M. Fronc, poslanec: (2010-03-04):
Ten meritórny hovorí o tom, že komplexná akreditácia by nemohla byť ukončená za rovnakých podmienok pre všetky vysoké školy. Zostalo tam asi šesť vysokých škôl. No ani to celkom nie je v poriadku, pretože akreditačné spisy tých škôl, som presvedčený, už museli byť odovzdané a nedá sa ich meniť len tak v priebehu akreditačného konania. A pokiaľ ide o konkrétnu akreditáciu, že by získal niekto garanta, rád by som pripomenul, že zákon na to pamätá. A ďalšiu žiadosť o konkrétnu akreditáciu študijného programu musia až po alebo môžu podať znova až po ročnej lehote. Čiže, toto podľa mňa nie je vcelku dobrý argument, ktorý je tam použitý, ale vecne pozmeňujúce návrhy, ktoré sú už teraz v spoločnej správe, to riešia, aby sa také niečo nestalo. Ale vyjadrím sa aj k tomu druhému, čo sa týka veku posunutia na sedemdesiat rokov. Predkladateľ vám už povedal, ako sa posúva postupne vek, keď ľudia odchádzajú do dôchodku. Ja by som len rád poznamenal, že vzhľadom na to, akým spôsobom postupuje akreditačná komisia, že viac-menej mechanicky používa kritérium veku, sa stáva, že človek, ktorý je profesorom, nie je de facto plnoprávnym profesorom vo veku, keď ešte nenadobudol dôchodkový vek 62 rokov, pretože tam sa počíta, že ten študijný program je minimálne tri roky, niektoré sú päťročné, máme aj také. Tam sú výnimky, napríklad pri medicínskych študijných programoch, čiže jednoducho v takomto prípade napríklad lekár, ktorý má šesťdesiat rokov, už by nemohol byť aj profesor, nemohol by byť garantom. A ja si myslím, že to je takisto nevhodné obmedzenie. Mimochodom, ja som upozorňoval pri prvom čítaní, že toto ustanovenie je vlastne dané pred dvadsiatimi rokmi. Kolega Devínsky mi vlastne ukázal, že dokonca toto ustanovenie, obmedzenie 65 rokov platilo aj pred rokom ´89. Už vtedy bolo v zákone. A ja si myslím, že situácia sa od tých čias veľmi, veľmi posunula. Mám ešte jednu ďalšiu poznámku, ktorá často zaznievala, že zákon alebo návrh zákona nebol prerokovaný s reprezentáciami vysokých škôl. No, ja sa domnievam, že to by bolo obmedzovanie ústavného práva poslanca v takomto prípade, pretože má právo legislatívnej iniciatívy. Toto prerokovanie sa týka, keď vláda predkladá. To je vo vysokoškolskom zákone. A treba povedať, že mnohé problémy by neboli vznikli, keby pri novele vysokoškolského zákona, ktorý podal pán minister v roku  2007, sa uskutočnilo to, čo sa malo a s reprezentáciami vysokých škôl bola novela vtedy prerokovaná, ale to sa nedeje. A nestalo sa to. Ja som sa odvtedy expertov na to pýtal a upozorňoval, samozrejme, že to prešlo, ako keby sa nič nestalo. Tam došlo podľa mňa k porušeniu zákona. Viete, predsa len mi nedá, pretože stále sa argumentuje o tom, že to bude znamenať zníženie kvality vysokých škôl. A ja si stále kladiem otázku, prečo toľko kriku pre tento návrh zákona. Nedá mi, aby som nepovedal, čo je meritum veci v skutočnosti. Ako sa hovorí, predovšetkým ide o peniaze. A treba rovno povedať, že sú študijné programy, ktoré sú atraktívne a do ktorých vstupujú aj iné vysoké školy ako verejné vysoké školy. Celkom prirodzene. Legálne za to vyberajú peniaze. Samozrejme, výšku určia aj podľa záujmu. Ale tým sa stáva, že mnohé verejné vysoké školy, ktoré sa tvária ako svätí za dedinou, to treba rovno povedať, a ktoré nerobia nič, ale vlastne istým spôsobom pokrývajú to vzdelávanie v garážových firmách cez „eseročky“ a podobne, pretože tvrdím, že sú za to zodpovedné a pokrývajú to, pretože neexistuje žiaden diplom vysokoškolský, ktorý by nebol podpísaný príslušným dekanom a rektorom na škole, ktorá je, v tomto prípade, keď hovorím o takýchto veciach, verejná. Čiže, ony sa nemusia tváriť, že nie sú zodpovedné, no ale deje sa to, že istým spôsobom chcú dostať, takpovediac, konkurentov preč. A o tom to je. Čiže myslím si, že preto je taký veľký krik. Ja osobne sa domnievam, že oba návrhy, ktoré podal kolega Mamojka, sú absolútne v poriadku. Naozaj, v ničom nie sú pre vysoké školy a pre ich kvalitu škodlivé. A nedá mi ešte, aby som sa nezamyslel a nepovedal. Prosím vás, tu máme pár profesorov a ja sa pýtam, tí profesori sú horší profesori? Horší profesori ako tí, ktorí, povedzme, majú ešte nie šesťdesiat rokov? Veď akreditačná komisia, ktorá má posúdiť, má v prvom rade posudzovať na základe produkcie, vedeckej produkcie dotyčného navrhovaného garanta. Ona si kvôli tomu vyžiada v spise materiál o jeho produkcii, takže vie, koľko vyprodukoval. On by mal označiť aj svojich päť najvýznamnejších diel, aby to mohla posúdiť, ktoré pokladá za najvážnejšie a presne tam vie, či jeho posledné práce boli produkované pred 15 rokmi. To veľmi ľahko môže zistiť. A toto sú kritériá, na ktorých sa má rozhodovať, nie mechanicky povedať, viete, je starý, preč a ešte také, v kuloároch som počul, že tí profesori tam chcú byť, lebo sú starí a nikoho nepustia. Prosím vás, od roku 1990 sa niekoľko znásobil počet profesorov na vysokých školách. Bolo kedysi 300, dneska to bude okolo 1 500. Každý rok prezident menuje minimálne sto nových profesorov. Za 20 rokov si to môžete spočítať. Čiže, ja si nemyslím, že dochádza k nejakému obmedzovaniu a nepusteniu mladých, pretože jednoducho, naopak, ten proces menovania profesorov je, keď to jemne poviem, príliš rýchly. Čiže ja som pripravený podporiť novelu kolegu Mamojku. Ďakujem pekne.