B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-10-28):
M. Abelovský, poslanec: Ďakujem, pán podpredseda. Kolegyne, kolegovia, podrobne som si vypočul rozpravu a vo všeobecnosti musím povedať, že dosť dobre nechápem, prečo je tu taký odpor časti právnikov, ktorí vystupujú v slobodnom povolaní, zlúčiť sa s kolegami, ktorí robia tú istú prácu za takú istú odmenu, za takých istých podmienok tým, že získajú viacej práv. Samozrejme, aj tu sme si vypočuli protichodné argumenty, ktoré podľa mňa vyplývajú z určitých vplyvov jednej alebo druhej stavovskej komory. Myslím, že zo všetkých poslancov som najdlhšie zapísaný v Komore advokátov. Ak sa dožijem, tak v novembri to bude 31 rokov a ešte predtým som bol 2 roky koncipientom. Teda minimálne mám právo posúdiť aj z hľadiska historického, čo viedlo a aké je úsilie komory advokátskej, aby sme sa s kolegami, ktorí prakticky popri našom boku alebo vedľa nás robia tú istú prácu. Samozrejme, tá história siaha niekedy do začiatku 90. rokov, kedy vznikla Komora komerčných právnikov ako ustanovizeň bývalých podnikových právnikov, po tom, ako došlo k transformácii podnikov, najmä k ich privatizácii. Vtedy sa nemohlo nič namietať, bola to ich slobodná vôľa. Pán minister pred chvíľkou povedal - a musím mu dať zapravdu, že ak štát zriadil zákonom nejakú komoru, v tomto prípade komerčných právnikov, má legitímne právo ju aj zákonom z vôle poslancov Národnej rady zrušiť. To vyplýva potom aj z argumentov ohľadne majetku Komory komerčných právnikov, pretože tento majetok mohli nadobudnúť len vďaka tomuto zákonu a podľa tohto zákona, pričom pri transformácii, ak tento zákon bude schválený, o tento majetok predsa neprichádzajú. Tento majetok im zostáva neporušený, tak ako ho nadobudli počas dvanásťročnej existencie Komory komerčných právnikov. Pokiaľ bol daný pozmeňujúci a doplňujúci návrh pána poslanca Miššíka, prihováram sa, že tento pozmeňujúci návrh akýmsi spôsobom aj tú poslednú obavu, ktorú by mohli mať komerční právnici zo zlúčenia, eliminuje v tom smere, že ak z vlastného rozhodnutia nebudú chcieť vykonávať obhajobu a byť teda v prípade potreby súdmi ustanovení za obhajcov ex offo, sami sa budú o tom môcť slobodne rozhodnúť a do takéhoto zoznamu sa nedajú zapísať. Veď v podstate to sa aj teraz deje. Ak ma pamäť neklame, bol som ešte ako funkcionár predsedníctva Slovenskej advokátskej komory ja autorom tohto stavovského predpisu, ktorý takúto činnosť v podstate umožňuje. Aby každý, aj advokát, pretože nie každý advokát chce vykonávať obhajobu, ani ju nevykonáva, pretože už do našej komory vstúpilo okolo tisíc komerčných právnikov, ktorým advokátska komora uznala skúšky za skúšky advokátske, prípadne aj tých, ktorí takéto skúšky nemali, zapísala do zoznamu advokátov a mali takúto obavu, že nebudú vykonávať obhajobu, neuviedla pre potreby okresných, krajských súdov a Najvyššieho súdu ako advokátov, ktorí si neprajú z dôvodu profesionálneho záujmu obhajobu vykonávať. Ja si myslím, že, panie poslankyne a páni poslanci, že skutočne, Komora komerčných právnikov má historickú šancu, aby sa zmenil ich status na status advokáta, ktorý je štandardný v demokratickej Európe. Už asi, ak by tento zákon nebol schválený, sa dlho nevyskytne takáto šanca, aby dosiahli tento status, ktorý im poskytuje, zdôrazňujem, viac práv, ako majú. Žiadne iné nové povinnosti, len viac práv, ako majú. A tak to považujem za veľmi korektnú možnosť a za šancu, aby sa stali advokátmi zo zákona, z rozhodnutia, teda, poslancov Národnej rady. Samozrejme, môžeme hľadať aj príčiny, prečo je to tak. Ja sám pociťujem, že jedinou, ktorá sa javí byť relevantnou, je záujem funkcionárov Komory komerčných právnikov o posty v tejto komore a, samozrejme, aj z hľadiska, potom, odmeňovania týchto funkcionárov za činnosť v takejto komore. Samozrejme, po zlúčení komôr budú demokratické voľby v obidvoch komorách alebo v zlúčenej komore, kde každý má právo kandidovať a byť nanovo zvolený do nových orgánov, orgánov Slovenskej advokátskej komory. Ďakujem pekne.