Kaník, Ľudovít, poslanec NR SR (2015-01-28):
Ďakujem, pán podpredseda. Najprv nadviažem ešte na predrečníka, že áno, je to proste tak, SMER má uzavretú písomnú dohodu o spolupráci s odbormi, stará známa vec a jednoducho SMER a odbory si tradične nahrávajú. Takže aj to divadlo včera bolo len súčasťou marketingu a divadla, ktoré malo za cieľ vyslať signál ľuďom, že ten prezident nie je až taký sociálny, že ktorý, malo za cieľ nejakým spôsobom naštrbiť jeho dôveryhodnosť, čo inak ako, myslím si, teda sa úplne minulo účinkom, ale o ničom inom to nebolo. Urazená ješitnosť, že prezident sa nerozprával s odborármi, tak teraz prídu demonštrovať pred Národnú radu. Čisto len politické marketingové divadlo, nič viac. A teraz k samotnému zákonu, ktorý tu máme na stole. Samozrejme, že ten zákon je deravý, je nedostatočný a nefunkčný. Absolútne s tým súhlasím. Hovoril som to aj vtedy, hovorím to aj dnes a zároveň potvrdzujem, že áno, zahlasovali sme za ten zákon vtedy. Nie preto, že si myslíme, že je dobrý, ale len a len z jediného dôvodu, a ten dôvod stále pretrváva ako jeden jediný dôvod, že to, že ten zákon sa tu objavil, vlastne dáva signál, že to je vážny problém, ktorý tu máme so schránkovými firmami a s tým, čo sa za nimi skrýva. Preto sme za to zahlasovali a preto zahlasujem za neho znovu. Nie preto, že tento zákon čokoľvek rieši. Nie, nerieši. Len, a ani nie preto, že si myslím, že prijatím tohto zákona sa čokoľvek zlepší, len udržujeme týmto spoločenskú debatu o tom, že tu máme vážny problém, že tu máme vážne tunelovanie a zneužívanie politickej moci v prepojení cez schránkové firmy na tunelovanie verejných financií. A zároveň na tejto schôdzi sa budeme zaoberať našou novelou, ktorú predkladám s Eugenom Jurzycom, novelou zákona o verejnom obstarávaní, ktorá sa zameriava na skutočný problém a navrhuje, ako ho odstrániť. Pretože ten skutočný problém, ktorým je tunelovanie verejných financií, kradnutie a obohacovanie sa na úkor občanov, nie je naháňanie schránkových firiem kdekade po svete, po holandských Antilách, po Belize a neviem po čom. To nie je cieľ, pretože to je už naháňanie vetra v poli. Tie peniaze sú už fuč vtedy, keď naháňame tých, ktorí to spôsobili, a spravidla to naháňanie je zbytočné, pretože sa tam maximálne dopracuje, pretože naše zákony asi na Holandských Antilách ani na Belize nemajú právnu moc nad nikým, tak sa tak maximálne dopracujeme k nejakému miestnemu administrátorovi, ktorý ošetruje tie schránkové firmy, alebo maximálne, ako v prípade cétečka, sa prihlási majiteľ renomovanej veľkej právnej firmy, že on je ten majiteľ, ako sa stalo v prípade piešťanského cétečka. Nič viac. Takže to je, to je zasa len taká postranná ulička. Ani register firiem, ktorý určite je fajn, keď tu bude, ale ani ten tento problém nevyrieši. Zapátrajme trošku v pamäti, vážené dámy, vážení páni. Pred už dosť mnohými rokmi, za vlády, za prvej vlády Mikuláša Dzurindu, keď nastupovala, bol tu problém akcií na doručiteľa. To je veľmi podobný prípad, ako sú schránkové firmy. Využíval sa na dosiahnutie toho istého, aby nikto nevedel, kto sa za danou firmou skrýva. Vtedy na to slúžili akcie na doručiteľa. Zrušili sa. Zmenil, odstránil sa tým problém? Nie. Našla sa iná cesta, ako realizovať to isté. Takže to, čo je podstatou problému, je zamedziť, aby dochádzalo k predražovaniu, zúžiť ten priestor na minimum, aby mohlo dôjsť k tomu, že vyhrá ponuka, ktorá vysoko prevyšuje normálnu cenu, ktorá sa dá na trhu dosiahnuť. A to je cenové porovnávanie, jednoducho povedané. My s Eugenom Jurzycom navrhujeme spôsob v tej novele, ako to dosiahnuť. Je to veľmi jednoduché. Akonáhle sa vyhlási verejné obstarávanie na niečo, vždy to verejné obstarávanie je na niečo, tak sa, tak Úrad pre verejné obstarávanie vykoná cenové porovnávanie toho, čo sa, čo sa ide súťažiť, a zverejní to na svojej stránke a v registri, aby všetci súťažitelia, obstarávateľ, verejnosť, médiá ešte pred tým, ešte pred tým, ako sa vyhodnotí súťaž, vedeli, aká je asi úroveň trhu, za koľko sa tieto obstarávané veci dajú obstarať, za koľko sa obstarávajú obvykle cétečká, za ktoré sa obstaráva kilometer diaľnice, keď sa stavia obchvat Bratislavy, pretože všetko vďaka digitalizovanému veku, internetu a prepojeniu celého sveta je porovnateľné. Všetko podobné sa už niekde udialo, spravidla. Možno nie na sto percent, ale na 99,9 % áno. Ja som sa o tom rozprával aj s predsedníčkou Úradu pre verejné obstarávanie. Stretli sme sa za týmto účelom a vysvetľovali sme si veci. Áno, bude to znamenať významnú zmenu v ich fungovaní. Určite by to znamenalo aj posilnenie kapacít, ktoré by sa museli na to vytvoriť, ale to by bolo riešenie. A to bude riešenie tejto situácie, keby bolo prijaté. Pretože potom nám je už v zásade jedno, či tá firma prichádza z Cypru alebo z Čiech alebo zo Slovenska, jednoducho dôležité by bolo, že sa minimalizuje možnosť, že dá o 100, 200, 300 % predraženú ponuku, že si to zmanipuluje tak, aby to tak bolo. A tie posledné udalosti, ja sa k nim tiež vrátim, tiež to spomeniem, ktoré sa za posledné dva – tri dni dostali na povrch, ako veľmi využíva práve inštitút schránkových firiem strana SMER a jej špičkoví čelní predstavitelia, je poburujúci. To, že minister hospodárstva pán Pavlis konal dlhodobo v rozpore záujmov, že bol členom Dozornej rady Fondu národného majetku, kde bol nominovaný Robertom Ficom, a zároveň jeho firma, ktorú vlastnil spolu s Andrejom Babišom, viedla proti Fondu národného majetku najväčší súdny spor vo Fonde národného majetku, kde štát môže prísť o 60 mil. eur, je neslýchaná vec. A že tento človek bol nominovaný následne do pozície ministra hospodárstva, kde sa okamžite zmenil zákon, tak aby mohol sám priklepnúť svojmu, svojmu bývalému spoločníkovi, možno aj súčasnému, Andrejovi Babišovi extrémne vysokú dotáciu pre jeho firmu Duslo Šaľa, je vec, ktorá sa hodí naozaj niekde do banánovej republiky, ale nie do Európskej únie. To, že práve títo spoločníci tesne pred voľbami predali svoju firmu niekde na Holandské Antily, len potvrdzuje, ako sa tento systém zneužíva a ako sa tu systém vládnutia SMER-u, ktorý inak nemôžme nazvať ako systémom korupcie a klientelizmu, realizuje v praxi. Toto je ďalší príklad toho, o čom sme sa tu bavili 50 hodín pri odvolávaní Roberta Fica pri kauze piešťanských kúpeľov. A ja si myslím, že toto je rovnako závažná a rovnako veľká kauza. Ja sa čudujem, že po včerajšku, kde už tieto veci boli naozaj verejne známe, nielen cez blog, ktorý to odhalil, tieto prepojenia, Robert Fico nekoná. Ako to, že pán Pavol Pavlis je ešte stále ministrom hospodárstva? Ako to, že už nepodal demisiu? Ako to, že ho Robert Fico okamžite neodvolal? Kde sú jeho slová o tom, že bude konať do minúty, keď budú podozrenia? Tu nie sú podozrenia, tu je nad slnko jasné, ako to je. Tu už netreba ďalšie dôkazy. To je všetko preukázané a jasné. Robert, či Pavol Pavlis by nemal už ani minútu ďalej byť ministrom hospodárstva. A ja si nemyslím, že je teraz na mieste alebo správne, alebo že by sme mali postupovať následne tak, že keď nebude konať Robert Fico, tak zvoláme mimoriadnu schôdzu na odvolanie ministra hospodárstva. Ja si myslím, že tu je zodpovednosť na Robertovi Ficovi. Keď nebude konať Robert Fico, mali by sme opäť zvolať mimoriadnu schôdzu s návrhom na odvolanie Roberta Fica. Keď mu nestačilo 50-hodinové odvolávanie pri kauze cétečka v Piešťanoch, tak asi by si to, asi si to potrebuje zopakovať, keď sa nepoučil, keď stále bude kryť tých ľudí, ktorí takýmto brutálnym spôsobom sa smejú do očí celej verejnosti. Pretože tým, že nebude konať, že neodvolá takéhoto ministra, jednoznačne hovorí, že je spolupáchateľ, že je spoluvinník, že je takisto zainteresovaný do tej kauzy a že o všetkom je dobre informovaný. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)