R. Zajac, minister zdravotníctva SR: (2004-05-25):
Prosím, tu sa veľmi veľakrát hovorilo o zavádzaní bezbrehých, neoliberálnych trhových mechanizmov. To, čo sme my nikdy nedokázali zaviesť, je súťaž medzi poisťovňami, ktorá nakúpi svojmu pacientovi čo najkvalitnejšiu, a súťaž medzi poskytovateľmi. Pojem súťaž v slovenskom zdravotníctve neexistuje. Jediná možnosť - a to je jeden z trhových prvkov -, nemôžeme predsa dnes o trhovom mechanizme hovoriť ako o niečom neprijateľnom, keď v tom prakticky všetci žijeme. Máme prvky súťaže, máme prvky efektivity, zavádzame pojem cena, mohli ste počuť, zavádzame cenu ako parameter pre zdravotné poisťovne a pre poskytovateľov. Takisto bude zabezpečené zvyšovanie kvality a bezpečnosti pre pacienta a odmeňovanie podľa výkonnosti a nie podľa tabuliek. Skúsme si teda povedať, keď už sa tu toľkokrát spomínalo slovo zisk, a že to je nemorálne, tvoriť z verejných zdrojov zisk, potom čo si povieme o dnešnom stave, keď zisk nám tvoria, pretože to je dnešný stav, platitelia poistného, zdravotné poisťovne. Zisk nám tvoria farmaceutické firmy, z verejného zdravotného poistenia, distribučné spoločnosti, z verejného zdravotného poistenia, lekárne, z verejného zdravotného poistenia, súkromní poskytovatelia, lekári primárnej ambulantnej starostlivosti a špecialisti, ale aj súkromné nemocnice, ktoré máme. Dnes máme nemocnice zriadené už podľa obchodného práva, podľa s. r. o. máme a zhodou okolností spomeniem dve, kde vlastníkom takejto obchodnej spoločnosti je cirkev, a to je nemocnica U milosrdných bratov, Svätého Jána z Boha a Nemocnica Svätej Alžbety, ktorá je onkologickým ústavom. Ale máme aj s. r. o. nemocnicu v Šaci. Sú zriadené podľa obchodného práva, nie sú zriadené podľa žiadneho iného práva a ich povinnosťou je tvoriť zisk. Nič iné. To neznamená, zisk je ekonomický parameter. Pani poslankyňa tu spájala ekonómiu, čo je správne, a hovorím, že zisk nie je nič iné ako jeden z ekonomických parametrov. Nakoniec, z čoho majú investovať spoločnosti, investície? No len zo zisku. To znamená, ak nechceme, aby štát niekomu dával a niekomu nedával, musíme toto ekonomické kritérium zaviesť. A toto je dnešný stav, čo tu je napísané, to nie je Zajacova reforma. Dnes nám farmaceutické spoločnosti, distribučné systémy a malé lekárne reprezentujú 40% všetkých zdrojov. Rádovo 24 až 27 miliárd korún. To sme prežili, o tom sa tvárime, akože nevieme, ale keď chceme zaviesť isté kritérium a ekonomické parametre do poskytovania zdravotnej starostlivosti na úrovni tých najväčších nemocníc, tak zrazu sa tvárime, že toto je niečo, kde tu kto hovoril o nejakej privatizácii týchto zariadení? Zatiaľ stále hovoríme len o jednom z ekonomických parametrov. Zaujímavá bola diskusia o tom, že toto ešte Európa nevidela. Prosím, ja som si vám dovolil opísať holandský vládny program, nech sa páči, čítajme, tam bude dokonca privatizované zdravotné poistenie. Nie ako u nás, že dve poisťovne budú v rukách štátu. Celá populácia bude pokrytá univerzálnym privátnym poistením, ktoré budú vykonávať privátne akciové zdravotné poisťovne, ktoré budú dosahovať zisk. To je odpísané z holandského programu a nemá to nič spoločné s možnosťou zdrojov. To je filozofia. Sociálny charakter bude dosiahnutý reguláciou a verejnými obmedzeniami, to znamená vyrovnávaním, solidárnosťou, čo je úplne iná procedúra a nemá nič spoločné s akciovými spoločnosťami. Rozhodnutie vlády je kľúčovým krokom v debate o zdravotnom poistení s cieľom podporiť konkurenciu, súťaživosť, schopnosť za výhodnejšiu cenu poskytovať tú istú službu a bude redukovať vládne zásahy. Slovo tretie, reforma je antisociálna, sme počuli v tejto dlhej a veľmi dobrej diskusii. Princípy reformy sú zakódované v týchto šiestich zákonoch a ja si ich dovolím vysloviť, pretože je vysoko solidárna. Dávame na rovnakú starostlivosť, na rovnakú potrebu a nikde v zákone nie je napísané, ak bude potrebovať ročnú dialýzu v hodnote 800 000 korún občan v hmotnej núdzi, že ju nedostane. Dlhujem pani poslankyni, teraz som si spomenul, krátku odpoveď na tie deti s cystickou fibrózou. Po prvé, tam ide o poplatky a nie o úhradu zdravotnej starostlivosti, po druhé, oni sú v dispenzári a dispenzár je oslobodený, takže nemôžu platiť, sú v dispenzári. Len pojem dispenzár zavádzame, zavádzame ho v novom zákone o zdravotnej starostlivosti, to som len tak odbočil, že som na to zabudol odpovedať. Rešpektuje schopnosť platiť naša reforma. Za 3,3 milióna občanov Slovenskej republiky bude platiť štát, ale bude platiť, my nepožadujeme od každého peniaze. Pokrýva univerzálnym spôsobom populáciu s prioritami, ktoré sme definovali. Vysoko chráni práva pacientov a ten centralistický, nemorálny úrad pre dohľad, to je jediný ombudsman pacienta, ktorý je zainteresovaný na tom, aby pacient dostal tú zdravotnú starostlivosť, ktorú zo zákona má dostať. Aby ju zdravotná poisťovňa nakúpila a aby ju poskytovateľ poskytol. Poisťovne nemajú záujem, tomu rozumieme, nikto, ani lekárska komora, ani komorové inštitúcie, ani lekári nie sú prirodzení ombudsmani, pre nich je pacient zdroj obživy. Jediným ombudsmanom pacienta bude štát a štát tieto kompetencie dáva tomuto úradu a či bude mať dvojnásobok alebo trojnásobok priemernej mzdy, to je otázka jedného pozmeňujúceho krátkeho návrhu. To nie je ústredný problém. Musíme zabezpečiť vymožiteľnosť práva, veď to u nás nefunguje! My si zabezpečujeme svoje práva ako pacienti ničím iným ako korupciou. Tieto zákony sú napísané jasne a jasne určujú pravidlá hry pre všetkých hráčov. Kde sú pravidlá hry, je možnosť zabezpečiť vymožiteľnosť práva. Rozumiem tomu, za čo sme kritizovaní, že zdravotná starostlivosť nie je len technická služba, ale je tam aj etické poslanie. V zákone sú zaintegrované - etický kódex poskytovateľov, ale aj charta práv pacientov a tá charta je európska. To znamená, dodržiavanie etického kódexu, ktorý musia dodržiavať poskytovatelia všetkého typu a zdravotnícki pracovníci, a v zákone o zdravotnej starostlivosti integrovaná charta práv pacientov. A je tam, je tam informovaný súhlas, je tam ochrana jeho práv, je tam vymožiteľnosť, právo na slobodnú voľbu a všetky tieto veci tam máme. Zabezpečuje, len musíme byť odvážni a tieto práva aj vymáhať, nielen ich napísať. Samozrejme, že bojujeme proti koncentrácii, bojujeme proti regulácii trhu neférovým spôsobom. Chceme zabezpečiť prístup na trh každému, kto má príslušné vzdelanie a kto preukáže svoju bezúhonnosť. Bojujeme proti korporatizácii, bojujeme, a to je v zákone o poskytovateľoch a to je „krux“ celého problému, je postavenie komôr. Hoci komorám sme zverili neuveriteľnú kompetenciu, a to je výkon štátnej správy. Tu, na týchto pár bodoch sme znázornili, ktoré sú inovatívne prvky, ktoré síce boli kritizované, ale myslím si, že história, dejiny ukážu, ktorá cesta bola správna. Flexibilná sieť, ktorá sa dokáže prispôsobiť potrebám občanov, inteligentná schéma spoluúčasti, o ktorej budem ešte hovoriť, flexibilný rozsah zdravotnej starostlivosti podľa skupín, ktorý umožní každej vláde realizovať jej zdravotnú politiku, a budem sám, už ako minister, emeritný minister okom bdelým sledovať zdravotnú politiku každej ďalšej vlády bez toho, aby som ju komentoval, že sa nechcem už tomu ďalej venovať. Tá inteligentná schéma hovorí, že chceme zabezpečiť prípadnú spoluúčasť u lacných a bežných každodenných ochorení, rádovo v korunách a znova dokážem, že moje tvrdenie, že táto vláda nebude zvyšovať účasť občanov, vám to dokážem, dokážem vám to dnes na jednej tabuľke, ktorá zhodou okolností bola aj publikovaná. Žiadna spoluúčasť neprichádza do úvahy v prioritných ochoreniach, ťažkých a drahých. Dosť často sa tu používali pojmy ako akútny, pojmy ako „dostane len tú minimálnu starostlivosť“. Definovali sme priority v zákone, je právo parlamentu ich zväčšiť, alebo zmenšiť, pretože tie musia byť určené jasne. Definovali sme pojem neodkladná starostlivosť, pojem, ktorý robí veľké problémy, v zákone o zdravotnej starostlivosti ho máte. Definovali sme pojem lege artis. Možno, že mi to bliká, lebo on pýta stále spojenie s internetom, alebo vírus. Ak chcete, sme schopní zabezpečiť nemecký spôsob spoluúčasti a stanoviť maximálny horný limit v percente ročného príjmu. Občan nemôže zaplatiť viac ako povedzme 2% svojho hrubého príjmu. Problémom však je, to by museli vyberať príjem od občanov zdravotné poisťovne, lebo tie jediné to dokážu poznať. A to kategoricky a rigidne odmietali a bojovali sme trištvrte roka a preniesli sme zodpovednosť vyberať prostriedky na poskytovateľa. Ja som ochotný - prvá odpoveď - kedykoľvek dať horný limit v percentách, ale potom musíme zaviesť poisťovni povinnosť vyberať doplatok, lebo tá jediná to pozná kedy koľko. Som za. Bojoval som za to, poisťovne nám to zamietli v pripomienkovom konaní. V tom, ktoré sa podľa niektorých poslancov nekonalo a v tom, ktoré nevyprodukovalo dve a pol tisíc strán pripomienok. V tom, kde sme nekomunikovali s odbornými spoločnosťami, ktoré samy osebe dokázali vyprodukovať päťsto strán pripomienok. Keď niekto hovoril o doktorovi Osterkampovi z IFO inštitútu, včera omylom povedal, profesor Dragula, Hannover, je to Mníchov, takisto ho citoval, povedal, že reforma je veľmi progresívna a diabol je skrytý v detailoch, no samozrejme! A oceníme, keď nám pomôžete detaily hľadať, nikto nemá ambíciu sa postaviť pred 150 reprezentantov slovenských občanov, občanov Slovenskej republiky a povedať: To je bezchybné. Tam môže byť všeličo, čo budeme radi, keď nám povedia, ale hľadajme diabla v detailoch, neotočme systém naruby a netvárme sa, že to je ten detail. Veľké diskusie sa vedú o spoluúčasti pacientov, na tomto zozname je 9 alebo 11 300, to je nepodstatné, chorôb, keď sa pozrieme, že dohodneme sa, tá inteligentná spoluúčasť je tu, od vás, od parlamentu sme navrhli v zmysle ústavy a ústava je posvätná, aj keď nemusím so všetkým, čo je v nej, súhlasiť, toto určí parlament. Tie choroby, ktoré budú v tomto zozname, ktorý je prílohou nášho zákona, v rozsahu, určí parlament, pridáte, pridáte, uberiete, my vám navrhneme a povieme, prečo nie, mimochodom, sme boli kritizovaní, že kde je ten druhý zoznam, nuž rozdielom, pani poslankyňa Navrátilová, matematickým rozdielom prílohy zákona o zdravotnej starostlivosti, kde sú všetky všetučké, a prioritným, nám vzniká ten druhý zoznam. Lebo v prílohe zákona o zdravotnej starostlivosti dávame medzinárodnú klasifikáciu chorôb 10, v plnom znení 11 472 chorôb. Prosím, ale vláda musí... A preukážem, že má na to ústavné právo, mať takisto možnosť trochu zasiahnuť do „kopejmentu“ a to každá vláda, vláda ľavá, vláda pravá, sociálna, nesociálna, antisociálna. A môže to urobiť takýmto spôsobom, že v istých výkonoch, v istých chorobách zavedie spoluúčasť, či to spraví, je jej problém, jej zodpovednosť a jej morálny hazard, pretože morálny hazard je v plne bezplatnej zdravotnej starostlivosti, morálny hazard je aj vo vysokej úhrade občanov, ktorá je naznačená tu, ale morálny hazard je aj vo vysokom hradení zo solidárnych zdrojov prakticky všetkého a asi nikto by nesúhlasil s tým, aby korektívna plastická chirurgia, aby interrupcie, aby iné výkony, ktoré patria do zdravotnej starostlivosti, ale neodstraňujú choroby, aby boli hradené z verejného zdravotného poistenia na úkor onkologických ochorení a podobne. Slovo štvrté - démonický Veriteľ, ktorý bude ovládať slovenské zdravotníctvo, tu je celá technológia oddlžovania, keď Veriteľ preberá na seba záväzky nemocníc a zdravotných poisťovní. Takisto sme povedali, čo Veriteľ správy a naposledy pán poslanec z HZDS ako keby nepočul a nečítal, hovoril o tom, ako Veriteľ démonicky získa všetko. Ja si uvedomujem riziko, že nesmie sa dostať do nepovolaných rúk jedna pohľadávka voči verejnoprávnym poisťovniam a jedna pohľadávka voči nemocniciam. Po vysporiadaní všetkých záväzkov zvyšok dlhov bude odpustený poskytovateľom a zdravotné poisťovne svoje dlhy Veriteľovi zaplatia svojimi nedobytnými pohľadávkami, využijeme ustanovenia občianskeho zákonníka, § 501 až 524 a § 570 a áno, démonický Veriteľ s 20 miliardami štátnych korún pôjde do konkurzu s tým, že ostanú len pohľadávky voči neplatičom poistného, ktoré sú zjavne dobytné, ale ktoré dobíjať niekto ešte môže skúsiť. A chcem povedať, teraz plačeme nad štátnymi peniazmi, keď systém tvorí každý rok dlh? A keď sme tam dali rovnosť predaja SPP 12 miliárd, ktoré zmizli ako voda na púšti, to bolo snáď správne? Veriteľ k dnešnému dňu, budete dostávať polročnú správu, pretože tak sme sa zaviazali a tak nás parlament zaviazal, Veriteľ k dnešnému dňu ušetril vyše 120 miliónov verejných zdrojov na istine, ktoré môžeme použiť, a vyše 250 a 300 miliónov, to sa ani nedá zrátať, na príslušenstve, ktoré s týmito pohľadávkami je viazané. A som rád, že finančná polícia priebežne kontroluje Veriteľa a požiadam NKÚ, aby urobil takisto kontrolu. Tu je potom druhá fáza postavenia Veriteľa, je to vo vládnom materiáli z minulej stredy. Tak to potom skončí oddlženie. Mýtus vysoko efektívneho. Sme diskutovali, pán, niektorý z vás poslancov hovoril o efektivite a účinnosti, myslím si, že fajn, hovoríme, je to smutné, čo hovorím, je to možno až kacírstvo, ale ekonómia má iba jednu pravdu, pani poslankyňa. Sformujme si regresnú krivku medzi HDP a medzi výdavkami na hlavu a povedzme si, že tá krivka, ktorá je tam naznačená, je krivka optimálneho výdavku. Skúsme túto teóriu svätiť, pretože ak som chudobná krajina, mám nízke HDP, nemôžem mať vysoké výdavky. Keď si začnem dopĺňať tú tabuľku, tak zistím, že Slovensko napríklad, Česi, Nemci aj Spojené štáty vydávajú viacej, ako je takzvaná optimálna krivka, ale aj vidím, že Slovensko dáva menej ako Česi, lebo má menej zdrojov, vieme všetci, že produkcia HDP na Slovensku alebo hrubý domáci produkt je zhruba 50% priemeru krajín Európskej únie, no tak sme chudobní, preto robíme všetko pre to, aby sme rýchlo a rýchlo bohatli. Samozrejme, je smutné, ešte smutnejšie, keď Rumunsko nedáva ani to, čo by malo dávať. Bolo tu spomínané Mexiko a ste ma kritizovali, že čo to pletiem, ale to nemá vplyv na zdroje, výkonnosť „efišns“, keď si zase pre pani poslankyňu, lebo nádejam sa, že ekonomického ducha, dám „autput“, pomer „autput – input“, čo zo systému dostávam a čo do systému dávam, tak potom najefektívnejší je, paradoxne, je aj to Mexiko, ono dáva strašne málo a strašne málo poskytuje, ale to málo, čo dáva, dobre využíva. A my máme tam straty, dosť vysoké a toto zase nie je zo Zajacovej hlavy, keď sa na to pozrieme, ale je to štúdia IFO inštitútu Mníchov, ktoré robili pre krajiny pre OECD, a je tam 30 krajín porovnaných, áno, aj my máme nízku efektivitu, to neznamená, že ju nevieme zvýšiť. Podobné efektivity však majú Maďari. Bola tu reč o privatizácii zdravotných zariadení, bola tu reč o privatizácii poistenia, nuž, poznáme maďarský model, kde je jedna poisťovňa, štátna, ktorá však prenajíma, prenajíma kmeň súkromným obchodným spoločnostiam, ktoré ho spravujú, príjmy idú k nim a platia za nich služby, je to tak povediac na dve doby, diverzifikácia zdravotného poistenia. Tí ľudia, ktorí sú v tomto režime, a je to dnes už vyše polovica Maďarska, sú veľmi, veľmi spokojní a dostávajú paradoxne za tie isté peniaze kvalitnejšie služby ako tí, ktorí zatiaľ nie sú v tomto systéme. Je to všeobecne známa vec, my ju považujeme za málo efektívnu, pretože nevlastnia ten kmeň, nemajú tých pacientov, robia to v kvázi len v mandáte, keď to mám takto povedať. Prosím, pridávajme do nášho zdravotníctva zdroje, čo sa však stane. Pokiaľ mám vysokú efektívnosť, môžem pridať, pokiaľ mám nižšiu efektívnosť ako u nás, 0,60, akékoľvek pridanie zvyšuje aj straty. Preto sme potrebovali tri základné veci: výrazne zvýšiť efektívnosť nášho systému a týchto šesť zákonov to zabezpečuje. Tu je slovo s otáznikom a dovolil som si zobrať niektoré citáty z politického programu jednej strany, ja ju nebudem citovať, nechcem jej robiť „pí ár“. Kto mal toto vo volebnom programe, sa k tomu samozrejme prihlási. Myslím, že do zdravotníctvo treba zaviesť ekonomické nástroje, aby medzi príjmovou a výdavkovou zložkou existovala vyváženosť, inak povedané, pani poslankyňa, aby sa „auput - input“ blížil k jednej. Jednotlivé výkony musia mať reálne ceny, ktoré môžem stanoviť buď administratívnym spôsobom, alebo „kompetíciou“. Smelo a zodpovedne sa stavia ku všetkým politickým udalostiam a ani raz nezmení svoje zásadné rozhodnutia. To je aj moje krédo a tu sa viem s touto stranou plne stotožniť. Skúsme si ešte pozrieť... To vedel bez tej myši ovládať... bianko zmienku. Prepáčte. Na tejto tabuľke je technologický proces, bol dnes publikovaný, ktorý hovorí, že akokoľvek by sme chceli od občana pýtať peniaze, prvý možný termín, ak by zákony boli prijaté k 1. októbru, je 30. jún 2006, pretože najprv musí vzniknúť zo zákona komisia, katalógová, tá musí tie katalógy vytvoriť, potom musí rozdeliť výkony na vedúce k zisteniu choroby a výkony vedúce k odstráneniu choroby. Následne musí prísť tá kategorizačná komisia, ktorá musí vzniknúť zo zákona, a tá potom môže určovať spoluúčasť. Akokoľvek rýchlo bude robiť, prvý možný termín je 30. júna 2006. Preto spokojne prehlasujem, že nemôže, nemôže táto vláda, aj keby chcela, zvýšiť spoluúčasť pacienta. Ale ešte by som rád zodpovedal na niečo, čo tu zaznievalo veľakrát. Takzvaná bianko zmienka. Teda išlo o to, či môžeme v zákone a za akých podmienok mať splnomocňovacie ustanovenia, a dovolím si iba poukázať na článok 121, 2 a 3 ústavy, ktorý hovorí, ak podmienky stanový zákon, vláda môže splňomocňovacími ustanoveniami ich spresňovať. A keď mi nastavíme v zákonných podmienkach zoznam prioritných diagnóz, ktoré sú stanovené zákonom, potom nemáme absolútne žiadny problém „ústavokonfromne“ realizovať zdravotnú politiku vlády. Slovo bianko zmienka v parlamente, kde sa vláda uchádza o svoje zákony, znamená len toľko, že vláda sa musí plne a zodpovedne zmocniť svojej exekutívnej právomoci, pretože má zodpovednosť voči tým istým voličom, ktorí zvolili parlament, v takom stave, že je pri moci vláda, len vláda, ktorú podporí parlament, má šancu pri tej moci ostať. Preto si myslím, že pojem bianko zmenka, nevynímajúc rôzne právnické tézy, je pojem, ktorý hovorí o hlbokom neporozumení toho, čo vlastne naša ústava a čo náš ústavný systém umožňuje. Ďakujem za pozornosť a spolieham sa na to, že poslanci parlamentu, tak ako som povedal verejne. Dlhujem ešte poslednú otázku pani poslankyni Sabolovej. Všetko, pani poslankyňa, veď to sú tisícky paragrafov, ktoré pomôžu nájsť toho diabla, ktorý je tam schovaný, akceptujem, ale nebudem sa môcť stotožniť s návrhmi, aké zazneli v diskusiách, aby sme nechali čo len jednu nemocnicu, verejnoprávnu, v každom kraji, lebo tak to bude dobre. Aby sme nechali verejnoprávne poisťovne, do ktorých hospodárenia nevidíme, aby sme nezriaďovali centralistický úrad pre dohľad, ktorý vôbec nie je centralistický, a chýba mi len stanovisko špecialistov, parlamentných, na poisťovníctvo. My sme si nevymysleli, ja nie som spokojný a správne poukazujú niektorí poslanci, že takzvaný poistný systém, ktorý máme v ústave zakódovaný, je de facto systém redistribúcie istej daňovej povinnosti, lebo vlastne my zo zákona musíme dať peniaze, len sa správajú ako poistné odvody, ale keď už poistný systém máme a tento parlament zjavne nemá silu prejsť napríklad na nemocničný „krankasový“ systém, alebo prejsť na nejaký kombinovaný systém, pretože by sme museli zmeniť ústavu, tak potom som vám predložil možnosť čo najmaximálnejšie a najpodobnejší systém reálnemu poisteniu. Preto, aby občania Slovenskej republiky dostali za tie zdroje, ktoré do toho dávame, čo najviac a čo najkvalitnejšej zdravotnej starostlivosti a k tomu, v súlade s citátom jednej z parlamentných strán, sa ja nikdy nespreneverím, ďakujem pekne. (Potlesk.)