Gál, Gábor, poslanec NR SR (2016-04-27):
Čiže najprv to išlo na vládu, bol pripravený návrh zákona, ktorý už na vláde neprešiel. Čiže tí, tá strana, ktorá dneska presadzuje tento zákon, nie osobne predkladatelia, vtedy boli proti tomu riešeniu, ktoré by sme boli veľmi rýchlo vedeli prijať. Dohodli sme sa na tom, len skutek utek. Čo sme potom spravili? Samozrejme, chceli sme to riešiť, tak dali sme tento návrh ako poslanecký návrh zákona do Národnej rady. Čo sa tu udialo? Demokratická opozícia, dnešná – že, pán Viskupič? – nehlasovala za tento návrh koaličných poslancov. A tiež hlasovali za programové vyhlásenie vlády, že to zmeníme, že zvrátime ten stav späť tou novelou z roku 2010. No ale nehlasovalo sa, vrátane pána Procházku. Ale pán Procházka stále zastáva ten istý názor, ako zastával vtedy, preto nevieme to teraz hneď pretaviť do vládnych priorít. Čiže ten klub, ktorý to teraz presadzuje, ten klub nevedel zabezpečiť ani vtedy hlasy. Samozrejme, vtedy ten politický rozkroj využila aj vtedajšia opozícia, SMER, ktorá navrhla rôzne riešenia, ktoré považujem za čiastkové, nie celkové a ktoré by tie najväčšie neduhy tejto, tohto stavu by neodstránili. Ale to navrhli potom aj Obyčajní ľudia. Ale problém bol, najväčší problém bol v tom, že hlasovania o týchto návrhoch noviel boli vždy rôznorodé. Čiže niektorí svoje postoje menili niekoľkokrát. Za poslanecký návrh pána Osuského, prepáčte, pána poslanca Osuského hlasovali, za ten istý, na základe dohody, prevzatej tej istej novely, ktorú som predložil ja, už nehlasovali, alebo opačne. A teraz sa bijú do pŕs, že ako im ide o riešenie problematiky veľkého štátneho občianstva. V tomto vidím tú politickú neúprimnosť a nekorektnosť. Aj vo vzťahu k nám. Prečo ste nepriši za nami, že, páni, máme spoločný cieľ, ako to dosiahnuť? Nie, samozrejme, lebo nejde o to, aby ten problém bol riešený. Ide o to, aby ten problém bol politicky nastolený. Bohužiaľ, bodku za celým marazmom nedal ani Ústavný súd, ale ani Európsky súd pre ľudské práva, nakoľko Slovenská republika jednu pasáž dohovoru neratifikovala, a to je zákaz diskriminácie. A čo ešte mi veľmi vadí, že hrať v tomto smere na maďarskú kartu, snažiť sa vyvolať národnostný svár je podľa mňa veľmi nezodpovedné. A my do tejto pasce nevkročíme. Nie je to národnostný problém, nie je to problém Maďarov žijúcich na Slovensku, je to problém celého Slovenska. Pozrite sa, že koľko ľudí stratilo štátne občianstvo Slovenskej republiky kvôli tomu, že nadobudlo maďarské štátne občianstvo. Okolo 70 z 1331, 68. Je to pre mňa, ale aj pre nás veľmi dôležitá otázka, no z vlastnej skúsenosti viem, že pre Maďarov žijúcich na Slovensku je určite dôležitejšia otázka, otázka malotriedok, zachovanie a rozvoj školských, kultúrnych a občianskych inštitúcií, ale aj samotný život ako taký. Je to pre nich problém, vnímajú to, ale nie je to problém, ktorý treba riešiť ako prioritu. Hovorím ešte raz, my sa nevzdávame toho, že tento zákon zmeníme. Už keď nie hneď, tak možno neskôr. Ale je to príliš vážna téma, aby sa stala predmetom vytĺkania politického kapitálu. Ak kolegovia budú chcieť naďalej zmeniť tento zákon, tak nájdeme inú priechodnú formu a nie formu rozdúchavania národnostných vášní. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)