Frešo, Pavol, poslanec NR SR (2012-08-06):
Pani predsedajúca, ale ja to vítam. Ja to vítam (smiech v rokovacej sále), lebo si myslím, že to znamená, že poslucháči sú zaujatí. Vysvetlím. Pán poslanec, vy ste zaujatý, zaujatý tým, čo hovorím. Nemyslím zaujatý voči mne. To by som si nedovolil predpokladať. Predpokladám, že sme tu všetci objektívni a rozhodujeme sa podľa svojho svedomia, tam sme to na ústavu sľúbili. Takže vysvetľujeme si názor, normálne politický, legitímny, ktorým sa netajím, pán minister, že ja som proti tomu, aby sme v skrátenom legislatívnom konaní prijali tento návrh zákona. A teraz sme v tej časti, kde hovorím, že prídeme o poriadnu diskusiu. Vysvetľujem, aké je prvé čítanie, čo sa tam prejednáva. Vysvetľujem, čo robíme v druhom čítaní. Vysvetľujem možné riziká, do ktorých prídeme. Môžem aj zopakovať, kde sme boli predtým, ale myslím si, že to sme všetci pochopili. Takže čo sa stane, keď vynecháme vlastne ten štandardný legislatívny proces? No, prídeme práve o to, aby sme medzi prvým a druhým čítaním docizelovali to paragrafové znenie samotné, aby sme sa vyhli možným chybám. Poviem to na príklade, ktorý, naozaj nechcem zasa zbytočne tú diskusiu naťahovať, chcem ho proste použiť naozaj taký, ktorému všetci rozumieme. Tu sa stal, na pôde parlamentu. A to je samotné podanie tohto návrhu na skrátené legislatívne konanie. No, keby sme tam boli bývali mali čas, respektíve vláda a páni z vlády mali čas, no, tak by asi neurobili tú chybu, ktorá potom zaváňala istou ústavnou závadnosťou, že boli nútení ešte raz celú debatu zviesť úplne odznova. Niečo veľmi podobné sa môže stať aj v tomto návrhu zákona. Ešte nehovoríme v prvom čítaní, kde všade, ani nie sme v druhom čítaní, kde by sme sa pokúšali tieto chyby odstrániť, ale už len ten samotný fakt, že v skrátenom legislatívnom konaní dôjdeme do stavu, že ja neviem, poobede odhlasujeme prvé čítanie, ráno zasadnú výbory, to znamená, máte na to až celú noc, aby ste vychytali všetky chyby, pozbierali podpisy, podali pozmeňovacie návrhy, tak už samotné toto môže generovať dostatočne vážne chyby. To, o čom sa vás pokúšam presvedčiť, a to je presná odpoveď na vašu otázku, pán poslanec, je, že toto riziko nestojí za to. Keby bol ten návrh zákona jednovetný, dvojvetný, vypúšťal by nejaký jeden, dva paragrafy, pozreli by sa na to traja právnici a výnimočne by nemali päť názorov, ale iba dva, tak sa dá rozhodnúť. Tak sa dá rozhodnúť snáď aj behom poobedia. Ale ja upozorňujem, jeden a pol milióna sporiteľov, tristotisíc živnostníkov a ešte mnohých a mnohých ďalších sa to dotýka, jedná sa o tri milióny ľudí, ktorých sa tento návrh zákona dotkne, a tam ísť do rizika, že to vláda pripravila dobre, no, veď ale to sú tí istí ľudia, ktorí dobre pripravili aj samotný návrh na skrátené legislatívne konanie, kvôli ktorému tu už druhýkrát o tomto istom bode debatujeme. Ja len upozorňujem, že keď sa tá chyba stane tu v parlamente, no, tak sa posunú dovolenky, odloží sa nejaké plávanie v jazere, pôjde sa, čo ja viem, do Levár, aby som to nemal ďaleko mimo Bratislavskej župy, ale všetko proste ide po starom. Ale akonáhle ten zákon prijmeme, tak je to normou, ktorá sa na tie tri milióny ľudí bude vzťahovať. A tam už môžeme urobiť aj pomerne vážne chyby. Len som si vybral, aby som zasa nechodil do toho nejako hlbšie, tú chybu, že berieme ľuďom vyše polovice budúcich úspor, aby som nebol chytaný za slovo, a zároveň zvyšujeme na dvojnásobok výnosy správcovským spoločnostiam, tiež, samozrejme, budúce, aby ma niekto nechytal za slovo. Už len takáto absurdita, okolo ktorej dokonca som už aj počul, že to tak aj mrví niektorých socialistických poslancov, že či naozaj takto okato treba posielať peniaze sporiteľov rovno na účet finančných skupín. No, tak už len takáto absurdita, ktorá z toho zákona čnie, by bola dostatočným dôvodom, aby sme ho preskúmali celý a aby sme tomu dali poriadny priechod. Ja sa vrátim napríklad aj k tomu, a v tom ste ma veľmi inšpirovali, medzirezortnému pripomienkovému konaniu, keď sa verejnosť nemohla k tomuto zákonu vyjadriť, lebo nevisel na tom portáli, kde visieť mal. K tomu som nepočul ani pol slova zo strany vlády nejakého vysvetlenia a ani žiadneho dementi a dožadovali sa ho tu aj v tom minulom, nazvime to, ešte neúspešnom pokuse o skrátené legislatívne konanie viaceré poslankyne, viacerí poslanci. Nepočul som ani pána ministra spravodlivosti a predsedu legislatívnej rady, že ako je vôbec možné, že takýto vážny zákon, ktorý sa dotkne troch miliónov ľudí, tak takýto vážny zákon ani len nevisí na príslušnom portáli. Vážené dámy, vážení páni, možno sa vám to zdá také, že vzdialené alebo nepochopiteľné, ale skúsim vám to priblížiť. Často sa tu v tejto sále sporíme o rokovacom poriadku. Ak ho prijmeme a zmeníme, no, tak sa to dotkne nás stopäťdesiatich. Tak si ho zmeníme ešte raz, alebo urobíme iné opatrenia, alebo urobíme nejakú džentlmenskú dohodu. Ale ak ideme prijímať zákon, ktorý mení podmienky napríklad živnostníkom veľmi výrazne, tak im hlboko zasahujeme do spôsobu, akým oni podnikajú. Ak to robíme bez debaty s nimi, a to chcem pána ministra poprosiť, aby sa k tomu normálne vyjadril, či v tomto skrátenom pripomienkovom konaní sa vyjadrujú aj živnostníci a či napríklad súhlasia s tým, že sú ochotní tolerovať skrátený legislatívny proces. Veľmi by som sa čudoval, keby sa niektorý z nich našiel. Mimochodom, jedna z vecí, ktorá ma veľmi zaujala na tomto návrhu na skrátené legislatívne konanie, je, že, žiaden člen vašej Rady solidarity to nepodporil. Ani jeden, nepočul som nikoho. Nepočul som nikoho, že by sa hlasno zastával, aby sa takýto návrh zákona, alebo ak chcete, pán minister, reforma, prijímali naozaj v skrátenom legislatívnom procese. Chcel by som poukázať na ďalší moment, ktorý so sebou nesie to, ak budeme pokračovať v skrátenom legislatívnom procese, ktorý nie je jasný po právnej stránke, nie je jasný ani v jeho prínose po ekonomickej stránke a už vôbec nie je jasný, respektíve mne je jasný, ja si myslím, že dokonca aj dámam a pánom socialistom je jasný, po stránke, nazvime to, dôvery verejnosti samotnej. Som presvedčený, že ak budeme podobným spôsobom ohýbať ducha zákonov, tak budú to napodobňovať rôzni úradníci smerom nadol. To znamená, títo úradníci samotní budú takisto, nazvime to tak, extenzívne vysvetľovať zákony a zákonné normy, tak ako sa to deje práve v tejto chvíli. To, čo môžeme my, poslankyne a poslanci, urobiť, je odmietnuť takéto ohýbanie a môžeme sa v tejto chvíli postaviť nie na stranu správcovských spoločností, a ani na stranu vlády, ktorá má problémy niekde inde, veď je to tu napísané, s výberom daní na budúci rok. Tá má obrovské problémy. (Reakcia z pléna.) Ako? (Reakcia z pléna.) Dobre, aj k tomu sa vrátim. (Výkriky v sále.) Ale nie, dnes sa vrátim.