M. Chovanec, poslanec: (2004-05-21):
Vážené kolegyne a kolegovia, už som pri prvom mojom vystúpení odôvodnil, prečo tieto návrhy dávame. Nie je to preto, že by sme boli antireformní, tak ako sa to veľmi často môžeme dočítať v tlači alebo aj tu v poslaneckej snemovni. Myslím, že nikto z tých, čo tu sedia, poslanecký klub Smer nevynímajúc, nie je, ktorý nepociťuje potrebu zásadných reformných zmien v zdravotníctve. Dovoľujeme si mať len proste iný názor, to je všetko, ale nie, a veľmi sa nás to dotýka, ak sa pečiatkujeme ako ľudia, ktorí nemáme záujem o reformy, my chceme zakonzervovať všetko a podobne. Týmto naším návrhom chceme dať príležitosť, aby v kľude, v diskusii, v takej, ako pán minister predvádza v týchto dňoch, to chcem povedať, ako predvádza v týchto dňoch, pretože v minulosti tomu tak nebolo, sa vecne diskutovalo a zapracovali sa tie pripomienky, ktoré i on akceptuje. Obávame sa totiž, že ak sa to bude robiť v chvate,  pred druhým čítaním že môže dôjsť k zásadným formálnym, legislatívnym, ale aj odborným pochybeniam. Nie náhodou reforma sociálna si už vyžaduje asi 5 novelizácií zákonov. To určite nie je náhodou. Nie náhodou boli diskusie a schvaľovanie zákonov o súdoch také, aké sme mali možnosť vidieť včera a predvčerom. Sme presvedčení, že zdravotnícka reforma je tak komplikovaná, tak závažná, s takým obrovským dosahom na ľudí, že si vyžaduje čas. Ak k tomu ešte prirátam, že v nasledujúcich dvoch týždňoch bude kampaň do volieb do Európskeho parlamentu, tak sa pýtam: Kedy bude čas v kľude diskutovať, v kľude a vecne diskutovať o zapracovávaní návrhov? Ako zabránime, aby sme neprijímali zmätočné uznesenia a zmätočné procedurálne návrhy? Toto je zmysel našich návrhov, aby sa dali zákony na prepracovanie, nie to, aby sme zablokovali reformu, nie to, aby sme zablokovali stav, ktorý v zdravotníctve je. Pri prvom vystúpení som konštatoval, že budem mať len jedno vystúpenie, pretože domnieval som sa a som aj doteraz presvedčený, že som povedal v podstate všetko to, čo som chcel pánu ministrovi a ctenej snemovni povedať. Napriek tomu trošičku poruším ten sľub, ktorý som dal, pretože pociťujem potrebu zareagovať na niektoré pripomienky, ktoré odzneli v poslaneckej snemovni, a tak trošku, povedal by som, nadviazať na to vecné, odborné, kompetentné vystúpenie, ktoré mala pani predsedníčka výboru, pretože z úst niektorých poslancov tu zaznievali veci, ktoré sa nám lekárom počúvali veľmi, veľmi ťažko. Po prvé by som chcel povedať, viacerí argumentujete tým, že musíme  s tým niečo robiť a musíme prebrať to, čo je v Rakúsku, v Nemecku a neviem kde, pretože tvrdíte aké oni majú zdravotníctvo a aké ho máme my. Ja som teda nie ekonóm a vždy som povedal, že do makroekonomiky sa nevyznám, ani k tomu nediskutujem. Ale, prosím vás pekne, ako môžeme porovnávať dve nezrovnateľné veci? Slovensko vyrobí zhruba 60 % z toho, čo vyrobí Rakúsko, Nemecko, Dánsko a neviem kto ešte všetko, asi 60 % z toho. Naviac, Slovensko sem dáva o 1,5 až 3 % z HDP menej, ako dávajú tie krajiny, o ktorých som hovoril. Nuž ako my môžeme dosiahnuť takú úroveň v poskytovaní liečebno-preventívnej starostlivosti, ako dokážu tieto krajiny? Napriek tomu, a teraz hovorím vyslovene ako lekár, primár oddelenia, krajský odborník, nie z pozície politika, je mi záhadou, že naše zdravotníctvo, naši pracovníci dokážu vykonávať také kvalitné zdravotné služby, počnúc transplantáciou pečene, počnúc transplantáciou srdca až po také úkony, ako, z môjho odboru to môžem oddemonštrovať, je starostlivosť o tehotné ženy a výsledky, ktoré dosahujeme. Zoberte si perinatálnu úmrtnosť, to je počet mŕtvo narodených detí alebo detí, ktoré zomrú do 7 dní. Porovnajte si naše výsledky s výsledkami týchto najvyspelejších krajín. My máme absolútne porovnateľné výsledky, ak, pochopiteľne, nepočítam kraje, kde sociálno-zdravotné uvedomenie ľudí je také, čo sa nedá tam spraviť zázrak. Ale ak si zoberieme kraj Trenčín, ak si zoberieme kraj Nitra, kraj Trnava, my môžeme bez akýchkoľvek problémov konkurovať výsledkami v prenatálnej starostlivosti. Čím to je? Je to obrovským nasadením našich ľudí, obrovskými schopnosťami a vedomosťami, ktoré vkladajú do svojej práce, ničím iným. Takže tie dehonestujúce hodnotenia niektorých pánov poslancov, ktoré tu zazneli vyslovene emocionálne, sú naozaj nemiestne. Nie je predsa možné akceptovať hodnotenie zdravotníctva pri tak ťažkej emocionálnej situácii, ako je napríklad úmrtie matky alebo podobne. To naozaj by som za všetkých zdravotníckych pracovníkov rád uviedol akosi na pravú mieru. Naše zdravotníctvo alebo výsledky našej práce nie sú adekvátne tým podmienkam, ktoré máme, naše výsledky sú neporovnateľne lepšie, ako máme podmienky. Na oddelení napriek tomu, a to chcem zdôrazniť, pán minister to opakovane zdôrazňuje, a to je trenčianska nemocnica veľmi dobre manažérsky vedená, ja zdieľam tento názor a vždy to potvrdzujem, jednak hospodárskym vedením, jednak aj odborným vedením, na oddelení ja v podstate už rok nemám k dispozícii na liečbu predčasných pôrodov. Nemám na to, jediný liek, ktorý mám, je magnézium, nič iné. Mám nejaký Tractocile k dispozícii, aby som tie najakútnejšie veci riešil, ale to nie je betamimetikum. Robíme v katastrofálnych materiálnych podmienkach. Sme krajské pracovisko, kde preberáme najzávažnejšie stavy. Mám jeden kardiotopograf, jeden jediný kardiotopograf pre pacientky a pacientka by ho mala mať každá jedna pri sledovaní pôrodu, nieto ešte patologického pôrodu. A dosahujeme výsledky 4 promile perinatálnej úmrtnosti a preberáme všetky patologické stavy, vďaka obrovskej námahe a schopnosti lekárov, našich sestričiek. A my ich tlačíme a my si dovolíme tu konštatovať, že odvádzajú nejako zle prácu. Zásadne odmietam tieto názory a by som očakával, aby aj vy ako poslanci ste akceptovali to, že praxou zdravotnícki pracovníci odvádzajú neuveriteľne kus dobrej kvalitnej práce, neporovnateľnej s ohodnotením. Pozrite si, aké majú ohodnotenie naši zdravotnícki pracovníci, a pozrite si, aké majú ohodnotenie zdravotnícki pracovníci v tom Rakúsku a Nemecku, to sú rádovo desatinné čísla, ktoré sa dajú posúvať. Dlhy. Prosím vás, tuná povedal jeden kolega, čo mňa prvýkrát za dva roky vytočilo, že sa tunelujú štátne nemocnice. Nuž čo môžeme stunelovať z týchto štátnych nemocníc? Tie dlhy, ktoré máme? Za posledný rok na našom oddelení vďaka kolegom sme získali 700 000 korún na sponzorských príspevkoch, ale nie tak, že mi niekto napísal účtenku 600 000 – 700 000, aj keď som žiadal pána ministra o pomoc, žiaľbohu, nedostal som ju, po drobnom, po drobných prostriedkoch sme získavali po 5 000, po 20 000, robili sme prestavbu kúpeľní, pretože sme sa my hanbili ako pracovníci, do akého prostredia chodia naše pacientky. A tu počúvame, že tunelujeme nemocnice. No tak naozaj takisto by som si vyprosil za zdravotníckych pracovníkov takéto znevažovanie ich práce. Ak tu niekto má zlú skúsenosť so zdravotníckym pracovníkom, iste, stáva sa to. Už som to pri prvom vystúpení povedal, áno, sú to zlyhania jednotlivcov, ktorým sa nikdy nevyhneme. Mrzí ma, že niekedy sa zovšeobecňujú tieto veci a, bohužiaľ, aj z prostredia ministerstva zdravotníctva, tak ako som o tom hovoril pri prvom vystúpení. Na tomto mieste spoločne s pánom ministrom sme veľmi zásadným spôsobom kritizovali politickú zodpovednosť niektorých poslancov predovšetkým za SDKÚ a ďalších poslancov, ktorí boli minule vo vládnej koalícii, že akceptovali nevykonávanie reforiem, kritizovali sme spoločne neúmerne predimenzovanú sieť, kritizovali sme neúmernú prezamestnanosť. Bohužiaľ, ale dneska musím znovu povedať, pán minister, že znovu to takmer platí, že tie veci, ktoré sa spravili, sú naozaj minimálne. Vy sám hovoríte, že je 50 lôžok na 50 lekárov. Nuž pýtam sa: nebolo dva roky dosť času na to, aby sa spravili zásadnejšie zmeny v tomto? Tu je jediná rezerva, ktorú máme, aby sme netrpeli živoriace, nič neprinášajúce nemocnice, tu je jediná rezerva, iná rezerva, vážení priatelia, tu nie je. Ako je možné, že jedno krajské pracovisko, ktoré poskytuje konziliárne služby pre celý kraj, má polovičný počet pracovníkov na počet výkonov a počet postelí, ako má iné, ktoré poskytuje polovičný počet výkonov? A stále to funguje a stále je dosť finančných prostriedkov, aby tieto pracoviská sa saturovali ďalej. Keď som nastúpil pred 7 rokmi do funkcie primára oddelenia, tak som si spravil taký audit, v takom bláznovstve, v tej nováčikovskej situácii a som si to všetko zhodnotil, čo sa všetko dá robiť. Zistil som, že ja nedokážem nič už spraviť, mám najnižší počet pracovníkov, ako môžem mať, mám najnižšiu dĺžku hospitalizácie, aká môže byť, mám menej ako tí, ktorí nemajú závažné stavy. Neprekročil som za celých 7 rokov náklady na lieky, na zdravotnícke pracovne. Proste čo môžem ja ako vedúci pracovník ovplyvniť? Nič, nulu bodov. Napriek tomu neustále tvoríme dlh. Napriek tomu, že to manažujeme, ako sa pán minister vyjadril veľmi dobre v Trenčíne, stále nám narastá v Trenčíne dlh, a nie o milión korún, sú to desiatky miliónov korún. Takže akokoľvek hospodárim môžeme robiť čokoľvek, nedá sa to spraviť. Keď dnes sa stanem vlastníkom oddelenia v Trenčíne, nemôžem nič spraviť. Ale keby som sa dnes stal vlastníkom gynekologicko-pôrodníckej starostlivosti v kraji Trenčín, okamžite by som dokázal zatvoriť tie oddelenia. A garantujem vám, že by bola lepšia liečebno-preventívna starostlivosť v niektorých častiach, ako je teraz. Žiaľbohu, tak ako sme kritizovali vás koaličných poslancov spoločne pred dvoma rokmi, teraz znovu môžeme vás kritizovať, že za tie dva roky to nebolo. Ja viem, ako to je ťažké, ja som zažil, keď sa v Trenčíne rušilo jedno úplne zbytočné oddelenie gynekologické v Trenčianskych Tepliciach, ktoré bolo otvorené na politickú objednávku. Pán minister tu to otvoril pred 7 – 8 rokmi vyslovene politicky. O 5 rokov to išiel zatvárať, 5 rokov absolútne zbytočne fungovalo 20-lôžkové gynekologické oddelenie v Tepliciach, absolútne zbytočne. Bolo dosť prostriedkov, bolo všetko. Viem, ako to ide ťažko, boli petície v novinách, kritika a tak ďalej. Ja vám garantujem, pán minister, keď vás akokoľvek, ktokoľvek bude kritizovať za to, že sa niektorá nemocnica, ktorá nie je potrebná, zatvorí, budem prvý stáť pri vás a budem vysvetľovať, že to je správny krok, nech vás akýmkoľvek spôsobom osočujú.  A ešte raz hovorím, pri takej mediálnej podpore, ako máte vy, určite by ste to dokázali zvládnuť oveľa viac ako tie ostatné kritiky, ktoré sa na vás valia. Už iba jednu otázku mám. Už nejdem hovoriť nejaké osobné veci, už len jednou otázkou sa chcem spýtať. Vážení páni poslanci z koalície, ja sa chcem spýtať: Za akú reformu budete hlasovať? Za tú reformu, ktorej výsledok bude to, že pacienti nebudú doplácať ani jednu korunu? Za tú reformu, ktorá zabezpečí, že už pacient bude mať všetky finančné záležitosti vyriešené v zdravotníctve, alebo za tú reformu, ktorá prináša ten výsledok, ktorý neustále zdôrazňujú páni poslanci z koalície Biroš, Bastrnák, Novotný verejne, že majú obavy z toho, že bude veľmi zaťažujúca na vrecko pacienta? Toto by som chcel vedieť, o ktorej reforme budeme hlasovať. A ak ma presvedčíte, že hlasujeme o tej prvej reforme, garantujem vám, obidve ruky dám hore, že aj ja som za ňu. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)