P. Minárik, poslanec: (2006-12-08):
Pán minister, vy ste tu boli. Aj pán kolega Jahnátek tu bol. A ja som si robil takú štatistiku – plus mínus 3 ministri. Možno 3, 5, kebyže to tak spriemerujem, tu z vlády bolo. Takže to je na vašu adresu. Ale čo vám iné ostáva, keď to predkladáte, alebo resp. musí tu potom sedieť pán minister hospodárstva. Chcem pochváliť aj pána podpredsedu, ktorý sa tu z času na čas vyskytoval, zastupoval svojho predsedu. Pán predseda vlády si však prišiel vypočuť to, čo ste nám povedali vy. Takže tiež nie je pravda, žeby ste nepovedali ani ň. Vaše úvodné vystúpenie trvalo 8 minút, takže ďakujeme. Sme tým hlboko poctení. Pán premiér prejavil asi taký prístup k prerokovaniu rozpočtu ako vy, pán minister, pretože ja si nepamätám ministra financií, ktorý by bol prvý raz vo funkcii a prvýkrát prinášal do vlády rozpočet a bol tuším v tom čase na dovolenke. Takže ho predkladal váš štátny tajomník. Prvýkrát vo vláde! Ale to tak zodpovedá asi tomu, čo potom predviedol zase pred parlamentom váš pán premiér. Ale v každom prípade to podpísal a vy to predkladáte, takže je to v prvom rade rozpočet vlády a rozpočet premiéra. Takže, vážený pán neprítomný skoro stále premiér. Žnete, čo ste nesiali. To ešte nemusí byť taký nejaký veľký problém, pretože v politike sa z času na čas také niečo stáva. Problémy môžu byť dva. Ak nezasejete, a ak sa vo svojom oficiálnom materiáli, čo je rozpočet verejnej správy výrazne rozchádzate s tým, čo hovoríte na verejnosti. Čo hovoríte na verejnosti, a teraz vás trošku vyjmem, pán minister financií, pretože to nie je vaša parketa, sú rôzne hlúposti o zbedačovaní ľudí, o nehumánnosti ultrapravicových reforiem a podobné reči, ktoré sú pre pána premiéra bežné, pre jeho ministrov bežné, vás som vyňal, a pre mnohých poslancov tohto parlamentu z vládnej koalície bežné. Čo čítame v materiáli, ktorý predkladáte vy. No, čítame tam, že vláda predpokladá v najbližších 3 rokoch dynamický rast a ďalej, že rozpočet je postavený na predpoklade zdravého rastu našej ekonomiky a potom to dokladujete aj číslami  HDP, rast reálnych miezd, domácej spotreby, rast 85-tis. zamestnanosť, nezamestnanosti. Všetko čísla, na ktoré sa dobre pozerá určite vám špeciálne, pánovi premiérovi, pretože mohol postaviť takýto dobrý rozpočet, predkladať nám ho tu v neprítomnosti, ale aj nám sa dobre pozerá. Naozaj sme radi, že je tu zdravý a dynamický rast, pretože sme ho založili. Kto iný by ho bol založil, azda nie vaša vláda. Azda nie vaša vláda, pretože v stredu pán podpredseda, váš zo SMER-u, parlamentu, hovoril, že táto vláda mala ešte málo času a musí niektoré z tých zákonov, ktoré potrebuje predkladať cez poslanecké návrhy, no a vláda, ktorá nezvládla ani legislatívny proces od toho júla, asi ťažko založí akýkoľvek rast, nieto zdravý a dynamický. Takže musí predkladať svoje návrhy cez poslancov. Cez poslancov, poradcov ministrov. To je veľmi zvláštna kategória, som zvedavý, ako títo poradcovia potom budú vykonávať svoju kontrolnú činnosť voči svojim ministrom. Toľko všeobecne k rozpočtu, pretože všeobecne k rozpočtu sa už vyjadrovalo viacej poslancov. Za nás pán poslanec Brocka aj s tým, ako sa klub Kresťanskodemokratického hnutia zaspráva. Myslím si, že viacerí dobre analyzovali, o aký rozpočet ide, ocenil by som exministra financií. Aj ja som očakával, že práve na toto vystúpenie vy budete veľmi široko reagovať, nepodarilo sa, snáď niekedy inokedy. Vážení, vystupujeme ja a môj kolega Bárdos posledný. Je to symbolické. Je to symbolické, pretože ja sa chcem vyjadrovať predovšetkým ku kultúre, on sa vyjadroval predovšetkým ku kultúre a tá kultúra bola pri zostavovaní tohto rozpočtu tiež na poslednom mieste. A vôbec nie symbolicky, vôbec nie. Pán neprítomný premiér, pán minister kultúry tiež neprítomný, niekto môže mať predstavy, sny, túžby, to je všetko legitímne, môže sľubovať, kým nie je v pozícii, aj to je legitímne a dokonca aj nezáväzné. Nuž ale potom sa zmocní vlády a prídu záväzky. A záväzok najvyššieho rangu pre vládnu koalíciu, pre celú vládu, poslancov tejto koalície a pre všetkých ľudí, ktorí pracujú v jej prospech je programové vyhlásenie vlády. Nič iné v etickej rovine nie je pre vládu záväznejšie. Preto by bolo asi dobré, kebyže si toto programové vyhlásenie, ktoré sme nedávno prijímali, trošku osviežili. Pretože pri zostavovaní rozpočtu vám asi mnoho z toho uniklo. Skúsme si pripomenúť, čo bolo v programovom vyhlásení v časti o kultúre. Citujem: „Vláda pri svojom pôsobení v oblasti kultúry bude zachovávať tri základné princípy – kontinuitu, komunikáciu a koordináciu. Kontinuitu so všetkým pozitívnym, čo bolo v tejto sfére urobené v predchádzajúcom období“ atď. atď. No, koordináciu nejdem posudzovať. Komunikáciu. Neviem o tom, žeby minister kultúry bol komunikoval tento rozpočet s kýmkoľvek. Dokonca ho nekomunikoval ani so svojimi rozpočtovými a príspevkovými organizáciami. Riaditelia týchto organizácií sa, ako bude vyzerať rozpočet, dozvedali všelijakými cestami. Zväčša odo mňa, pretože ja som to už pätnásteho mal na stole, oni ani netušili. Sme v rozpočte, poďme k tej kontinuite. A pretože sme v rozpočte, ja si dovolím vás otravovať niekoľkými číslami, pri rozpočte by sa to mohlo. Budem čítať tie čísla: 2,2; 2,4; 3,3; 3,4; 3,6; 4,3; 4,5. Toto sa v matematike volá rastúca postupnosť. Je to všetko v miliardách ako dôkaz kontinuálneho, možno neuspokojivého, ale predsa len stáleho rastu v kapitole ministerstva kultúry. Tie čísla boli, prosím pekne, od roku 2000 do t. r. Pravdupovediac, ja som trochu dúfal v diskontinuitu. Že vaša vláda spraví taký mierny skok, že to nebude také plynulé zvyšovanie. Lebo nielen chlebom je človek živý. Diskontinuity som sa dočkal, ale akej? Rozpočet ministerstva kultúry na budúci rok 4,015. Pokles o viac ako 11 % a bez transferu cirkvám mínus 15 %. Mohli by ste namietať tento volebný rok, tam niekto, pán Richter, tuším, pán Senko, a dostavba Národného divadla. Prosím pekne, kebyže z tých 4,5 mld., tých 400 mil. dostavby Národného divadla zoberiem, ešte stále je tých 4,015 menej. Nuž dobre, skúsime iné tri čísla po sebe: 4,015; 3,9 a 3,9. Pán minister, vy ich zrejme poznáte, to sú zase miliardy a zase rozpočet ministerstva kultúry na najbližšie 3 roky. Kontinuita, kontinuálny pokles, to je teda dobré! Dámy a páni, to nie je o volebnom roku, to bolo niečo iné. To je kultúra na poslednom mieste pri rozpočte. (Potlesk.) Kebyže to tak prerátam, tak v tom roku 2009 s premietnutím inflácie to bude ešte stále menej ako v roku 2004. A dovolím si to zase konfrontovať s programovým vyhlásením vlády a odcitujem: „Vláda Slovenskej republiky si kladie za cieľ v tomto volebnom období postupne zvyšovať príspevok na financovanie kultúry a vytvoriť tak predpoklad, aby sa na podporu kultúry na Slovensku vynakladal čo najskôr taký podiel verejných zdrojov, aký je obvyklý v štátoch Európskej únie.“ Dámy a páni, trištvrtine volebného obdobia nezvyšujeme, teda asi ten podiel obvyklý v krajinách Európskej únie dosiahnuť nechceme. Alebo ak chceme, tak potom sme sa len trošku pomýlili a zaradili sme spiatočku. Ak niekto neplní záväzky, a toto je teda záväzok vlády, lebo je to v programovom vyhlásení vlády, je hanbiť sa to minimum, čo môže urobiť. Ani náznak hanby som nevidel ani u premiéra, ani u vás a čo je horšie, ani u ministra kultúry, u niektorých poslancov aj z vládnej koalície som to videl. Videl som to, ale skončilo to vo výbore, v tejto sále to už nevidím. Jediný pozmeňujúci návrh, ktorý vo výbore prešiel, ktorý mal sanovať tento rozpočet, bolo navŕšenie rozpočtu Matice slovenskej, a to pri všetkej úcte k tejto inštitúcii bolo motivované niečím úplne iným, ako snahou pomôcť kultúre. Pani poslankyňa Damborská sa tuším obrátila, že to by malo vlastne tú kultúru zachrániť a nešlo o 40 mil., išlo o 24 mil. a z tých 24 mil. ešte 6 mil. účelovo viazaných na zahraničných Slovákov. Prosím vás pekne, to je záchrana kultúry? 18 mil. pri takomto rozpočte? Dámy a páni, kapitola ministerstva kultúry ako celok sa nedá reparovať. Žiadne pozmeňujúce návrhy ju nemôžu ani čiastočne dať do takého stavu, aký by sme si želali. Jednoducho je to vizitka tejto vlády a jej zodpovednosť. Táto kapitola ministerstva kultúry hovorí o tom, že táto vláda je jednoducho – nekultúrna vláda. Kebyže sa pozriem na tú vnútornú štruktúru tejto katastrofy, je to možno ešte horšie. Príjmy. Mali si na ministerstve kultúry na kultúru zarobiť odpredajom majetku. Ja s tým nemám nejaký zásadný problém, naozaj, ale nie je mi úplne jasné, prečo práve rezort kultúry a potom ešte, myslím – že pán poslanec Kukan –, myslím, že ministerstvo zahraničných vecí malo takéto 2 vysoké položky. Ministerstvo kultúry 500 a zahraničné veci 300. Toto sú rezorty s najväčším objemom nadbytočného majetku? No, poviete, že sa to znížilo nejakými pozmeňujúcimi návrhmi iba na 200, zatiaľ to neprešlo, v návrhu to bolo ináč, dobre, ale znížilo sa to. Uľahčilo to ministrovi kultúry, ale kultúre to nepridalo ani jednu korunu. Tie výdavky ostávajú stále rovnako. Čo môže ministerstvo kultúry predávať? No, dva pozemky pri Národnom divadle, z ktorých ešte aspoň jeden potrebuje dosť dlho nato, aby sa vôbec k tomu Národnému divadlo dalo prísť, pretože tam nebude kde zaparkovať, je tam necelých 100 miest na tisíc ľudí, koľko je sedadiel. To nie je možné prevádzkovať bez týchto dvoch pozemkov. Budova TASR, DPOH... DPOH je dobrý príklad. Pán minister kultúry chce, aby si mesto Bratislava kúpilo Divadlo Pavla Országha Hviezdoslava. Urobiť tam ešte nejakú zámenu, dostať dobrú budovu, znížiť tú hodnotu budovy DPOH o tých 70 mil., ktoré sú odhadnuté ako hodnota budovy, v ktorej sídli Múzeum židovskej kultúry a Bratislava by mala prevádzkovať divadlo, čo nie je jednoduché a lacné. A mala by podporovať kultúru na Slovensku 150 miliónmi, 130 miliónmi? Pán minister kultúry povie, že spravím s Bratislavou dobrý deal, ja im to rozložím na 5 rokov, na 10 rokov, ale prečo má Bratislava aj prevádzkovať divadlo a ešte aj prispievať na kultúru na celom Slovensku? Toto mi nejako nejde do hlavy. Dobre, kapitálové príjmy, predáva sa majetok. Kompenzujeme to nejakým prírastkom do tohto rezortu? Kapitálové výdavky ministerstva kultúry idú prudko dole. Aj keď odpočítam 400 mil., ktoré boli na tento rok na divadlo, idú dole o ďalších 135 mil. To asi nie je dobrá politika, ako udržať materiálnu základňu pre našu kultúru. Financovanie organizácií. Musím povedať, že v rámci toho, čo je možné, je celkom spravodlivé. Ale vždy je v tom nejaké ale. Zachovávajú sa všetky organizácie. Mzdy a odvody, samozrejme, musia byť. Valorizácia tiež musí byť, a pretože sa tam prostriedky nezvyšujú, bude to musieť ísť na úkor niečoho. Zrejme na úkor obsahu. Ak to takto potiahneme viacej rokov po sebe, inštitúcie budeme mať všetky, ale budú to skanzeny. Budú to prázdne domy, pretože  už nebude na ich náplň. Načo sú nám také inštitúcie? A posledná, snáď, najväčšia katastrofa sú grantové programy. Tie, ktoré by mali udržať kultúru – mimo tejto oficiálnej inštitucionalizovanej kultúry –, mali by ju udržať v priestore na celom Slovensku. Menšinová kultúra o 50 % dole. Umenie a knihy dohromady na 54 % tohto roku. Budem trošku spravodlivý aj k ministrovi kultúry: jeho srdcu  blízka  audiovízia  klesá   rovnako na 55 %. A takto by som mohol pokračovať prakticky cez všetky programy. Zdanlivo najlepšie dopadol program Obnovme si svoj dom. Ten klesol zo 100 mil. iba na 90 %. Ale je tu zase to ale. Po znížení tohto programu a po ťažkých handrkovaniach sa o 2 % si myslím, že 100 mil. alebo akékoľvek ďalšie dodatkové zdroje, tak ako sa podarilo v tomto roku získať napríklad od SPP, sú v nedohľadne, takže to nebude zníženie o 10 %, ale zníženie o 110 %. Navyše v kapitole VPS bola niekoľko rokov po sebe položka obnova pamiatok v historických mestách pravidelne krytá viac ako 50 mil. Štyri mesta boli vytypované v tejto krajine už v roku 1950 ako mimoriadne cenné – Levoča, Štiavnica, Kremnica, Bardejov. V roku 1974 sa prijalo také uznesenie vlády o ich komplexnej obnove, tak ako za socializmu mnoho dobých myšlienok, finančné krytie nulové. Tá obnova nastala až po roku 1989 a hovorím hlavne v posledných rokoch. K tým mestám ešte potom pribudla Bratislava, pretože Bratislava je vlastníkom takých kultúrnych pamiatok, ako je devínsky hrad a ako NKP Slavín, čo teda nie je priamo určite bratislavská potreba. Z tejto položky ostala na tento rok nula, aj keď sa zdá, že vláda dlhodobo nechce tento program opustiť, pretože z budúceho ako z tretieho rozpočtového roku to ešte nevypadlo. Ja by som sa veľmi rád opýtal pána ministra, škoda, že tu nie je, a pána premiéra, že či si myslí, že 90 miliónov je na pamiatky na celom Slovensku dosť. Pripomínam, že jeden náš kolega, expremiér, predseda  jednej z vládnych strán si svoj majetok váži viac. Bol dokonca schopný si požičať vo Švajčiarku v roku 1999 41 mil., tá kumulatívna   inflácia   od  toho roku 1999 do dneska je niečo okolo 40 %. Tak, pán minister, no, však dobre. Hovorme v nomináli. 40 miliónov investoval efektívne bez administratívnych nákladov, ani s fakturáciou sa neunúval. Myslíte si, vážení kolegovia, že dvakrát toľko je v budúcom roku dosť na všetky pamiatky na Slovensku? Ja si to teda nemyslím a napriek tomu, čo som hovoril, že tento rozpočet je pozmeňujúcimi návrhmi nereparovateľný, predsa len nejaké pozmeňujúce návrhy predložím. Pretože pamiatky si to zaslúžia. Toto považujem za odôvodnenie. Podrobnejšie odôvodnenie potom bude písomne spolu s tým návrhom. Viacerí odôvodňovali, že pre budúcnosť tejto krajiny, pre jej dynamizáciu aj preto, aby aj ekonomika mohla dobre fungovať čo najdlhšie – samozrejme, že všetci vieme, že takýto rast nie možné udržať donekonečna –, ale aby sme založili tú budúcnosť potrebujeme vzdelanie, vedu, infraštruktúru a ja si myslím, že potrebujeme dať tým ľuďom aj niečo viac. Samozrejme, že len vzdelaní ľudia, ktorí majú kde pracovať, môžu túto krajinu držať. Ale tí ľudia tu musia v tejto krajine aj žiť svoj život, žiť ho spokojne, a toto sa realizuje práve v kapitole ministerstva kultúry – aspoň čiastočne. Preto si myslím, že pre trvalo udržateľný rozvoj je kultúra mimoriadne dôležitá. Koniec koncov, povedal to aj pán prezident. Myslím, že parafrázoval exministra kultúry Slovenskej socialistickej republiky pána Válka, keď hovoril, že na kultúru treba platiť, ale na nekultúru sa dopláca. Ja som začal tým, že táto vláda žne, kde nesiala a problém som nevidel v tom, problém som videl, či zaseje. Nuž, na kultúrnom poli zasiala veľmi, veľmi riedko. Páni a dámy, preto vás prosím, aby ste pozmeňujúce návrhy a nielen tie, ktoré predložím teraz ja, ale aj tie, ktoré predložili moji kolegovia a ktoré sa snažia aspoň čo to zachrániť podporili. Takže pozmeňujúce návrhy, ktoré musia odznieť. Kapitola Všeobecná pokladničná správa sa v časti výdavky, skupina ostatné, položka dotácie na záchranu a obnovu kultúrnych pamiatok pre obce zvyšuje z 0 na 50 mil. Uvedená zmena sa príslušne premietne do tabuliek príloha 1 a príloha 3, ten zákon iba dostane číslo o štátnom rozpočte. Po druhé. V kapitole ministerstva kultúry sa výdavky zvyšujú o 10 mil. účelovo viazané na grantový program Obnovme si svoj dom. Rovnako sa to musí premietnuť do tých tabuliek. A potom tu mám ešte jeden návrh, ktorý som zatiaľ neodôvodňoval, ale tiež ho krátko odôvodním. V kapitola ministerstva kultúry výdavky sa zvyšujú o 20 mil. účelovo viazané na transfer pre Slovenský rozhlas, čiastočná úhrada vysielanie na stredných vlnách. Pán minister kultúry našiel 55 mil. dotácie pre Slovenský rozhlas na krátkovlnné vysielanie. Nemám nič proti krátkovlnnému vysielaniu, ktoré je tiež zo zákona, ale nielen na krátkych vlnách vysielame pre zahraničie zo zákona, ale myslím si, že vysielanie na stredných vlnách, ktoré pri využití vysielača pri Nitre by mohlo pokryť prakticky celú Európu, ale dobre by mohlo pokryť všetky okolité štáty, bolo by pre Slovákov v zahraničí, a to nielen krajanov, ale aj tých, ktorí odchádzajú do blízkeho zahraničia či už denne, alebo na týždňovky za prácou, prostriedok denného styku so živým jazykom a živým spravodajstvom o Slovenskej republike. Preto prosím, aby ste podporili aj túto položku. Ďakujem pekne a teraz malé p. s., pretože prišiel kolega Jarjabek a včera som mu nemohol odpovedať, ako to bolo s pozemkami „ukradnutými“ Slovenskému národnému divadlu. Pozemky neboli, samozrejme, ukradnuté. Pozemky boli vložené do akciovej spoločnosti Metro, ktorá vznikla za účelom výstavby mosta Apollo. Mesto vkladalo tie pozemky, na ktorých sa most staval, také pozemky štát nemal, vložil tieto. Potom mesto urobilo zámenu medzi tými pozemkami, ktoré boli potrebné na výstavbu, a tými, ktoré vlastne boli do akciovej spoločnosti vložené. Tým vlastne tieto pozemky absolútne, ale absolútne legálne prešli do držby hlavného mesta, ktoré ich následne predalo v hodnote niekde medzi 10- až 11-tis. korún za štvorcový meter. Ja si to už presne nepamätám, bolo to dávnejšie, ale to nie podstatné. S tým, že sú to pozemky okolo Národného divadla, budúceho Národného divadla. To okolie by asi ťažko skultivoval niekto iný ako dobrý developer a mesto developerom byť nechce. Mesto urobilo s týmto developerom takú dohodu, že celý priestor medzi nábrežnou hranou a divadlom bude maximálne skultivovaný. Bude tam nábrežná promenáda, Balimor postaví podzemné garáže, v ktorých návštevníci divadla budú môcť parkovať a pochybujem, že by ste, pán Jarjabek, chceli, aby ten solitér ostal uprostred buriny a určite to bude pre divadlo takto lepšie. Ďakujem pekne. (Potlesk.)