P. Frešo, poslanec: (2007-06-27):
Čo sa týka prípravy zákona, ktorý máme predložený, to znamená Zákonníka práce. Ja som použil v prvom čítaní výrazy škandály z rokovania tripartity. Pani ministerka zatiaľ nevystúpila v tejto rozprave, zato vystúpila v komerčnej televízii, kde povedala dnes o 12.00 hodine, že opozícia používa, alebo zatiaľ vyslovila len invektívy, klebety a frázy. Takže, pani ministerka, ja za ten výraz škandál, pardon, ospravedlňujem sa, ideologické frázy ďakujem. Ja ten výraz škandálne rokovanie so sociálnymi partnermi vysvetlím a poviem, čo pod tým mám na mysli. Mám na mysli nasledovné veci. Keď premiér prostredníctvom svojej hovorkyne nazve predstaviteľa zamestnávateľov, a teda sociálneho partnera v súvislosti s rokovaním sociálnych partnerov drzým klamárom, to je presne citát, tak to považujem za škandál. Keď vaším ministerstvom nebola dosiahnutá dohoda sociálnych partnerov a napriek tomu opakovane vaše ministerstvo hovorí, že dohoda bola dosiahnutá, potom zase povedia sociálni partneri nebola, bola dosiahnutá, to sa stalo nespočetnekrát počas vyjednávania, to považujem za škandál. Keď vy hovoríte na medzinárodných fórach Medzinárodnej organizácie práce, že tento Zákonník práce je po dohode so sociálnymi partnermi, ktorí to vzápätí dvakrát poprú, považujem to za škandál. Skúsim to dať na takú pre občanov zrozumiteľnejšiu rovinu. Ja som hovoril v prvom čítaní o tom, že predošlý minister aj Magvaši, aj Kaník urobili dohodu sociálnych partnerov. Urobili dohodu sociálnych partnerov, a keď sa teda nevieme dohodnúť, či to tak je, alebo nie v tomto prípade vašom, tak ja navrhujem jednoduchý test, pani ministerka, a moja otázka je: Kedy a kde bola podpísaná dohoda sociálnych partnerov k tomuto Zákonníku práce? A istá taká pomôcka, aby sme nemuseli dlho pátrať aj v histórii, predošlé vedenie ministerstva dosiahlo túto dohodu dňa 28. februára 2003 aj ju podpísalo. Čiže keď hodnotím prácu na Zákonníku práce, tak mám pocit, že túto latku na rozdiel od predošlých dvoch ministrov ste nedokázali preskočiť. Tu mi príde, keďže máme aj rok od volieb niečo k takému veľmi krátkemu odpočtu práce ministerstva a príde mi tam taký jednoduchý výraz, a to je ten, že obávam sa, že ministerstvo ozaj šíri sociálnu neistotu pre veľké skupiny obyvateľstva. Hneď to aj zdôvodním, aby to neboli len invektívy, klebety a ideologické frázy. Jeden a pol milióna sporiteľov v druhom pilieri je pomaly trištvrte roka konfrontovaných s tým, že nie je im jasné, či im nebude siahnuté na úspory. Dostávajú každé týždne alebo každé mesiace iné vyjadrenia od pôvodných jasných vyjadrení, že  sa zníži odvod z 9 na 6 % cez potom nejasné, že sa to nikdy nepovedalo. Potom na pôde parlamentu znova zacitujeme tak, ako pred chvíľou som citoval presný dátum a čas, kedy sa to povedalo, kedy to povedal napríklad premiér, potom sa robia analýzy, ktoré majú smerovať k tomu, aby sa vlastne našiel právny spôsob, ako znížiť tento odvod, potom sa zase povie, že to ešte neznamená, že to tak bude. Keďže ide o jeden a pol milióna ľudí a ide o ich dôchodky, tak hovorím, je to šírenie sociálnej neistoty. Ďalšia veľká skupina ľudí, bohužiaľ, veľmi, veľmi ľahko zraniteľných, ktorá je tiež istou obeťou šírenia sociálnej neistoty, je 1,2 milióna detí, ktoré napriek sociálnemu charakteru vlády alebo teda napriek tomu, že vláda o sebe tvrdí, že má sociálny charakter, tak sa neunúvala im do rozpočtu dať valorizáciu detských prídavkov. Stav je taký, že dnes to v rozpočte nie je. To znamená, keď niekto niečo myslí vážne, tak to dá na papier, to platí o rozpočte a to, samozrejme, platí aj o dohode sociálnych partnerov, ktorú ste nedosiahli, taký dátum a čas, kedy ste ju dosiahli, neexistuje. No a ešte jeden komentár mám k istej odbornej nespôsobilosti tímu, ktorým sa obklopujete, a to som si prečítal v novinách, ja vám zacitujem vyjadrenia generálneho riaditeľa Sociálnej poisťovne v súvislosti s druhým pilierom, ktorý v rámci toho istého článku hovorí: „Teraz,“ a myslí sa dnes, „má vláda problém, kde zobrať peniaze na dôchodky.“ V tom istom článku hovorí, kritizuje vlastne druhý pilier alebo výnosy z druhého piliera, „keď mi niekto povie, že vie predpovedať vývoj finančného trhu na 5 rokov dopredu, tak mu poviem, že je šarlatán“. A v tom istom článku zároveň tvrdí „po 10 rokoch mnohí zistia, že z druhého piliera menej, ako keby mali dôchodok len z prvého piliera“. To znamená, váš vysoký manažér hovorí o niekom, kto predvída na 5 rokov výnosy, že je šarlatán, sám už garantuje výnosy za 10 rokov z prvého piliera, o ktorom zároveň hovorí, že nevie, kde dnes naň vezme peniaze. Pani ministerka, to ja považujem za odbornú nespôsobilosť tímu. K zákonu samotnému. Už len niekoľko hodín nás delí od hlasovania o zákone, ktorý líder socialistov nazýva zákonom roka. Áno, Zákonník práce by si v ktorejkoľvek európskej krajine zaslúžil pomenovanie zákon roka. Aký iný význam by si mohol prisvojiť túto ambíciu, keď počas jeho účinnosti bolo k dnešnému dňu vytvorených viac ako 137-tisíc pracovných miest. Aký iný zákon si zaslúži označenie zákon roka, keď vďaka nemu klesla nezamestnanosť o viac ako 10 %. Zákonník práce je silný motivačný prvok podporujúci ekonomický rast našej krajiny a zároveň je podstatným faktorom poklesu sociálnej závislosti ľudí od rôznych sociálnych dávok. Samozrejme to, aby ľudia neboli odkázaní na sociálne dávky, aby boli slobodní a mohli si svojou prácou zarábať bolo, je a bude naším trvalým programom, ktorý sme aj na týchto číslach, ktoré som vám práve povedal, realizovali. Dámy a páni, dnes pracuje o 137-tisíc Slovákov viac ako pred 3 či 4 rokmi. Som presvedčený, že na pracovný kódex, ktorý platí momentálne na Slovensku, by bola hrdá každá krajina EÚ či OECD, ale aj ktorákoľvek socialistická vláda. Už som hovoril vo faktickej poznámke, že neprítomnosť premiéra počas ním nazývaného zákona roka podľa mňa vyjadruje, čo si o tom zákone skutočne myslí a čo si myslí o spôsobe, akým sme k nemu prišli. Základnú otázku, ktorú si možno teraz položiť je prečo. Prečo je potrebné zásadným spôsobom meniť zákon, ktorý ľuďom vytvára podmienky pre ich slobodné rozhodovanie, ako si chcú upraviť čas, ako sa chcú dohodnúť na pracovných podmienkach a podobne. Jednoducho povedané, prečo je nutné meniť to, čo ľudí zbavuje závislosti od vysokých štátnych podpôr a zároveň im dáva prácu, dáva im slobodu, ale aj zodpovednosť. Dámy a páni, Slovensko má úspešný Zákonník práce nielen z hľadiska jeho výsledkov, ale aj z hľadiska spôsobu, akým sa k nemu verejnosť odborná, politická a, samozrejme, aj vtedajšia koalícia dopracovala. A tento zákonník má, mal teda už v čase jeho tvorby dispozície byť dobrou, úspešnou, štandardnou európskou právnou normou. Ak sa vrátime do nedávnej minulosti a spomenieme si na rodiacu sa predloženú novelu Zákonníka práce, môžeme len porovnávať neporovnateľné, slabé odborné a manažérske  zázemie, čo som dokladoval hneď v úvode svojho prejavu. Neprofesionalita, necitlivosť predkladateľa Zákonníka práce bola sprevádzaná ťažko pochopiteľnou osvetou rovno v bulvárnou denníku. Výsledkom je, že dnes aj racionálne pozmeňujúce návrhy koaličných partnerov premiér vlády zaryto odmieta. Áno, vyjadril sa na začiatku týždňa, že prejdú len veci, ktoré sú, citujem, „z koaličnej kuchyne“. Vy sama ste v jednom rozhovore v elektronickom médiu povedali, že pani Radičovej neprejde nič. Dámy a páni, v novele Zákonníka práce ide však o oveľa viac ako len o naplnenie často nereálnych a oporu nemajúcich požiadaviek odborárskych bosov či rodených odborových funkcionárov. Ide tu o celkový pohľad na fungovanie spoločnosti  v 21. storočí, ide tu o odkrojovanie demokracie, ide tu znovu o zápas o demokraciu. Ak dnes dovolíme, aby v novele Zákonníka práce o slobodnom rozhodovaní zamestnanca a vzájomnej dohode zamestnanca a zamestnávateľa, napríklad pri úprave pracovného času zamestnávateľom rozhodovalo pár platených odborových funkcionárov, s ktorými zamestnanec nemá nič spoločné, tak potom si táto vládna koalícia bude môcť dovoliť oveľa, oveľa viac. Mal som vo faktickej poznámke ešte ďalšie vetvu tohto uvažovania, a to tú, že keď zavedieme tzv. odborárskeho úradníka, ktorý musí povinne vstúpiť do dohody medzi zamestnancom a zamestnávateľom, zvyšujeme riziko korupcie. Všade tam, kde niekto bude subjektívne rozhodovať, je priestor pre korupciu, je to štandardná teória o tom, ako korupcia vzniká, nie je to nič, čo by bolo špeciálne pre tento zákonník a z týchto istých dôvodov nevidím dôvod, prečo by to malo zase obísť aj vzťahy zamestnanca, zamestnávateľa, keď mu tam nasilu vsunieme odborárskeho úradníka. Odbory sú okrem toho organizáciou, ktorej podľa posledných prieskumov nedôveruje nadpolovičná väčšina obyvateľov. Odborom neveria ani zamestnanci a ja osobne mám pocit, že už aj časť samotných odborových funkcionárov nedôveruje združeniu, ktorého sú členmi. Veď právomoci týkajúce sa schvaľovania pracovného času takejto skupine relatívne zamestnaných ľudí poškodí zamestnancov a poškodí pracujúcich, ktorí robia v mnohých prípadoch aj za 10 či 12-tisíc korún. V tejto súvislosti by som chcel podať pozmeňujúci návrh, ktorý sa týka prílišného zahrňovania odborov do vecí, na ktoré môžu mať podľa môjho názoru len negatívny vplyv. Je to pozmeňujúci návrh k čl. I. Po prvé. Novelizačný bod 22 sa vypúšťa a druhý novelizačný bod 65 znie: „V § 88 ods. 1 sa slovo  „prerokovaní“ nahrádza slovom „dohode“ a za slová „so zástupcami zamestnancov“ dopĺňajú slová  „alebo po dohode so zamestnancom.“.“ To je plne v intenciách prejavu, ktorý som teraz predniesol, nech sa páči. Vážení kolegovia a kolegyne z koalície, vás chcem poprosiť, aby ste teraz tak ako v jednotlivých výboroch predkladali vaše pozmeňujúce návrhy a stáli za nimi rovnako ako vo výboroch aj tu v pléne, teda za ne hlasovali. Pokúste sa, prosím, ešte raz racionálne zdôvodniť predsedovi vlády, že to, čo navrhuje v Zákonníku práce poškodí pracujúcich ľudí a poškodí to aj pracujúcich ľudí, ktorí pracujú za nízku mzdu a hrozba prepúšťania bude veľmi reálna. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)