V. Palko, poslanec: (2006-08-03):
Dámy a páni, chcem najprv zareagovať na niektoré vyjadrenia, ktoré mal ešte predpoludním pán minister vnútra, keď atakoval trošku nevyberane môjho bývalého kolegu z bývalej vlády ministra spravodlivosti Lipšica. Keď mu vytkol, že vraj teda v tom rezorte vlastne nič, nič neurobil, len sa mediálne prezentuje. Bolo by dobré pripomenúť na úvod, že pre úspešný boj proti zločinu, boj za bezpečnosť občanov je veľmi dôležitá spolupráca ministerstiev vnútra a spravodlivosti. Policajná záležitosť je viesť prípravnú časť trestného konania, samozrejme, polícia má iné prostriedky, ale legislatívne zodpovedá za trestné konanie ministerstvo spravodlivosti, a preto tá spolupráca je veľmi dôležitá. Po zvýšení trestov pre kriminálnikov, po zavedení rôznych inštitútov do trestného konania sa ale nejaké výsledky snáď dostavili, ktoré boli nie bezvýznamné pre slovenskú spoločnosť. Napriek tomu, že po nástupe do funkcie ministra vnútra som sa zasadil za to, aby sa vnútornými predpismi čo najviac eliminovali nešváry, ktoré pestovali niektorí policajní funkcionári, keď vlastne umelo sa snažili znižovať evidenciu trestnej činnosti tým, že proste nútili podriadených kvôli štatistikám, aby neprijímali trestné oznámenia. Čiže napriek tejto snahe, ktorá mala vlastne viesť k tomu, že administratívne by sa mala viacej vykazovať, tak došlo k tomu, že v roku 2005 zásadným spôsobom klesla trestná činnosť. Špeciálne chcem upozorniť na štvorročný každoročný kontinuálny pokles násilnej trestnej činnosti a prosím, za každým násilným trestným činom si treba predstaviť traumu, utrpenie konkrétneho človeka. V roku 2005 sme dosiahli historické minimum za obdobie, čo existuje samostatná Slovenská republika v počte vrážd do roka. Už rok predtým sme šli na minimum a minulý rok sme to ešte, ešte podstatne znížili. Stávalo sa v deväťdesiatych rokoch, a ešte aj začiatkom tohto desaťročia, že tie čísla do roka boli takmer 150. Minulý rok to bolo 106. A to už sú čísla, ktoré sa nie príliš líšia od niektorých rokov v osemdesiatych rokoch ešte za minulého režimu. Čiže ak by to takto šlo ďalej, tento pozitívny vývoj, tak už ani nebudeme musieť hovoriť, že cenou za slobodu a demokraciu je vysoká kriminalita. V minulom roku došlo k poklesu v podstate vo všetkých tých špecifických trestných činnostiach, teda v násilnej kriminalite a v majetkovej kriminalite. Došlo k historickému minimu. Zaznamenali sme od vzniku samostatnej Slovenskej republiky najmenší počet vlámaní, naopak, zvýšila sa efektivita pri objasňovaní trestných činov. Už to dneska spomínal pán poslanec Pado. V minulom roku polícia objasnila najviac trestných činov v histórii Policajného zboru a vlastne posledné štyri roky boli štyrmi rokmi s najvyššími počtami objasnených trestných činov v histórii Policajného zboru. A to nie sú bezvýznamné veci pre pocit bezpečnosti našich občanov. Rád by som sa dotkol trestných činov korupcie, keďže je ako v kapitole Vnútorný poriadok a bezpečnosť, tak aj v kapitole Justícia. Zmienky o plánoch vlády v tomto sú dosť vágne, málo konkrétne. Pred takými desiatimi rokmi nebolo v podstate možné hovoriť o nejakom boji proti korupcii v zmysle trestnoprávnom. V roku 1994 myslím bolo evidovaných 24 trestných oznámení, 14 objasnených, čiže 14 ľudí bolo vtedy za ten rok stíhaných za korupciu. Dámy a páni, v posledných rokoch, najmä v roku 2005 to bolo viac ako 200, viac ako 200 a musím povedať, že cestu k tomu sme naštartovali koncom deväťdesiatych rokov, keď vďaka KDH, vďaka KDH sa dostal do Trestného zákona inštitút Špeciálneho agenta pre boj s korupciou, a potom sa už tie výsledky dostavili. Najmä po tom, čo bol zriadený Úrad boja proti korupcii v rámci ministerstva vnútra. Viete, že za korupciu je už naozaj stíhaný kdekto, aj politici, aj politici za rôzne strany nie bezvýznamní, aj za HZDS, aj za KDH, aj za SMK, aj za SDKÚ. Takže toto sú výsledky, ktoré sú významné. Dotkol by som sa trošku aspoň v krátkosti organizovaného zločinu. V deväťdesiatych rokoch sa v organizovanom zločine na Slovensku diali hrozné veci. Hrozné veci, ale neboli efektívne trestné stíhania a súdne procesy s organizovanými skupinami. V posledných rokoch to už bolo inak. Vďaka Špeciálnemu súdu už tu boli procesy s kyselinármi, procesy s tunelármi Devín banky po konkurze, a tam padali ťažké tresty, vysoké tresty, aj doživotné tresty. A to je aj vďaka tomu, že sme pracovali na inštitútoch, ako je korunný svedok. Nebyť tohto inštitútu, tak mnohé vraždy, ktoré sú dneska stíhané a žalované, ktoré sa stali ešte v deväťdesiatych rokoch, nebyť tohto inštitútu, ktorý sme vypracovali ešte v roku 2000 na ministerstve vnútra a presadili potom cez zmenu trestného kódexu cez ministerstvo spravodlivosti, tak tieto vraždy, staré vraždy by dneska trestne stíhané neboli. Toľkoto k vyjadreniu, ktoré mal pán minister vnútra predpoludním. Teraz k samotnému textu kapitoly Vnútorný poriadok a bezpečnosť. Musím povedať, že ťažko sa k tomu vyjadruje práve pre tú všeobecnosť, ktorá tam je. Ťažko sa mi vyjadruje k vete vláda prijme nový program boja so zločinnosťou. Nevieme, čo tam má byť. Je tam trošku módna veta – vláda pripraví návrh zákona o boji s terorizmom. Boj s terorizmom, samozrejme, nemôžeme nikdy podceňovať, ale neviem, čo má byť obsahom tohto zákona. Viem si predstaviť tvrdú prácu na zlepšení koordinácie medzi bezpečnostnými zložkami, ale na to nejaký nový zákon netreba. Najmä mi tam chýba pochopenie súvislostí, že kedy narastá nebezpečenstvo terorizmu a kedy klesá. Ono to veľmi súvisí s vecami, ako je zahraničná politika,  najmä vojenská účasť na vojenských intervenciách v niektorých islamských krajinách v zmysle čím menej takýchto intervencií, tým menšie nebezpečenstvo terorizmu na Slovensku. Chýba mi tam pochopenie súvislostí s nelegálnou migráciou. Čím menšia migrácia niektorých ľudí z niektorých kultúr na Slovensko, tým menšie nebezpečenstvo terorizmu. Toto pochopenie tam celkom, celkom uniká. Čo sa týka návrhu zákona a boj proti extrémizmu, takisto neviem, čo by malo byť obsahom tohto zákona. Veď zložky, ktoré na tom robia v polícii, sú príslušné paragrafy v Trestnom zákone, tam sú. Dúfam, že vláda bude potierať tento jav tvrdo. Ale chcem pripomenúť, že my sme šli v minulom období v boji proti extrémizmu naozaj na hranu zákona, na hranu všetkých kompetencií, ktoré orgány činné v trestnom konaní majú, ktoré Policajný zbor mal. Ani milimeter sme tam nenechali voľný. Ale, prosím, verím, že v tomto budete pokračovať. Je tu zaujímavá veta – v záujme efektívneho boja s korupciou vláda podnikne kroky na prijatie legislatívnych a technických podmienok potrebných na skrátenie času od odhalenia a objasnenia protiprávneho konania po jeho potrestanie. Som za. Neviem, aké kroky to budú, ale chcem pripomenúť, že toto sme predsa vo veľkej miere urobili už my. Na to bol práve urobený, zriadený Úrad špeciálneho prokurátora a Špeciálny súd.  Práve preto, aby tieto trestné činy, kde verejnosť chce, aby boli trestané, nemuseli čakať v dlhom rade prípadov na bežnom súde, ale aby sa dostali rýchlo na rad na Špeciálny súd. A práve preto, že sme to urobili, tak v tomto roku Špeciálny súd vynášal mnoho, mnoho rozsudkov v prípade korupcie. A to sa týka aj organizovaného zločinu. Myslím si, že keby nebolo Špeciálneho súdu, tak ani v kauze kyselinári, ani v tej kauze tunelári Devín banky by sme tie prvostupňové rozsudky nemali. A boli by sme v podobnej situácii, ako je to v kauze stíhania páchateľov vraždy Pápayovcov, kde obžaloba bola podaná už neviem pred koľkými rokmi, ale súd ešte tento prípad neskončil. A teda pýtam sa, ak práve zriadenie Špeciálneho súdu je presne to, čo sa tuná hlása, že by sa malo robiť, tak prečo potom ústami niektorých členov vlády sa vlastne Špeciálny súd po voľbách, po nástupe novej vlády spochybnil. Teraz trošku z iného súdka. Dočítal som sa, že vláda urobí potrebné kroky k tomu, aby sa Slovenská republika priblížila k cieľu vytýčenému Európskou komisiou znížiť do roku 2010 počet usmrtených pri dopravných nehodách na polovicu. Samozrejme, že kto by nebol za. Chcem sa teraz k tomu vyjadriť ako minister, za pôsobenia ktorého na ministerstve vnútra naozaj isté úspechy v tomto smere sa dosiahli. V minulom roku, v minulom roku 2005 sme dosiahli rekordne nízky počet mŕtvych na cestách pri dopravných nehodách. Je to najmenej od vzniku samostatnej Slovenskej republiky, a keď to porovnáme s rozvojom motorizmu, automobilizmu, tak vlastne môžeme povedať, že to je naozaj nemenej v histórii. Bolo to 560 mŕtvych do roka, čo je, samozrejme, nie dobré číslo, ale pripomínam, že z krajín, ktoré pristupovali do Európskej únie, sme boli po Malte druhí najlepší z desiatich krajín. Takisto sme dosiahli priaznivý rekord – v minulom roku najmenší počet ťažko zranených pri dopravných nehodách. Pripomínam, že niekedy v deväťdesiatych rokoch druhej polovice to bolo tak 800 až 900 mŕtvych do roka. Čiže ja želám vláde, aby toto veľmi optimistické číslo dosiahla, aj keď celkom tomu neverím, ale prosím, ale rád by som vedel, že teda akým spôsobom cestou ministerstva vnútra to chce vláda dokázať, keď to, čo sme dosiahli my, sme robili jednak cestou dopravnobezpečnostných akcií, to znamená intenzívnych kontrol na cestách. Tieto pán minister vnútra nový trošku dehonestoval a tvrdí, že to bolo iba nejaké zbytočné vyberanie peňazí na cestách. No, ak to viedlo naozaj k viditeľným záchranám ľudských životov, no, tak to nebolo nejaké vyberanie peňazí na cestách. Tak neviem, akou  cestou chce ísť keď touto nie. Asi nechce robiť dopravnobezpečnostné akcie. Druhá cesta je, ktorú som sa snažil tiež presadzovať, pred rokom som takto predkladal ako minister novelu zákona o premávke na pozemných komunikáciách, kde sme navrhovali prísnejšie pokuty, odoberanie vodičských preukazov v prípade bezohľadnej jazdy, v prípade rýchlej jazdy v obci aj mimo obcí a tak ďalej. Vtedy, pokiaľ si spomínam, tak strana SMER tú novelu nepodporila. Tá novela vtedy ani neprešla. Čiže naozaj ma zaujíma teda, že tento optimistický cieľ, ambiciózny cieľ, že ako to chce vláda konkrétne dosiahnuť. Je tu zaujímavá veta. Dominantným prvkom v priamom výkone služby sa musí stať vzťah medzi slušným občanom a slušným policajtom. V decembri minulého roka sme tu mali veľmi zaujímavý spor. Súčasťou toho sporu medzi mnou na jednej strane, na druhej strane policajnými odborármi a aj politikmi strany SMER bol taký spor, že aké správanie policajta je prijateľné na odborárskej demonštrácii. Ja som striktne bránil právo všetkých občanov Slovenskej republiky na taký Policajný zbor, v ktorom sa každý policajt správa vždy slušne a dôveryhodne, či už v čase služby, alebo mimo služby. A, mimochodom, týmto som bránil platný zákon o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru. Vysvetľoval som to aj európskym odborárom. Bránil som náš zákon, pričom oni tvrdili, že mimo služby sa môže policajt v podstate správať hociako a je viazaný iba Trestným zákonom ako každý iný občan. Ale to nie sú slovenské zákony, to nie sú slovenské zákony. Naozaj v zákone o štátnej službe je, že každý policajt sa musí správať slušne a dôveryhodne pre iných občanov aj mimo služby, to znamená aj na odborárskej demonštrácii, a nemôže mať transparent, ak nás nezaplatí štát, zaplatí nás mafia. A maily, ktoré som dostával, ohlasy občanov, ktoré som dostával, sú dôkazom toho, že takéto správanie nebolo dôveryhodné. Napriek tomu strana SMER vtedy sa postavila na stranu týchto policajných odborárov a takéto nedôveryhodné správanie niektorých policajtov obhajovala. Prosím, môže to robiť, ale je to v rozpore so zákonom o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru a je to v rozpore s týmto cieľom, ktorý si tu kladie vo vzťahu medzi slušným občanom a slušným policajtom. Okrem toho som našiel v tejto kapitole niektoré trošku také ideologickopolitické floskuly. Za závažnú chybu považuje vláda neuvážené praktiky minulosti, keď sa rezort ľahkovážne zbavoval skúsených odborníkov s dlhoročnou policajnou praxou. Neviem, aké obdobie sa má na mysli. Pre istotu poznamenávam, že počas uplynulých štyroch rokov sa dosiahla napríklad na najvyšších miestach Policajného zboru, no, nevídaná personálna stabilita. Policajný prezident  Kulich je štyri roky policajným prezidentom, je absolútny rekordér v ponovembrovej ére. Prvý viceprezident Policajného zboru Spišiak je päť rokov prvým viceprezidentom, je absolútny rekordér medzi všetkými bývalými prvými viceprezidentmi. A mohol by som pokračovať aj u krajských riaditeľov. Ešte sa chcem dotknúť niektorých vecí, ktoré, bohužiaľ, úplne chýbajú v tejto kapitole programového vyhlásenia. Už som spomínal krátko, že chýba tu zmienka o intenzívnom boji s nelegálnou migráciou. Ja už som sa včera v prejave dotkol problému migrácie do Európy ako celku. Toto je jeden mega problém a nelegálna migrácia je súčasťou tohto problému. Veľa sme dosiahli za posledné roky v tejto oblasti. Tlak na štátnu hranicu sa dá merať napríklad počtom zadržaných nelegálnych migrantov do roka Policajným zborom. V roku 2002 to bolo asi 15-tisíc nelegálnych migrantov, v roku 2005 to bola polovica z tohto počtu. Súviselo to aj s tým, že sme zaviedli veľmi drakonické tresty pre prevádzačov a platí, že ak sú prevádzači vo väzbe, kde niet prevádzačov, niet ani nelegálnych migrantov. To, ako budeme bojovať proti nelegálnej migrácii, od toho sa budú veľmi odvíjať vzťahy medzi Ministerstvom vnútra Slovenskej republiky a ministerstvami vnútra susedných štátov. Toto treba mať na pamäti. Zmienka o boji s nelegálnou migráciou sa v programovom vyhlásení nevyskytuje. Rovnako toto isté platí o inštitúcii azylu. Súčasťou problému migrácie je zneužívanie inštitútu azylu. Slovo azyl sa v programovom vyhlásení **neuvažuje. A ja by som rád vedel, že aká bude politika ministerstva vnútra v budúcnosti? Budeme postupovať tvrdo, prísne, ako to bolo za posledné roky? Potom sa treba pripraviť na neustálu kritiku ľavicových médií, doľava orientovaných medzinárodných inštitúcií, ako je ÚNHCR a tak ďalej. Alebo budeme postupovať veľkorysejšie. Na toto by som rád vedel odpoveď, ale  sa tam nenachádza. A ešte na záver. Chýba mi v programovom vyhlásení v tejto kapitole, aký bude vzťah vlády a Európskej únie v oblasti vnútra. Či budeme súhlasiť s tým, aby sa prešlo v niektorých kompetenciách, v niektorých závislostiach, kde sa v Rade ministrov stále hlasuje ešte konsenzom, či budeme súhlasiť s tým, aby sa prešlo na väčšinové hlasovanie, a tým už strácame právo veta. Takisto by ma zaujímalo, že aká bude politika smerom k snahe Európskej komisie zaviesť na vonkajších hraniciach Slovenskej republiky, na schengenskej hranici zmiešané hraničné jednotky, medzinárodné hraničné jednotky polície. Dva roky s niektorými inými kolegami s iných štátov sme kládli tomuto odpor. Ako sa bude správať naša nová vláda v tejto veci. To nie je známe. Trošku sa obávam, že jednoducho tieto problémy neboli novej vláde, novému vedeniu ministerstva vnútra ani známe, aké sú to závažné problémy. Dúfam, že nová vláda na ne nájde odpoveď čo najrýchlejšie. Bohužiaľ, do schváleného programového vyhlásenia vlády tieto odpovede nenašla. Preto toto programové vyhlásenie vlády nemôžem podporiť. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)