V. Veteška, podpredseda NR SR: (2006-02-07):
V. Ďaďo, poslanec: Ďakujem, pán podpredseda. Vážené kolegyne, kolegovia, v tejto atmosfére, v ktorej momentálne rokujeme i z hľadiska toho, čo sa udialo v priebehu včerajšieho a dnešného dňa, je pravdepodobne dosť ťažké diskutovať a málo poslancov venuje pozornosť tomu, čo je tu skonštatované od diskutujúcich, skôr sa diskutuje o iných problémoch. Napriek tomu všetkému však chcem v diskusii upriamiť vašu pozornosť na ten problém, ktorý momentálne prerokúvame, a to je návrh na odvolanie ministra zdravotníctva Rudolfa Zajaca. Dámy a páni, samozrejme, že zdravotníctvo bolo, je a bude vždy tým, ktoré bude pod drobnohľadom širokej verejnosti. V úvode svojho vystúpenia chcem konštatovať, že akýkoľvek zásah do liečby človeka, teda postup lekára v pozitívnom či negatívnom zmysle, má významný odraz v mienke na zdravotníctvo ako celok. Ľudia veľmi pozorne a s obavami sledovali i to, čo ich čaká v oblasti reforiem, ktoré im sľubovala vláda Slovenskej republiky po voľbách v roku 2002 a ktoré ste pre vládu Slovenskej republiky pripravili so svojím štábom práve vy, pán minister. Niektorí si v naivite mysleli, že ak to má byť reforma, tak to má byť niečo lepšie – lepšie pre občana. A aj keď ich neistota mrvila, predsa len verili v myšlienku, že aj pravicovej vláde pôjde predovšetkým o to, aby tu bolo dobro občana, že aj tejto pravicovej vláde pôjde o väčšiu dostupnosť chorého k zdravotníckym zariadeniam, vyššiu kvalitu odbornej i materiálnej starostlivosti, o väčšiu humánnosť zdravotníctva. Verili, ale dnes vytriezveli. Vytriezveli a pripojili sa k tej drvivej väčšine národa, ktorej obavy sa potvrdili, a považujú celú reformu za reformu, ktorá hlboko zasiahla do ich sociálnych istôt, ktorá mnohých z nich priviedla a privádza do zúfalstva a beznádeje. Spomeniem len niektoré záležitosti: poplatky za návštevy u lekára, poplatky za recepty, lieky, povinnosť nosiť si toaletný papier či nebodaj vložky a tak ďalej – to bol základ na to, aby sa ľudia vo väčšine postavili na odpor voči reforme zdravotníctva. Asi sa zhodneme, pán minister, na tom, že zdravotníctvo má slúžiť všetkým a v rovnakej miere. Asi sa zhodneme aj na tom, že sľub ministra okrem iného obsahuje, citujem: „Svoje povinnosti budem plniť v záujme občanov.“ Domnievam sa, že vysoká nespokojnosť s reformami v zdravotníctve je jasným dôkazom toho, že Programové vyhlásenie vlády SR na roky 2002 až 2006 a jeho naplnenie v praxi vám nedovolí napĺňať sľub, ktorý ste zložili do rúk prezidenta, a to by už sám mal byť dôvod osebe na to, aby ste poďakovali predsedovi vlády za to, že vás do tejto funkcie vymenoval, a odstúpili z funkcie, nie vyčkávali na poslanecký návrh a podporu polovice poslancov Národnej rady, z ktorých niektorí aj zabudli, kto ich volil, a robia koalícii, dá sa povedať, dnes nadštandardné služby. Ak sa domnievate, pán minister, že toto moje stanovisko je nepodstatné, nuž je tu aj iná možnosť. Vyberme si niekoľko miest v Slovenskej republike a poďme medzi občanov s otázkou, kto si myslí, že váš postup reforiem je správny. Určite sa dozviete pravdu a tú pravdu aj na svoj sľub ministra, že svoju prácu budete vykonávať v prospech občanov Slovenskej republiky. Dámy a páni, v nasledujúcej časti môjho vystúpenia sa sústredím na niektoré nedostatky v práci rezortu ministerstva zdravotníctva. Samozrejme, nie všetky. Niektoré boli spomínané, na niektoré si ešte poslanci určite vo vystúpeniach spomenú. Začnem problémom záchrannej služby. Koalícia sa hrdí tým, ako transparentne sa uskutočňujú výberové konania. Ak dnes hovoríme o zdravotníctve, tak uvediem príklad, ktorý je podľa môjho názoru príkladom jasného ignorovania takéhoto postupu. Pri výberových konaniach na vydanie povolenia prevádzkovania záchrannej služby bol totiž porušený § 14 zákona č. 578/2004 Z. z. v znení neskorších predpisov, lebo tu neboli dodržané tieto zásady: 1. Vylúčení z výberového konania boli žiadatelia, ktorí nesplnili podmienky výberového konania v zmysle § 14 ods. 9, a tým bol porušený § 14 ods. 8 zákona č. 587/2004 o poskytovateľoch zdravotnej starostlivosti. 2. Boli vydané povolenia žiadateľom, ktorí nesplnili ani len personálne zabezpečenie prevádzky ambulancií záchrannej služby, nieto už materiálno-technické vybavenie. Pri týchto tvrdeniach, ktoré som uviedol sa, vážený pán minister, opieram o vaše rozhodnutie zo dňa 20. decembra 2005 č. 31857-1/2005-SP. V tomto rozhodnutí nesúhlasíte so žiadosťou Fakultnej nemocnice Prešov na prevádzkovanie ambulancií záchrannej zdravotnej služby v sídlach Prešov a Sabinov na základe neúspechu vo výberovom konaní, a pritom vo výberovom konaní bola úspešná spoločnosť, ktorá nespĺňa ustanovenie § 14 ods. 9 zákona č. 578/2004. Zaujímavé je, že Fakultná nemocnica Prešov dlhodobo poskytovala tak rýchlu lekársku pomoc, ako aj rýchlu záchrannú pomoc. Pán minister, som presvedčený, že dobre viem, čo je trestný čin všeobecného ohrozenia, a rovnako dobre viem, že aj vedľa mňa sedí riaditeľ tejto nemocnice pán poslanec Biroš. Chápem síce, že v úspešnej firme výberového konania Slovenská záchranná, a. s., sú podľa vrabcov, ktoré to čvirikajú na streche, zástupcovia Penty, no nemôžem pochopiť, ako vaším pričinením nie je od 27. januára, opäť opakujem, pán minister, nie je od 27. januára v prešovskom a sabinovskom okrese žiadna funkčná záchranná zdravotná pomoc. Chápete to tak aj vy, pán minister? Chápete to aj vy, pán kolega, lekár a riaditeľ Fakultnej nemocnice v Prešove, pán Biroš? Ja nechápem! Nechápem, ako sa môžete učiť odovzdávať záchrannú službu organizácii, ktorá nemá ani jednu sanitku, ani jedno potrebné vybavenie, a tak ste nechali 210 000 obyvateľov týchto okresov na milosť a nemilosť, jednoducho naverímboha. Čo ak by na základe presne vášho rozhodnutia, pán minister, Zdravotná záchranná služba Fakultnej nemocnice v Prešove dnes v súlade s vaším rozhodnutím toto prijala, vyložila si nohy na stôl a nekonala a nemohli by ste to klasifikovať ako spôsob, ktorým nastalo všeobecné ohrozenia obyvateľstva? Vy ste totiž svojím zákazom túto záchrannú službu zrušili a nová nemá opodstatnenie, lebo nemá na to vybavenie. A ešte jedna otázka súvisiaca s týmto konštatovaním. Lekár, ktorý s vaším rozhodnutím na nepovolenie prevádzkovej činnosti zdravotníckych zariadení v sídlach staníc záchrannej zdravotnej služby poskytne pomoc napríklad v rámci, aj vy, pán riaditeľ, intenzívnej medicíny a pacient toto neprežije, by mohol byť žalovaný, pretože postupoval v rozpore s návrhom ministra a jeho vyhláškou, ktorý im nedal opodstatnenie na to, aby takýto lekár išiel k chorému pacientovi. Intenzívna zdravotná starostlivosť znamená, vieme veľmi dobre čo. A keby tento pacient zomrel, tak koho by sme potom žalovali? Aký právnik by vysekal toho lekára, ktorý poskytol túto zdravotnú službu na základe toho, že nemá opodstatnenie? V ďalšom bode prichádzam k cenovým opatreniam Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky. Tieto prišli do platnosti v januári 2006 a robili dereguláciu cien, v ktorom ste oddelenia, pán minister, kardiológie, kardiochirurgie, onkológie, anestéziológie, intenzívnej medicíny a jednodňovú chirurgiu vyňali z cenového opatrenia Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky a neurčili ste im maximálne ceny. Myslíte si, pán minister, že trh všetko vyrieši? Že zmluvní poskytovatelia a zdravotné poisťovne sa dohodnú v prospech pacienta, nie v prospech zisku? A to asi nie je všeobecný záujem? Ja si myslím, že ste teda opäť porušili zákon, a to ustanovenie § 7 ods. 9 písm. c) zákona č. 581/2004, kde sa ustanovuje, ustanovuje sa zákonom, citujem: „Zmluva o poskytovaní zdravotnej starostlivosti musí obsahovať výšku úhrady za zdravotnú starostlivosť, ktorá nesmie byť vyššia ako maximálna cena ustanovená cenovým predpisom.“ Prosím, je to porušenie zákona, alebo nie? Rozhodli ste tak napriek upozorneniam, pán minister, zdravotných poisťovní, ktoré vás o to žiadali, aby ste takúto cenu maximálnu stanovili, no už ste ako minister v tomto zriadení prijali zásadu: „Nie všetka moc patrí ľuďom, ale ministrovi.“ Otázky Všeobecnej zdravotnej poisťovne. Je zverené týmto poisťovniam hospodárenie s 50 mld. Sk. Domnievate sa, že je dobré, keď najvyšší orgán valné zhromaždenie pozostáva len z jedného významného človeka? A viete, kto je ten významný človek? Valné zhromaždenie tvorí jeden človek – minister zdravotníctva. Vy teda máte právomoc voliť a odvolávať členov predstavenstva a tí sú traja, pričom dvaja z nich vôbec nespĺňajú podmienky. Pýtam sa, je to pravda, že je to tak? Je pravda, že pani Szalayová je v predstavenstve bez plnenia podmienky odbornej spôsobilosti, tak ako to podmieňuje Úrad pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou? Je pravdou, že táto pani do zvolenia pracovala v Zdravotnej poisťovni Dôvera, ktorú vlastní finančná skupina Penta? Je pravdou, že u tejto panej ide o konflikt záujmov, keď ako členka Predstavenstva Všeobecnej zdravotnej poisťovne podniká v oblasti liekovej politiky, čo by mohlo ohroziť záujmy Všeobecnej zdravotnej poisťovne? Je to v súlade so záujmami štátu, ak je členom Predstavenstva Všeobecnej zdravotnej poisťovne pán Björn Jörgen Sloup, ktorý bol v Predstavenstve Poisťovne Union a táto úzko kooperuje so Všeobecnou zdravotnou poisťovňou? Je v poriadku, ak v Predstavenstve Všeobecnej zdravotnej poisťovne, a. s., so 100-percentnou účasťou štátu nie sú osoby konajúce v záujme štátu a sú prepojené s podnikateľskými subjektmi? Poisťovňa Union a Poisťovňa Achema v Holandsku sú členmi súkromnej finančnej skupiny Euroreko, ktorá má ambície rozširovať svoje aktivity, a Poisťovňa Achema má záujem uchádzať sa o povolenie na výkon verejného zdravotného poistenia na Slovensku. To boli niektoré otázky, ktoré sa týkali transparentnosti jednotlivých orgánov a postupu aj v reforme. Na bližšie osvetlenie, kolegyne, kolegovia, chcem ešte uviesť pár vecí, ktoré hovoria o tom, aká bola zdravotnícka reforma a podmienky v zdravotníctve pred rokom 2006 a aké sú od roku 2006 v oblasti verejných zdrojov zdravotného poistenia. Pokiaľ pred rokom 2006 všetky zdravotné poisťovne boli verejnoprávne inštitúcie, po roku 2006 sú z nich akciové spoločnosti. Pokiaľ pred rokom 2005 v týchto verejnoprávnych inštitúciách bola správna rada zložená v tripartite z platiteľov zamestnancov, zamestnávateľov a štátu, dnes sú to akcionári a valné zhromaždenia. Pred chvíľou som vám povedal, kto tvorí toto valné zhromaždenie – jeden jediný člen. Pokiaľ boli správne výdavky do roku 2005 obmedzené do 4 % zákonom, po roku 2006 sú neurčené, čiže neobmedzené. Pokiaľ rozpočet do roku 2005 schvaľovala Národná rada, dnes ho schvaľuje vláda. No a keď si tu pozrieme celú túto situáciu, tak dôjdeme k tomu, kde sme ako asi reformu robili. O verejnej mienke tu už hovoril predo mnou kolega Paška. Ja len spomeniem opäť niekoľko záležitostí. Verejná mienka v auguste 2004 vyjadrovala 57,8 % nesúhlas s realizáciou prípadnej zdravotnej reformy, v septembri 2004 to bolo 69,6 % a teraz, tak ako bolo konštatované, 74 %. Čiže temer 3/4 občanov ju odmietlo. A postavme si teda otázku, ako to je aj v súvislosti so sľubom ministra, ktorý hovorí a skladá ho do rúk prezidenta, že bude slúžiť občanom. Konštatujú sa tu aj rôzne príklady o tom, ako zahraničie veľmi chváli naše reformy, a to i v zdravotníctve, konkrétne v Českej republike. Je však problém iný. Zahraničie má väčšinou len informácie o tom, čo sa prezentuje, a takmer vôbec nemá informácie o tom, aká je realita v každodennom živote. Reformu zdravotníctva nehodnotí negatívne len KSS a opozícia, ale aj iní politici, nevynímajúc v tom prezidenta republiky. Keby sme mali skonštatovať to, čo sa z reforiem realizovalo, tak veľmi ťažko, pretože aj v legislatívnom procese sa uskutočnili štyri vlny novelizácie zdravotníckych zákonov a rezort pripravuje ďalšie, čiže aj o tej kvalite by sa dalo hovoriť tak, ako by to asi odzrkadľovalo celú účinnosť. Pár výsledkov ešte k tomu, ako sme v súvislosti so zdravotníctvom a kde je potrebné hľadať prostriedky a možnosti, aby ten dosah nebol na obyvateľstvo taký, aký je v porovnaní s krajinami Európskej únie. V Európe výška verejných výdavkov na zdravotníctvo vyjadrenej v HDP, teda v hrubom domácom produkte, neklesá, ale, naopak, vzrastá. U nás v snahe udržať alebo aspoň stabilizovať výšku celkových výdavkov na zdravotníctvo, vyjadrenej v percentách HDP, vláda bola rozhodnutá a je rozhodnutá i koná tak, aby sa opatrenia týkali predovšetkým zvyšovania súkromných výdavkov, teda výdavkov občana Slovenskej republiky. Podľa zdrojov OECD vynakladá Slovensko najnižšie percento z HDP na zdravotníctvo z krajín Európskej únie. Keď by som mal konkretizovať túto situáciu, tak pokiaľ v Nemecku je to 11,1 %, tak prejdem k našim susedným krajinám, v Maďarsku je to 7,8 %, v Rakúsku 7,7 %, v Česku 7,5 % HDP, u nás to je len 5,9 %. Niet sa teda čím môcť chváliť. A keby sme chceli povedať, že finančné zdroje na zdravotníctvo v absolútnej hodnote narastajú, tak poviem, áno, narastajú, ale narastajú zvýšením platieb občanov, nie príspevkom z HDP. Úsilie o vyrovnané hospodárenie sa rezortu jednoznačne dodnes nepodarilo realizovať. Aká je teda realita v praxi? Tá realita v praxi je taká, že občania, teda pacienti a poistenci, platia viac a dostávajú menej. No a poskytovatelia zdravotnej starostlivosti dostávajú menej a musia dávať viac. To je realita, ktorá skutočne odzrkadľuje súčasný stav. Nuž čo teda v závere, pán minister? Toto sú dosahy a názory na reformu, ktorú ste v zmysle programového vyhlásenia vlády realizovali vy svojou činnosťou. Nie sú to, ak by ste chceli pri svojej argumentácii skĺznuť na pozíciu komunizmu, len názory a vyjadrenia komunistov. Áno, sú to názory KSS, ale my sa pritom opierame o názory väčšiny občanov Slovenskej republiky, názory mnohých lekárov, zdravotných sestier a pracovníkov zdravotníctva. Politik exekutívy, ak vidí, že nielen politická strana, ale väčšina ľudí nesúhlasí s jeho praktickými krokmi, mal by zvážiť svoje konanie, a to konanie na zotrvanie v exekúcii. Zvážte teda aj vy, ako sa so svojím svedomím mienite vysporiadať, pretože pre nás je táto dilema jasná. Aj keď neskoro, ale predsa bude užitočnejšie, keď nebudete ministrom vlády tejto republiky. Ďakujem pekne.