Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2014-03-20):
Vážené dve pani podpredsedníčky a jeden pán podpredseda, je mi cťou, že pri takomto vysokom leveli môžem povedať aj ja pár slov k dodatku, k ústave, ku manželstve. Už pán Podmanický to povedal, aj ja to zdôrazním, nevedel som, že to bolo, že naozaj je to v programovom vyhlásení vlády presne takto formulované. Odvolal sa tam na zákon o rodine, ktorý však možno hocikedy zmeniť. A predsa zmeniť ústavu je a bude troška ťažšie. V programovom vyhlásení je aj to, že vláda prijme v oblasti rodinnej politiky koncepciu štátnej rodinnej politiky do roku 2020, ktorá vymedzí strategický cieľ a tak ďalej a tak ďalej. Tak tam nie je termín. Ale upozorňujem na to, že určite by táto koncepcia bola pre nás všetkých veľmi dobrá. Zúčastnil som sa viacerých porád na túto tému. Nebolo by zlé tie závery, ktoré sú aj písomne spracované, do takejto koncepcie zaintegrovať a prípadne urobiť nejakú komisiu, ktorá by sa už tej koncepcii štátnej rodinnej politiky Slovenskej republiky venovala. Všetci cítime, že rodina je v kríze, že inštitút manželstva je v kríze, že Európa podrobuje tieto inštitúty silným útokom. Európa starne, klesá v nej pôrodnosť. Iba pre prisťahovalcov nevymierame. Vieme, že 78 % rastu populácie Európy predstavujú cudzinci a koncom 21. storočia bude v Európe na jedného Európana 14 Neeurópanov. Vieme iste aj to, že v porovnaní napríklad s rokom 1980 sa narodí v Európskej únii o 780 tisíc detí menej. A v tomto smere aj Slovensko zaostáva a vôbec sa nereprodukuje. Od roku 1999 sa v Európe nenarodilo asi 30 miliónov detí z počatých. To je, ako keby desať štátov Európskej únie zmizlo z mapy. Počet manželstiev v Európskej únii sa od roku 1980 znížil asi o 750 tisíc. Na Slovensku to bolo asi o 34 % menej. Rozvodov je v Európe o 358 tisíc viac. Aj u nás sa každé druhé manželstvo tiež rozpadá. Za desať rokov sa v Európe rozviedlo viac ako 10 miliónov manželstiev, na čo doplatilo 17 miliónov detí. A 36 % detí, 2 milióny ročne, sa tu rodí mimo manželstva. Zo štyroch domácností Európskej únie v jednej žije samotár, v dvoch z troch nemajú deti a v 33 % majú iba jedno dieťa. Z nákladov 13 eur na sociálne veci v Európskej únii iba jedno euro príde do rodiny. Teraz troška si zabásnim, ale je to pravdou, že klasická rodina, muž a žena, rodičia práve majú to privilégium jedine, že môžu vytvoriť novú bytosť, ktorá by tu bez nich nebola. Niekto povedal, že ani anjeli toto privilégium nemajú. Neskôr spolu s pedagógmi majú šancu dieťa vychovať k dobru a môžu prispieť k tomu, aby to dieťa nebolo iba chodiacou encyklopédiou, ale tvorivou osobnosťou. Psychológovia povedali, že vo veku, ako bude od dvoch po šesť rokov, tak neskôr bude od dvadsať po šesťdesiat. Aj ja som plne tohto názoru. Tí autori sú nie tu prítomní, ale názory, ktoré tu niekedy vyslovili, že manželstvo nepotrebuje ústavnú starostlivosť, že pomôcť treba nezosobášeným a párom rovnakého pohlavia, že iné zväzky nie sú menejcenné a tak ďalej, pokladám za nedomyslené, a preto ich tu ani nebudem komentovať. Tiež nie je frázou, že najdôležitejším miestom na svete je rodina, že budúcnosť aj Slovenska je v rukách fungujúcej rodiny, ktorá sa skladá z otca, matky a detí. Rodičia práve môžu to urobiť, čo nemôže nikto iný vlastne, zasiať do sŕdc tých svojich detí semienka lásky, by som povedal zase trocha básnicky, a porozumenia. Ale môžu tam aj zasiať semienka závisti a nenávisti. Keď spravia to prvé, tak urobia dobre dieťaťu a jeho okoliu, keď spravia to druhé, tak zapríčinia mnoho nešťastia a bolesti v jeho živote, aj v živote jeho okolia. Samozrejme, takéhoto človeka, slobodného a tvorivého, môže vychovať iba slobodný a tvorivý rodič. Na dôležitosť dobrej rodiny upozorňuje aj prenatálna medicína. Už v tele matky sa rozhoduje o budúcnosti dieťaťa. Jeho život začína už v tretej generácii pred ním. Ak ho rodina radostne očakáva a narodí sa do láskavého prostredia, v ktorom má osoby, ku ktorým sa vzťahovo pripúta, jeho život bude ľahší. Šokujúci je poznatok, to som tu už raz asi povedal, že v treťom roku života sa mozog dieťaťa zaleje betónom, pričom zmeny z tohto stavu možno dosiahnuť iba veľmi veľkým úsilím. Záverom by som ešte povedal myšlienku, že všetci dobre vieme, ženatí, že manželstvo je tvrdá rehoľa, ktorá si v prvom rade vyžaduje obetu, sebazaprenie, zabudnutie na seba a myslenie na toho druhého, prípadne na tretieho a ďalších. Ľudia, keď idú do manželstva, by mali vedieť, čo ich tam čaká. Pár mesiacov prípravy naň je málo. Aj v cirkvi ju robíme, aj tak sa mnoho cirkevných sobášov nevydarí. Tá formula „do tvojej a mojej smrti“ je tvrdá, ale pravdivá, lebo ťažko tam povedať, že len do piatich alebo desiatich rokov to má byť. Teda aj pred cirkevnými, aj pred civilnými sobášmi by snúbenci naozaj mali mať nejaké povinné školenie o tom, čo ich vlastne v tom manželstve čaká, keď tie ružové okuliare z nosa spadnú. A to, bohužiaľ, nastane vždy. Ale to je život. Na všetky povolania sa pripravujeme dlho, ale na manželstvo niekedy skoro vôbec. Už pri adopcii alebo osvojení dieťaťa musíme prejsť veľkým školením trvajúcim pol roka. Tam musia budúci rodičia chodiť na prednášky, aby pochopili, čo znamená mať dieťa, vychovávať ho a tak ďalej. Ale budúci manželia nič takéto absolvovať prakticky nemusia. Posledná poznámka je ešte o tom, čo sa týka zákona o rodine. Bolo tam, ako spomenul, veľa porád. A teda z nich vyplýva aj to, že by bolo ho treba novelizovať napríklad tým, že tam, kde sú najmä malé deti, treba skôr sťažiť rozvod, ako ho uľahčiť, ďalej, rozbitie rodiny by nemalo byť spojené s materiálnymi výhodami niekoho z tej dvojice, ďalej pri určení výšky výživného by bolo treba brať do úvahy aj podiel viny na rozvrate manželstva, ďalej, treba zdôrazniť právo dieťaťa na oboch rodičov, prípadne aj právo starých rodičov na vnukov. Tieto veci by bolo dobré neskôr do tohto zákona zapracovať a prípadne aj do koncepcie štátnej rodinnej politiky, o ktorej som už hovoril. Záverom ešte teda málo k súdnictvu. Samozrejme, to nie je moja parketa, aj keď viem, aká je situácia súdov dnes u nás. Určite zmenu si to vyžaduje. Rusi hovoria tomu metóda drobných šagov alebo drobných krokov, step by step. Ja si myslím, že aj nejakú kontrolu spôsobilosti sudcov bude treba mať. Máme na to, samozrejme, ešte čas v druhom čítaní. A nemyslím, že by to mala byť forma previerok cez NBÚ, ktorý je čiastočne spolitizovaný. Všetci to dobre vieme. Sám som takýmto preverovaním voľakedy prešiel. Bolo to zvláštne. Nemal som z toho veľmi dobrý pocit, povedal by som. Mám taký papier, môžem ti ho predať, keď chceš. Prebieha tak, že dvaja takí zajaci ma tam zvŕtali. Z nich jeden bol dobrý, druhý zlý ako voľakedy. A napríklad zaujímalo ich to, prečo ja ako matematik som pred dvadsiatimi rokmi občas chodil na Západ. Tak na základe toho potom, keď som to zdôvodnil, že som bol dobrý matematik, tak mi dali previerku. Takže toto som trošku bagatelizoval, ale nejakým spôsobom mať kontrolu nad tým, kto nás súdi, alebo aspoň občas tú spôsobilosť sudcov skontrolovať alebo preveriť, iste by bolo dobré, aj keď na to máme ešte druhé čítanie. Ďakujem.