J. Burian, poslanec: (2004-09-22):
Myslím si, že už všeobecne o zaostávaní dôchodkov a tak ďalej už bolo dosť rozprávané aj pri valorizácii, aj pri zákone o sociálnom poistení. Ja sa chcem sústrediť na to, čo teda vidím ako dosť dôležité. A nie je to docenené, myslím si, z pohľadu ministerstva práce a sociálnych vecí. Prvá vec je veľmi dôležitá a je to, že novelou zákona o sociálnom poistení, ktorá nadobudla účinnosť od 1. 1. 2004, je v dôchodkovom veku obrovská disproporcia medzi tými, ktorí odchádzali do dôchodku v roku 2003, a tými, ktorí tam odchádzali v roku 2004. Môžem poukázať na niekoľko exemplárnych príkladov, že ľudia, ktorí mali priemernú mzdu v Slovenskej republike a odchádzali s dátumom k 31. 12. 2003 do dôchodku, sú podhodnotení, dá sa povedať, o viac ako 40 % oproti tým ľuďom, ktorí odchádzali do dôchodku pri tých istých, dá sa povedať, náležitostiach, ako je počet odpracovaných rokov, výška mzdy, priemerná výška mzdy a tak ďalej, dostávajú dôchodok alebo získavajú dôchodok, ktorý je o viac ako 40 % nižší. Myslím, že niekoľko príkladov by stálo za to uviesť. Ja mám dokonca tieto príklady, odovzdám ich aj ministerstvu práce, sociálnych vecí. Myslím, že je to veľmi dôležité, aby sa niekto začal vlastne zaoberať tým, že my sme novým zákonom postavili do obrovskej nerovnej situácie ľudí, ktorí odchádzajú v inom časovom úseku do dôchodku. Je jasné, že voláme po tom, aby sa zvyšovala úroveň starších ľudí, tiež voláme po tom, aby sa zvýšila alebo vyrovnala úroveň dôchodkov, ktorá dnes je na úrovni niečo cez 40 % oproti priemerným zárobkom v Slovenskej republike. Ale myslím, že takáto disproporcia je veľmi, veľmi, by som povedal, vážna, nehovoriac o tom, že zabúdame na starodôchodcov, ktorí odchádzali do dôchodkov pred rokom 1980, kde tieto dôchodky v niektorých prípadoch nedosahujú ani výšku životného minima. Čiže je to obrovská disproporcia, keď človek odchádza do dôchodku po 42 odpracovaných rokoch, povedzme, so 7-tisícovým alebo 14-tisícovým dôchodkom. Myslím, že je veľmi dôležité, aby ministerstvo práce, sociálnych vecí, dá sa povedať, začalo v tejto veci konať vzhľadom na to, že tieto disproporcie, ktoré sú, sú veľmi evidentné. A ja si myslím, že pri takýchto vážnych zákonoch, ako bol zákon o sociálnom poistení, by som povedal, neboli docenené ani dopadové štúdie, po ktorých väčšina opozičných poslancov volala, o ktoré žiadala, aby boli pripojené k týmto zákonom. Bohužiaľ, absentovali. A dnes vlastne vidíme výsledok tohto absentovania. Takže vidíme obrovské disparity medzi takýmito, by som povedal, obdobiami 1 roka, kde takýmto spôsobom narástol dôchodok veľmi výrazne oproti stavu, v ktorom vstupovali ľudia v roku 2003 do dôchodku, je jasné, že nivelizáciou dôchodkov, kde zabezpečíme to, aby teda každý mal rovnaký dôchodok, sme za určitú formu teda zásluhovosti, a teda nejakej medzigeneračnej solidarity. V každom prípade myslím si, že to nie je dobrá vizitka ministerstva práce, sociálnych vecí. A myslím si, že veľa nás bude stáť síl, aby sa , by som povedal, takéto disparity odstránili. Ďalším bodom, ktorý by som chcel trocha rozobrať, je v podstate tvrdenie o tom, že dôchodkovou reformou sme automaticky zabezpečili zvyšovanie dôchodkov. Ja musím povedať, že to jednoducho nie je pravda. A myslím si, že každý súdny človek, ktorý sa bude zamýšľať nad parametrami, ktoré postavené boli v druhom kapitalizačnom pilieri, môže jednoznačne povedať, že minimálne z nejakej úrovne 10 rokov nemôžeme očakávať, že tento kapitalizačný pilier jednoznačne prinesie pre ľudí teda zvýšenie dôchodkov. A v každom prípade nikto asi z nás, predpokladám, nie je Sibyla a nikto nie je Nostradamus na to, aby už dopredu vedel, že zhodnotenie v kapitalizačnom pilieri bude tak významné, že jednoducho prekryje minimálne výšku inflácie, a teda rastu miezd a prekročí teda túto úroveň. A jednoducho je to podstatne vyššie zvýhodnenie alebo zvýhodňuje tých ľudí, ktorí vstúpia do kapitalizačného piliera, už nehovoriac o tom, že po prijímaní zákona a po novelizácii zákona o kapitalizačnom pilieri, kde sme prijali to, že 70 % týchto prostriedkov môže byť investovaných v zahraničí, vlastne dochádzame k tomu, že sa chválime, že Slovensko rastie dynamikou 4 – 5 % hrubého domáceho produktu. V Európskej únii je to, dá sa povedať, polovičná hodnota. A my vytvárame podmienky nie na to, aby sme investovali tieto peniaze na Slovensku, ale viac-menej bude snaha zhodnocovať ich na teritóriu, kde teda jednoducho ekonomiky nerastú takým dynamickým spôsobom ako na Slovensku. Myslím, že sme vôbec nevytvorili podmienky na kapitálovom trhu. A vôbec nejaké radenie o tom, aby kapitalizačný pilier začal fungovať v tom období, keď, by som povedal, naštartujeme náš kapitálový trh, tak ako to, povedzme, urobili v Chile, teda keď začali s touto dôchodkovou reformou, postavili určitým spôsobom balíky akcií štátnych firiem na trh, aby sa dalo s nimi obchodovať, aby tieto peniaze boli umiestňované na trhu priamo v ekonomike, ktorá to jednoducho nutne potrebuje, takisto ako Slovenská republika potrebuje nutne tieto zdroje. Myslím si, že takýmto spôsobom, naštartovaním  kapitálového trhu a určitým, by som povedal, vytvorením predpokladov na to, aby bola dôvera jednak investorov, ktorí, povedzme, kupovali by na tomto trhu, jednak firiem, ktoré by sa, by som povedal, snažili navyšovať svoje základné imanie alebo získať zdroje teda zvyšovaním vlastného imania, zvyšovaním základného imania a predajom tohto cez kapitálový trh, myslím, pokiaľ nevytvoríme tieto podmienky, nezlacníme služby, ktoré sú na kapitálovom trhu, sa nám to vráti druhýkrát v tom, že 70 % prostriedkov jednoducho vynesieme a budeme sa tváriť, že určite na zahraničných kapitálových trhoch, na trhoch, ktoré rastú nižším percentom HDP ako na Slovensku, jednoznačne dosiahneme také zhodnotenie, ktoré určite zabezpečí veľmi vysokú životnú úroveň, tak ako je to sčasti konštatované aj v tejto správe. Zabezpečíme životnú úroveň starších ľudí, dovolím si povedať, to nie je celkom pravda. Myslím, že tak ako pri každých zákonoch a pri každých ekonomických transformáciách nestačí povedať iba A, ale treba aj tie dôsledky a treba všetky synergické efekty zvážiť. Tak si myslím, že ani v tomto prípade nebolo to zabezpečené. Na záver by som chcel povedať, že pevne verím, že nad tým, čo som dnes prezentoval určitým spôsobom, sa zamyslí jednak ministerstvo práce, sociálnych vecí, jednak ministerstvo financií a začnú hľadať v takýchto veciach nejaké ďalšie konania. Jednoducho to, čo dnes máme, a to, čo je reálne na Slovensku, je, že sa otvárajú nožnice medzi chudobnými a bohatými. To, myslím, hovoria aj správy renomovaných spoločností, o ktoré sa opiera, povedzme, aj Slovenská republika. Hovoria o tom, že tieto nožnice práve pri týchto transformačných alebo reformných opatreniach sa vlastne dosť silne otvárajú. A myslím si, že aj v týchto zákonoch, ktoré sa prijímali veľmi v hektickej dobe, ktoré boli kritizované, neboli docenené veci, ktoré ďalej otvárajú nožnice. A možno práve ja sa prihováram za to, aby sa začala aj ďalšia filozofia rozvíjať o tom, aby sa postavila aj úroveň minimálnych dôchodkov, ktorá je dosť dôležitá na to, aby sme teda u ľudí, ktorí odchádzali do dôchodkov, povedzme, pred rokom 1980, jednoducho nečakali na to, pokiaľ títo ľudia doslova zomrú, aby sme teda sa zbavili takéhoto problému, kde do dôchodku odchádzali alebo sú v dôchodkovom veku ľudia, u ktorých dôchodok nezodpovedá v podstate normálnemu prežitiu, nedosahuje ani úroveň v niektorých prípadoch životného minima. A myslím si, že všetky tie transformačné opatrenia aj deregulácie cien, ktoré padali, tak, si  myslím, padali práve na tú najslabšiu stránku alebo na najslabších ľudí, ktorí práve odchádzali do dôchodku pred týmto rokom ako starodôchodcovia alebo v období po roku 1980. A myslím, že na nich najviac dopadajú všetky tieto úskalia. Ďakujem za pozornosť.