P. Abrhan, poslanec: (2003-02-06):
Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Ševc, nech sa páči, máte slovo. J. Ševc, poslanec: Ja všetkým, ktorí odpovedali, ďakujem za slovo, alebo sa pýtali, chcem len jedno povedať. Je rok 2004, 2003. Bude 2004, keď budeme vstupovať - alebo čas ukáže - nevstupovať do Európskej únie. Chcem všetkým povedať, všetkým tým, ktorí si myslia, že KSS nie je schopná sebareflexie, aby sa pozreli do vlastného vnútra. Človek sa vyvíja a bude sa vyvíjať bez ohľadu na to, kto bude sa pozerať na históriu tej alebo onej strany. Chcem jednoznačne povedať, že so všetkými tými praktikmi, ktoré boli proti ľudskosti, my nesúhlasíme. Tie roky, ktoré spomínate, my sme boli deti. Ja neviem, či vy môžete za svojich otcov a svoje matere. Ak môžete, to je iná vec a potom je to však filozofická otázka. Jedno chcem však povedať. Áno, sme proti akejkoľvek vojne. Kto by to nezačínal. A preto si myslím a sem pliesť rok šesťdesiatosem alebo päťdesiaty šiesty rok, prosím, áno, nech to história zhodnotí. My sme proti tomu aj dnes a sme sa postavili k týmto otázkam veľmi čestne. Ten, kto to nechce vidieť, nechce počuť, to je už jeho problém. Sme nová strana, ideme do nového storočia, do nového milénia a budeme robiť v záujme ľudí a pre ľudí a nie pre záujmy nejakých iných kapitálovotvorných vrstiev. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Za poslanecký klub ANO v rozprave vystúpi pán poslanec Imrich Béreš. Po ňom za poslanecký klub SMK pán podpredseda parlamentu Béla Bugár. I. Béreš, poslanec: Vážená pani predsedajúca, pán premiér, ctení členovia vlády, kolegyne, kolegovia, vážení hostia, zástupcovia tlače a milí televízni diváci. Predtým, než pristúpime k hlasovaniu o otázkach súvisiacich s vyslaním našich vojenských jednotiek do spoločných akcií týkajúcich sa Iraku, musíme si uvedomiť, že tieto otázky sa bezprostredne dotýkajú nielen životných záujmov Slovenskej republiky, ale aj života našich občanov ako aj každého z nás. Preto tu dnes pred vami stojím nielen ako politik a poslanec, ale aj ako občan a hlavne človek. Ako občan, ktorý si uvedomuje nesmiernu dôležitosť týchto otázok pre svoju krajinu, a ako človek, ktorému záleží nielen na svojej budúcnosti, ale aj na budúcnosti svojich blízkych a ďalších generácií. Nechcem sa stať jedným z tých, ktorí si pre malé nedorozumenia a povrchné, egoistické dôvody nie sú schopní uvedomiť, aká dôležitá je táto otázka pre samotnú Slovenskú republiku. Pred desiatimi rokmi dostala Slovenská republika po prvýkrát šancu slobodne si vybrať cestu, ktorou pôjde ako samostatný štát. Vybrala si cestu demokracie a otvorenia sa svetu. Za svoju hlavnú prioritu v oblasti zahraničnej politiky si už od začiatku svojej samostatnosti a existencie zvolila integráciu do európskych a euroatlantických politických, ekonomických a bezpečnostných štruktúr. V minulom roku sme na tomto poli zaznamenali dva veľké, cenné historické úspechy slovenskej zahraničnej politiky. Tieto úspechy boli reflexiou vnímania našej krajiny ako krajiny slobodnej, demokratickej, rešpektujúcej ľudské práva i základné slobody a uplatňujúcej princípy právneho štátu a trhovej ekonomiky. Slovensko urobilo od pádu železnej opony veľmi veľký kus práce a po peripetiách sa úspech dostavil i v podobe zvýšenia rešpektu našej krajiny a posilnenia jej medzinárodnopolitického postavenia. Na zavŕšenie nášho integračného úsilia však bude nevyhnuté vykonať ešte množstvo práce a presvedčiť našich partnerov, že sa na nás môžu kedykoľvek obrátiť ako na krajinu, ktorá koná nielen slobodne, ale hlavne zodpovedne. K tejto zodpovednosti však nepatrí len zodpovednosť za seba, ale aj zodpovednosť za mier a pokoj na celom svete. Celý demokratický svet, ktorý sa v súčasnosti zaoberá otázkami uskutočnenia preventívnej operácie v Iraku, preberá na seba časť tejto zodpovednosti. Slovensko pri tomto procese nesmie zostať nečinne stáť bokom. Môže sa slobodne rozhodnúť, pričom toto rozhodnutie musí byť zodpovedné a musí zvážiť všetky možnosti. Ľahostajnosť či ignorovanie situácie v Iraku sú krátkozraké a nezodpovedné voči vlastnej krajine ako aj voči celému svetu, pretože bránia dosiahnutiu spoločného cieľa, ktorým je zachovanie mieru, bezpečnosti a vytvorenie podmienok, v ktorých by sa sloboda a demokracia mohli stať základným hodnotami. Predstavitelia Národnej rady a vlády Slovenskej republiky ako takej, máme možnosť sa rozhodnúť a záleží len na nás, ako sa k tejto otázke postavíme. Avšak rozhodnutie nestať sa súčasťou riešenia tohto celosvetového problému nepokladám za hodné predstaviteľov demokratického štátu, ktorému leží na srdci blaho vlastnej krajiny ako aj celosvetový mier. Dámy a páni, hlavými hrozbami dnešného sveta už nie sú šarvátky medzi jednotlivými krajinami, či už sú to veľmoci, alebo malé štáty, ale sú to globálne problémy a hrozby, ktoré majú dopad na viacero krajín sveta a ktoré môžu byť riešené spoluprácou väčšej časti svetovej komunity. Medzi najvážnejšie hrozby súčasného sveta patria takzvané asymetrické hrozby, medzi ktoré patrí terorizmus, organizovaný zločin, nelegálna migrácia a predovšetkým zbrane hromadného ničenia. Svet si uvedomoval riziko, ktoré so sebou zbrane hromadného ničenia prinášajú, už v roku šesťdesiatosem, keď bola podpísaná zmluva o nešírení zbraní hromadného ničenia. Preto je viac než zarážajúce, že ešte aj 35 rokov po tom, v čase, keď mnohé krajiny odzbrojujú, sa medzi nami nájdu ľudia, ktorí argumentujú tým, že Spojené štátny americké a demokratický svet bránia ostatným štátom vlastniť zbrane hromadného ničenia. Tento argument časti našej poslaneckej snemovne pokladám za výsmech celej medzinárodnej demokratickej spoločnosti a za urážku toho, čo tu už vyše desať rokov budujeme. V súčasnosti sa jednou z hlavných svetových hrozieb stal Irak a jeho možné vlastníctvo zbraní hromadného ničenia. Vlastníctvo týchto zbraní v rukách ľudí, ktorí sú schopní chladnokrvne poslať na smrť státisíce svojich vlastných ľudí, urobiť z nich živé štíty či použiť proti nim chemické a biologické zbrane, je hrozbou nielen pre ich bezprostredných susedov, ale aj pre celý demokratické svet. Napokon pravdivosť tohto tvrdenia nám Saddám Husajn už veľakrát v histórii potvrdil. Na ilustráciu uvediem len zopár príkladov. Nielenže rozpútal dva krvavé konflikty proti svojim susedom, Iránu a neskôr Kuvajtu, výsledkom ktorých boli dohromady státisícové obete, ale nešetril ani svoje vlastné obyvateľstvo, na ktorom otestoval chemické zbrane. V dôsledku nehumánnych a tvrdých vojenských zásahov, ktorými jednoznačne porušil Ženevské konvencie, bolo zabitých alebo zmizlo desaťtisíce Kurdov a okolo jeden a pol milióna tých, čo prežili, bolo nútených opustiť svoje domovy a utiecť do okolitých krajín. Niektorým poslancom by som chcel dať do pozornosti reportáže v týždenníku Der Spiegel, ktoré urobili nemeckí reportéri v Kuvajte a v Iraku a v Iraku dokázali, ako vlastne tento režim so svojím obyvateľstvom pracuje. Nepôjdem do detailov, lebo je to len pre silné žalúdky, ale keď si to prečítate, tak zistíte, že tento režim je materskou škôlkou proti fašistom. Okrem humanitárnej katastrofy, ktorú Saddám Husajn spôsobil, je zodpovedný aj za ekologickú katastrofu, ktorá vznikla po tom, čo dal počas okupácie Kuvajtu vypustiť asi jeden a pol milióna barelov ropy do zálivu. Bolo by asi naivné domnievať sa, že iracký vládny režim, ktorému sú teroristické metódy veľmi blízke, a Irak je jedným z mála miest na svete, kde sa môžu celkom pokojne ukrývať teroristi, by nepodporoval aj globálny terorizmus. Som presvedčený, že nikto z nás nechce seba ani slovenských občanov dostať do situácie, keď sa budeme zaoberať úvahami o tom, kde teroristi najbližšie zasiahnu a aké prostriedky na to použijú. Z tohto dôvodu je nebezpečenstvo, ktoré Irak a jeho režim predstavujú, omnoho aktuálnejšie i pre náš priestor slobody a demokracie a vyžaduje si neodkladný zásah. Azda nemusím pripomínať, že medzinárodné spoločenstvo sa prostredníctvom Organizácie Spojených národov zaoberá otázkou ozbrojenia Iraku už dvanásť rokov. Počas dvanástich rokov prijala Bezpečnostná rada nespočetné množstvo rezolúcií. Tá posledná z nich, rezolúcia č. 1441 hovorí spolu s predchádzajúcimi rezolúciami jasnou rečou o povinnostiach, ktoré pre Irak vyplývajú. Požaduje nielen odzbrojenie Iraku v zmysle odstránenie skutočných zbraní hromadného ničenia, ale aj znemožnenie ich budúcej výroby. K naplneniu tohto cieľa mal Irak možnosť prispieť predložením presnej a kompletnej správy o všetkých aspektoch jeho zbrojných programov, balistických rakiet a podobne. Túto správu Irak predložil koncom minulého roka. Kľúčovým článkom tejto rezolúcie, článok 4, ktorý hovorí, citujem: „Akékoľvek nepravdivé vyhlásenia alebo opomenutia v deklaráciách vydaných Irakom na základe tejto rezolúcie, alebo nedodržanie, či neúplná spolupráca v jej implementácii, predstavujú takzvané materiálne porušenie irackých záväzkov a bude oznámené Bezpečnostnej rade, ktorá zaujme stanovisko.“ Okrem toho vedúci monitorovacej verifikačnej inšpekčnej komisie OSN Hans Blix prezentoval 27. januára 2003 správu o priebehu doterajších inšpekcií v Iraku. Táto správa, žiaľ, hodnotí šesťdesiatdňovú spoluprácu irackých orgánov so zbrojnými inšpektormi a Medzinárodnou agentúrou pre atómovú energiu ako nedostatočnú. Z mnohých otázok, ktoré zostali podľa slov Hansa Blixa z irackej strany nezodpovedané, stačí spomenúť nasledovné: Ako je možné, že misia má informácie, že iracké vedenie vyvíjalo nervový plyn VX, jednu z najtoxickejších látok na svete aj pre vojenské účely, zatiaľ čo Irak deklaroval, že ho vyrábal len na takzvanej pilotnej úrovni s nízkou kvalitou a nikdy ho nevyvíjal pre vojenské použitie? Množstvo chemických bômb, ktoré obsahovali asi tisíc ton chemických jedov spolu s niekoľkými tisícami rakiet s chemickým obsahom, nebolo preukázaných. Pokiaľ ide o biologické zbrane, Blixova správa konštatuje, že Irak poskytol málo dôkazov o svojej deklarovanej produkcii 8 500 litrov antraxu a už vôbec neposkytol presvedčivé dôkazy o ich zničení, ktoré údajne jednostranne uskutočnil vraj v roku 1991. Vo svojom vystúpení pred Bezpečnostnou radou OSN sa Blix zmienil aj o už spomenutej irackej správe o zbrojných systémoch, ktorú takisto nehodnotí pozitívne, pretože nespĺňa podmienky rezolúcie 1441. Navyše americký minister zahraničných vecí Colin Powell vo svojom včerajšom vystúpení pred Bezpečnostnou radou prezentoval 14 ďalším ministrom podľa jeho vlastných slov ďalšie dôkazy pochádzajúce od spravodajských služieb o tom, že Irak naďalej vlastní zbrane hromadného ničenia, ukrýva ich pred zbrojnými inšpektormi, na území Iraku za posledných 8 rokov slobodne operovala teroristická skupina spolupracujúca s Al Kaidou . Hoci je evidentné, že Irak vážne porušil povinností stanovené rezolúciou Bezpečnostnej rady v súlade s článkom 13 tejto rezolúcie, by mohol, citujem: „...čeliť vážnym dôsledkom.“ Väčšina členov Bezpečnostnej rady vrátane Spojených štátov amerických sa po nedávnom vystúpení Hansa Blixa rozhodla dať irackému vedeniu ešte poslednú šancu k naplneniu cieľov rezolúcie mierovými prostriedkami. Avšak čas sa kráti a najmä po poslednom vystúpení Colina Powella a po jeho výzve členom Bezpečnostnej rady, aby sa nevyhýbali zodpovednosti, je jasné, že ani trpezlivosť medzinárodného spoločenstva nebude večná a toto by si mali uvedomiť predovšetkým irackí predstavitelia. V medzinárodných vzťahoch dochádza postupne i ku zmene chápania pojmu suverenity štátu a princípu nezasahovania do jeho vnútorných záležitostí. Omnoho väčšiu dôležitosť získava jednotlivec s jeho neodcudziteľnými ľudskými právami a základnými slobodami. Civilizovaný svet nemôže dopustiť, ako to bolo v prípade situácie v Kosove v roku 1999, aby jednotlivec, režim či štát zákerným a krutým spôsobom uplatňovania moci narúšal tieto posvätné práva ostatných. V otázke Iraku ide predovšetkým o ľudské práva a slobody bežných obyvateľov, ktoré sú denno-denne porušované totalitným a antihumánnym režimom Saddáma Husajna prostredníctvom útokov na ich životy. Dámy a páni, pre mnohých našich občanov je veľmi ťažko pochopiteľná skutočnosť, prečo má Slovensko asistovať a zúčastniť sa vojenského konfliktu, ktorý je vzdialený niekoľko tisíc kilometrov od našich hraníc. Zaiste nie je ľahké rozhodnúť o zapojení sa do operácie, ktorá nesie v sebe veľké riziko. Avšak omnoho väčšie riziko by bolo ignorovať reálnu hrozbu, ktorú predstavuje iracký režim, ktorý by o pár rokov mohol spôsobiť ešte väčšie problémy, predovšetkým pre starý kontinent, a teda aj pre našu krajinu. Irak je krajina, v ktorej má pôvod veľká časť ilegálnych migrantov smerujúcich do západnej Európy a aktivity ohrozovaného zločinu. Iracký režim spôsobuje okrem týchto negatív i brzdu pre rozvoj medzinárodného obchodu a zapojenia sa tejto krajiny do globalizačných procesov. Odstránením režimu Saddáma Husajna a nastolením demokratického režimu v Iraku sa otvorí možnosť uvoľnenia sankcií, ktoré boli uvalené na túto krajinu, a vytvorí sa tým priestor pre slobodné podnikanie a prílev zahraničných investícií. Tým sa vytvoria predpoklady i pre naše zahraničné podnikateľské subjekty a Irak sa bude môcť vyrovnať aj so svojimi zahraničnými dlhmi z minulosti, ktoré má aj voči Slovenskej republike. Práve z týchto dôvodov treba rozhodovať veľmi zodpovedne. Rozhodnutie Slovenskej republiky o podieľaní sa na prípadnej operácii voči Iraku nie je len individuálnym rozhodnutím krajiny, ktorá háji svoje vlastné záujmy. Je to aj obrana slobody, demokracie, ľudských práv a všetkého, čo tieto hodnoty so sebou prinášajú, pretože v Iraku ide o stret dvoch diametrálne odlišných mentalít, totalitnej a demokratickej. Tú prvú sme zažili aj my na Slovensku, na druhej sa úspešne učíme a snažíme sa ju čo najskôr dosiahnuť od chvíle, keď bolo totalitný systém pred viac ako 13 rokmi úspešne porazený v strednej a východnej Európe. Teraz sú na rade ostatné časti sveta, v ktorých je šírenie demokratických hodnôt a princípov stále tabu. Aktívnym zapojením sa do prípadnej operácie voči Iraku nielenže dokážeme našim spojencom v euroatlantických štruktúrach, že sme hodní členstva, ale sa zároveň staneme súčasťou boja všetkých demokratických štátov a vlád, ktoré sa obhajobou hodnôt slobody, demokracie a ľudských práv snažia priniesť svetu väčšiu stabilitu, mier, bezpečnosť a prosperitu. Dámy a páni, dnes tu stojím pred vami ako poslanec, ktorému dali občania mandát na to, aby hájil ich záujmy. Som tu zároveň aj ako predstaviteľ politického subjektu, ktorý je založený na liberálnych a demokratických princípoch. Som tu však aj ako občan a človek, ktorému záleží na dobre a blahobyte svojej krajiny a celého sveta a ktorý vie, že toto je možné dosiahnuť len v prostredí, kde panuje mier, bezpečnosť a stabilita. Chcel by som vás preto požiadať, aby ste aj vy pri svojom rozhodovaní o otázkach súvisiacich s vyslaním našich vojenských jednotiek do Iraku zvážili všetky aspekty a argumenty a zachovali sa politicky zodpovedne. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: S faktickými poznámkami sa prihlásili pán poslanec Hopta a pán poslanec Zubo. Zároveň uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. Pán poslanec Hopta, máte slovo. I. Hopta, poslanec: Tak ja mám dve pripomienky a jeden procedurálny návrh. Po prvé, pán poslanec, ak hovoríte o tom, že občania vás zvolili preto, aby ste hájili ich záujmy, chcem povedať, že drvivá väčšina občanov Slovenskej republiky je proti tomu, aby sme vysielali vojenskú jednotku do Iraku bojovať. Po druhé, zvýšenie rešpektu našej krajiny sa udialo preto, lebo ste jednoducho rozpredali alebo rozdali majetok, ktorí ste sami nevybudovali. To sú dve poznámky. Dávam procedurálny návrh. Keďže pred malou chvíľou z budovy Národnej rady bol vyvedený katolícky kňaz Anton Ján Solčiansky, pretože rozdával petíciu proti vyslaniu našej jednotky, dávam návrh, aby Národná rada Slovenskej republiky sa uzniesla na tom, že po vystúpení všetkých poslancov umožní tomuto kňazovi vystúpiť v diskusii, aby ozrejmil svoje stanovisko. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďalej s faktickou poznámkou pán poslanec Zubo. (Hlasy v rokovacej sále. ) (Smiech.) Máte slovo. S. Zubo, poslanec: ...predsedajúca, pán Mikloško, myslím si, že keď ste už na tej jednej úrovni, že spoločne a rovnako, so súcitom s tými ľuďmi, ktorých čaká to utrpenie, ktoré na nich sa chystá, budeme aj hlasovať. Ja by som k predrečníkovi len toľko chcel povedať, že skutočne je až zarážajúca skutočnosť, ako dokážeme manipulovať so slovami. Každý tu hovorí o vrahovi Husajnovi, o vrahovi, ktorý spôsobil tisíce, státisíce obetí na vlastnom národe, genocídu vlastného národa, dokonca sme počuli od niektorých predrečníkov i skutočnosť a snahu prekrúcať dejiny. Prosím vás pekne, ak chcete byť dejinným historikom, pozrite si tie dejiny. Ono je pravda, že tie tisíce nevinných obetí v Iraku boli. Je pravda aj to, že Husajn chodil do školy, ale chodil a absolvoval vojenské vysoké školy v Spojených štátoch amerických, a neštudoval marxizmus-leninizmus. A je pravda aj to, že v 60. a 70. rokoch zavraždil tisíce najčestnejších občanov svojej krajiny – komunistov! Komunistov vraždil Husajn v 60. a 70. rokoch, a Kurdov, ktorí sa snažili o samostatný štát. Kde je vaša česť a vaše svedomie takto prevracať históriu, vážení páni! Pozrite sa otvorenými očami na históriu, na svet, na skutočnosť, v ktorej žijeme, a nezavádzajte občanov tejto krajiny. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Béreš. I. Béreš, poslanec: Ďakujem veľmi pekne. Chcel by som veľmi krátko reagovať. Čo sa týka verejnej mienky, žiadna verejná mienka nie je na prospech žiadnej vojny, každá vojna je hrozná, strašná a prináša obete, ale my sme politici a musíme sa postaviť k tejto otázke naozaj s plnou zodpovednosťou. Je jednoduché stáť za rečníckym pultom a rozprávať a ťažiť z toho preferencie. Len by som sa vás opýtal, keď tu niečo buchne o rok, o dva alebo keby niektorý z vašich príbuzných sedel v tom lietadle, ktoré buchlo do World Trade Centra alebo do Pentagonu, ako by ste rozprávali. Musíte myslieť trošku dopredu a nielen takým spôsobom, ako vám budú rásť preferencie. Na to sme tu, aby sme boli politicky zodpovední. No a čo sa týka prekrúcania dejín, viete, to je uhol pohľadu, tvrdíte, že ste nová komunistická strana, ktorá má iné myšlienky, ideály a podobne, a vytiahli ste tu transparent, ktorý prekrúca dejiny, lebo pozrite sa na ruky vašich predchodcov, aké majú krvavé ruky. Na to sa dobre pozrite a potom vytiahnite transparent. Ďakujem. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Poprosím pokoj v rokovacej sále, páni poslanci. Za klub Strany maďarskej koalície vystúpi podpredseda parlamentu pán poslanec Béla Bugár. Pán poslanec Hopta, vrátime sa po rozprave k vášmu procedurálnemu návrhu. Nemusím, pán poslanec, dať okamžite hlasovať, môžeme sa k vášmu procedurálnemu návrhu vrátiť po rozprave a tak aj urobíme. Pán poslanec Béla Bugár, máte slovo.