Blahová, Natália, poslankyňa NR SR (2016-09-23):
Ďakujem veľmi pekne aj za trpezlivosť, aj za ochotu. Vážené dámy, vážení páni, začnem osobne. Keď sa ma niečo hlboko dotkne, uzavriem sa do seba. Nie som z tých, ktorí verejne proklamujú, je suis, nelepím si na profil vlajky krajín, v ktorých prebieha dráma, nechodím si verejne pripomínať zverstvá minulosti, ani tie súčasné. Vtedy som zatvorená vo svojom vnútri a snažím sa vyrovnať so smútkom a hnevom, aby myšlienky, ktoré potom zo mňa budú vychádzať, boli konštruktívne, dávali zmysel a smer. To hlavné, s čím sa snažím bojovať, je však letargia a pocit, že si treba zvyknúť, že to inak nebude. Zmieranie sa a akceptovanie zla považujem za koniec progresu. Tam niekde začína prežívanie a končí život. Apatia totiž zabíja vôľu a silu k činom. Apatia je najsilnejšia zbraň hromadného ničenia, lebo dovoľuje malému zlu získať obrovskú silu, ktorej sa už nikto nebráni. Náš národ má za sebou históriu, ktorá účelne zasievala a využívala apatiu až do krajnosti. Pod vlajkou komunistov a nimi páchaných neprávostí ľudia v strachu rezignovali. Rezignovali na česť, pravdu, spravodlivosť, morálku. Rezignovali teda na najvyššie výsady svojho človečenstva. Zostal im každodenný život, ktorým sa pretĺkali bez ambícií a možnosti urobiť ho lepším. Boli ako zombie. Chýbala im viera, že sa veci zmenia. Apatia z nich urobila konzumentov toho najvzácnejšieho, krátkeho času, ktorý mali na svoj život. Nepomáhalo ani to, že každé ráno vyšlo slnko, že nebol hladomor, že nám nad hlavami nesvišťali guľky, že sme mali školy, škôlky, nemocnice, nepomáhalo, že sme si mali čo obliecť, že ľudia mali aj prácu, aj dovolenky, že chodili do kúpeľov, že mali mladomanželské pôžičky a byty zdarma. V spoločnosti vládla zlá atmosféra a paranoja. Každý bol potencionálnym nepriateľom a udavačom, lebo strach z mocných, ktorí si ukradli právo a spravodlivosť, ochromoval vôľu ľudí. Skutočné utrpenie prežívalo len zlomok obyvateľov, napriek tomu z ich bolesti prechádzal strach na všetkých. Ukradli ľuďom ich najvyššie hodnoty, lebo každý z nás v hĺbke duše verí v dobro, v morálku a spravodlivosť, no cez všeobecnú apatiu a strach presakoval vtedy ten latentný smútok nad tým, čo mohlo byť a čo nie je. Zostalo len málo rozhnevaných a odhodlaných, ktorí neprestali bojovať, ale keď prišiel čas, boli ako zápalka hodená do stohu slamy. Otvorili hrádze všetkého toho dúfania v skutočné a vznešené ľudské hodnoty. Apatiu vystriedala viera a ochota bojovať za to, čo ľudí robí ľuďmi, a prišla nádej. A teraz sa chcem prihovoriť najmä vám, moji milí kolegovia, ktorí ste dnes vládnou koalíciou, pretože vy ste priamymi pokračovateľmi tejto nádeje. Boli ste zvolení v slobodných a demokratických voľbách, aby ste zastupovali ľudí, vašich voličov. Áno, aj babičku, ktorá si priala vyšší dôchodok, aj robotníka, ktorý by chcel vyššiu mzdu, aj rodičov, ktorí chcú lepšie školy pre svoje deti, aj chorých a dúfajúcich v lepšiu starostlivosť. Aj vaši blízki krúžkovali vaše mená s nádejou, že im budete robiť česť a že budú môcť byť na vás hrdí. Každý jeden krúžok a každý jeden hlas pre vašu stranu alebo pre vás osobne bol vyjadrením nádeje ľudí, ktorí vo vás veria, čakajú, že ich nesklamete. No napriek tomu, že žijeme v podmienkach, ktoré by nám mohla väčšina obyvateľov iných krajín závidieť, vkráda sa do spoločnosti opäť strach, paranoja a spomínaný latentný smútok, pretože strácame hodnoty, pretože strácame vieru v najvyššie ľudské ideály, tá nádej sa pod vašimi rukami, bohužiaľ, ohyzdí. A história už neraz ukázala, že napriek všetkému hodnoty sú pre ľudí viac ako plný žalúdok. Tá istá neobmedzená a arogantná moc mocných opäť deformuje pravidlá. A za pravidlá sú zodpovední tí, ktorí vládnu. Relativizovanie pravdy a spravodlivosti sa nedá ničím vyvážiť. Ani nahradiť. Ľudia, občania tejto krajiny to bytostne pociťujú z toho, ako k nim prehovárate, z toho, ako ich podceňujete, z toho, ako nimi pohŕdate. Keď ste stáli pred rozhodnutím ísť do politiky, boli ste odhodlaní napĺňať svoje ciele a ideály. Niekoho časom ohol život, niekoho lojálnosť, iný sa zaplietol tak, že musí dnes zaprieť sám seba. Ale vo všetkých nás, a to som presvedčená, je stále živý zmysel pre pravdu a je živé svedomie – naše zrkadlo. Nabádam vás teda, milí kolegovia, aby ste sa do toho zrkadla pozreli a spýtali sa samých seba, či preto ste sa po celý čas snažili niesť zástavu vašej strany, aby sa stala strojcom toho, čo všetci z vás, z nás poznáme z minulých dôb. Strojcom vykradnutia morálnych hodnôt zo spoločnosti. Neviem, čo horšie sa dá urobiť ľuďom, než im vziať nádej. A preto sme sa tu dnes zišli. Vráťte ľuďom vieru v spravodlivosť, vráťte im vieru v právny štát, hlasujte za odvolanie Roberta Kaliňáka, ktorý je v súčasnosti stelesnením tejto straty dôvery. A nech je to prvý z mnohých krokov. Vráťte ľuďom dôveru v nezávislosť súdov a vyšetrovateľov. Vráťte im dôveru v štátne inštitúcie. Ste na dôležitých postoch a je vo vašej moci urobiť všetko pre to, aby štát bol funkčným aparátom slúžiacim svojim občanom. Nie parazitom, ktorý žije z ich driny. Postavte sa na stranu pravdy, ukážte charakter a buďte tu pre ľudí, tak ako hlásali vaše predvolebné heslá. Práve dnes vás ľudia potrebujú, aby mohli dúfať v lepšiu budúcnosť pre seba a pre svoje deti. Nemáte veľa času, vráťte im nádej, je to vo vašej moci. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)