J. Mikuš, poslanec: (2007-11-27):
Niektorí moji predrečníci včera povedali, že len druhýkrát od vzniku samostatného Slovenska alebo Slovenskej republiky sme svedkami odvolávania predsedu parlamentu. Ale len prvýkrát sa stala tak bezprecedentná vec, že na príkaz samotného predsedu parlamentu sa do návrhu zákona nedostal odsúhlasený poslanecký návrh. Vysvetlenie, že to bolo po konzultácii s právnikmi, neobstojí, lebo predseda parlamentu aj po kritike opozície a následnej medializácii si neuznal svoju chybu ani nevysvetlil, podľa akého predpisu alebo akej kompetencie konal. Toto, si myslím, je a priori najdôležitejšie. Koniec koncov ani nepoznáme mená tých právnikov, poradcov. Takže, pán predseda, po tejto skúsenosti, by som už nedal na ich rady. Pýtal som sa sám seba, prečo to predseda Národnej rady urobil, prečo človek, ktorý o sebe hovorí, že je pragmatik a uprednostňuje vecné riešenia, takto fatálne zneužil svoje postavenie. Pán predseda totiž viackrát ukázal, že má dvojitý meter na niektoré situácie a problémy v Národnej rade, keď vecnosť a zdravý rozum idú do úzadia a uprednostnené je politikum. Ale má sa porušiť ústava? Na druhej strane uznávam, že pri niektorých problémoch vo vedení schôdzí Národnej rady pán predseda navrhol vecné riešenie. A aj sme išli podľa neho, napr. vtedy, keď išlo o uznesenie ku Kosovu. Pragmaticky navrhol spojenie rozpravy alebo podobne konal pri návrhu kompromisného vyhlásenia k stému výročiu v Černovej. Ale keď išlo o podobný problém, problém prerokovať petíciu o zdravotných poisťovniach pred rokovaním o návrhu novely zákona, ktorého sa táto petícia bytostne dotýkala, čo bolo nielen logické, vecné, pragmatické, ale aj úctivé k tým vyše 150 000 občanov, ktorí  petíciu podpísali, tak pán predseda presadil zo svojej pozície, že sa prerokovala až na konci schôdze, vecne vlastne už zbytočne. Na schôdzi prerokujeme prezidentom vrátený zákon o sociálnom poistení a aj petíciu veľmi úzko súvisiacu s týmto zákonom. A opäť ako výsmech tým, ktorí ju podpísali, napriek opätovnej žiadosti zástupcov opozície je zaradená ako posledný bod programu. Dvojaký meter pána predsedu sa prejavuje aj v tom, akým spôsobom rieši, resp. nerieši vedenie schôdzí dvomi podpredsedami, porušovanie rokovacieho poriadku, komentovanie výstupov opozičných poslancov predsedajúcimi, odoberanie slova a tak ďalej. Spomínam si na kritiku nepriamych noviel zákonov zo strany poslancov Smeru v minulom volebnom období. Podotýkam, že dali by sa spočítať na prstoch jednej ruky. Ale teraz sa nepriame novely zákonov podávané poslancami Národnej rady a takisto ďalšie ministerstvami vypracované zákony, ktoré obchádzajú legislatívne pripomienkovanie tým, že si ich osvojujú a že ich predkladajú poslanci Národnej rady, predovšetkým strany Smer, stávajú úplnou samozrejmosťou na rokovaniach Národnej rady. Aká je to zmena od vyhlásenia pána predsedu o skvalitnení legislatívneho procesu? Tých dvojakých metrov nelogických, nevecných príkladov by sa našlo viac. A nebudem zdržiavať, pretože hovorili o nich moji predrečníci. Keď sa vrátim teda k otázke, prečo sa pán predseda odhodlal na krok, ktorý najväčšou mierou viedol k zvolaniu tejto mimoriadnej schôdze, tak si myslím, že politikum aj keď sa prejavuje stále viac, teraz sa prejavilo vo veľmi dôležitom bode programu, a to pri hlasovaní k zákonu. Myslím, že vecnosť sa vytratila, rozdiel rečí a skutkov sa prejavil v najnevhodnejšej chvíli, keď zlyhala poslankyňa spravodajkyňa, ministerka, ale aj celý poslanecký klub Smeru. Predseda Národnej rady však nemôže naprávať chybu, ktorá sa, mimochodom, môže stať, takýmto spôsobom, ktorý nemá nič spoločné, teraz parafrázujem slová klasika, s elementárnym prejavom demokracie a práva. Pán predseda, ak dnes nedostanete červenú a ostane pri oranžovej, čo je veľký predpoklad, berte to ako výstrahu pre to, aby ste kompetencie svojej funkcie predsedu parlamentu využívali pre a na všetkých poslancov a poslanecké kluby parlamentu rovnakým metrom, aby ste to, čo ste tak pekne povedali vo svojom úvodnom príhovore po zvolení za predsedu parlamentu, ste aj vecne plnili. A na druhej strane berte to ako výstrahu, že sa vždy ozveme adekvátnym spôsobom pri akomkoľvek porušení ústavy alebo zákona. Tentokrát je to návrh na vaše odvolanie, ktoré ja osobne podporím. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)