D. Jarjabek, poslanec: (2001-09-19):
Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, vážení kolegovia, nie po prvý raz sa vás pokúšam z tohto miesta presviedčať o tom, že toto zhromaždenie sa musí oveľa intenzívnejšie ako dosiaľ zaoberať problémami slovenskej kultúry. Viem, je to v týchto zemepisných šírkach asi dedičné dívať sa na rezort, z ktorého nič do rozpočtu nepriteká, ako na čosi divne nadbytočné, ako na luxus, bez ktorého by sme mohli prežiť. Nie náhodou sa o kultúre hovorilo ako o zostatkovom rezorte. Pán profesor Števček tu znovu veľmi jasne sformuloval, prečo kultúra nemôže a nesmie byť v čase intenzívneho európskeho dialógu na chvoste záujmu správcov vecí verejných. Mrzí ma preto, že sa ani z rezortného ministerstva kultúry nikto príliš neobťažuje presviedčať nás, že by to tak naozaj zostať nemalo. Možno sa tam dnes riešia naliehavejšie a pre niektorých možno i dôležitejšie problémy. Možno zasa niekto našiel v správe rezortu zaujímavú budovu, ktorú by vedel využiť, a tak po Dome zahraničných Slovákov, ktorého sa pán minister s noblesou veľkého hráča vzdal na veľkú radosť istej sestry istého mediálneho podnikateľa a „verchušky“ bratislavského Starého Mesta. Je možno dnes na programe dňa zdecimovanie Národného osvetového centra, ktoré je správcom veľmi zaujímavého Domu umenia na Námestí Slovenského národného povstania a keby zaniklo, asi by sa bolo treba poobzerať po inom „obetavom“ podnikateľovi, ktorý by ministerstvo zbavil prízemných starostí o majetky. Možno by sa firma, ktorá si podnikanie so štátnym majetkom odskúšala v podzemí ministerstva práce, sociálnych veci a rodiny, dala na túto tému nahovoriť, možno. Možno sa teraz niektorí ľudia na ministerstve kultúry venujú tomu, či by tam bol efektívnejší špedičný terminál, napríklad, veď diaľnica vedľa a hranice kúsok, alebo čosi výnosnejšie. Možno treba spomenúť aj to, že pán minister v čase svojho ministrovania figuruje v Obchodnom registri aj ako predseda dozornej rady istej spoločnosti, ktorá sprostredkúva kúpu a predaj nehnuteľností. Možno. Možno aj preto toto všetko má dnes kultúra a umenie v tomto štáte také, aké má. Možno, možno. Aj ten ťažký život kultúry, možno. Ak sa dnes v praxi musíme dívať na prvé výsledky a v kuloároch počúvame o rozšafných rozbehnutých projektoch tohto a podobného druhu, logicky nás to nemôže nechať pokojných. Áno, v návrhu zákona o presune niektorých kompetencií z orgánov štátnej správy na obce a samosprávne kraje je pri jednotlivých kategóriách kultúrnych i iných inštitúcií uvedené, že k ich zrušeniu môže prísť iba v tom prípade, že ministerstvo na takýto krok dá súhlas. Ale, dámy a páni, aj keď tieto slová budú súčasťou zákona, akú budú mať reálnu váhu. Na území samosprávneho kraja patrí rozhodovacia kompetencia krajskému parlamentu. Ak ten pri schvaľovaní svojho rozpočtu neposkytne niektorej kultúrnej inštitúcii prostriedky možno s veľmi ušľachtilým zámerom vyriešiť si nejaký dôležitejší, možno priam existenčný problém, čo bude múzeu, galérii, osvetovému zariadeniu alebo knižnici platné, ak ministerstvo súhlas so zrušením nedá? Budú fungovať brigádnicky a dobrovoľne sa skladať na prevádzkové náklady? Ak pre nedostatok prostriedkov napríklad múzeum zatvorí svoje brány, bude sa musieť vyriešiť zabezpečenie zbierok, prevezú sa teda kamsi, kde to bude ako-tak možné. Opustený objekt možno rok-dva bude stáť ako nemý výkričník, no poslanci zasa celkom logicky a správne budú uvažovať, ako by sa dal využiť, aby nerobil obci a kraju hanbu. Riešenie nájdu a do skladu ku zbierkam pôjde aj tabuľka s menom inštitúcie. Ona naďalej bude formálne existovať, pretože ministerstvo s jej likvidáciou možno súhlas nedá, ale fyzicky ju nik nenájde. Preto by som vám, vážené panie poslankyne a vážení páni poslanci, rád navrhol, aby sme do textu navrhnutého vládou Slovenskej republiky vložili ako preambulu takýto text: „Národná rada Slovenskej republiky, vedená úsilím vytvoriť lepšie podmienky na priamu účasť občanov na správe vecí verejných, v snahe urýchlene dosiahnuť výrazné zvýšenie kvality života v Slovenskej republike, predovšetkým zlepšením a skvalitnením zdravotníckej starostlivosti, zabezpečením dostupnosti kultúrnych a umeleckých hodnôt, vytvorením bohato diverzifikovaných možností vzdelávania a stimuláciu najrôznejších možností zmysluplného trávenia voľného času, sa uzniesla na tomto zákone: 1. Zmyslom presunu všetkých kompetencií, ktoré tvoria obsah tohto zákona, je dosiahnuť cieľovo vyššiu kvalitu vo všetkých oblastiach, ktorých sa presun kompetencie týka. Zákon preto zaväzuje obce a samosprávne kraje, aby konkrétne podmienky, v ktorých jednotlivé inštitúcie preberajú do svojej pôsobnosti, sa minimálne zachovali.“ (Ruch v sále.) Prepáčte, ja si nepočujem, neviem, čo sa to deje za mnou, ale ja si nepočujem vlastného slova. Neviete náhodou, vážení kolegovia a vážené kolegyne, či tam náhodou nie je nejaký iný parlament? J. Migaš, predseda NR SR: Nech sa páči, pán poslanec.