P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2002-01-30):
Prejdime teraz od morálky k politike. Aké prostriedky máme dnes k dispozícii, aby sme chránili a rozvíjali pravú slobodu a zjavené hodnoty? Z politického hľadiska je to predovšetkým legislatíva, za ktorou stojí štátna moc. Európsky kultúrno-etický pohľad na zjavené hodnoty nie je jednotný. Trendom najmä v posledných rokoch je čoraz väčší odklon od tradičného chápania týchto hodnôt, ktorý sa po stáročia formoval pod vplyvom kresťanstva a ktorý stál pri zrode európskej civilizácie. Tento trend je najzjavnejší v otázkach ľudského života, rodiny a dôstojnosti ľudskej osoby. Prejavuje sa tiež už nielen v diskusiách, ale aj v legislatíve jednotlivých členských štátov Európskej únie, pričom si hľadá cestičky aj do právneho poriadku únie. Pre Slovensko ako kandidáta na členstvo v Európskej únii je preto dôležité nielen poznať súčasný stav legislatívy záväznej pre dnešné členské štáty, ale tiež perspektíva budúceho vývoja a otázka, aký pohľad si má Slovensko osvojiť, ak sa má stať členským štátom únie. Aký je teda súčasný stav európskej legislatívy v oblasti chápania a prijímania zjavených hodnôt? Aký pohľad by si malo Slovensko osvojiť do budúcnosti, aby bolo akceptované za člena Európskej únie? Aké sú perspektívy do budúcnosti? Partnerskou inštitúciou pre Národnú radu Slovenskej republiky a zároveň iniciatívnym orgánom Európskej únie je Európsky parlament, ktorý navrhuje a schvaľuje svoje vlastné dokumenty. Mnohé z nich obsahujú odporúčania pre členské štáty a kandidátske krajiny pre zmeny ich národnej legislatívy. Tieto odporúčania nie sú záväzné a niekedy sa dostávajú nad rámec kompetencií, ktoré členské štáty odovzdali únii. Vzhľadom na rastúci vplyv Európskeho parlamentu však majú svoj politický význam a vytvárajú tlak na členské štáty a kandidátske krajiny. Možno konštatovať, že v otázkach rodiny a ochrany ľudského života sa časť Európskeho parlamentu vo svojich dokumentoch opakovane výrazne prikláňa k netradičnému kultúrno-etickému pohľadu a takýto pohľad odporúča a členským a kandidátskym štátom. Netradičný pohľad na ochranu života sa nachádza v niektorých rezolúciách Európskeho parlamentu v rámci výziev k dodržiavaniu takzvaných reprodukčných práv. Pod pojmom reprodukčného práva sa rozumie popri mnohých právach, kde niet sporu, i sporné právo takzvaného umelého prerušenia tehotenstva. Ako príklad môžu poslúžiť Rezolúcia Európskeho parlamentu k rešpektovaniu ľudských práv v Európskej únii z roku 2000 a Rezolúcia Európskeho parlamentu o ľudských právach v Európskej únii z roku 2001. Rezolúcia 2000 hovorí v bode 54: „Európsky parlament pripomína členským štátom, že rovnosť medzi mužmi a ženami spočíva v úplnej kontrole ich sexuálneho zdravia a reprodukčného zdravia a práva, oslobodeného od akéhokoľvek donucovania, diskriminácie a násilia a s prístupom k informáciám a službám, ktoré toto vyžaduje.“ Veľkú pozornosť venuje Európsky parlament aj snahe postaviť homosexuálnu orientáciu na rovnocennú úroveň s heterosexuálnou. Naopak, nesúhlas s takýmto zrovnoprávnením označuje za homofóbiu, jav, ktorý sa netoleruje podobne ako rasizmus. Európsky parlament tiež odporúča členským krajinám prijať zákon o registrovanom partnerstve osôb rovnakého pohlavia. Tiež opakovane odporúča, aby sa po každej právnej stránke - finančnej, sociálnej, a tak ďalej, postavilo manželstvo na rovnakú úroveň s nemanželským spôsobom súžitia. Európsky parlament vyzýva členské štáty zaručiť rodinám s jedným rodičom, nezosobášeným párom a párom rovnakého pohlavia rovnaké práva, aké užívajú tradičné páry a rodiny čo sa týka daňových zákonov, peňažných a sociálnych práv. V nasledujúcom bode tejto rezolúcie sa uvádza: „Európsky parlament konštatuje s uspokojením, že vo veľkom počte členských štátoch rastie zákonné uznanie mimomanželského súžitia bez rozdielu pohlavia.“ Vyzýva členské štáty, aby - ak tak ešte neurobili - aby prijali v ich legislatíve uznanie registrovaných partnerstiev osôb rovnakého pohlavia a priznali im rovnaké práva a povinnosti, aké existujú pre registrované partnerstvá mužov a žien. Z tejto formulácie jednoznačne vyplýva, že párom rovnakého pohlavia sa má priznať i právo adoptovať a vychovávať deti. V rezolúcii 2001 v časti Nemanželské vzťahy sa uvádza: „Európsky parlament odporúča členským štátom zmeniť ich legislatívu za účelom uznania nemanželských vzťahov medzi osobami rovnakého alebo opačného pohlavia a priznania im rovnakých práv.“ Európsky parlament pri formovaní netradičného pohľadu na kultúrno-etické otázky zreteľne dáva najavo, že osvojenie si takéhoto pohľadu očakáva i od kandidátskych štátov. Európsky parlament vyzýva k ochrane ľudských práv a k rešpektovaniu menšín v kandidátskych krajinách, ktoré by mali byť chápané ako priorita počas prebiehajúcich rokovaní s kandidátskymi krajinami. A ak to bude potrebné, chápané i ako striktná podmienka pre pokračovanie finančných programov pre tieto krajiny. Európsky parlament v bode 77 uvádza, že potvrdzuje, že Európska únia odmietne prijatie každej kandidátskej krajiny, ktorá v legislatíve alebo v praxi zlyhá v garantovaní rešpektovania ľudských práv. Pritom z kontextu je zrejmé, že ide o ľudské práva v poňatí Eeurópskeho parlamentu. Panie poslankyne, páni poslanci, vo výpočte rezolúcií Európskeho parlamentu, ktoré sa dotýkajú ochrany ľudských práv, ale aj tých oblastí, ktoré som doteraz vo svojom vystúpení spomenul, by som mohol pokračovať. Na záver by som chcel vrátiť späť pohľad na samotný začiatok v etike a politike. Európska integrácia je dnes možná len vďaka spoločnej histórii európskych národov, vďaka kultúrnej blízkosti, ktorá sa po stáročia prehlbovala pôsobením kresťanstva a hodnôt, ktoré hlása. Kresťanská etika a kresťanská morálka je to, čo zbližovalo nespočetné generácie celého starého kontinentu a vytvorilo z množstva národov jednu civilizáciu. Dnes sme svedkami toho, ako je táto etika a morálka relativizovaná. Je to celoeurópsky jav, ktorý začína silnieť už aj na Slovensku. Nie som si istý, či tento trend dokážeme zastaviť. Je to vec slobodného rozhodnutia jednotlivcov a ja túto slobodu rešpektujem. Je však v možnostiach politiky, aby vytvorila priestor pre takéto rozhodovanie. Preto som odhodlaný obhajovať právo občanov Slovenskej republiky, aby o kultúrno-etických otázkach mohli rozhodovať sami aj po vstupe do Európskej únie. Ďakujem. Ďakujem pekne. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pánu podpredsedovi za jeho vystúpenie v rozprave. Zatiaľ sú dvaja poslanci a poslankyňa prihlásená do faktických poznámok. Áno, sú to faktické poznámky, pani poslankyňa Keltošová? Pán poslanec Tkáč nie. Takže jedna faktická poznámka. Dávam slovo pani poslankyni Keltošovej a uzatváram možnosť prihlásiť sa s ďalšími faktickými poznámkami. Nech sa páči. O. Keltošová, poslankyňa: Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Pozorne som si vypočula vystúpenie predsedu KDH a podpredsedu tejto snemovne. Ja by som chcela v tej súvislosti len apelovať aj na vás, pán Hrušovský, a na ďalších lídrov koaličných politických strán, aby sme tieto problémy riešili tu doma, aby táto diskusia prebiehala predovšetkým tu doma. A prvým krokom, pán podpredseda Hrušovský, by malo byť jednoznačné, podčiarkujem, jednoznačné rozhodnutie koaličnej rady o zastúpení koalície v Konvente. Bola by som nerada, keby sa otváral menoslov ľudí, ktorí sú navrhnutí do Konventu, pretože opozícia sa dohodla, my máme splnomocnenie našich politických orgánov. Ale pokiaľ mám informácie, na vašej strane nie je dohoda, a bol by to veľmi nedôstojný priebeh zajtrajšieho hlasovania, keby sme si vzájomne začali kádrovať svoje návrhy. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Weiss. Bol písomne prihlásený. Nech sa páči. P. Weiss, poslanec: Vážené dámy, vážení páni... I. Presperín, podpredseda NR SR: Prepáč, pán poslanec, ďalej potom pán poslanec Šebej. P. Weiss, poslanec: Pozorne som si prečítal nielen návrh deklarácie, ale aj dôvodovú správu a vystúpenia predstaviteľov Kresťansko-demokratického hnutia na tlačovej konferencii ešte v lete minulého roku, keď sa predkladal tento návrh. Na úvod chcem povedať, že nemôže súhlasiť s pánom predkladateľom Palkom, že na Slovensku neprebieha diskusia o budúcnosti Európy. Veď predsa už zasadal, myslím dvakrát, Národný konvent o európskej budúcnosti Slovenska a nie je pravda, že sa tam nepredkladajú návrhy a predstavy o tejto budúcnosti. Sám som predložil pohľad na celkový vývoj Európy z hľadiska istého posunu od Európy medzivládnej spolupráce k užšej kooperácii a taktiež som predložil, je to aj na ministerstve zahraničných vecí, ucelenú predstavu o tom, ako by sme mali pristupovať k reformám európskych inštitúcií. K samotnej deklarácii, ako bola predložená, by som chcel, po prvé, uviesť, že tento návrh deklarácie je zbytočný. Lebo legislatíva Európskej únie nebráni žiadnej členskej ani kandidátskej krajine, aby si otázky, menovite uvádzané Kresťansko-demokratickým hnutím v návrhu deklarácie, upravovala samostatne. Svedčí o tom príklad Poľskej republiky či Írskej republiky, ktoré majú oveľa prísnejšiu legislatívnu úpravu umelého prerušenia tehotenstva, než je to bežné v krajinách Európskej únie. Avšak nielen KDH uvádzané otázky sú v jurisdikcii národných štátov. Týka sa to aj celej širokej oblasti kultúrnej a národnej identity. Kresťanskí demokrati pred občanmi Slovenskej republiky zamlčujú, že charta základných práv Európskej únie, schválená na samite Európskej únie v Nice aj hlasmi kresťanských demokratov, európskych kresťanských demokratov, jednoznačne chráni národné tradície a identitu. V preambule charty sa uvádza, citujem: „Súc si vedomí duchovného, náboženského a mravného dedičstva zakladá sa únia na nedeliteľných a univerzálnych hodnotách ľudskej dôstojnosti, slobody, rovnosti a solidarity. Spočíva na zásadách demokracie a právneho štátu. Stavia jednotlivca do stredu svojho konania tým, že zakladá občianstvo únie a vytvára priestor slobody, istoty a práva. Únia prispieva k udržiavaniu a k rozvoju týchto hodnôt pri rešpektovaní mnohotvárnosti kultúr a tradícií národov Európy ako aj národnej identity členských štátov a organizácií štátnej moci na národnej, regionálnej a lokálnej úrovni. Táto charta potvrdzuje pri rešpektovaní príslušnosti a úloh spoločenstiev a únie a princípov subsidiarity práva, ktoré vyplývajú predovšetkým zo spoločných ústavných tradícií a zo spoločných medzinárodných záväzkov členských štátov, zo zmluvy o Európskej únii a zmlúv spoločenstiev z Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, zo sociálnej charty uzatvorenej spoločenstvom a Radou Európy, ako aj z judikatúry súdneho dvora európskych spoločenstiev a Európskeho súdneho dvora pre ľudské práva.“ Koniec citátu. Charta teda rešpektuje princípy subsidiarity a je postavená na takom chápaní ľudských práv a základných slobôd a sociálnych práv, ku ktorým sa Slovenská republika zaviazala svojim členstvom v Rade Európy. Slovenskej republike sa teda vstupom do Európskej únie nenanúti nič, čo by bolo zásadne nové voči záväzkom, ktoré už na seba vzala. Charta základných práv Európskej únie v čl. 22 navyše verbis expressis uvádza: Únia rešpektuje mnohotvárnosť kultúr, náboženstiev a jazykov. Po druhé by som chcel uviesť, že KDH sa návrhom deklarácie pokúša využiť autoritu Národnej rady Slovenskej republiky na posvätenie a presadenie vlastnej ultrakonzervatívnej predstavy o rodine, o reprodukčnom správaní sa človeka, o umelom prerušení tehotenstva, o sexuálnej výchove, o vzťahu spoločnosti k menšinám s inou sexuálnou orientáciou a na jej povýšenie na neodškriepiteľnú súčasť slovenskej národnej identity. A s tým jednoducho nemôžeme v pluralitnej spoločnosti súhlasiť. Hoci predstavitelia kresťanských demokratov pri prezentácii deklarácie na tlačovej konferencii tvrdili, že táto deklarácia nie je o tom, či na Slovensku má byť umelé prerušenie tehotenstva, alebo má byť stopercentná ochrana ľudskej bytosti, či má byť registrované partnerstvo osôb rovnakého pohlavia, či rodina alebo manželstvo je postavené zákonmi na úroveň nemanželského súžitia, ale je to len o tom, že o týchto veciach má Slovenská republika rozhodovať sama. V skutočnosti je návrh deklarácie priehľadným pokusom to, čo v Národnej rade Slovenskej republiky neprešlo pri prerokovaní novely Ústavy Slovenskej republiky, vrátiť na program jej rokovania pod pláštikom obhajoby zvrchovanosti Slovenska ako budúceho člena Európskej únie v kultúrno-etických otázkach. Inak povedané, ideologická agenda jednej parlamentnej strany, ku ktorej mám všetok rešpekt a úctu, sa tu ponúka ako veľký zápas o národnú identitu a zvrchovanosť Slovenska po vstupe do Európskej únie. Svoju ideologickú predstavu sa Kresťansko-demokratické hnutie pokúša v návrhu deklarácie stotožniť s koreňmi, tradičnými predstavami a princípmi európskej civilizácie a súčasné chápanie a uplatňovanie ľudských práv v oblasti reprodukčného správania sa, ktoré sa artikuluje v dokumentoch Európskeho parlamentu, sa vykladá ako nebezpečenstvo spochybňovania a relativizovania tých hodnôt a princípov tak v Európskej únii, ako aj na Slovensku. Teda Európsky parlament sa tu predsúva občanom Slovenskej republiky ako nejaká hrozba pre Slovensko a pre jeho národnú identitu. Po tretie by som chcel povedať, že návrh deklarácie širokú oblasť kultúry a etiky zužuje, fakticky zužuje na sexuálne správanie sa ľudí. Jasne to vyplýva z textu deklarácie aj z dôvodovej správy k nej. Je to neprofesionálny a verejnosť zavádzajúci prístup. Poskytuje ďalšie svedectvo, že sa tu manipuluje s pojmami národná identita, zvrchovanosť a štátny záujem. Prečo by sa mal úzko stranícky a vyhranene ideologický názor na výklad a praktické uplatňovanie niektorých ľudských práv, týkajúcich sa sexuálneho správania, ktorý evidentne naráža vo veľkej časti slovenskej spoločnosti na silný odpor, vydávať za hodný ochrany zavedením princípu zvrchovanosti členských štátov Európskej únie v kultúrno-etických otázkach? Prečo by sa ideologický názor KDH na umelé prerušenie tehotenstva a registrované partnerstvo mal prezentovať ako všeobecné slovenské stanovisko či prejav slovenskej kultúrnej identity? To je, vážené kolegyne, vážení kolegovia, mätenie pojmov. Príkladom môže byť vystúpenie predsedu Kresťansko-demokratického hnutia na spomínanej tlačovej konferencii pri predstavovaní tohto návrhu deklarácie, ktorý spomínanú ideologickú agendu zaradil do principiálnej diskusie o deľbe kompetencií medzi členské štáty a úniu a požaduje, ako to urobil aj v predchádzajúcom vystúpení, záruky, že členstvo v budúcej, zmenenej Európskej únii neohrozí národnú identitu európskych národov, hoci ohrozená môže byť nanajvýš jedna ideologická predstava jednej slovenskej strany. Po štvrté, návrh deklarácie je priam manifestom izolacionizmu a xenofóbie. Analýza vystúpení predstaviteľov KDH na tlačovej konferencii a dôvodovej správy k návrhu deklarácie ukazuje, že predkladatelia sa cieľavedome usilujú izolovať Slovensko od niektorých trendov niektorých oblastí ľudsko-právnej praxe, ktorá sa široko, a treba povedať, že konsenzuálne, presadzuje v členských krajinách Európskej únie. Tým sa vytvára nový základ pre delenie Slovákov na dobrých a zlých, na tých, ktorí sú za tradičné hodnoty a na tých, ktorí sú za hodnoty, ktoré presadzuje ten „zlý“ Európsky parlament. Ak sa tu ideologický pohľad jednej politickej strany vydáva za tradičný a zhodný s národnou identitou či štátnym záujmom, potom ten istý, napríklad sociálno-demokratický, ktorý sa presadil aj v uzneseniach Európskeho parlamentu a presadzuje sa v členských krajinách Európskej únie, je vlastne v rozpore s národnou identitou a jeho nositelia by potom vlastne nemali byť „dobrí“ Slováci? Pôjdeme takouto cestou? Pán predkladateľ rozdelil pohľady na kultúrno-etické otázky, ako je ochrana ľudského života, ochrana rodiny, ochrana ľudskej dôstojnosti na tradičné a netradičné a konštatuje, že zápas týchto dvoch pohľadov sa presúva z úrovne štátov, respektíve národov na medzinárodnú úroveň a konštatuje, že Európsky parlament sa prikláňa k netradičnému pohľadu na kultúrno-etické otázky. A hoci rezolúcie Európskeho parlamentu nemajú právne záväzný charakter, pán predkladateľ pokladá za potrebné chrániť Slovákov pred názormi Európskeho parlamentu. Hovorí, že netreba čakať, kým sa nezáväzné stane záväzným, a tvrdí, že je v záujme Slovenska, aby si ponechalo aj po vstupe do Európskej únie rozhodovanie o týchto kultúrno-etických otázkach, čo nazýva princípom zvrchovanosti členských krajín Európskej únie v kultúrno-etických otázkach a tvrdo sa pri predkladaní, v tom prvom predkladaní návrhu deklarácie povedalo: Ak teda časť Európskeho parlamentu presadzuje, aj presadí netradičný pohľad na kultúrno-etické otázky, tak potom je vhodné, aby partner Európskeho parlamentu na Slovensku na takýto pohľad tiež odpovedal svojím pohľadom. Inak povedané, väčšinový názor poslancov Európskeho parlamentu predstavuje niečo netradičné, na čo by mal slovenský parlament v mene tradičných názorov odpovedať namiesto toho, aby sa v Európskom parlamente, keď tam, keď už budeme členmi Európskej únie, o týchto otázkach viedla demokratická diskusia. Pritom v súčasnom období poslanci Európskej ľudovej strany, v ktorej má Kresťansko-demokratické hnutie asociované členstvo, tvoria najsilnejšiu politickú skupinu v Európskom parlamente a bez ich podpory kľúčové rezolúcie Európskeho parlamentu sotva môžu prejsť. A všetky tieto kľúčové rezolúcie sú obyčajne predmetom politických dohôd medzi sociálnymi demokratmi, kresťanskými demokratmi a liberálmi. Bolo by preto zaujímavé zistiť, ako hlasovali poslanci Európskeho parlamentu pri dokumentoch, ktoré Kresťansko-demokratické hnutie tak evidentne dráždia. Predkladatelia síce v dôvodovej správe k deklarácii konštatujú, že do zmlúv o Európskej únii zápas medzi tradičným a netradičným pohľadom na kultúrno-etické otázky viac-menej nezasiahol, čo dokazuje, že otázky, o ktoré im ide, sú v jurisdikcii národných parlamentov, ale predkladatelia si neodpustili pomenovať jediný právne záväzný dokument, ktorý je namierený proti diskriminácii na základe sexuálnej orientácie. Ide o článok 13 zmluvy o založení Európskeho spoločenstva v amsterdamskom znení. A tiež sa pýtam, je možné, aby bol tento článok európskej zmluvy prijatý bez súhlasu ministerských predsedov, ktorí sú členmi kresťansko-demokratických strán? Odpovedám: Tento článok bol prijatý konsenzom, pretože bez konsenzu sa v Európskej únii neprijíma nič. To znamená, že slovenskí kresťanskí demokrati postupujú tak, že tvrdo kritizujú európskych kresťanských demokratov za to, že niečo aj s ich súhlasom sa dostalo do európskej dohody. (Hlasy v sále.) Predkladatelia ďalej spochybňujú ako netradičné odporúčanie 1474 Parlamentného zhromaždenia Rady Európy, Parlamentného zhromaždenia Rady Európy, v ktorom sedí desať poslancov tohto parlamentu a v tomto Parlamentnom zhromaždení sa odporúča členským krajinám Rady Európy prijať v ich zákonodarstve registrované partnerstvo osôb rovnakého pohlavia, kritizujú rezolúciu Európskeho parlamentu k rešpektovaniu ľudských práv v Európskej únii v roku 2000 a rezolúciu Európskeho parlamentu o ľudských právach v Európskej únii z roku 2001. Názory Európskeho parlamentu sú teda niečo, pred čím treba Slovensko chrániť. Treba stavať hrádzu pred demokraticky vyslovenými názormi Európskeho parlamentu, ako keby to bol nejaký extrémistický názor. Ja si myslím, že to je prejav izolacionizmu a xenofóbie, Izolovať sa od trendov v Európe je jednoducho nekultúrne. Po piate by som chcel povedať, že návrh deklarácie podporuje, jednoznačne podporuje diskriminačné prístupy. KDH otvorene namieta voči odporúčaniu Európskeho parlamentu zahrnúť sexuálnu orientáciu medzi zakázané dôvody pre diskrimináciu. Ide to až tak ďaleko, že namieta proti 13. článku zmluvy o založení európskeho spoločenstva, ktorý pripúšťa prijatie opatrení proti diskriminácii kvôli sexuálnej orientácii. Ochranu rodiny a inštitúcie manželstva si KDH predstavuje tak, že namieta proti výzve Európskeho parlamentu, voči členským krajinám, citujem: „...zaručiť rodinám s jedným rodičom a nezosobášeným párom...“ až potom sa dodáva, že aj párom rovnakého pohlavia „...rovnaké práva, aké používajú tradičné páry a rodiny, čo sa týka daňových zákonov, peňažných a sociálnych práv.“ Inak povedané, predkladatelia tohoto návrhu deklarácie v záujme upevnenia tradičnej inštitúcie manželstva neváhajú spochybniť výzvu Európskeho parlamentu zaviesť takú legislatívu, ktorá by zakázala akúkoľvek diskrimináciu dlhodobo spolužijúcich a zabezpečila by im rovnakú právnu ochranu ako legálne zosobášeným párom. Inak povedané, presadzujú diskriminačný prístup voči tým ľuďom, ktorí nežijú v tradičnom manželskom zväzku a voči deťom, ktoré sa zrodia z takýchto zväzkov. KDH sa tak nepriamo hlási k zasahovaniu štátu do najintímnejších oblastí ľudského života a k deleniu občanov na ľudí prvej a druhej kategórie, podľa toho, či vzišli alebo nevzišli z tradičného manželského zväzku. Inak povedané, v mene upevnenia tradičnej rodiny majú byť na Slovensku ľudia, ktorí nežijú v klasickom manželskom zväzku, ako aj ich deti, radšej v sociálne a ekonomicky v nevýhodnejšom postavení, než dnes zabezpečuje prax vo väčšine členských krajín Európskej únie. Pod zámienkou zvrchovanosti v kultúrno-etických otázkach predkladatelia tohoto návrhu odmietajú tiež rezolúciu Európskeho parlamentu k dodržiavaniu reprodukčných práv, v ktorej sa členským krajinám pripomína, citujem: „...že rovnosť medzi mužmi a ženami spočíva v úplnej kontrole ich sexuálneho zdravia a reprodukčného zdravia a práv, oslobodeného od akéhokoľvek donucovania, diskriminácie, násilia a s prístupom k informáciám a službám, ktoré to vyžaduje.“ Koniec citátu. Teda slovenským kresťanským demokratom sa nepáči, že v Európskej únii sa všeobecne uznáva právo ženy rozhodovať o svojom materstve, potreba koncepčnej a kvalitnej sexuálnej výchovy na školách, užitočnosť širokej informovanosti o antikoncepčných prostriedkoch a ich všeobecnej dostupnosti. To, čo sa v krajinách Európskej únie stalo bežnou súčasťou života, sa predkladatelia návrhu deklarácie pokúšajú slovenským ľuďom predostrieť ako netradičný, a teda nebezpečný pohľad na ľudské práva, ohrozujúci našu národnú identitu, pred ktorým ich treba chrániť zavedením princípu zvrchovanosti členských štátov Európskej únie v kultúrno-etických otázkach. Teda mali by sme sa na jednej strane stať súčasťou Európskej únie, ale na druhej strane by sme mali byť akýmsi ideologickým skanzenom, v ktorom sa budú uplatňovať iba tieto presne vymedzené ultrakonzervatívne predstavy o obsahu a výkone niektorých ľudských práv. Myslím si, že takéto manipulovanie s pojmom slovenskej národnej identity a takúto európsku víziu Slovenskej republiky tu mnoho z vás nepodporí. Čo povedať na záver? Vážené dámy a páni, skutočným cieľom tejto deklarácie je totiž s využitím autority Národnej rady Slovenskej republiky povýšiť krajne konzervatívne ideologické predstavy KDH o rodine a o reprodukčnom procese, o reprodukčnom správaní sa človeka, o umelom prerušení tehotenstva, o sexuálnej výchove a tak ďalej, na neodškriepiteľnú súčasť slovenskej národnej identity, ktorú vraj treba chrániť pred údajnými nebezpečnými názormi Európskeho parlamentu. Myslím si, že by sme mali odmietnuť túto manipuláciu s pojmami národná identita a zvrchovanosť, lebo sa za ňou skrýva iba obyčajný izolacionizmus a xenofóbia. Chcel by som zdôrazniť, že podľa Ústavy Slovenskej republiky sa Slovenská republika neviaže na žiadnu ideológiu ani náboženstvo, a preto nie je možné akceptovať ďalší pokus povýšiť ideologické predstavy jednej strany na štátny záujem a nanucovať ich všetkým občanom Slovenskej republiky prostredníctvom takéhoto uznesenia. Koncepcia ľudských práv a rodiny, ktorú prostredníctvom návrhu deklarácie ponúka Kresťansko-demokratické hnutie, by znamenala zasahovanie štátu do najsúkromnejších sfér života občanov a obmedzovanie osobnej slobody v intímnych oblastiach ľudského života, ktoré súvisia s výberom partnera a s plodením a výchovou detí. A to je, myslím si, neakceptovateľné. Rovnako by sme mali odmietnuť, vážené dámy a páni, akýkoľvek náznak diskriminácie iných foriem rodiny, nemanželských rodín, rodín s jedným rodičom a podobne, ku ktorým by viedlo uplatňovanie uvedených predstáv v praxi. A mali by sme tiež odmietnuť, aby sa kultúrno-etické otázky stotožňovali výlučne s reprodukčným správaním sa slovenských ľudí. Je evidentné, že k zložitým otázkam kultúry a etiky treba pristupovať profesionálnejšie. Zamyslime sa, vážené kolegyne a vážení kolegovia, čo sa na Slovensku stane, ak sa tieto ideologické predstavy stanú, ak by sa zmenili mocenské pomery, súčasťou slovenskej legislatívy. Ďakujem vám za pozornosť. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec, za vaše vystúpenie v rozprave. Pýtam sa, či sú všetci prihlásení s faktickými poznámkami. Sedem poslancov. Končím možnosť prihlásiť sa do rozpravy, pardon, do faktických poznámok, pán poslanec Húska do rozpravy. Pán poslanec Cuper, do faktických? Nech sa páči. Máš... J. Cuper, poslanec: Jaj, ďakujem pekne. Chcem pánovi Weissovi povedať, že civilizovaná Európa vychádzala vždy z nejakej hierarchie hodnôt. Tak to učinila už filozofia starogrécka. Tak to učinili v stredoveku aj v novoveku. Aj na úsvite slovenských dejín v 18. roku bolo jasne konštatované ústami Andreja Hlinku, že Slovensko nesmie byť červené. Všade na Slovensko, všade prišiel komunizmus z východu, iba na Slovensko zo západu z Čiech. Teraz ho tu chce pán Weiss priniesť naspäť z Bruselu? Ja sa pýtam, existuje istá hierarchia hodnôt, ktoré každý musí uznávať - rodina, teda jednotlivec, rodiny, národ, Európske spoločenstvo. Globálne svetové inštitúcie, pán Weiss, ešte vytvorené neboli a ešte dlho nebudú vytvorené. Takisto ako Európa ešte nie je inštitucionalizovaná do takej miery, aby sme mohli hovoriť o európskom občianstve a zmeny vo vedomí európskych národov sa budú diať iba postupne. To znamená, že ten, kto je za to, aby sa tradičné hodnoty rešpektovali, ešte nemusí byť spiatočnícky. Iba, pán Weiss, robíme hierarchiu hodnôt, usporadúvame ich vo vlastnom vedomí. Takže to, čo tu tradične bolo uznávané ako dobré hodnoty, nie je jednoducho potrebné v záujme toho, aby sme sa začali cítiť európskymi občanmi, odhadzovať. Už ste nám raz vnucovali, aby sme sa cítili byť všetci československými občanmi, potom všetci mali sme byť členmi svetového spoločenstva a robotníckych tried a ja neviem čoho všetkého. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pán poslanec Muránsky, Peter, máš slovo.