P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2001-09-12):
R. Hofbauer, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážení páni ministri, budem pokračovať vo svojom vystúpení, ktoré bolo prerušené obedovou prestávkou. V súvislosti s našou kritikou a našimi pripomienkami a výhradami ku skrátenému legislatívnemu konaniu pri prerokúvaní návrhu šiestich zákonov často razy tu v snemovni odzneli výhrady k tomu, čo my máme čo právo kritizovať, keď reforma za našej vlády a za naše roky koalície so ZRS a SNS sa neuskutočnila. Nuž tak kto hovorí takéto tvrdenia, tak buď je politicky mladý poslanec, alebo jednoducho klamár. Tretia možnosť ani neexistuje. My sme začali pracovať na príprave reformy verejnej a štátnej správy v rokoch 1993 a ten rok sme na tom pracovali veľmi usilovne, pretože to, čo sa predkladá tu, to je nepodarok, nedovarok a zákony takéhoto druhu sa pripravujú naprosto odlišným spôsobom. Jednotliví rezortní ministri tam presne formulujú a robia iterácie postupného prechodu svojich kompetencií za jednotlivé rezorty na nižšiu úroveň a zase spätne sa tieto návrhy a úvahy konfrontujú s inými rezortmi a so vzájomnými väzbami medzi týmito rezortmi. Pretože žiadne ministerstvo, žiadny minister a žiadna činnosť neexistuje odtrhnutá od seba, ale v rámci štátneho mechanizmu je vzájomne prepojená a previazaná. Takže aj prvky, ktoré zdanlivo spolu nesúvisia, spolu v skutočnosti súvisia. Tento iteračný postup sa napĺňal počas roku 1993 a v prvom kvartáli 1994 sa fakticky dostal do finálnej podoby až na jednu drobnosť, že 14. marca 1994 vláda bola zvrhnutá! Pán Weiss, nádejný predseda SDĽ vystúpil so svojou tézou, pán Mečiar, odstúpte a celá reforma, ale aj celé budovanie slovenskej štátnosti bolo v podstate pozastavené, pretože to, čo sa dialo v roku 1994, nemalo nič spoločné s konštruktívnym budovaním štátu. To bola vaša vtedajšia koaličná ruvačka o privatizáciu. V privatizácii vtedajšia koalícia zanietene postupovala aj po prehratých parlamentných voľbách a dokonca postupovala ešte dokonca aj po ustanovení nových orgánov novozvolenej Národnej rady Slovenskej republiky. Takže taká je pravda. My sme začínali vlastne systémom tabuľa rasa v roku 1995 znovu s touto problematikou, ale ukázalo sa už aj na základe predchádzajúcich poznatkov, že je žiaduce, aby bolo vyjasnené územné ohraničenie územných celkov nie s ohľadom na to, že čo kde sa bude nachádzať, ale predovšetkým z organizačných dôvodov, aby bolo známe, pre aké územné jednotky sa vlastne presun kompetencií vykonáva. Preto začal predbiehať územný systém a územná reštrukturalizácia Slovenska súbežne s kompetenciou vecnou a kompetenčnou a tieto skutočnosti boli dopracúvané v priebehu roku 1995, ale hlavne 1996 a 1997. Záver ôsmich územných celkov nevyplynul z ničoho, ale z poznatkov z predchádzajúceho obdobia o troch krajoch a v Bratislave ako samostatného veľkého územného celku. Model tri plus jeden mal svoje veľké pozitíva, to nikto netajil, ale mal v sebe aj obrovské negatíva, pretože tri metropoly na území Slovenska vysali všetky aktíva a ostatné okresy chradli. Z toho dôvodu sme zvažovali optimálnejšie riešenie ako riešenie osem krajov. To, že vy ste v roku 1998 prevzali vlastne usporiadanie osem územných celkov, a tri roky sa tu špiritizovalo nad tým, či osem, dvanásť alebo šestnásť, to nie je náš problém, to je váš problém. Tu sa vlastne tri roky premárnili bohapustým spôsobom a ešte navyše necivilizovaným a netechnickým a nelegislatívnym. Pretože bolo treba najprv analyzovať problematiku systémom medzirezortných rokovaní, vzájomných pripomienkovaní a spätných väzieb kompetencií, ako aj vzájomných kompetenčných väzieb a následne potom pristúpiť k tomu, čo spravil sekčný šéf Dzurinda, ako to nazval pán poslanec Tkáč, keď si zvolal štátnych tajomníkov a dával dohromady kompetencie hlava – nehlava. Kto čo spísal, tak sa uzavrelo, dalo sa na jednu stranu a hotovo. Tak to je. Nuž tak, vážení pani poslanci, pani poslankyne, takýmto spôsobom sa reforma štátnej a verejnej správy nerobí, pretože takýto postup sa môže hodnotiť výlučne ako nekvalifikovaný. Boli šance nato, aby sa tieto nedostatky vychytali v rámci prvého čítania v rámci legislatívneho postupu. Vy ste to zamietli. Je skrátené legislatívne konanie na tak super dôležitý balík zákonov, ktoré zásadným spôsobom ovplyvnia usporiadanie a chod v tomto štáte a o ktorých dopade nemáte vy sami ani tušenie. Takže nečudujte sa, ak my nepodporíme tieto návrhy, pretože nejde z našej strany o nepodporenie reformy ako takej. Na reforme my sme začali pracovať oveľa skôr než veľmi mnohí z vás vôbec uzreli svetlo tejto zasadacej sály. Neuznávame tento model prípravy ako skráteného legislatívneho konania, pretože by sme sa podpísali pod legislatívny, funkčný, organizačný a technický nepodarok, v rámci ktorého nik z vás nemá ani tušenia, ako to vlastne fungovať má, kde aké kompetencie sa dostanú, aké právomoci ministri budú mať. Domnievam sa, že vláda sa takýmto chvatom chce zbaviť zodpovednosti za ekonomickú, sociálnu a spoločenskú demoláciu štátu, ktorú sa vám podarilo spraviť za tri roky. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)