Madej, Róbert, poslanec NR SR (2011-09-06):
Ďakujem pekne, vážený pán podpredseda. Vážená pani ministerka, vážené panie poslankyne, páni poslanci, tak už možno po tretíkrát, ale nadväzujúc na to, čo bolo uvedené aj doteraz v rozprave, by som si dovolil zareagovať aj na predloženie tohto návrhu zákona. Pripájam sa k tomu, čo uviedla pani poslankyňa Laššáková, a to z hľadiska najmä legislatívnych pravidiel a procedúry pri tom, akým spôsobom bol predložený tento návrh zákona. Pani ministerka, možno je pravdou, že z hľadiska predloženia tohto zákona spôsobom, akým ste ho predložili, ste neporušili legislatívne pravidlá, možno je určite pravdou, že ste neporušili ani legislatívny poriadok, ale váš kolega, koaličný kolega, minister vnútra má na to taký veľmi dobrý herecký výkon, keď vidí niečo, čo sa mu nepáči, a povie: „To je škandál!“ Ja si dovolím tieto slová prepožičať práve kvôli tomu, pretože si myslím, že z legislatívneho procesu, pani ministerka, v Národnej rade Slovenskej republiky robíte neskutočný cirkus. Predkladáte totožné návrhy zákonov dvojmo, pretože očakávate, že vám nejaký návrh zákona neprejde. To už naozaj nikto na svete nevidel, že vláda Slovenskej republiky predkladá do Národnej rady zákony s vedomím, že jej neprejdú a ako poistka bude predložený druhý návrh zákona, ktorý v takom prípade prejde legislatívnym procesom. Z Národnej rady Slovenskej republiky svojím spôsobom robíte slúžku alebo nejdem používať expresívnejšie výrazy, pretože to skutočne ešte svet nevidel, aby vláda totožné znenia zákonov v ďalších článkoch predkladala pre istotu a ešte, pani ministerka, ale skutočne politicky sa za to ani hlásiť nemáte, skôr si myslím, že skôr hanbiť, keď vyhlasujete, že idete vziať návrh zákona späť. Na to by minister mal byť pripravený ako na poslednú možnosť a nie predkladať návrhy zákonov s tým na vláde, že možno sa neschvália alebo neprejdú. Celé je to dôkazom, pani ministerka, o jednom cirkuse, o jednom prázdnom politickom geste predložením novely Ústavy Slovenskej republiky a na to nadväzujúcich právnych predpisov. Je mi veľmi ľúto, že z hľadiska formy táto forma najmä poznačuje obsah právnych predpisov, ktoré predkladáte, ale už pri treťom bode programu, pri ktorom prerokovávame vážnejšie tieto veci, je zrejmé, že sa dopúšťate vážnych, ak nie legislatívnotechnických, tak určite závažných politických chýb, ktorých sa tu nedopúšťali nikdy vaši predchodcovia. Nehnevajte sa, ale ja si skutočne nepamätám, že by v Slovenskej republike boli predkladané dva návrhy zákonov, že jeden z nich pre istotu minister stiahne. To už je čo za vláda? Prepáčte mi, naozaj. To už naozaj vláda vládne tak, že pre istotu nahodí dve udice, že možno sa ryba na jednu z nich chytí? Že hodíme dva návrhy zákonov, možno jeden prejde? Takáto vláda nám má vládnuť? No nehnevajte sa, ja sa s takýmto postupom v žiadnom prípade nestotožňujem. Mali by ste možno do budúcnosti rozmýšľať nad politickými postupmi, ktorým podriaďujete potom legislatívny proces, pretože to skutočne bude vychádzať tak, ako to v súčasnosti vychádza, a neocení to ani prax, ani súdnictvo a ani verejnosť, takéto vaše, bohužiaľ, musím to povedať, skutočne prešľapy. K samotnému obsahu návrhu zákona, pretože ten je možno podstatnejší ako táto forma, to nepochybne áno, si dovolím uviesť len niekoľko poznámok, pretože tento návrh zákona je skôr hodný druhého čítania a práce vo výboroch. Ako také nemožno absolútne odmietnuť hodnotenie práce sudcov. Ako každý zamestnanec v štátnej správe, verejnej sfére, funkcionár, človek, ktorý vykonáva činnosť v rámci verejnej správy, taktiež podlieha určitej kontrole a jeho činnosť by mala byť či už nadriadenými, alebo možno inými subjektmi hodnotená, kontrolovaná. V tomto principiálne možno určite teoreticky súhlasiť. Horšie je ale forma a obsah, akým spôsobom realizujete toto hodnotenie, ktoré by som si dovolil rád naznačiť niekoľko úskalí, ktoré v takom návrhu sa nachádzajú. Vami navrhované riešenie absentuje dôsledný individuálny prístup k posudzovaniu činnosti sudcu. Keď hovoríme o posudzovaní činnosti sudcu, ktoré vychádza aj zo štatistického výkazu, treba povedať, že sudcovia, jednotliví sudcovia vykonávajú aj iné činnosti, ktoré sú rovnocenné s výkonom súdnictva v rámci súdnej správy, správy súdov, samosprávy, disciplinárnych senátov, grémií, kolégií a tak ďalej. Je dôležité si povedať, akým spôsobom budú hodnotenia sudcov. V návrhu zákona je 5-ročná lehota, ktorá sa bude opakovať, a ja si dovolím opýtať sa, že 1 200 sudcov, a to je skutočne, pani ministerka, otázka pre vás, 1 200 sudcov budeme hodnotiť v 5-ročných intervaloch, čo znamená, že aj túto činnosť, táto činnosť bude určitou záťažou pre tých sudcov, ktorí budú túto hodnotiacu činnosť vykonávať. Bolo by dobré kvantifikovať, akým spôsobom dôjde k záťaži v rámci súdnictva, bolo by dobré kvantifikovať, akým spôsobom sa navýši záťaž jednotlivých sudcov, aby sme náhodou neskĺzli k tomu, že sa budeme každých 5 rokov štatisticky vykazovať a hodnotiť, a aby sme stihli popri tom niečo aj súdiť. Čo považujem za najpodstatnejšie a najdôležitejšie, je z hľadiska hodnotenia rozvrhnutie kritérií a bodov, ktoré môže v rámci hodnotenia prideliť konkrétna osoba. Tu osobne vidím najväčší problém v tom, že predseda súdu ako taký udeľuje 35 bodov, čo je veľmi veľká váha z celkového počtu 100. Uvedené uvádzam práve kvôli tomu, že predseda súdu môže hodnotiť sudcu len na základe štatistických ukazovateľov, ktoré v rámci Slovenska môžu byť, samozrejme, rôzne, na jednotlivých súdoch je aj iný nápad vecí. A poukazujem aj na výberové konania, ktoré prebiehajú a ktoré má súčasná vláda v záujme uskutočniť spôsobom, akým ich uskutočňuje, aj na základe právnej úpravy napadnutej na Ústavnom súde, kde nemáme pochybnosti o tom, že vláda Slovenskej republiky chce zasahovať do nezávislosti súdnictva, realizovať politické nominácie na funkciách predsedov súdov. 35 bodov síce nestačí na to, aby bol niekto zbavený funkcie sudcu, to mi asi dáte za pravdu, a tu možno vám chcem na tento argument reagovať, ale je to už veľmi blízka hranica, pri ktorej sa sudca môže cítiť ohrozený v prípade politickej perzekúcie a takejto vašej politickej nominácie, aké sa v súčasnosti na súdy dostávajú. Z uvedeného dôvodu len na základe týchto skutočností a možno aj ďalších, ktoré budú uvedené, nemám dôveru k hodnoteniu sudcov, tak ako je navrhnuté, ale, samozrejme, táto vec bude určite ďalej predmetom diskusie v druhom čítaní. Ďakujem pekne. Z hľadiska procedúry, tak ako bola uvedená, ja odporúčam pani navrhovateľke, aby návrh zákona bol vzatý späť najmä z dôvodu, že vláda by nemala predkladať duplicitné návrhy zákonov. Predsa máme ustanovenie v zákone o rokovacom poriadku, ktorý určuje presnú lehotu, počas ktorej nemôžete návrh zákona predložiť, 6-mesačnú, opäť po jeho neschválení. Samozrejme, netýka sa to tohto prípadu, ale per analogiam by sme si mali možno ctiť isté pravidlá a nepredkladať dva návrhy zákonov naraz preto, lebo by sme potom tú 6-mesačnú lehotu museli dodržať. Je to obchádzaním zákona zo strany ministerstva spravodlivosti a vlády Slovenskej republiky. Toto je z hľadiska procedúry celý jeden cieľ. Z uvedeného dôvodu si myslím, že návrh zákona ako taký by nemal byť prerokovávaný na tejto schôdzi, stotožňujem sa s tým procedurálnym návrhom, ktorý uviedla pani poslankyňa Laššáková, nepokračovať v rokovaní o tomto návrhu zákona. A v druhom čítaní, pokiaľ by skutočne bol do druhého čítania prijatý, posunutý, schválený, tak budeme uplatňovať pozmeňovacie návrhy, z ktorých sa budeme snažiť aspoň čo najviac, v najväčšej možnej miere znížiť politické zasahovanie a riziko perzekúcií sudcov osobného zneužitia zo strany súdnych funkcionárov voči sudcom, pretože toto je najväčšie riziko, ktoré zo súčasnej vlády v tomto zákone ja osobne vidím. Ďakujem pekne.