Kaščáková, Renáta, poslankyňa NR SR (2018-02-02):
Ďakujem pekne. Ja by som sa vo svojom príspevku zamerala iba na jeden bod predkladanej novely, a to je návrh, aby sa v bode 94 čl. I za § 96a vložil ďalší § 96b, ktorý pojednáva o spisovej dokumentácii. Moje výhrady totižto smerujú najmä k tomu, že v bodoch 4 a 5 tohoto paragrafu sa navrhuje, aby sa spisová dokumentácia zneprístupnila. To znamená, navrhovateľ chce zneprístupniť spisovú dokumentáciu o maloletom dieťati a plnoletej fyzickej osobe účastníkom konania. Treba tu povedať, že v praxi už k zneprístupňovaniu dokumentácie dávno dochádza napriek tomu, že zákony hovoria niečo iné. Deje sa to pod rúškom interných noriem, na základe ktorých štátni úradníci zatajujú spisy účastníkom konania už dnes. Nie všetci účastníci konania sú však bez právneho povedomia, a preto sa nájdu aj takí, čo sa pustia do boja s úradníckou mašinériou dokonca aj formou podania žaloby, čo úradníkom, samozrejme, znepríjemňuje život, a preto sa teraz snažia tento stav zlegalizovať zavedením zneprístupnenia spisovej dokumentácie priamo do zákona. Treba však povedať aj to, že aj keď to bude v zákone, tak to bude v rozpore so zákonnosťou, nakoľko jednak tu máme zákon o slobodnom prístupe k informáciám a jednak tu máme výslovnú povinnosť sprístupňovať celú spisovú dokumentáciu, ktorá je stanovená v niekoľkých medzinárodných dohovoroch a zákonných ustanoveniach, ktoré sme povinní podľa Ústavy Slovenskej republiky rešpektovať. Ústava Slovenskej republiky totiž hovorí, že „medzinárodné zmluvy o ľudských právach a základných slobodách, medzinárodné zmluvy, na ktorých nie je potrebný zákon, a medzinárodné zmluvy, ktoré priamo zakladajú práva alebo povinnosti fyzických osôb alebo právnických osôb a ktoré boli ratifikované a vyhlásené spôsobom ustanoveným zákonom, majú prednosť pred zákonmi“. Konkrétne ide o čl. 41 Charty základných práv Európskej únie, ktorý hovorí, že „každý má právo na prístup k spisu, ktorý sa ho týka“. Čl. 17 ods. 1 Listiny základných práv a slobôd hovorí, že „sloboda prejavu a právo na informácie sú zaručené“. A napokon čl. 6 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd pojednáva o práve na spravodlivé súdne konanie. Dôkazom pre moje tvrdenia sú už vydané súdne rozhodnutia, na základe ktorých ministerstvo, resp. jemu podriadené organizácie už museli sprístupniť spisovú zložku účastníkom konania. A od ľudí, teda priamych účastníkov konaní, ktorí sa na tento boj o vlastné dieťa dali a ktorí sa na mňa obrátili, mám aj konkrétne rozsudky Najvyššieho súdu a Krajského súdu v Bratislave, ktoré tvoria precedens na jednej strane, ale z pohľadu dotknutých na druhej strane znamenajú mesiace a roky bojov s veternými mlynmi. Je nám všetkým jasné, že v prípade vývoja dieťaťa v útlom veku je každý stratený rok kontaktu s milujúcim rodičom obrovskou stratou. Ako vyplýva z listu, ktorým ma títo ľudia oslovili, tak z rozhodnutí a úkonov, ktoré sledujeme v praxi, je zrejmé, že na strane navrhovateľa, resp. jemu podriadených organizácií, ide o vedomú a veľmi intenzívnu snahu za každú cenu zneprístupniť účastníkom konaní, teda rodičom a deťom, spisové zložky. Toto nie je ojedinelé tvrdenie. Spomeňme si aj na správu ombudsmanky, ktorá opakovane upozornila na veľmi slabý výkon štátnej správy pri naplnení zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele, na porušovanie práv maloletých detí, žiaľ, aj s nenapraviteľnými následkami pre dieťa. No a spomeňme si aj na dlhodobú systematickú diskrimináciu rodičov na základe pohlavia, resp. pozitívnu diskrimináciu matiek, žien, ktorú zaznamenávajú a dlhodobo na ňu upozorňujú otcovia pri súdnych konaniach napríklad o zverení dieťaťa do starostlivosti a podobne. Takže ako ma upozorňujú v liste aj účastníci konania, ktorí s úradmi zvádzajú takýto dlhoročný neúspešný boj o vlastné dieťa, dôsledky, ktoré zneprístupnenie spisovej dokumentácie prináša prax, sú často doslova fatálne najmä pre maloleté deti, ktoré sú takýmto konaním štátu ohrozené. A píšu nám poslancom, ktorí máme o tomto rozhodnúť, okrem iného aj toto, citujem: „Ak toto nebezpečenstvo poslanci Národnej rady prehliadnu alebo ho budú podceňovať, tak ak niekomu z ich voličov, známych či príbuzných štátny úradník odoberie dieťa alebo mu obmedzí, alebo zakáže styk s dieťaťom iba preto, že sa tak práve rozhodol, tak vtedy už bude neskoro sťažovať sa, volať po ľudských právach, informácie mu budú zneprístupnené a nebude mať ani žiaden podklad, na základe ktorého by mohol konať.“ Argumentácia, že veď k požadovaným informáciám sa môže dostať napríklad ombudsman, je iba ilúziou na oklamanie verejnosti. Verejná ochrankyňa práv pani Dubovcová opakovane upozorňovala na porušovanie práv maloletých detí v súdnych procesoch. Správy boli štátnymi orgánmi odignorované, nič sa nezmenilo a namiesto sebareflexie sa štátne orgány oborili na ombudsmanku a spochybňovali ju. Týmto návrhom sa navrhovateľ pokúša zničiť jediný kontrolný mechanizmus na kontrolu činnosti štátu, ktorý majú rodičia k dispozícii, a to je prístup ku všetkým informáciám v spisovej zložke. Ak rodičia nebudú mať prístup ku všetkým informáciám v spisovej zložke, tak nebudú mať dôkazy, v rukách dôkazy o prípadnom porušovaní práv a oprávnených záujmov dieťaťa navrhovateľom a jeho podriadenými organizáciami. Ak rodičia nebudú mať dôkazy, ktoré sa nachádzajú v spisovej zložke, tak nemajú ani šancu na úspech ani v súdnom konaní podľa § 5 ods. 2 zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a sociálnej kuratele, podľa ktorého, citujem: „Každý, kto sa domnieva, že jeho práva alebo právom chránené záujmy boli dotknuté pri vykonávaní opatrení sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately podľa tohto zákona v dôsledku nedodržania zásady rovnakého zaobchádzania, môže sa domáhať právnej ochrany na súde podľa osobitného predpisu. Touto novelou chce navrhovateľ znížiť počet diskriminačných súdnych žalôb proti nemu podľa citovaného paragrafu tým, že zneprístupní informácie, ktoré sa nachádzajú v spisovej zložke.“ Podľa pisateľov listu je to typický spôsob presadzovania záujmov štátnej organizácie, kde namiesto zdĺhavej reorganizácie štátnej organizácie, namiesto personálnych výmen na všetkých pozíciách od radových zamestnancov až po top manažérov je jednoduchšie občanovi znemožniť prístup k informáciám, počet diskriminačných žalôb tým klesne a nové nikto nezačne. „Žiadame poslancov Národnej rady, aby z novely zákona o sociálnoprávnej ochrane detí a o sociálnej kuratele odstránili ustanovenia § 96b bod 4 a 5, pretože občan má právo na všetky informácie, ktoré sa ho týkajú, pretože dieťa má právo na všetky informácie, ktoré sa ho týkajú, a pretože rodič má právo na všetky informácie, ktoré sa týkajú jeho dieťaťa.“ Toľko teda z podnetu, z ktorého som vychádzala pri príprave pozmeňujúceho návrhu, ktorý by som chcela predložiť. Takže v zmysle rokovacieho poriadku najskôr prečítam jeho veľmi stručné odôvodnenie. Navrhujeme v § 96b vypustiť odseky 4 a 5 upravujúce podmienky zneprístupňovania časti spisovej dokumentácie. Dôvodom predloženia tohto pozmeňujúceho návrhu je rozpor tohto ustanovenia s viacerými ľudskoprávnymi medzinárodnými dokumentmi, ako napr. právo na prístup k spisu, ktorý sa týka osoby, ktorá sa prístupu domáha (čl. 41 Charty základných práv Európskej únie) alebo právo na informácie (čl. 17 ods. 1 Listiny základných práv a slobôd). A teraz samotné znenie pozmeňujúceho návrhu. Pozmeňujúci návrh poslankyne Národnej rady Slovenskej republiky Renáty Kaščákovej k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 305/2005 Z. z. o sociálnoprávnej ochrane detí a o sociálnej kuratele a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony (tlač 761). V čl. I bode 4 v § 96b sa vypúšťajú odseky 4 a 5. Ďakujem za pozornosť.