M. Gibalová, poslankyňa: (2006-12-14):
Vážený pán minister, interpelujem vo veci nadmerného výskytu nebezpečných výrobkov na trhu Slovenskej republiky, zdĺhavého administratívneho procesu kontroly výrobkov a zhovievavého alebo žiadneho sankcionovania subjektov, ktoré nebezpečné výrobky uvedú alebo predávajú na trh Slovenskej republiky. V októbri a novembri tohto roka som vykonala poslanecký prieskum, ktorý bol zameraný na výskyt nebezpečných výrobkov v obchodnej sieti Slovenskej republiky a na riziká, ktorým sú vystavení ich spotrebitelia. Okrem iného ma zaujímal spôsob sankcionovania subjektov uvádzajúcich a predávajúcich na trhu nebezpečné výrobky a tiež dĺžka trvania procesu kontroly výrobkov na trhu, pretože od nej závisí, ako rýchlo sa stiahne výrobok z obchodnej siete v prípade, ak sa zistí, že výrobok je nebezpečný. Proces kontroly, ktorý vykonáva Slovenská obchodná inšpekcia, by mal začínať vypísaním ponukového konania na laboratórne skúšky vzorky výrobku odobratého z obchodnej siete a v prípade nebezpečného výrobku končiť jeho zverejnením na internetovej adrese systému rýchlej výmeny informácií o nebezpečných nepotravinárskych výrobkoch v krajinách Európskej únie, ktorý je známy pod skratkou RAPEX. V rámci poslaneckého prieskumu som požiadala Slovenskú obchodnú inšpekciu, aby mi poskytla informácie o dátumoch ukončenia jednotlivých etáp procesu kontroly pre osem náhodne vybratých nebezpečných výrobkov zverejnených na webovej stránke SOI-ky v roku 2006. Ak vychádzam zo základného predpokladu, že každá vzorka výrobku odobratá na trhu je potenciálne nebezpečný výrobok a že čas od odberu vzorky po ukončenie celého procesu kontroly má byť v záujme ochrany zdravia spotrebiteľov čo najkratší, na základe výsledkov prieskumu som dospela k názoru, že skutočnosť sa značne líši od očakávania. Aby bolo možné vytvoriť si približnú predstavu o skutočnosti, v tabuľke, ktorá je prílohou tejto interpelácie, je uvedený priemerný čas trvania jednotlivých etáp procesu kontroly pre jednotlivé výrobky, ako vyplýva z podkladov poskytnutých Slovenskou obchodnou inšpekciou. Ak predpokladáme, že vzorka výrobku bola z trhu odobratá v čase nula, potom v priemere jeden mesiac trvá, kým je odoslaná do skúšobného laboratória. V jednom z ôsmich sledovaných prípadov to trvalo takmer dva mesiace. Je teda namieste otázka – prečo tak dlho? Výsledky z laboratórií má Ústredný inšpektorát SOI k dispozícii cirka po ďalších dvoch týždňoch. Z výsledkov laboratórií je už vtedy zrejmé, či sú výrobky vyhovujúce a ktoré majú vlastnosti nebezpečných výrobkov. V prípade nevyhovujúceho výsledku laboratórnych skúšok je predaj výrobku v kontrolovanej obchodnej jednotke pozastavený, avšak daný výrobok sa na ostatnom trhu predáva ďalej a uplynie v priemere jeden mesiac, kým prebieha došetrovanie na úrovni krajských inšpektorátov. Vo dvoch z ôsmich sledovaných prípadov trvalo došetrovanie viac ako dva mesiace. Po uzatvorení prípadu na úrovni krajského inšpektorátu nasleduje zverejnenie nebezpečného výrobku na webovej stránke SOI, informovanie ministerstva hospodárstva o náleze nebezpečného výrobku a odoslanie informácie do systému RAPEX, čo znamená začiatok konania aj pre ostatné štáty Európskej únie. Na základe informácií, ktoré mi pre osem náhodne vybraných nebezpečných výrobkov poskytla SOI-ka, konštatujem, že od odberu vzorky do dňa odoslania informácie do RAPEX-u uplynie tri a pol mesiaca. Vo dvoch z ôsmich sledovaných prípadov trval proces štyri, resp. päť mesiacov. V priemere od odberu vzorky uplynuli cca 3 mesiace, kým SOI oficiálne zverejní zákaz predaja určitého nebezpečného výrobku na území Slovenskej republiky. Nemôžem sa ubrániť otázke: Koľko kusov nebezpečného výrobku v priebehu troch mesiacov sa na trhu rozpredá? Tri mesiace je dostatočne dlhý čas na to, aby sa výrobok aj úplne vypredal. Z týchto dôvodov považujem celý proces kontroly za neobyčajne ťažkopádny a zdĺhavý. Žiadam vás preto, vážený pán minister, aby ministerstvo hospodárstva v spolupráci so SOI prijalo organizačné opatrenia, ktorými sa celý proces výrazne skráti. Rada sa budem podieľať na diskusii o účinných opatreniach. Za jedno z nevyhnutných opatrení považujem to, aby Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky v blízkej budúcnosti uviedlo do života splnomocňovacie ustanovenie § 23 ods. 4 zákona o ochrane spotrebiteľa, ktoré mu ukladá povinnosť vypracovať všeobecne záväzný právny predpis na ustanovenie spôsobu zabezpečenia systému rýchlej výmeny informácií o výskyte nebezpečných nepotravinárskych výrobkov. Pre podnikateľa, ktorý obchoduje s nebezpečným výrobkom, by malo mať zistenie Slovenskej obchodnej inšpekcie fatálne následky. Podľa § 24 ods. 1 zákona č. 634/1992 Zb. o ochrane spotrebiteľa, citujem, „za porušenie povinnosti ustanovenej týmto zákonom uložia príslušné orgány predávajúcemu, výrobcovi, dovozcovi alebo dodávateľovi pokutu až do výšky 2 mil. korún“. Preto ma veľmi zarazilo, že v žiadnom z ôsmich sledovaných prípadov nebola uložená ani symbolická pokuta, pritom išlo o výrobky, ktoré dokázateľne ohrozovali zdravie spotrebiteľov. Zarazilo ma to o to viac, že po preštudovaní niekoľkých verejne dostupných rozhodnutí SOI som sa stretla s prípadom, keď za predraženie tovaru pri kontrolnom nákupe o 80 halierov a neoznačenie výrobkov cenou bola uložená pokuta vo výške 15-tisíc Sk. Akým spôsobom chce orgán kontroly, v tomto prípade Slovenská obchodná inšpekcia, motivovať nekorektne sa správajúcich podnikateľov k tomu, aby brali vážne ustanovenia § 7 a § 18 zákona o ochrane spotrebiteľa alebo ustanovenia vyhlášky č. 635/2005, ktorou sa ustanovujú podrobnosti o požiadavkách na bezpečnosť textilných vlákien a priadzí textilných, usňových a odevných výrobkov z textilu a usne určených na priamy styk s pokožkou, alebo ustanovenia iných obdobných právnych predpisov, ak im nevisí nad hlavou Damoklov meč existenčných problémov v prípade, ak uvedú na trhu alebo predávajú nebezpečný výrobok, ktorý ohrozuje zdravie spotrebiteľa? Považujem za prirodzené, aby kontrolovaný subjekt, ktorý uviedol na trh alebo predával nebezpečný výrobok, dostal pokutu, ktorú si na dlhý čas zapamätá. Benevolentným sankcionovaním sa dosiahne pravý opak toho, čo chceme. Vážený pán minister, toto je potrebné od gruntu zmeniť. Ak hovorím o nebezpečných výrobkoch, verejnosť má iba hmlisté predstavy o ich negatívnom vplyve na zdravie a v niektorých prípadoch dokonca na život spotrebiteľa. Vo všeobecnosti prevláda názor, že nejde o nič vážne. Preto chcem upriamiť vašu pozornosť na textilné výrobky farbené azofarbivami, ktorých používanie je zakázané smernicou Európskej únie o azofarbivách a tiež vyhláškou ministerstva hospodárstva. Ide o azofarbivá, ktoré sú prekurzorom karcinogénnych látok, počas nosenia textilného výrobku prenikajú do organizmu a môžu spôsobovať rakovinu. Mám informácie potvrdené ústrednou riaditeľkou Slovenskej obchodnej inšpekcie o tom, že v poslednom období sa na trh Slovenskej republiky dostávajú vo zvýšenej miere textilné výrobky farbené zakázanými karcinogénnymi azofarbivami, ktoré pochádzajú najmä z Číny a z ďalších krajín juhovýchodnej Ázie. SOI uskutočnila v apríli-máji tohto roku náhodný odber 90 vzoriek textilných výrobkov pre deti, z nich šesť bolo farbených zakázanými azofarbivami. To je neskutočne vysoký percentuálny výskyt. V praxi to znamená nielen to, že každý pätnásty textilný výrobok bol vyhodnotený ako nebezpečný, ale tiež to, že tieto výrobky kupovali rodičia svojim deťom na bežné nosenie dovtedy, kým neboli stiahnuté z trhu, a že ich deti ich pravdepodobne nosia doteraz. V tejto súvislosti je potrebné položiť si tiež otázku, koľko textilných výrobkov obsahujúcich zakázané azofarbivá sa nachádza medzi ďalšími stovkami rozmanitých textilných výrobkov, ktoré neboli testované na obsah zakázaných azofarbív a ktoré sa už vypredali alebo sú ešte stále na trhu. Mám k dispozícii prehľad o celkom 18 textilných výrobkoch zachytených autorizovanými osobami v Slovenskej republike od roku 2004. Každý z týchto výrobkov jestvoval v stovkách, možno v tisíckach exemplárov, teda na Slovensku ich denne nosia tisíce a možno až desaťtisíce ľudí. Keďže ide o textilné výrobky pochádzajúce najmä z Ázie, existuje predpoklad, že sa dostali aj na trh ostatných krajín Únie, kde, žiaľ, nejestvuje taký systém kontroly ako v Slovenskej republike, počet pozitívnych nálezov je minimálny, a teda nie sú dôvody pre znepokojovanie sa na úrovni ostatných štátov Únie. Opätovne kladiem otázku: Koľko kusov nebezpečného výrobku sa rozpredalo a koľko kusov spotrebitelia vrátili? Na to mi nikto nevie odpovedať. Domnievam sa, že počet vrátených kusov predstavuje mizivé percento z celkového počtu predaných. Ak teda príslušné právne predpisy tento aspekt nezohľadňujú, je potrebné vykonať takú legislatívnu úpravu právneho predpisu, ktorá umožní kvantifikovať mieru výskytu identifikovaného nebezpečného výrobku na trhu. Vážený pán minister, rámcové informácie, ktoré v tejto interpelácii podávam, považujem za mimoriadne závažné. Žiadam vás preto, aby Slovenská obchodná inšpekcia opätovne vykonala na trhu hĺbkovú kontrolu textilných výrobkov na prítomnosť zakázaných azofarbív a aby tomuto problému venovala pozornosť dovtedy, kým sa nepreukáže návrat do normálu. Žiadam tiež, aby ministerstvo postupovalo v zmysle ustanovenia § 23 ods. 2 zákona o ochrane spotrebiteľa a informovalo Komisiu o štatisticky významnom výskyte výrobkov farbených zakázanými azofarbivami v skupine 90 vzoriek textilných výrobkov pre deti, odobratých na trhu Slovenskej republiky v apríli-máji 2006, ak sa tak doteraz nestalo, a aby sa na toto ustanovenie prihliadalo aj v budúcnosti v obdobných prípadoch. V rozpätí niekoľkých dní posledného týždňa som v médiách zachytila informácie o potvrdenom výskyte ftalátov v hračkách, o nebezpečných kozmetických výrobkoch a o potravinách predávaných po termíne životnosti. Je to výsledok činnosti Slovenskej obchodnej inšpekcie v prospech zákazníkov, ktorú oceňujem, ale je to tiež dôkaz toho, že v obchode podnikajú subjekty, ktoré považujú zákazníka za pokusného králika. Cieľom tejto interpelácie je dosiahnuť, aby sa životný priestor pre nepoctivých podnikateľov zúžil. A v tom, vážený pán minister, očakávam vašu pomoc. Ďakujem.