Paška, Jaroslav, poslanec NR SR (2019-03-28):
Vážená dáni, pani predsedajúca, milé dámy, vážení páni, dovoľte mi, aby som úvodom prečítal návrh z uznesenia, ktorý je síce rozdaný aj písomne, ale vzhľadom na to, že je to pomerne krátka definícia a krátke uznesenie, tak si ho dovolím aj predniesť. Takže uznesenie Národnej rady Slovenskej republiky z 26. marca 2019, ten termín budeme musieť zrejme zmeniť. Bolo podané 26. marca, neviem, či bude prijaté, ako bude prijaté. Uznesenie Národnej rady Slovenskej republiky k procesu ratifikácie Dohovoru Rady Európy o predchádzaní násiliu na ženách a domácemu násiliu a o boji proti nemu Slovenskou republikou, jedná sa o tzv. Istanbulský dohovor. Národná rada Slovenskej republiky žiada vládu Slovenskej republiky, aby nepokračovala v procese smerujúcom k ratifikácii Dohovoru Rady Európy a predchádzaniu násiliu na ženách a domácemu násiliu a o boji proti nemu Slovenskou republikou. Poveruje predsedu Národnej rady Slovenskej republiky, aby informoval vládu Slovenskej republiky o tomto uznesení. Zdôvodnenie, ktoré je uvádzané na tomto návrhu, pozostáva k tomu, že vlastne konštatujeme, že k Dohovoru Rady Európy pristúpila Slovenská republika v roku 2019. Existujú však vážne pochybnosti pri výklade viacerých ustanovení tohto dohovoru, že je v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky. Predkladaný dohovor totiž nerieši iba zámer predchádzaniu násiliu na ženách a domácemu násiliu, ale prináša aj rozpor s ústavou slovenskou, rozpor s Ústavou Slovenskej republiky v oblasti definícii manželstva ako zväzku muža a ženy. Jedným z hlavných nedostatkov textu je definícia pojmov gender – v preklade rod, čo je obsiahnuté v čl. III písm. c) Istanbulského dohovoru. Na účely tohto dohovoru pod pojmom rod sa rozumie súbor spoločnosťou vytvorených rolí, vzorov správania sa, činností mužov a atribútov, ktoré daná spoločnosť považuje za primerané pre ženy a mužov. Aj odstraňovanie rodových stereotypov je nejasné a dá sa vykladať rôzne, čo by opäť mohlo priniesť významne k odlišnej interpretácii medzi spoločenským životom u nás a, povedal by som, normami, ktoré sú zavedené v našej, v našej legislatíve, a požiadavky medzinárodného spoločenstva, ktoré stojí za týmto dohovorom. Čl. 12 ods. 1 Istanbulského dohovoru uvádza, že zmluvné strany prijímajú potrebné opatrenia na účel podpory zmien v spoločenských a kultúrnych modeloch správania sa žien a mužov s cieľom odstrániť predsudky, zvyky, tradície a všetky ostatné zvyklosti, ktoré sú založené na myšlienke podradenosti žien alebo na stereotypných roliach žien a mužov. A v tejto oblasti, nazdávame sa, že príliš voľná, sú voľné formulácie a rôzne, povedal by som, interpretácie, takže nám to prináša napriek tomu, že je tento dohovor, nie je ratifikovaný, nám to prináša problémy aj do nášho spoločenského života. Vieme, že už napríklad na školách sa rozširujú isté dotazníky, tlačivá a dokumenty, ktoré v zmysle filozofii Istanbulského dohovoru vyvolajú, povedal by som, isté napätie, pretože rodičia, ktorí sa dostávajú k týmto dokumentom a ktorí sa dozvedajú o tom, akým spôsobom je zabezpečená výchova ich detí, protestujú a obracajú sa na nás s požiadavkou, aby sme takéto formy sociálneho inžinierstva v našej republike neuplatňovali. Takže ešte by som pokračoval v rámci úvodného slova takým dôvetkom a vysvetlením, ďalšími skutočnosťami, ktoré sa týkajú a motivujú nás, aby sme tento návrh predniesli. Asi žiaden medzinárodný dohovor v ľudských, o ľudských právach doposiaľ nevzbudil na Slovensku taký veľký záujem spoločnosti aj kontraverziu ako tento v roku 2011 prijatý Istanbulský dohovor. Proti jeho ratifikácii sa písali protestné listy. Výzvy organizovala občianska petícia, predstavuje viac ako stovka slovenských občianskych organizácií, burcovala sa cirkev a v jej ohľade aj mnohí politici. Úvodom treba pripomenúť, že dôvodom tohto odporu nie je odmietanie boja proti násiliu na ženách, ale jeho problematická terminológia a s ňou súvisiace sociálne, sociálnym inžinierstvom významom posunuté charakteristiky a definície spoločenských modelov súžitia. V terminológii Istanbulského dohovoru ide predovšetkým o významové posunutie termínu gender – rod, ako som uviedol už pri odôvodňovaní uznesenia, ktorý je od roku 1998 obsiahnutý v medzinárodnom právo, konkrétne v Rímskom štatúte Medzinárodného súdu ako synonymum pojmu sex – pohlavie a charakterizovali významovým poukazom na dve rozdielne biologické pohlavia človeka, t. j. muža a ženy. Pre potreby formulovania definícii Istanbulského dohovoru autori dokumentu totiž posunuli pôvodnú uvedenú významovú charakteristiku pojmu gender – rod od založenia na jej väzby na biologické pohlavie k fiktívnej charakteristike podľa súboru spoločnosťou vytvorených rolí vzorov, správania, činností a atribútov umožňujúcej z kombinácie biologickej podstaty pohlavia a osobnostnej výbavy sebaurčenia odvodzovať od doposiaľ zaužívaných označení muža a ženy aj iné charakterizovania osôb. Významové oddelenie biologickej podstaty človeka od jeho väzby na mentálny status vnímania svojej osoby vo vzťahu k spoločenskému modelu správania sa tak síce formálne vytvoril istý priestor pre špekulácie o filozofii zaužívaných partnerských modelov súžitia v spoločnosti. Odbornou a legitímnou otázkou však stále ostáva, či to má takýto prístup formovania nových spoločenských vzťahov a je náležitý a prirodzený základ. Preto je namieste istá zdržanlivosť a citlivé vnímanie reakcií spoločnosti nad Istanbulských dohovorom, administratívne presadzované zásadné zmeny v po stáročiach evolúciou a generáciami formovaných partnerských rodinných väzbách a v spoločenských vzťahoch. Skutočnosť, že Istanbulský dohovor je medzinárodnou zmluvou a v prípade jeho ratifikácie bude Slovenská republika povinná zavádzať jeho filozofiu, pravidlá a mechanizmy aj do vnútroštátneho práva a miera pochopenia pre zavádzanie jeho nových spoločenských konštrukcií do života spoločnosti je stále rovnako nízka, považujeme za vhodné nepokračovať v procese ratifikácie tohto spoločenského, sociálno-politického experimentu a pristúpiť k prijatiu uznesenia, ako sme predniesli, ktoré ukončí ratifikačný proces. Toľko úvodom. Vážená pani predsedajúca, a súčasne by som chcel požiadať a prihlásiť sa do rozpravy ako prvý, pretože vzhľadom na reakcie, či už na výbore, v príslušnom gestorskom výbore aj z hľadiska médií by som chcel uznesenie, ktoré sme predložili, rozšíriť. Ďakujem.