D. Lipšic, minister spravodlivosti SR: (2003-10-28):
Veľmi stručne k pozmeňujúcim návrhom. Najskôr mal pozmeňujúce návrhy pán poslanec Abelovský k bodu 1 pozmeňujúceho návrhu. Musím povedať, že podľa mojej mienky ide o znenie, ktoré nie je celkom zrozumiteľné a jasné a mohlo by v budúcnosti značným spôsobom zasiahnuť do istoty v právne úkony advokáta. Zároveň sa domnievam, že súčasná úprava v Občianskom zákonníku upravuje neplatnosť právnych úkonov dostatočným spôsobom. K bodu 2. Navrhované znenie opomína komanditnú spoločnosť, ktorú včlenil do návrhu zákona o advokácií ústavnoprávny výbor, s čím ja vyjadrujem súhlas, ale bod 2 nekorešponduje s tým, čo je uvedené v spoločnej správe. K bodu 4. Vypustenie písmena i) v § 30 je podľa mojich kolegov v priamom rozpore s článkom XI smernice č. 98/5/ES. Ja ju zacitujem: „Jeden alebo viacerí právnici, ktorí patria do toho istého zoskupenia vo svojom domovskom členskom štáte a ktorí vykonávajú v hostiteľskom členskom štáte povolenie na základe profesijného titulu svojej domovskej krajiny, môžu vykonávať profesijnú činnosť v pobočke alebo agentúre svojho zoskupenia v hostiteľskom členskom štáte.“ Takisto navrhované znenie bodu 4 úplne vylúči z poskytovania právnych služieb na našom území občanov WTO. Tam to vládny návrh zákona viaže na podmienku reciprocity, okolo ktorej boli veľké nezhody a kontroverzie, ale myslím si, že je to podmienka, ktorá je spravodlivá. Ak po nás nejaký štát chce, aby sme umožnili podnikanie ich advokátom, musí byť zároveň umožnené podnikanie našich advokátov v tom štáte, o ktorý ide. Podmienka reciprocity je podľa mňa podmienkou úplne elementárnej spravodlivosti. K pánovi poslancovi Husárovi, musím sa vyjadriť k jeho pripomienkam, najmä čo sa týka ústavnosti. Ak by platil argument protiústavnosti návrhu zákona, tak by, len čo štát zákonom zriadi inštitúciu, konkrétnu komoru, nemohol by ju zákonodarca s výnimkou dobrovoľného rozpustenia nikdy zrušiť. Proste zákonodarca by nemohol zrušiť zákon, ak by sa nechcel dostať do sporu s ústavou. Čo je relatívne nová doktrína ústavného práva a myslím si, že nie je ani platná. Proste myslím si, že zákonodarca tak, ako zriadi komoru zákonom, môže zákon zrušiť. Je to jeho suverénne právo a nie je viazané na súhlas príslušnej komory. Čo sa týka otázok majetkového vyrovnania, my sme o tom dlho diskutovali aj s ústavnými právnikmi a prišlo sa k riešeniu, že návrh poskytuje dostatočnú legisvakančnú lehotu, keďže bol predložený ešte v prvom polroku tohto roku, aby komora komerčných právnikov naložila so svojím majetkom podľa svojej vôle, len v prípade, ak sa nič nestane, tak potom ten majetok bude majetkom novej advokátskej komory od 1. januára. Samozrejme v súčasnosti legisvakančná už je kratšia, lebo sa prerokovanie návrhu posunulo o niekoľko mesiacov, k tomu smeruje návrh pána poslanca Elsnera, posunúť účinnosť. Ale to je na diskusiu. Tam si myslím, že by sa vytvoril priestor práve aj na riešenie tejto situácie. Čo sa týka § 14, dedenia, no tak tam majú dedičia, ktorí nie sú advokátmi, právo na vyrovnávací podiel. A myslím, že riešenie zvolené v návrhu zákona je riešenie, ktoré sleduje legitímny cieľ a tým legitímnym cieľom je, aby spoločníkmi, teda vlastníkmi v spoločnosti s ručením obmedzeným poskytujúcej právne služby boli len advokáti. To je len absolútne legitímny cieľ smerujúci k tomu, aby bola na adekvátnej odbornej úrovni poskytovaná právna pomoc. Nevidím tam žiaden rozpor s ústavou. Proces dedenia tak či tak upravuje zákon. Ak by sme prijali takúto argumentáciu, tak by napríklad aj inštitút vydedenia musel byť protiústavný. Čo tak celkom zjavne nie je. Ja by som sa ešte vyjadril k tomu, aký je dôvod na zrušenie komory. Musím povedať, že to dôkazné bremeno je nastavené zle. Dôkazné bremeno by malo byť nastavené opačne. Ak komora alebo profesia chce byť zriadená zákonom, sankcionovaná právnym poriadkom štátu, tak je dôkazné bremeno na nej povedať, prečo to tak musí byť. A ja nevidím racionálny dôvod, jeden jediný racionálny dôvod odlišovania komerčných právnikov a advokátov. Je tam dôvod historický, pretože bývalí podnikoví právnici sa pretransformovali na komerčných právnikov, ale dnes už ten dôvod neexistuje. Ak sa tvrdí, že aj iné krajiny majú takéto rozdelenie, musím povedať, že ide o zavádzanie. Takéto rozdelenie má Poľská republika, bodka. V Británii je rozdelenie na soliciterov a barristerov, čo je rozdelenie úplne iné a ak to niekto chce porovnávať s advokátmi a komerčnými právnikmi, je to nezmysel. Ide o úplne iné delenie, ktoré vzniklo na základe toho, že len časť právnikov vystupuje v konaní pred súdmi, to sú barristeri. K otázke vzniku konkurenčného prostredia. Ja som to v úvode povedal. Konkurenčné prostredie musí byť vo vnútri podnikania, nie v rámci dohľadu nad podnikaním, inak by sme museli prísť k záveru, že by sme mali zriadiť dva živnostenské úrady, alebo dva typy živnostenských úradov registrujúcich živnostníkov. Veď ten argument sa ďaleko nedostane, pretože podľa mojej mienky nie je vecný. A práve návrh zákona rozširuje konkurenciu vnútri podnikania. Tam nevidím žiaden problém. Pozmeňujúci návrh pána poslanca Miššíka je podľa mňa veľmi dobrý, pretože odbúrava pripomienku, ktorá tu bola spomínaná, že komerční právnici nie sú odborníkmi na trestné právo a čo sa stane v prípade, ak budú ustanovení ex offo ako obhajcovia. Tak práve tento pozmeňujúci návrh to rieši. Rieši to tak, že advokátska komora bude pripravovať zoznam advokátov, ktorí pôsobia v oblasti trestného práva, ktorí súhlasia s tým, že budú ustanovovaní za obhajcov ex offo a tento zoznam bude distribuovaný na všetky súdy a z týchto zoznamov budú ustanovovaní obhajcovia ex offo. To je aj dnešná prax. Veď väčšina - aj v súčasnosti - advokátov trestné právo nevykonáva a nikto nemá záujem, aby bola právna pomoc obvinenému v trestnom konaní poskytovaná nekvalitne. Ale, samozrejme, to je aj jediný rozdiel. Jeden jediný, ktorý v právnom poriadku medzi advokátmi a komerčnými právnikmi je, že komerční právnici nezastupujú obvineného v trestnom konaní. Žiaden iný rozdiel v právnom poriadku nie je. A preto to odlíšenie stanovené v dvoch zákonov je iracionálne a opakujem, má len historickú príčinu. Na záver sa vyjadrím k pozmeňujúcemu návrh pani poslankyne Laššákovej. Ak by ten pozmeňujúci návrh prešiel, tak vznikne aj legislatívne taká veľmi zaujímavá situácia, pretože potom, myslím, čl. 76 bude znieť: „Slovenská advokátska komora je právnym nástupcom doterajšej Slovenskej advokátskej komory.“ Čiže zrušíme komoru, ktorú tým istým zákonom znovu zriadime. To je, musím povedať, legislatívne ťažko akceptovateľné a preto z dôvodov uvedených v tomto mojom vystúpení nesúhlasím s navrhovaným pozmeňujúcim návrhom. Ďakujem veľmi pekne, pán predseda.