Ritomská, Mária, poslankyňa NR SR (2015-11-19):
Ďakujem. Vážený pán predseda, vážený pán minister, vážené poslankyne, vážení poslanci, k predloženému štátnemu rozpočtu na rok 2016 mám vážne výhrady a žiadam vládu Slovenskej republiky, aby ich akceptovala a korigovala rozpočet v záujme pravdy a spravodlivosti predovšetkým s ohľadom na vážnu situáciu v našom štáte. Najskôr pripomeniem moje prvé vystúpenie v parlamente v roku 2012, keď sa v tejto rokovacej sále diskutovalo o programovom vyhlásení vlády. Už v tomto prvom vystúpení som referovala o situácii v našej spoločnosti a ukázala som, ako sa strácajú peniaze zo štátneho rozpočtu. Už vtedy som prišla s riešením, ako pomôcť občanom Slovenska a vláde, ktorá každý rok oplakáva červené čísla v rozpočte štátu. Zdôvodnila som stratové procesy riadenia štátu, ktoré sú ozaj veľmi stratové. Žiadala som zapracovať do programového vyhlásenia vlády implementáciu antimobingových zákonov. Žiadala som vnútornú reformu ministerstva spravodlivosti, vrátane reformy súdov. Navrhovala som vytvorenie špecializovaných pracovných súdov. Navrhovala som zmeny v procesnom práve. Z vládnej strany SMER nemal ochotu spolupracovať nikto. Poslanec Chren, teda poslanec opozície dokonca si dovolil dehonestovať moju rozpravu impertinentnými poznámkami, ako nevzdelanec sediaci pri pive v štvrtej cenovej skupine. Ostatní poslanci tejto téme nevenovali žiadnu pozornosť, asi nerozumeli problémom bezprávneho štátu. Dnes zisťujem, ako sa opozícia snaží skloňovať slová právo a spravodlivosť, ale, žiaľ, stále je to iba rétorika bez porozumenia. Nenašla som vôľu pomôcť občanom Slovenska ani tu v parlamente, ani vo vláde. Na čo sme tu a na čo sa hráme všetci, čo sme tu, keď nikto nechce vnímať potreby občanov Slovenska? Do parlamentu som prišla s konkrétnym cieľom, pre ten cieľ ma sem poslali občana. Navrhovala som, interpelovala som, žiadala som v záujme občanov Slovenska, ale vláda s ministrami ,aj s poslancami v parlamente zostali hluchí. Zo strany vlády som zažila kamufláž, niečo akože riešenie bezprávneho stavu občanov. V roku 2012 mi oznámil štátny tajomník Branislav Ondruš, že v roku 2013 sa uskutoční výskumná úloha o mobingu na pracoviskách a že v roku 2014 bude zasadať pracovná skupina na prípravu antimobingového zákona. Celá fraška mala smutný priebeh a hlúpy koniec. Výskumnú úlohu dostala docentka Andrea Olšovská z Právnickej fakulty Trnavskej univerzity, ona sama mi volala, čo je to mobing a že o tom nevie. Oznámila som jej, čo všetko si má naštudovať, ale vôbec som netušila, že ona má vypracovať nejaké závery. V roku 2014 som sa dozvedela, že docentka Olšovská odovzdala vypracovanú výskumnú úlohu a dostala za ňu zaplatené 16-tisíc eur z našich daní a týmto považovala vláda Slovenska úlohu za ukončenú. Dovoľte, aby som poznamenala, že docentka Olšovská nič neskúmala v teréne, opisovala iba knihy a v závere sa vyjadrila, akoby bolo všetko v poriadku. Nenavrhla žiadne opatrenia proti mobingu. Na moju otázku pán minister Richter odpovedal, že táto vec je ukončená a nič sa ďalej robiť nebude, lebo táto vec nie je v programovom vyhlásení vlády. Prečo potom zaplatil 16-tisíc eur za niečo, čo nebolo v programovom vyhlásení vlády? A ešte to bolo urobené ako mizerná seminárka v strednej škole. Dnes, keď sa plánuje rozpočet na rok 2016, chcem upozorniť na niekoľko štatisticky potvrdených zistení ohľadne mobingu úradov práce, justície a prokuratúry. Obhajovala som občanov proti bezpráviu na súdoch. Áno, na súdoch sa koná bezprávie. Máme zákony, ktoré sudcovia prehliadajú a súdia v prospech žalovaných zamestnávateľov, ktorí očividne a jednoznačne prenasledovali svojich zamestnancov. Slovensko je na chvoste práva a spravodlivosti. Skonštatovali to aj medzinárodné agentúry. Ja som si urobila vlastný štatistický prieskum v teréne, takáto je realita Slovenska. Mám vypracované výpovede zo 688 občanov Slovenska, ktorí boli a sú neprekonateľne prenasledovaní v zamestnaní, na súdoch, exekútormi a prokurátormi. Každý jeden prípad mal byť a mohol byť vyriešený v jedinom súdnom konaní bez verejného pojednávania, keby sudcovia chápali svoje poslanie ako poslanie k výkonu spravodlivosti. Namiesto toho sa zahmlievajú znenia paragrafov, odďaľujú sa rozhodnutia, naťahujú sa procesy ako guma. Občania sú z výkonu súdnej moci zdeptaní, páchajú samovraždy, alebo odmietajú sa dožadovať svojich práv. Nikto už sudcom neverí, lebo súdia sa iba lukratívne bohaté vrstvy spoločnosti a sudcovia sa predbiehajú, kto skôr a kto viac nadbehne boháčom. V mnohých rozpravách tu na tomto mieste som poukazovala na úniky peňazí zo štátneho rozpočtu a to vďaka mobbingu a zlej sudcovskej politike. Moje vystúpenie k téme nezamestnanosť odkrylo holú pravdu o úniku peňazí zo štátneho rozpočtu. Moje prieskumy v teréne to potvrdzujú. Proces, ktorý sudca mohol vyriešiť jediným zasadnutím v prospech žalujúceho prepusteného zamestnanca, sa už vlečie tretí rok. Za tým procesom dokonca dostal pokutu päťsto eur za to, že som vytýkala vo všeobecnej rovine nekompetentné a úmyselné naťahovanie procesu. Pýtam sa vás, vládni smeráci, to si myslíte, že je v poriadku? Nezdá sa vám alarmujúce, že jedna poslankyňa stihla zmapovať takmer sedemsto prípadov mobbingu a nezákonných úradných postupov? A to som stíhala popri tom, že som aj hlasovala, aj referovala v rozpravách vždy k tej najaktuálnejšej téme. Začiatkom roka 2014 som varovala vládu pred vojnovým stavom, do ktorého nás naše Slovensko vťahuje agresívna politika USA. Dnes vidíme útoky na pôde Európskej únie ako bežný jav. Pred ukrajinskou hranicou si zrejme budeme musieť vybudovať železnú oponu, aby sa Občianska vojna alebo vojna mafiánskych a nacistických skupín nepreliala aj k nám na Slovensko. To je všetko to, čo vláda mohla vopred vyriešiť, ale nevyriešila. Ako si to vysvetlite, že ja to viem a celý smerácky ansábel to nevie? SMER podporil vznik nových inštitúcií, ktoré sú teplými miestami pre smeráckych vyvolencov, ale inak sú to zbytočne vyhodené peniaze. Jediné, čo dokážu napísať a častokrát po termíne, že vraj obráťte sa na súd. To by dokázal poradiť každý. Za to netreba ani platiť. Ani pestovať zbytočné úrady. Ale táto totalitná vláda ich pestuje ako huby po daždi. Porušenia ľudských práv sa neriešia v úradoch. Dobré ráno. To ste nevedeli? Načo ste otvárali nové a novšie úrady? Aby ste sa tvárili, že robíte? Áno. Aby ste sa tvárili, teda, aby ste oklamali voličov. Porušenia ľudských práv sa mali riešiť priamo na súdoch a to jednoduchým rozhodnutím bez verejného pojednávania takzvane samosudcom. Čo je nejasné na prenasledovaní občana či už v práci alebo inde? Koľko prípadov mám citovať? Všetky, o ktorých môžem hovoriť, som osobne riešila a niektoré som dokonca obhajovala ako právna zástupkyňa grátis na súdoch. Nájdete ich v mojom súpise, ktorý budem publikovať. V roku 2013 som pozvala poslancov, aj členov vlády na konferenciu o bezprávnom stave. Konferencia sa konala tu, priamo v parlamente. Na tejto medzinárodnej konferencii som hovorila najmä s poškodenými občanmi, ktorých svedectvá som zachytila do zborníka a rozposlala do všetkých knižníc, aby boli k dispozícii občanom. V roku 2014 som organizovala druhú medzinárodnú konferenciu o mobbingu v Košiciach. Sem som pozvala aj Národný inšpektorát práce, priamo generálneho inšpektora. Nemal záujem. Problematika úniku peňazí už nie je na hranici porušovania zákonov. Dnes už ide o zneužívanie zákonov prijímaných tu, v tomto parlamente. Situácia sa zhoršila. Oproti roku 2012 dnes už konštatujeme oveľa ťažší stupeň bezprávneho stavu zneužívania súdnej a úradnej moci. Je už bežným javom. V slovenskej politike platí rovnako, ako na každom pracovisku. Kto má za chrbtom gorilu, ten je na tom lepšie. Je mocnejší a môže pošliapavať ľudské práva aj zákony. Do roku 2012 bolo ticho tolerované zverstvo v ľudskom konaní. Ale dnes, dnes konštatujem otvorené a agresívne zverstvo v konaní úradov polície a justície. Ako chceme prežiť vo svete zmietanom chaose tvorenom zahraničnými intervenciami USA, keď doma, na Slovensku máme chaos. Vláda chce odblokovať platy sudcov a prokurátorov. Pýtam sa prečo? Za aké zásluhy? V parlamente vidíme veľa rečníkov, samcov, ktorí si pestujú svoje ego. Žiaľ. Náš občan im už neverí, na Slovensku sa veľmi porušuje právo na ochranu ľudskej dôstojnosti nielen na súdoch, na pracoviskách, alebo v parlamente. Všade vidím stratu sebaúcty a nadbytok agresivity a len riešenia problémov slušných ľudí sa nikto nechytá. Keď som oslovila viacerých poslancov, štamgastov, zistila som, že pre nich je lepšie nevytŕčať z radu a stačí im, ak tichučko prežívajú v tieni samcov rečniacich spoza tohto kecpultu ako na hodine rétoriky. Upozorňovala som aj na úniky financií v správe o Úrade pre reguláciu sieťových odvetví. Sme na piatom mieste v rebríčku najdrahšie platených energií medzi krajinami Európskej únie. Naši občania platia za energie, ako by sme boli najbohatší štát v Európskej únii. Všetci vieme, že je to nespravodlivé okrádanie našich občanov. Pýtam sa prečo? Bratislavčan zaplatí za kilowatt 25,69 centa, Viedenčan zaplatí o 30 % menej. Parížan zaplatí dokonca o 50 % menej. Ako je to možné? Máme predsa Úrad pre reguláciu sieťových odvetví. Kto by však tomu veril, že takýto úrad a jeho lídri vedia zneužívať svoju moc. Ľudia to vedia. Neveria SMER-u, že to tak musí byť. Ľudia vedia. Energie sú predražené a to tak nemá byť. Niekto nás okráda. Hrôza. Na toto dávame peniaze zo štátneho rozpočtu? Na takéto úrady? A štát chce navýšiť výdavky na ÚRSO? Pred každými voľbami sa budúci premiér chváli znižovaním cien elektriny, tepla, plynu. Ale po voľbách, po voľbách sa krivka zníženia cien zase rapídne vyšplhá do nehoráznych výšok. Príchod smeráka Holjenčíka v roku 2006 sa stal počiatkom manipulácie s cenami energií. Pred voľbami dole, po voľbách hore. Vždy najdrahšie v Európskej únii a slovenský ľud sa vždy nechal oklamať podobne, ako klamal pán poslanec Mikuláš Dzurinda. Jeden ako druhý je klamár, nehorázne podvádzate občanov. Chudobný v Európskej únii, najchudobnejší štátny občan je Slovák a táto vláda sa nehanbí klamať a zdierať chudobu. Zopakujem, aby ste nezabudli, čo hovorím. ÚRSO nepotrebuje navýšenie financií, ÚRSO treba finančne racionalizovať a logisticky transformovať na výkonný orgán, ktorý udrží piaty najlacnejšie energie v EÚ, žiadame opačnú polohu, ako je dnes. Dnes je Slovensko piaty najdrahší štát, piate najdrahšie energie v Európskej únii, o 30 % drahšie ako Rakúsko, o 50 % drahšie ako Francúzsko. Každý štátny úrad má svojich právnikov, advokátov, ktorým platí peniaze. Aj títo súkromní advokáti sú platení z peňazí občanov. ÚRSO dnes udržiava na výplatnej listine až dve advokátske kancelárie, kde sú advokáti, ktorí sú platení z peňazí občanov. Takéto hospodárenie ÚRSO neprospieva ani občanom, ani cenám energií. Prečo by mal byť neefektívny úrad dotovaný ďalšími financiami? Ja v tom vidím manipulačný poplatok za manipulácie s občianskym vedomím. Klamstvá občanov sú predražené, je to irónia alebo výsmech do tvári občanov? Prijatím nového zákona o regulácii v sieťových odvetviach a zákona o energetike v roku 2012 úrad má už nové a prísnejšie právomoci a bude ďalej pôsobiť tak, aby rozvoj obnoviteľných zdrojov energií mal rozumné hranice, ktoré Slovensku umožnia splniť záväzok naplnenia 14 % celkovej spotreby elektriny z týchto zdrojov do roku 2020 a to tak, že ceny elektriny nezhoršia sociálnu situáciu obyvateľstva. K tejto úlohe smerovala aj rozsiahla kontrola všetkých obnoviteľných zdrojov energií, ktoré úrad v roku 2012 vykonal. V rámci fyzickej kontroly 1 217 fotovoltaických elektrární úrad zistil viac ako 300 porušení zákona. Musím v tejto súvislosti s určitým zadosťučinením konštatovať, že legislatíva vždy bola nápomocná. Nedostatky, ktoré sa vyskytli pri cenách elektriny v súvislosti s výstavbou fotovoltaických elektrární, bola do neba volajúca blamáž tohto úradu. Ešte v roku 2011 úrad vydal rozhodnutia pre fotovoltaické elektrárne, kde sa elektrina ešte nevyrábala. Jednu objavili novinári pre Brezne. Je dosiaľ záhadou, prečo sa verejnosť nedozvedela o ďalších a preto sa navýšili ceny elektriny. Tak toto sa nazýva regulácia? Kto niesol zodpovednosť za tento obrovský nedostatok? Nikto. A nepíšu o tom ani médiá. Prečo? Aj médiá sú skúpené Pentou. Občania to vedia. Videli sme, ako sa zakázalo reťazenie lekární, ale dnes je reťaz lekární v rukách Penty. A je to akože v poriadku? Otázok je viac. Ja ako poslankyňa vidiaca do zákulisia politiky, nemôžem súhlasiť s vyhlásením vlády, že ekonomické výsledky potvrdzujú skutočnosť, že regulačný rámec a regulačné prostredie bolo v sledovanom období nastavené správne a vytvorilo vhodné podmienky na vznik transparentného a nediskriminačného trhového prostredia, v ktorom mali regulované subjekty dostatočný priestor na pokrytie svojich nákladov a vytvorenie primeraného zisku. Občania majú právo vedieť pravdu o hospodárení našich vladárov. Nedávno občania poukázali na zlé hospodárenie riaditeľky na škole v Bánovciach nad Bebravou a v Reedukačnom centre vo Vrábľoch. Na obidvoch miestach vládne politická strana SMER. Učiteľky sa boja nastúpiť do práce. Prenasledovanie v zamestnaní je také ostré a také odporné, že učiteľky podávajú hromadné svedectvá o totalitnom vládnutí na oboch miestach. Aj to je vizitka SMER-u. Nedá sa odvolať psychopatická riaditeľka, ani psychopatická riaditeľka v Bánovciach nad Bebravou, ani vo Vrábľoch. Lebo sú to SMER-om podporovaní totaliťáci. Hlboko si to uvedomujú naši občania a sledujú kauzu odborového predáka Margalu, ktorého neoprávnene prepustili v železničnej spoločnosti CARGO a súdy ani za tri roky nedokážu rozhodnúť jednoduchú právnu vec, lebo generálny riaditeľ železničnej spoločnosti CARGO si to neželá.