozí, však to, ale môžeme byť svedkami defektných konaní jednotlivcov ako prejavom ohromnej frustrácie z neriešenia. Môj dedo hovoril, gazda, malého potkana, keď dáš do kúta, taký malý skočí. A to je presne to, neťahajte to, nepokúšajte, nedráždite tigra tou ignoranciou. Ja viem, možno poviete, čo ja s tým mám. Máte s tým veľa, pán minister, lebo vy na ten sociálny program chodíte požičiavať peniaze, ktoré tu niekto bude musieť časom splatiť. Vy chodíte požičiavať peniaze na dvetisíc ľudí, ktorí vykonávajú malé obecné služby v Jarovniciach. Dvetisíc ľudí, v Kii robí tritisíc! Dvetisíc ľudí alebo ja neviem, koľko to je... (Reakcia z pléna.) Alebo tisícsto, pardon, beriem späť. No dobre. A čiže... Áno, raz toľko je v Kii, 60 či 80 eur dostávajú. Zrušte to! Pán minister, povedzte, že nechcete platiť, ja som to videl, ako chodili z horného konca na dolný koniec s hrabľami, ktoré nemali tie ostne, viete, že chodila s hrabľami a nemali tie, tieto a majoritná spoločnosť sa na to pozerala a znova je to v stave chi-chi-chi, cha-cha-cha, po určitom čase už chi-chi-chi, cha-cha-cha nefunguje. Frustrácia sa ohromným spôsobom prehlbuje. Demotivuje. Rozhádže tú spoločnosť načisto. Nemôže byť vzorom aj pre majoritnú, ale aj pre tú konkrétnu danú societu, že chodíš hore-dole celý deň s hrabľami, ktoré nemajú zuby, a za to dostaneš 60 alebo 80 eur v malých obecných službách. Koľko vyplácate, pán minister, na týchto malých? Zrušte to! Normálne to zrušte z jedného dňa na druhý, lebo to je hriech. To je obrovský hriech, tieto peniaze takto vyplácať. Všetky tie peniaze – vytvorte niečo, čo bude stáť za to, lebo to nielenže je priama škoda tým, že tie peniaze, ony dokonca sa tie peniaze ani k ľuďom nedostanú. Ony prejdú cez filter zastupiteľstva, každý si tam trošku zahačká, špeciálne jarovnický prípad a ešte sa nám smeje v správach v Markíze, že ako vykýval s tým, že už teda by mal zrušiť, teraz na mesiac odblokuje a zase pokračuje. Viete... A k tomuto napadajú ma iba expresívne výrazy, že čo to je, a my sa na to pozeráme a tvárime sa, no. Nemôžeme, nemôžeme, pán minister, verte tomu, že to sa nedá, lebo na budúci a možno na budúci ešte, ale ten ďalší rok už sem nedonesiete plán stability. Už sem donesiete plán záchrany. Alebo pán Glváč sem príde s plánom záchrany, prosím vás, nehazardujte s tým. Nehazardujte so sociálnym systémom štátu, nerobte tieto psie kusy, netvárte sa a zrušte, čo má zrušiť, zrušte! Ako sa postaví SMER k tomu, že... Pán Muňko nech povie, koľko mu narastá počet invalidných dôchodcov na hlavu. Rozmýšľali sme trebárs, ako, ja neviem, rád si nechám poradiť, už keď je niekto invalidný dôchodca na hlavu, podľa mňa by nemal byť šoférom, lebo to najviac irituje: „Čo, on je na hlavu, ale jazdí na bavoráku!?“ Tak už keď niekto je na hlavu, tak podľa mňa by – a toto treba preveriť aj tieto skutočnosti – tak minimálne by nemal mať vodičský preukaz, možno by si niektorí invalidní dôchodcovia časom rozmysleli, že či ešte zostanú invalidnými dôchodcami. Neviem. A keby na ten návrh sem zjavil, budete sa zase tváriť, že neviete, o čom je reč? Budete sa aj pri návrhu zákona o rodine, ktorý hovorí, že ako je možné, že je toľko sirôt zrazu v určitých spoločenstvách, budete sa tváriť, že neviete, o čom je reč? Necháte tých ľudí chodiť s hrabľami bez zubov po dedine celý deň? A keď príde Markíza, tak ich rýchlo starosta vyženie, choďte zametať. (Povedané so smiechom.) To je normálne, to je, to je... To by jeden nevymyslel, keď vidíte to, jak tam zametajú, ale hovorím, to nie je sranda. To vám kúri do toho kotla, ktorý vám časom ide vykypieť, pán minister. A ďalší rozmer, ktorý ešte spomeniem, a končím, v tej mojej lajne, v tej úžernícko-exekútorskej. To, čo ste, sa tu vytvorilo – a už budem korektný, nielen vy, ale vy ste, teda nie vy osobne, ale ako SMER, ale máte na tom leví podiel, vytvorili –, čo aj znamená v praxi. Vám v praxi, ja vám poviem príklad. My máme prípady, poznám prípady, že ľudia sa nechcú zamestnať. Normálne im poviete, však musíte sa zamestnať, však teraz nemôžete nemať zmluvu. A on povie, ja nechcem zmluvu. (Povedané so smiechom.) Akonáhle mu spravíte zmluvu, tak jak osy na med vám naskáču traja-štyria exekútori. Máte, pán Borec nám to tu poslal, 2,8 či 2,2; či koľko, no ohromné množstvo exekúcií. Rozumiete, vy máte tým neriešením, podľa mňa to bude vážna vec, vážny prúser, takto si dovolím povedať, že čo s tým? Ale vám to okrem iného aj znamená, že tí ľudia nechcú zmluvu práve kvôli tomu, že akonáhle ju majú, tak sa k peniazom nedostanú, dostane sa exekútor, ale vám budú brať všetky tie náležitosti, čo im vyplácate, keď sú nezamestnaní. Možno sa niektorý podnikateľ poteší, že on nemusí platiť všetky tie odvody, ale zase riskuje to, čo riskuje. Toto je, rozsah toho je obrovský. Znova. Rozsah toho je obrovský. Tých defektov sociálneho systému je strašne veľa a možno vám teraz niekde požičajú na to, ale keby ste, no dobre, nechcem sa zamotať. Toto som mal chuť povedať. Ďakujem vám pekne.