Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2012-06-26):
Ďakujem. Rád zaujmem stanovisko k jednotlivým príspevkom. Pánovi poslancovi. Pán poslanec Huba spomínal záležitosť fascinácie hrubým domácim produktom. Musím povedať, že ako minister financií sympatizujem s jeho vyjadrením o tom, že hrubý domáci produkt a náhlenie sa za rastom nevyjadruje to hlavné, čo by malo byť zmyslom nielen politikov, ale všetkých ľudí, ktorí sa venujú ekonomike ako takej a tvorbe hodnôt, to znamená, tým cieľom by mal by lepší život. OECD dokonca pracuje s týmto konceptom na takom strednodobom hľadisku a uvažuje sa v podstate o zámene hrubého domáceho produktu ako hlavného ukazovateľa blahobytu, pokroku a je to aj cieľ, je to aj prostriedok často. Samozrejme, médiami je hrubý domáci produkt ako démonizovaný do podoby plusu a mínusu z hľadiska života človeka, ale súhlasím s tým, že oveľa dôležitejšie ako hrubý domáci produkt je kvalita života vyjadrená tak, ako všetci život poznáme, či sme mladší, alebo starší v tých všetkých drobnostiach ako fenomén, ktorý má význam. Má význam sa mu venovať aj v tej časti životného prostredia, na ktorú sa pán Huba celý život sústreďuje a že sa sústreďuje s úspechom, je aj dôkaz toho, že sedí ako zástupca v Národnej rade. Čiže vnímam jeho rozmery, jeho poznámky, vnímam jeho upozornenie na trvalé podhodnocovanie významu podpory životného prostredia aj cez rozpočet a nebudeme sa tu teraz prikrmovať na tom, aby som hovoril, ktorá vláda akým spôsobom prispela na tú alebo na tú inú oblasť. To, že sme krajina dobiehajúca životnú úroveň, to že sme krajina, ktorá z hľadiska svojho mainstreamu je možno viacej, ten pulz života je diktovaný väčšinovým pohľadom na prezentovaný alebo cez tú optiku tabloidov a bulváru a preferovania proste úplne iných hodnôt, ktoré možno ani vnútri nemáme, len sa nám zdajú moderné. Čiže s pánom Hubom v zásade súhlasím. A spolu ako minister financií zároveň sa obávam, vzhľadom na problémy, ktoré nás čakajú, že nebude spokojný pri tvorbe štátneho rozpočtu na budúci rok, ale plne si vypočujeme aj jeho pripomienky pri stavbe rozpočtu, kde by to mohlo byť lepšie v rámci tých možností, ktoré rozpočet dáva. Pán poslanec Hlina počuje trávu rásť, lebo hovorí o zdaňovaní úspešných. Hovorí o progresivite zdaňovania. On potom podľa mňa veľmi rozumne poznamenal, že to nie je progresivita daňového systému. Keby sme totiž chceli zaviesť plošný systém progresívneho zdaňovania, tak, áno, ten návrh by vyzeral úplne inak a bolo by to naozaj zavedenie druhej sadzby plošnej k dosiahnutiu nejakého zisku. Išlo by o progresivitu, ako hodláme urobiť pri osobách fyzických. Ide o zodvodovanie, a ja si dovolím povedať, že nielen úspešných v tom pejoratívnom slova zmysle. Ide o zodvodovanie – dodatočný odvod z hospodárskeho výsledku tých spoločností a firiem, ktoré pôsobia celé roky v regulovanom prostredí. A berte to ako povzdych, lebo som predstaviteľ exekutívy, ktorý to má možnosť snáď aj, snáď aj chce ovplyvniť, ale regulované prostredie v našom prostredí nefunguje ako regulované. A dôkazom toho podľa mňa je napríklad, ja som viazaný, samozrejme, daňovým tajomstvom, ale boli by ste šokovaní a prekvapení, keby ste poznali zoznam tridsiatich, päťdesiatich najziskovejších firiem v tejto krajine a keby ste si vedeli dať do časového radu ich výsledky hospodárenia v rokoch 2007 povedzme až ’11, roky ’7 a ’8 boli tzv. najtučnejšie roky dekády, storočia, ale nielen u nás, ale v celom svete vrchol konjunktúry a boli by ste prekvapení, že tieto firmy nemali oveľa nižší zisk, alebo skoro vôbec nemali nižší zisk v „roku armagedonu“, ako bolo v roku 2009 alebo 2010, alebo sa maximálne medzi nimi vymenilo poradie. A že sa dopredu možno dostali banky a druhé miesto si udržali operátori a podobne a podobne, alebo že sa unbundlingom firmy rozdelili a zostali v tej tridsiatke-štyridsiatke, len pod inými identifikačnými číslami. No to je tiež asi znamenie niečoho. Je to proste odvodený parameter, alebo odvodené hodnoty z nejakého fungovania trhu, regulácie. Ale ja nehovorím len o regulácii cenovej. Samozrejme, lebo tento odvod nie je postavený na tom, že by zodvodoval firmy, ktoré pôsobia len v regulovanom odvetví z titulu regulovanej ceny. Toto často média aj sa mýlili. Ide o podnikanie firiem, ktoré pôsobia v tejto krajine na základe poskytnutia vlastne istej licencie, regulovania odvetvia ako takého. A veľmi dobre vieme, že v rokoch ’10 a ’11 poklesol zisk logicky absolútnej väčšine spoločností, právnických osôb v celej krajine, pretože sa prepadol dopyt, pretože sa prepadol ekonomický rast ako taký, ale opakujem, špeciálne tieto spoločnosti, ktoré pôsobia v tomto odvetví dosahovali identický alebo úplne marginálne nižší zisk ako v časoch najkrajších, najlepších. Takže ak hovoríme o spravodlivosti, ak hovoríme o rozkladaní bremena, a tu sa napojím na pani, príhovor pani poslankyne Žitňanskej, áno, hovoríme o rozkladaní bremena. Pretože znižovanie deficitu v časoch, keď sú ľudia zvyknutí na istý štandard, na isté pomery spoločnosti, znižovanie deficitu je nielen ekonomická otázka, ale aj otázka politická. Pretože je to o tom, komu vezmete a komu dáte, čo je lepší prípad, alebo koho sa aspoň nedotknete. A v tomto si dovolím povedať, že je tu istý rozdiel je medzi nami, čo sme mali tu možnosť o tom hovoriť teraz, medzi vami, ktorí ste to mali možnosť ovplyvňovať pred rokom a rokom a pol. Vrátim sa k poslancovi Hlinovi. A on dáva alebo hodlá dať návrh k § 12 ods. 4. Počul som to prvýkrát. Som ale proste pripravený spolu s ľuďmi z rezortu financií hovoriť o takejto možnosti, ale chcem vás ubezpečiť o tom, že iná možnosť, keby, lebo mnohých ľudí irituje tá možnosť prerozdeľovania, prorastového opatrenia. Ja viem, že to môže vzbudzovať obavy. Pokušenie, úsmevy, to môže vzbudzovať. Ale ten rast je problémom, je proste problémom z toho pohľadu, že neexistuje typ konsolidácie, ktorý by rast nepoškodzoval. Viete veľmi dobre, že na základe dohodnutých opatrení rezort financií vyrátal negatívny dopad na rast tohto balíčka, ktorý tak opozícia kritizuje, na úroveň 0,4 % HDP. S radosťou pripomínam opozícii, že ich konsolidačný balíček poškodzoval rast percento – 0,8 % HDP, dvakrát viac. Vyrátali to tí istí ľudia na tom istom rezorte financií ako dnes. Dokonca reálny dopad opatrení opozície, terajšej opozície, bolo 1 % na hospodársky rast. Preto hovoríme napríklad o možnosti rušenia štátnych sviatkov, preto hovoríme napríklad o kumulovaní týchto prostriedkov, kombinácia bankového odvodu a odvodu z regulovaných firiem až do úrovni 180 miliónov eur počas fungovania toho odvodu. Mám na mysli koniec tohto roku a rok budúci. Ale musím vás upozorniť aj na to, že sme mali aj inú možnosť. Mali sme možnosť, že tieto príjmy by boli iba príjmami štátneho rozpočtu a zmizli by tam. Použili by sa proste na priority, na znižovanie deficitu, samozrejme, a vzhľadom na to, že rozpočet bude mať ešte aj dodatočnú príjmovú a tým pádom aj výdavkovú časť na rôzne iné priority vlády. Ja vás ubezpečujem, že to, že sme si dali už len túto formuláciu, ktorá je v zákone, vám dáva možnosť kontroly, vám dáva možnosť kritiky, pretože je úplne jasné, aká suma prostriedkov sa v štátnych finančných aktívach zhromaždí, a dozviete sa to nielen, samozrejme, raz ročne zo štátneho záverečného účtu, ale aj priebežne médiá budú mať pod tým kontrolu a my si dáme teda určite pozor na to, aby tie prostriedky boli použité tým spôsobom, aby naozaj prioritne podporovali rast a aby sme sa, samozrejme, veď to je prirodzená ľudská vlastnosť, aby sme sa nestali terčom okamžitej kritiky, lacnej kritiky na to, že to robíme tak, onak, hochštaplersky alebo neviem ako a, samozrejme, že budeme o tom hovoriť s ľuďmi, ktorí majú k tomu čo povedať a majú tie skúsenosti priamo nie od zeleného stola, ale z praxe ako takej. Takže k návrhu pána Hlinu sa určite v druhom čítaní dostaneme. Späť k pani poslankyni Žitňanskej. Ja počúvam celé týždne, počúvame o tom, že Rada solidarity a rozvoja je tŕňom v oku opozícii. Je tŕňom v oku dokonca aj médií. Je úplne jasné, ako sa časť médií snaží diskreditovať členov rady, teraz tú nepolitickú časť rady, to znamená zástupcov zamestnávateľov. Ja vám musím pripomenúť, kto tam sedí: zamestnávatelia, obchodná komora, sú tam zástupcovia cirkvi, katolíckej cirkvi, evanjelickej cirkvi, je tam tretí sektor, preboha, sú tam municipality, je tam šéf akadémie vied, sú tam zástupcovia vysokých škôl. Mňa fascinuje to, že vy týchto ľudí onálepkujete ako predstaviteľov záujmových skupín, ktorí si tam presadzujú svoje lobistické záujmy. Som presvedčený, že keby ste sa mali možnosť na jednej z takýchto rád zúčastniť, že by ste zmenili tento názor, a to už z toho dôvodu, že tam nedochádza, samozrejme, k žiadnym výmenným obchodom. Dochádza k výmenám názorov, pretože tu si dovolím povedať, na rozdiel od vás, páni z pravice, presne tí, ktorí už dlhšie driete tieto lavice, že my na rozdiel od vás si nemyslíme, že sme pojedli všetku múdrosť sveta. Nemyslíme si, že máme patent na rozum, a rozhodne nie v tej situácii, v akej sa nachádzame. Ak sú tu výhrady k tomu, napríklad ktoré môžem považovať za legitímne, že nerokujeme o balíku ako celku. No ale už neprijímam výhradu, že sme nevedeli do čoho, že nevieme nájsť recepty na túto situáciu. Ja vám len viem povedať, že sme nevedeli konkrétne, do čoho ideme, pretože to, že tento rozpočet, aby sme ho udržali na úrovni 4,6 %, potrebuje dodatočných minimálne 300 miliónov eur, nebolo vidieť z tlačových konferencií môjho predchodcu Ivana Mikloša. Nebolo to vidieť ani pri schvaľovaní štátneho rozpočtu na tento rok. Áno, všetci sme vedeli, že vďaka politickým potýčkam pri konštrukcii rozpočtu na tento rok sa stratila ambícia pokračovať v konsolidácii. Áno, v roku 2011 zásadným spôsobom klesol deficit. Môžeme sa baviť o tom, akým spôsobom, a vždycky vám povieme, že nesúhlasíme s tým spôsobom, ktorý ste zvolili, ale rok 2012, dámy a páni, ktorí teraz sedíte v opozičných laviciach, ste vypustili. Ste vypustili, pretože ste nemali odvahu, idúc do politického súboja, pomenovať veci pravým menom. Ak nám teraz vyčítate, že sme politicky, ideologicky odmietli navyšovanie dane z pridanej hodnoty, tak vám nakoniec poviem – možno áno, ale s tým sme išli do volieb. My sme povedali všetkým ľuďom pred voľbami, že nechceme zvyšovať daň z pridanej hodnoty a že chceme zaviesť progresívne zdaňovanie pre fyzické osoby. Z tohto pohľadu to môžete vnímať ako ideologický koncept, ale je to pravdivý a férový postoj, ktorý sme zaujali dávno potom, než sme sa dostali k tej majorite, z ktorej sa ticho radostne teší pán poslanec Novotný dnes. Či cez príjmy, alebo cez výdavky? To sú tiež permanentné štuchance. No úplne jasné je to, úplne jasné z toho pohľadu, že keby sme mali ten komfort a mohli by sme hovoriť a postaviť sa do radu s ďalšími krajinami, ktoré sú v oveľa väčších problémoch ako my. Chvalabohu, my v tých problémoch nie sme, ale nemôžeme žiadať o to, aby sa nám posunulo zavŕšenie konsolidačného úsilia ďalej ako rok 2013. Ale nám zostáva de facto 18 mesiacov času na to, aby sme znížili deficit pod 3 % a nám zostáva 6 mesiacov času na to, aby sme schválili v tejto Národnej rade štátny rozpočet, ktorý ubezpečí Európsku komisiu, ale hlavne finančné trhy, že sme schopní kredibilne postaviť plán zníženia deficitu, a preto my nemôžeme spracovať momentálne ani iluzórne pracovať s materiálmi zníženia deficitu, napr. tým, že konečne po dvadsiatich rokoch vyplníme dieru, ktorú máme pri výbere dane z pridanej hodnoty, a tvrdím vám, že nemôžeme ani pokračovať nekonečným plošným šetrením, ktorým sa v tejto krajine v závere nášho prvého vládneho obdobia, ale aj počas celého vášho obdobia, väčšinovo šlo. Áno, jeden z prvých krokov, ktorý sme urobili pri nástupe do tejto vlády, že sme východiská štátneho rozpočtu ešte o jeden závit prikrútili plošným šetrením. Zároveň hovorím, že je to zlý krok, ale urobili sme to ako rezervu 10 % šetrením bežných výdavkov a 5 % šetrením mzdovej obálky v celom štáte. Ale pre vašu, aby som vysvetlil tú legendu o šetrení, ak by sme, hovoril som to v médiách, ak to niekto počul, ospravedlňujem sa mu, ale je dôležité chápať, že ak by sme celý budúci rok prinútili všetkých tých klasických štátnych zamestnancov, ktorých nikto nemá rád v médiách rozhodne a možno ani vy ich nemáte radi, tých klasických úradníkov na centrálnych orgánov štátnej správy, miestnej štátnej správy. Keby celý rok chodili zadarmo do roboty, tak by sme ušetrili vyše 600 miliónov eur. Keby sme celý rok z kapitoly rozpočtu, ktorá sa volá „Tovary a služby“, tzv. bežné výdavky, keby sme neplatili elektrickú energiu, neplatili vodu, plyn, nemali telefóny, neplatili žiadny internet, nekúpili by sme si ani liter benzínu v celej krajine, tak by sme ušetrili 900 miliónov eur. Čiže to je dohromady zhodou okolností 1,5 miliardy, ale to by sme mohli vypnúť svetlo v tejto krajine a to nechcete ani vy, ani my. Čiže ak hovoríme o bájnom nekonečnom šetrení, ktorým sa dá všetko vyriešiť, tak ja hovorím áno, šetrením sa dajú vyriešiť tieto čísla, ale nie v šiestich ani v osemnástich mesiacoch, pretože výdavky, a bývalí páni ministri, ktorí tu sedia, vedia o čom hovorím, že výdavky na bežné fungovanie tejto krajiny sú na krajnej úrovni základného fungovania štátu. A to, že sme to tam dopustili, to je náš spoločný problém, a to, že to, že žijeme v krajine, ktorá má štátu administratívu v podobe c. k. Rakúska-Uhorska, to je tiež náš problém. Ale to, aby sme to mohli zmeniť, na to potrebujeme názor na to, ako to má vyzerať, potrebujeme nejakú mieru zhody a potom musíme vykonať opatrenia, ktoré budú mať naozaj krvavý charakter, pretože postihnú celú krajinu z toho pohľadu zmeny fungovania aparátu štátu a nielen štátu, ale aj samosprávy a vyšších územných celkov ako takých. Takže nemôžeme hovoriť dnes o balíku konsolidačnom ako celku, pretože nie je ešte hotový a ak sme ho dali, niektoré veci predsunuli, tak sme ich predsunuli preto, že potrebujeme peniaze už tohto roku, aby sme dodržali vaše slovo, páni a dámy z opozície, aby sme udržali deficit na úrovni 4,6 %. A viete veľmi dobre, že ak by sme s tým začali až na jeseň, tak nevieme z tejto oblasti urobiť vôbec nič. Posledná výčitka pani Žitňanskej, ak sa obáva chaosu v druhom čítaní, tak vám garantujem, že nikdy nepripustíme to, čo sa tu dialo celé vaše minulé volebné obdobie, keď sa tu napríklad v druhom čítaní prijímala emisná daň s 80 % sadzbou formou štatária a prečítaním pozmeňovacieho návrhu, ktorý trval 20 minút minimálne. A jeho výsledky sme si zažili minulý týždeň, keď sme ho potajme museli zrušiť pod tlakom Európskej komisie, arbitráže a iných nepekností. Ďakujem. (Potlesk.)