Gál, Gábor, poslanec NR SR (2012-06-27):
Ďakujem, pán podpredseda, za slovo. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte, aby som ako jeden z predkladateľov tohto návrhu zákona tiež vystúpil na podporu zákona a nehľadal také alibi, prečo to nepodporím. Ja si myslím, že je to dobrý nápad, viacerí ste to potvrdili. Je to aj dobrý zákon. Vychádza z toho, čo sme my predkladatelia mysleli, že to je také nutné minimum, čo musíme spraviť pre našich športovcov, ktorí tejto republike spravili slávu, česť a dobré meno. Ale zákonom sa stane nejaký návrh vtedy, keď získa, samozrejme, väčšinu v tejto sále. A my sa o tú väčšinu uchádzame. My sme nepovedali, že tento zákon je taký, do ktorého nie je možné dopísať už ani jedno slovíčko alebo z ktorého nie je možné ubrať, ale vychádzali sme z toho, že od roku 1989, keď sa zmenil režim, sa tu nič vážne pre športovcov nespravilo. Ako ich motivujeme? Nijako. Ako povedal pán poslanec Galis, že sú vypoklonkovaní aj z bánk pri reprezentácii, ktorá už zožala úspech na majstrovstvách sveta, taký je dnešný stav. My sme prišli s návrhom, ktorý by ocenil tú tvrdú drinu aspoň tým olympionikom. A môžeme ísť ďalej, ale, samozrejme, sme troška zaviazaní aj tým, čo to bude odnášať v štátnom rozpočte. Boli tu spomenuté kauzy. Pozrime sa len na posledné kauzy TIPOS-u alebo nejaké tie objednávky. Tak TIPOS hravo pokryje tieto výdavky, stačilo by troška lepšie hospodárenie v tej štátnej akciovke. Bavili sme sa o tom, že ten zákon je diskriminačný, že nie sú tam zahrnutí tí, oní, takí, už sme u amatéroch. No niekde tú hranicu budeme musieť, či dnes alebo zajtra, alebo pozajtra, stanoviť. Tá hranica bude veľmi ťažko stanoviteľná, ale tohto sa neobávam. Obávam sa skôr toho, k čomu sa tu schyľuje, že ten zákon nepôjde do druhého čítania a nebude ho možné vylepšiť aj vašimi nápadmi a ďalších dvadsať rokov sa tu nič nespraví. Poznáme to, sú niektorí mladí kolegovia, ktorí sú tu, alebo kolegovia, ktorí neboli ešte poslancami. Ja som tu už desiaty rok a viem, ako to tu chodí, že vytvorme komisiu, dajme to na verejnú diskusiu, na debatu a zakoleme to. Zakole ma to možno aj z dôvodu politického hašterenia, že nie my sme to predkladali, tak to nebudeme podporovať, alebo že nie je to dobrý zákon. Ale to sú alibistické myšlienky na to, prečo to nepodporiť. Ide o prvé čítanie tohto návrhu zákona, nemusíme to prerokovať ani na júlovej schôdzi, môžeme to kľudne odložiť, keď to potrebuje takú širšiu debatu, na septembrovú schôdzu, ale nezabime tento zákon, lebo uvidíte, nie raz som tomu bol svedkom, že keď s takýmito myšlienkami sme oddialili nejakú tú problematiku, už tá problematika nikdy v tejto sále sa nevyriešila. Pán poslanec, hovoril si o tom, že máme vytvoriť minimálne takú záchrannú sieť. Ale toto je práve tá záchranná sieť. Keď pozriete, akú rentu by dostávali títo olympionici, tak uvidíte, že nič moc to nie je. (Hlas z pléna.) Nie nepotrebuje, ale môžeme... (Reakcie z pléna.) Ale kebyže má z majstrovstiev sveta zlatú medailu a by sme zahrnuli aj majstrov sveta do tohto zákona, vieme vytvoriť takú sieť, ktorá by bola spravodlivá. Ale keď povieme, že neposunieme tento zákon do druhého čítania, tak nikdy z toho zákon nebude. A vyrastú nám ďalší olympionici, ktorým sa neodvďačí táto spoločnosť za to, čo nám priniesli. A tých olympionikov veľa nemáme, vymierajú. Poďakovanie s tým, že im dáme vyznamenania. Viete, ale oni svoje najlepšie roky sa venovali športu, nerozbiehali kariéru hneď v mladosti, nezačali podnikať v najlepších rokoch, lebo sa venovali športu, aby sme my z toho mali radosť, česť, slávu. Ešte jedna myšlienka na záver. Pán poslanec Hraško spomínal tu umelcov. My sme už v jednom zákone na umelcov mysleli, na tanečníkov, na baleťákov, ale tu tiež prichádzal, ak sa dobre pamätám, pán poslanec Jarjabek, ešte z opozície, ale my sme ten zákon nezabili, my sme povedali, že áno, aj tí umelci, ktorí sa venujú tomu tancu, proste už tomu tancu v päťdesiatke sa venovať nemôžu, nemajú potom nič, inú profesiu v rukách ako tú, ktorú mali, a je to ten tanec. Tak sme povedali vtedy, že áno, poďme to posunúť. A uzrelo to svetlo sveta. Sme v prvom čítaní, ten zákon sa dá, samozrejme, vylepšiť, je tu na to možnosť. Tak dajme možnosť ten zákon vylepšiť a nie ten zákon zabiť, aby sa tu na ďalších dvadsať rokov nič neudialo. Ďakujem pekne za slovo. (Potlesk.)