K. Tóthová, poslankyňa: (2001-11-29):
M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem veľmi pekne, pani kolegyňa. Kolegovia, o procedurálnom návrhu sa hlasuje bez rozpravy. Môžeme o tom návrhu... (Reakcia z pléna.) Pýtam sa, je všeobecný súhlas. Priatelia, nie v zlom, ctime si rokovací poriadok. Sme demokrati. Čiže budeme hlasovať vtedy, ak bude snemovňa uznášaniaschopná. Teda budeme pokračovať v našom rokovaní, pán kolega Cuper. Slovo má pán poslanec Húska, pripraví sa pán poslanec Gyurovszky. Ale, samozrejme, o vašom návrhu budeme hlasovať, keď bude snemovňa uznášaniaschopná. Nech sa páči, pán kolega, máte slovo. A. M. Húska, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážení zástupcovia vlády, vážené kolegyne a kolegovia, prerokúvaná problematika je, samozrejme, nepríjemná, nepríjemná pre koaličnú vládu a nepríjemná tobôž pre jej členov, ktorí naozaj za túto problematiku nesú politickú zodpovednosť. Ja ani na chvíľu nechcem tvrdiť, že napríklad samotný fakt transformácie bánk z bánk, by som povedal, len operačných inštitúcií, ktoré boli v rámci riadeného plánovitého hospodárstva na banky komerčné, vždy nesie so sebou aj dôsledky nie celkom zvládnutej technológie v bankovom sektore. Vo svojom vysvetlení v Hospodárskych novinách pán guvernér Jusko hovoril takým kulantným spôsobom o tom, že Devín banka nezvládla bankovú kultúru. Dá sa to aj takýmto kulantným spôsobom povedať, ale každopádne treba rátať s tým, že s politickými dôsledkami sa bude rátať a tieto budú každopádne spočítané. Chcem povedať toľko, že keď budeme hovoriť o rozdelení viny, tak, samozrejme, že za vývoj v Devín banke zodpovedá aj bankový dohľad a zodpovedá aj šéf inštitúcie Národnej banky. Myslím si, že hlavná chyba bola v tom, že nevedel odolať tlaku, politickému tlaku vlády a jednoducho tento výkon dohľadu bol práve preto dosť bezzubý. Ale chcem predovšetkým povedať, že táto vláda a jej predstavitelia vo veľkom skloňovali to, akým spôsobom minulá Mečiarova vláda zaviedla klientelizmus, ale toto je práve kauza, ktorá je ako vyšitá, ako jeden dlhotrvajúci klientelizmus, ktorý takto prebehol. Ale chcem poukázať na to, že túto problematiku fungovania banky, Devín banky, samozrejme, musíme zobrať aj do ohľadu s reálnou situáciou, vývojom napríklad pri deblokáciách. Pretože tu pani ministerka hovorila, že podaktorí politici strácajú pamäť, myslím si, že to môžeme potvrdiť. Myslím si, že sa chvíľami hovorí, ako keby tej pamäti tu nebolo. Ale chcem opakovať, vtedy boli útoky, keď sa hľadali exkluzívne riešenia, priznávame, že vlastne aj so súhlasom, dajme tomu, ruskej strany, ktorá stanovovala, dajme tomu, podmienky deblokácie, pričom predpokladala, že to má byť bankový dom, ktorý by túto záležitosť sprostredkúval. Ale viete, o čom bola reč vtedy? O 20 až 25 % deblokácie. Táto hrdinská vláda, ktorá takým šarmantným spôsobom zvýšila zadlženie Slovenska na 2,5-násobok od roku 1998, tak táto vláda sa v podstate na deblokácii zúčastňovala takým spôsobom, že teraz ruská strana si mohla dovoliť už najkrajnejší návrh a ponúkla nám také isté zázračné riešenie, s akým sa musela uspokojiť česká vláda, do 25 % z dlhu. To je ponuka. To je ponuka aj za ten druh politiky, arogantnej politiky, že sme často rokovali s naším partnerom, ktorý nám dodáva 90 % energetických surovín, ako s prašivým a teraz je táto ponuka. To, že sa to Českej republike stalo a dokonca česká vláda sa musí tváriť, že je veľmi spokojná s 25 %, to je celkom pochopiteľné, veď vám len pripomínam, ako sa nemožne správal prezident tejto krajiny, keď sa napríklad vyjadroval o Rusku, o ruskej vláde a tak ďalej. Takže teraz, samozrejme, vidíme, aký je to veľký rozdiel a ak zoberieme objem, ten obrovský objem deblokačného dlhu, ktorý k nám mal ísť a ak zoberieme teraz stav, ako sa od jednej vlády k druhej zhoršili schopnosti vydobyť nazad deblokačný dlh, tak vidíme, akú katastrofu robí táto vláda, akým spôsobom a rozsahom vlastne rozhadzuje peniaze, ktoré sú podstatne väčšie ako v tých prípadoch, o ktorých nafúknuto hovorila predtým. Dovoľte mi, aby som zároveň upozornil na to, že máme aj ďalšie prípady, ako sa s bankami robí. Znova treba zobrať do ohľadu, že napríklad banku Slovenskú sporiteľňu sme predali za čosi vyše ako 17 mld. korún, pričom predtým štát z rozsahu naakumulovaných prostriedkov, ale z rozsahu 105 mld. 35 mld. oddlžil aj túto banku. A znova opakujem, preboha, čo to je za obchodník, ktorý najprv - budem veľmi jednoduchý - ktorý má dlh 35 mld., poviem 35 korún a teraz, keď oddlží tú inštitúciu, ktorú predáva a predá ju za 17 mld.. Neviem, čo chceme povedať k takémuto riešeniu. Ale poznamenávam, že to vonkoncom nie je všetko, pretože trhová cena banky sa neurčuje len jej aktívami, ale určuje sa aj schopnosťou, akumulačnou schopnosťou vkladov, ktoré je v stave viazať na seba. A tam až vyše stonásobok z prostriedkov drobných sporivcov bola v stave sústrediť táto banka a minimálne z tohto tzv. disponibilného kapitálu by bolo potrebné odvodiť približnú, samozrejme, dohodnutú cenu banky. Nestalo sa, naopak, je to skutočne nezodpovedný postup a nemôže sa ničím ospravedlniť. A z týchto dôvodov si myslím, že postupy, ktoré sa takýmto spôsobom zvolili, sú podstatne nákladnejšie, podstatne horšie a chcem ešte aj poznamenať takú kuriozitu, že, samozrejme, z tých 35 mld. korún, o ktoré sa oddlžila Slovenská sporiteľňa, skoro 29 mld. boli pôžičky, ktoré sa poskytovali pri malej privatizácii. Takže sa treba dívať na túto vec naozaj tak, ako sa deje. Ak toto nazývame profesionalitou, ak toto nazývame serióznosťou, tak potom neviem, čo je vlastne nezodpovedný postup. A chcem povedať, že sa nemôžeme čudovať, že zahraniční partneri chcú, samozrejme, maximálne pri každej obchodnej transakcii získať alebo čo najmenej stratiť. To je celkom regulérne. Ale ako to, že naša vláda, ktorá má povinnosť, ústavnú povinnosť obhajovať slovenské záujmy, takýmto spôsobom vlastne nekonala. Treba rovno povedať, že i celý problém Devín banky je spojený aj s tým, že nám vlastne krachol celý možný systém oveľa prijateľnejšieho deblokovania ruského dlhu. A že toto, samozrejme, sa potom nabalilo ako snehová guľa na celú banku. Nechcem zľahčovať ani okolnosti, že niektoré ekonomické skupiny mali také sklony, že chceli chodiť do banky ako do samoobsluhy, kde sa dokonca usilovali aj kapitáloví spoluvlastníci o poskytovanie úverov, ktoré, dajme tomu, neboli takto kryté. Ale bez ohľadu na to, nedá sa nič robiť, tieto samotné fakty naozaj nepúšťajú. Nejde o to, či je to teraz 11 mld. alebo po odpočítaní približne 6 mld. vydobyteľných prostriedkov alebo nedobytných prostriedkov, ak to je v opačnom prípade, ale ide o to, že v danom prípade je tu na pranieri táto vláda, táto vláda, ktorá si svoje ostrohy urobila práve na zdrvujúcej kritike predchádzajúcej vlády. A ak sa pozriete na výsledky, že sa pohybujeme stále v stagnačnom pásme - ako vidíte, máme tu profesora, ktorý nás poučí -, ale ja vám voľačo poviem, stagnačné pásmo sa pohybuje až do 3-percentného rastu, ináč je to potom už, samozrejme, depresné pásmo. Keby bolo trocha serióznosti u pani ministerky, tak pravdu povediac, by som tu sedel ako pena, ako pena pri takýchto postupoch, viete. Pretože tie postupy sú naozaj neospravedlniteľné a ja nemôžem inak, ako trvať na tom, že toto je skutočne ťažký údel, ktorý nám spôsobuje práve táto vláda svojou politikou. Ja ani na chvíľu nechcem budiť zdanie, že by sa neboli objavili bankroty bánk. Ale už ten samotný fakt, že sme vôbec nechránili malé banky a orientovali sme sa naozaj na tie veľké banky, a pritom s nimi sme manipulovali takýmto spôsobom - 35 mld. oddlžiť, 17 aj čosi dostať - to je predsa postup, ktorý je nie zodpovedný. A chcem ešte pripomenúť, že to bolo odpredané aj tak banke, ktorá nie je typická vo svojom hlavnom operačnom prostredí v Rakúsku ako investičná banka. Takže v podstate sme vlastne nedosiahli zlepšenie prílevu peňazí k nám. Jediné, čo sa argumentačne sústavne uvádza, je zníženie úrokových mier. Ja som napríklad naozaj ochotný konštatovať, že to je jediný parameter, ktorý som ochotný akceptovať, pretože cena peňazí je naozaj veľmi dôležitá. Ale ak sa pozerám, ako sme predali Slovenskú sporiteľňu, tak si myslím, že si niekto necenil vôbec cenu peňazí, že sa tu udiali veci, ktoré boli úplne neoprávnené. Takže z takýchto dôvodov som každopádne presvedčený o tom, že má nasledovať konzekvencia, má nasledovať zodpovednosť aj pani ministerky, ktorá za tento rezort zodpovedá, aj podpredsedu vlády, ktorí chvíľami zohrávali vo vláde akoby siamské dvojčatá úplne podobných koncepcií neoliberalizmu, a potom zase chvíľami sa rozkmotrili, a to dokonca aj v problematike Devín banky, čo je pochopiteľné, pretože ja ani na chvíľu nechcem povedať, že je v tej istej skupine pani ministerka Schmögnerová, ako bola skupina okolo M.E.S.A 10. Sú to rôzne skupiny a sú za nimi rôzne ekonomické záujmy. (Hlasy z pléna.) Chcem upozorniť, že ani nie je celkom možné tvrdiť o zodpovednosti predchádzajúcich vlád, pretože napríklad Národná banka v informáciách, ktoré uvádzala, hovorila, že „banka nebola v stave totálneho predĺženia“, doslova citujem, a teda že „jej ochrana si nevyžadovala nadmerne veľké prostriedky na posilnenie základného kapitálu“. Zrejme sa myslelo v nejakom inom časovom štádiu. Ale fakt je ten, že sa napokon banka dostala do takej situácie, aká je. Ale nesmieme zabudnúť, že nijakí iní, ktorí budú vykonávať deblokačné operácie, už nemôžu ani len snívať o takej miere deblokácií, aká bola dosahovaná predchádzajúcou vládou. A táto skutočnosť je proste nesporná. Treba, aby sme zobrali do ohľadu tieto skutočnosti a, samozrejme, predpokladám, že pani ministerka, prípadne aj podpredseda vlády, vystúpia a budú predkladať tzv. argumenty. Ale vo svetle terajšieho vývoja okrem úrokových mier v podstate nemáme o čom pozitívne hovoriť a ešte nie sme na konci z tých jednoduchých dôvodov, že, samozrejme, depresia, ktorá prebieha jednak v americkom hospodárstve a v odvodení aj vo svetovom hospodárstve, bude mať svoje brzdiace účinky aj na rozvoj ekonomiky Slovenska, ktoré je, samozrejme, závislé aj od vzťahov so západným svetom. Takže vo svetle týchto skutočností som presvedčený, že sa treba zamyslieť. My už naozaj nebudeme predkladať teraz návrhy na odvolanie, ale je už na čase, aby samotná vláda zvážila čo ďalej. Je to len vytĺkanie priestorov, ktoré sú prázdne. Z týchto dôvodov navrhujem naozaj mať veľmi kritický postoj k výsledku, ktoré dosiahla spoločne, samozrejme, vláda, ale aj bankový dohľad, ktorý v danom prípade koniec koncov avíza zrejme robil, ale neboli dosť energické. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za vaše vystúpenie. S faktickou poznámkou sa prihlásilo 7 poslancov, končím možnosť ďalších prihlásení sa. Ako prvý vystúpi pán poslanec Cuper. J. Cuper, poslanec: Pani ministerka financií, v prvom rade vám chcem povedať, že ste tu hosťom a v každom parlamente v demokratických inštitúciách sa ministri správajú k poslancom slušne, pretože závisia od ich vôle. Vy si nevážite - vykrikujú oveľa viac a ešte ostrejšie, ako vykrikujeme my z opozície - ale pani ministerka vykrikovala oveľa viac, to je po prvé. Po druhé môže byť profesorovi Húskovi len vďačná za niečo, čo sa mohla od neho naučiť, pretože riadi tento štát, jeho financie od desiatich k piatim aj s pánom Miklošom riadia podľa toho, ako im povie Katka Maternová agentka Medzinárodného menového fondu, dobre platená 14 miliónmi Sk za dva roky, áno, z prostriedkov PHARE. Na to ste nejako zabudli, že sme vám to pripomenuli asi pred dvoma mesiacmi. Takže, pani ministerka, ale napriek tomu všetkému občanov tohto štátu nezaujímajú vaše grimasy, ktoré robíte pri vystúpení pána prof. Húsku, ktorému nesiahate ani po kotníky s vašimi vedomosťami. (Upozornenie predsedajúceho, aby poslanec neurážal ministerku.) Ona urážala prof. Húsku celý čas. Pani ministerka, občanov tohto štátu zaujíma, kde je 11 mld. Sk, ktoré musia zaplatiť, pretože my ich musíme zaplatiť z našich daní. Kde sa podeli? Znova opakujem, aké opatrenia ste urobili, aby nefungoval manažment Devín banky. On funguje už odvtedy, keď bola uvalená nútená správa. Prečo ste ho nezrušili? Kde a ako budú refundované prostriedky všetkým občanom, ktoré sme museli my ako daňoví poplatníci zaplatiť, a to je 11 mld. Sk, to nie je málo. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Kolegyne, kolegovia, upozorňujem vás, že je 19.00 hodín. Podľa rokovacieho poriadku skončím a preruším rokovanie, alebo až po skončení faktických poznámok. Súhlas? (Prejavy súhlasu z pléna.) Slovo má pán poslanec Kužma.