D. Lipšic, podpredseda vlády a minister spravodlivosti SR: (2003-04-24):
Najskôr k výhradám pána poslanca Fica, ktorý navrhoval, aby nebol schválený bod 3 spoločnej správy, pretože by to potom mohlo viesť ku konfliktu s navrhovaným znením § 43 ods. 1. Žiaľ, aj tento návrh bol zrejme spôsobený tým, že pán poslanec si neprečítal riadne § 29 platného Trestného zákona, pretože § 29 ods. 3 platného Trestného zákona špecifikuje okolnosti, za ktorých je možné uloženie trestu odňatia slobody na doživotie. Práve ak sa tam včlení ešte aj § 43 ods. 1, tak bude možné doživotné odsúdenie pri splnení kritérií v § 43 ods. 1, ale aj tých špecifických, ktoré sú ustanovené v § 29 ods. 3. To je rozdiel medzi § 29 ods. 3 a ods. 2 a bolo by dobré, keby si pán poslanec Fico tento názor skorigoval. Pán poslanec Fico ešte navrhol v bode 8, že je príliš vágne formulovaný. Mne osobne by neprekážalo, keby bod 8 nebol schválený, ale ide vlastne o možnosť, aby súd mohol korigovať situáciu, kedy by príliš prísne dopadla aplikácia novely Trestného zákona na osobu, ktorá spáchala dva delikty už v minulosti. Pán poslanec Fico tvrdil, že ide o 28. novelizáciu a opýtal sa ma, či budú do rekodifikácie ďalšie novelizácie. Nuž, opýtal by som sa aj ja pána poslanca Fica, či budú aj ďalšie novelizácie. Pretože v minulom funkčnom období tri novely Trestného zákona predložil pán poslanec Fico. K rekodifikácii. Rekodifikácia už koncom apríla pôjde do pripomienkového konania tak, aby na prelome tohto a budúceho roka boli obidva návrhy trestných kódexov v parlamente, tak, aby mal parlament relatívne dlhý čas na diskusiu k návrhom nových kódexov, aby mohli byť do leta budúceho roka prijaté. Tam počítame s minimálne polročnou legisvakančnou lehotou, pretože ide o nové kódexy. Mali by nadobudnúť účinnosť, ak budú schválené, od 1. januára 2005. Pán poslanec Fico argumentoval aj tým, že ide o preberanie prvkov anglo-amerického systému. Sčasti je to pravda, ale kontinentálne právo je predsa ovplyvňované aj anglo-americkým právnym systémom, a dokonca aj trestné právo, a dokonca aj trestný proces, kde sa preberajú mnohé prvky kontradiktórnosti. Pred pár mesiacmi navrhoval pán poslanec Fico po vzore anglo-americkej úpravy rozšírenie medzinutnej obrany. Dokonca o tom písal knižku. Navrhoval zákon o preukazovaní pôvodu majetku, ktorý má tiež inšpirácie v anglo-americkom systéme. Vtedy mu to neprekážalo, teraz mu to prekáža. Zdá sa mi, že nejde o celkom principiálny argument, a vecne sa mi zdá byť už úplne pomýlený. Keď hovoril o tom, že diskutovali o preberaní porotných systémov v rámci rekodifikačnej komisie v bývalom Česko-Slovensku, rád by som len poznamenal, že poroty v trestnom súdnictve pozná aj kontinentálne právo, či Rakúsko, alebo Belgicko, takže tam je potrebné tiež možno sa oboznámiť s inými právnymi úpravami. Takisto sa pán poslanec Fico zamyslel, prečo sa týka navrhovaná zásada trikrát a dosť len trestných činov proti životu a zdraviu, a nie aj majetkových deliktov. No po prvé preto, že štát, samozrejme, musí chrániť životy, zdravie a majetok občanov. Ale zhodneme sa asi všetci na tom, že v prvom rade životy a zdravie. A voči nim sú namierené násilné trestné činy. Nakoniec to, že násilné trestné činy sú odhaľované v priemere na 90 %, dáva záruku, že prijatie tejto zásady bude v praxi efektívne. Pán poslanec zároveň tvrdil, že súdy môžu ukladať aj vysoké tresty. Prax je však taká, že súdy ukladajú väčšinou tresty na spodných hraniciach trestných sadzieb. Pred mesiacom som si prečítal jednu správu o jednom delikte v tlačovej agentúre. Išlo o osobu, ktorá sa v minulosti dopustila niekoľkých trestných činov, okrem iného dvoch trestných činov lúpeže. Spáchala veľmi brutálny čin so sexuálnym motívom, pri ktorej došlo k usmrteniu jednej osoby. Veľmi brutálnym spôsobom, ktorý nebudem uvádzať. Táto osoba – obvinený dostal trest 8 rokov. Po 4 rokoch bude môcť požiadať o podmienečné prepustenie. Ja sa bojím, keď táto osoba vyjde znovu do ulíc po 4 rokoch, akým spôsobom sa bude správať a tá hrozba recidívy v tomto prípade je podľa mojej mienky obrovská. Pán poslanec Fico hovoril, že z hľadiska toho, že sa zákon bude vzťahovať aj na predchádzajúce odsúdenia, ide o nerovnosť. No opäť sa mi zdá, že zo strany pána poslanca Fica ide o neprincipiálny argument. Tu je zákon z 9. júla minulého roku o ochrannom dohľade, ktorý predložil pán poslanec Fico. Týka sa aj recidivistov, ktorí sa recidívy dopustili pred účinnosťou zákona. Bolo by fajn, keby argumentácia bola principiálna, a nie účelová podľa toho, o aký návrh zákona ide. Zároveň tu spomenul, a to spomenul aj pán poslanec Mečiar, že sa zásada týka aj nedovoleného prekročenia štátnej hranice. Len treba čítať zákon. Týka sa len druhého odseku, keď je nedovolené prekročenie štátnej hranice spáchané v organizovanej skupine alebo v úmysle zakryť, alebo uľahčiť spáchanie iného trestného činu. A potom sa týka § 171b, keď ide o násilné prekročenie štátnej hranice a tiež vo forme organizovanej skupiny, so zbraňou alebo v úmysle zakryť iný trestný čin, alebo ak je tam spôsobená ťažká ujma na zdraví, alebo za brannej pohotovosti štátu. Jednoducho treba čítať Trestný zákon. K ďalšej výhrade, že by sa týkal trestného činu lúpeže. Pozmeňujúci návrh ústavnoprávneho výboru znie tak, že by sa do zásady trikrát a dosť počítali len trestné činy, pri ktorých došlo k potrestaniu, teda k odsúdeniu na nepodmienečný trest. Menej závažné formy násilných trestných činov, pri ktorých dochádza k podmienečnému odsúdeniu, by sa vôbec v rámci tejto zásady neaplikovali. Navyše náš Trestný zákon ešte pozná ďalší inštitút – mimoriadne zníženie trestu, kde by sa takisto neaplikovalo nepodmienečné odsúdenie. Okrem toho celé hmotné trestné právo je založené na materiálnom chápaní trestného činu, to znamená, okrem splnenia formálnych znakov je potrebné naplniť aj materiálny znak, ktorým je spoločenská nebezpečnosť. Okrem toho pán poslanec Fico namietol spätnú účinnosť návrhu zákona. Mrzí ma, že tu nie je, ale rád by som mu ponúkol jednu úvahu. Obávam sa, že by na ňu ťažko hľadal protiargumenty. Výnimočný trest, ten, ktorý navrhujeme v návrhu novely, sa ukladá len za tretí a posledný trestný čin, nie aj za tie predchádzajúce dva. Ak by to bolo opačne, tak by sa predchádzajúce odsúdenia nemohli posudzovať ani ako priťažujúca okolnosť a vôbec by nebola možná obzvlášť nebezpečná recidíva, pretože by to porušovalo ešte ďalší ústavný princíp a to je zásada obsiahnutá v článku 50 ods. 5 ústavy, že nikoho nie je možné stíhať ani trestať dvakrát pre ten istý čin. Teda zásadu ne bis in idem. Je zjavné, že nič také nehrozí ani v platnom Trestnom zákone, a teda argument o retroaktivite je podľa mojej mienky pomýlený. K pánovi poslancovi Abelovskému, ktorý povedal, že aj tak väčšina ľudí, na ktorých sa táto zásada bude vzťahovať, sú vo väzení. Je to pravda. A potom vyjdú na slobodu, spáchajú ďalší trestný čin, aj štvrtý, aj piaty, aj šiesty, znovu idú do väzenia. Ale práve aplikácia tejto zásady eliminuje tie prestávky vo väzení, počas ktorých sú na slobode páchané ďalšie a ďalšie násilné trestné činy. Takisto povedal, že nemá deterenčný alebo preventívny – v zmysle generálnej prevencie – účinok. Ja to ani netvrdím. Možno nemá, ale má represívny účinok tým, že izoluje osoby, ktoré vo vysokej frekvencii páchajú násilné trestné činy. Samozrejme, že to bude mať vplyv aj na väzenstvo, aj na počet odsúdených vo výkone trestu. Ale máme zrejme len dve možnosti. Buď budú tieto osoby vo väzení a budú štát niečo aj stáť, alebo budú v našich uliciach. A ja sa skôr bojím tej druhej alternatívy. Takisto spomenul pán poslanec Abelovský, že hrozí tu brutalizujúci efekt. Musím povedať, že s týmto argumentom som sa stretol v literatúre len pri jednom druhu trestu, ktorý niektorí poslanci podporujú, pri treste smrti. Ale takisto musím skonštatovať, že bez toho, aby táto zásada bola v našom Trestnom zákone aplikovaná, od roku 1990 neustále narastá brutalita trestnej činnosti. Odcitujem tiež z jednej tlačovej správy súdneho lekára, ktorý sa k narastajúcej brutalite násilnej trestnej činnosti vyjadroval. Citujem: „Keď niekedy bolo tých bodných rán 5-6, nie je výnimkou, ako u nás bolo v poslednom prípade 48 bodných rán. V Prešove sme mali 88 bodných rán. Košickí kolegovia popisujú vyše 100 bodných rán.“ Čiže trestná činnosť sa brutalizuje a povedať, že máme na slobode, v našich uliciach, v našich mestách ľudí, ktorí majú potenciál páchať tak brutálnu trestnú činnosť, že by sme ich nemali strašiť privysokými trestami, tento argument sa mi zdá byť absurdný. Navyše tu už bude mať súd možnosť rozhodnúť o troch rôznych trestoch: 25 rokov, relatívne doživotie a absolútne doživotie, ktoré návrh novely tiež zavádza a o ktorom sa v diskusii veľa nehovorilo. Návrh novely zavádza ešte jeden druh výnimočného trestu a presne špecifikuje kritériá na jeho uloženie a to je trest absolútneho doživotia. Exkurz z Ameriky bol, samozrejme, zaujímavý, ale musím povedať, že napriek tomu, čo tu bolo tvrdené, žiaden štát zásadu trikrát a dosť nezrušil. Inými slovami, demokraticky zvolené parlamenty sú presvedčené, že táto zásada funguje. K pánovi poslancovi Mečiarovi. Tiež ma mrzí, že odišiel, keď povedal svoje argumenty. Musím povedať, že jeho argumentácia spočívala najmä v tom, že si neprečítal návrh novely Trestného zákona a zrejme ani Trestný zákon, pretože v opačnom prípade by musel prísť k záveru, že pri nedovolenom prekročení štátnej hranice, to, čo tvrdil, nie je pravdou, to už som spomenul. A pri drogových deliktoch sa uplatnenie tejto zásady týka § 187 ods. 2 písm. a), b) a c). A tie prečítam: „Odňatím slobody na 3 až 10 rokov sa páchateľ potresce, ak spácha čin uvedený v odseku 1 pre osobu mladšiu ako 18 rokov, pre osobu, ktorá sa lieči z drogovej závislosti.“ A ten čin v odseku 1 znamená výrobu, vývoz, dovoz, prevoz, kúpu, výmenu, iné zadováženie, predaj alebo sprostredkovanie drogy. Týka sa drogových dílerov. Bodka. Naozaj treba si zákony podľa mojej mienky, pán poslanec, čítať. Takže v závere by som chcel požiadať o podporu ctenú snemovňu s presvedčením, že návrh novely, ak bude schválený, prispeje k zvýšeniu bezpečnosti v našich uliciach, v našich mestách, v našich dedinách. Voči tejto zásade je možné mať, samozrejme, mnohé akademické výhrady, ale myslím si, že sú výrazne zoslabené, ak aplikácia tejto zásady zachráni ľudský život. A v mnohých prípadoch, ak by bola v minulosti aplikovaná v našom právnom poriadku, by ľudský život zachránila. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Chce sa k rozprave vyjadriť pán spoločný spravodajca? Áno. Pán spravodajca, máte slovo, nech sa páči. M. Abelovský, poslanec: Pani podpredsedníčka, kolegyne, kolegovia, v rozprave odzneli tri návrhy, jeden procedurálny, ktorý predniesol pán poslanec Fico a ktorý navrhol prerušiť rokovanie o tomto bode programu. Myslím si, že návrh, ktorý predniesol pán poslanec Mečiar, je prakticky taký istý, aj keď formulačne bol povedaný ináč, ale myslím, že smeroval k tomu istému, teda podľa rokovacieho poriadku prerušiť rozhodovanie o tomto bode, že môžem to tak ustáliť. A je tu aj návrh pána poslanca Galbavého, ktorý z formálnej stránky napĺňa formálne predpoklady na pozmeňujúci návrh, pretože je opatrený 19 podpismi poslancov. Keďže podľa rokovacieho poriadku treba hlasovať najprv o procedurálnych návrhoch, ale ešte predtým by som sa chcel opýtať pána ministra, či si osvojuje aj doplňujúci návrh pána poslanca Galbavého, ktorý bol písomne predložený a bol rozdaný všetkým poslancom, pretože to považujem z hľadiska rokovacieho poriadku a ustanovenia § 83 ods. 4 rokovacieho poriadku za dôležité. Pretože je evidentné, že tento doplňujúci návrh je nad rámec prerokúvanej novely Trestného zákona a objavuje sa prvýkrát. Neprichodí mi hodnotiť jeho obsah, len ako možno právnik, zaoberajúci sa trestným právom, chcem poukázať na to, že ak by bol tento návrh prijatý, prakticky by znamenal nemožnosť postihnúť akýkoľvek verbálny útok na verejného činiteľa. To znamená napríklad vynadanie policajtovi, príslušníkovi väzenskej a justičnej stráže, pokiaľ vykonáva a je v pozícii verejného činiteľa, starostu a tak ďalej. Ja nemám s tým osobný problém, ale len poukazujem na to, že z toho znenia § 156 ods. 3 to vyplýva. Ak teda budeme o tomto návrhu hlasovať, tak len chcem pripomenúť, že ide o pomerne závažný zásah do existencie tohto ustanovenia § 156, ktorý v tom 1. a 2. odseku znamená v podstate tiež síce verbálne, ale vyhrážanie, ale tu je, teda hrubo urazí, má sa tým na mysli najmä nadávka, teda verbálny útok. Takže dávam to na zváženie. Takisto predtým, ako poprosím pani podpredsedníčku, aby dala hlasovať, keby sa vyjadril pán minister, či si osvojuje tento návrh. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán minister, môžete sa vyjadriť k tomuto návrhu a k predneseným pripomienkam.