Muňko, Dušan, poslanec NR SR (2021-05-07):
Vážený pán podpredseda, vážené dámy, vážení páni, vopred poviem, predtým ako prednesiem ten môj príspevok, že chcem poďakovať pani komisárke za to, že nieže kritizovala, ale že poukázala na skutočnosť, v akej sa nachádza, nachádzame a hovorím, prečo som sa rozhodol vystúpiť. Pretože mám doma päť, štyroch vnukov a vnučku a rozmýšľam, akým spôsobom im vôbec pomôcť a dokonca poviem kacírsku myšlienku, že som rozmýšľal, že či nenavrhnem, alebo či nebudem presviedčať, aby sa opakoval ročník. Tie deti sú prakticky, ešte ktoré ako-tak sú pod kontrolou, tak je to v poriadku, ale väčšinou deti prakticky sú samé a sú vystavené tomu tlaku, ktoré sú. Správa, ktorú pani komisárka predložila, obsahuje veľmi závažné skutočnosti a nie je možné, aby sme sa my poslanci nad nimi nepozastavili a nezamysleli nad tým, ako sa naša spoločnosť stavia k deťom. Verím, že sa zhodneme, že sú to práve deti, ktoré v budúcnosti možno budú sedieť v týchto laviciach, v ktorých odovzdávame riadenie našej spoločnosti, ktorí budú pracovať vo fabrikách, a chcem veriť, že to bude práve táto mladá generácia, ktorá bude už iná ako sme my. Idem k veci. Hneď sme nemohli vedieť, čo prinesie COVID, lebo je to, sa to nevyskytlo v 20. storočí. My sme prakticky zatvorili školy na 37 týždňov, spolu s prázdninami je to prakticky celý školský rok. Podľa UNESCO patríme medzi tých, ktorí mali najviac zatvorené školstvo. Popritom sme zaviedli náhradnú formu – dištančné vzdelávanie – ako modernú formu vzdelávania s tretinovou redukciou obsahu a rozsahu učiva, a to ako aj s odporúčaním ministerstva školstva. Znova nevyčítam ministerstvu školstva nič. Pán minister školstva vydal v júni minulého roka dodatok k štátnemu vzdelávaciemu programu, ktorý prakticky zaviedol možnosť redukcie obsahu a rozsahu štátneho vzdelávacieho programu na základných školách. Týmto dodatkom predefinoval podstatu vzdelávacích štandardov určených štátom a to tak, že sa vypustila veta – vzdelávacie štandardy vymedzujú požiadavky, ktoré majú žiaci splniť v rámci konkrétneho časového intervalu ročníka, stupňa. Rozdelenie štandardov do ročníkov v štátnom vzdelávacom programe už nie je záväzné a má len charakter odporúčania. Škola ich do ročníkov rozdelí tak, aby ich rozsah zodpovedal časovej dotácii podľa učebného plánu školy. Inými slovami, ako sa jej to hodí. Doslova sa uvádza, že škola má možnosť pre každú vzdelávaciu oblasť jednotlivo vybrať a bude postupovať podľa doterajších štandardov alebo podľa spravených vzdelávacích štandardov. Dámy a páni, uvedomujem si to, čo to znamená, takže úroveň získaných vedomostí na jednotlivých školách nemôže byť identická, ale ani aporovnateľná. A to nie je všetko. Na žiadnu z foriem dištančného vzdelávania neboli školy, učitelia, žiaci, rodičia ani len minimálne pripravení, čo samozrejmá vec, ministerstvo školstva vie, ale nemohlo nič s tým robiť. Ako správa, ako sa správa odvoláva na prieskum uskutočnený samotným ministerstvom školstva, samotní učitelia uvádzajú svoju nedostatočnú pripravenosť na dištančný spôsob výučby. Je alarmujúce, že až 128-tisíc žiakov nemalo možnosť zapojiť sa do online vzdelávania, lebo nemali na to materiálno-technické podmienky. Ak sú v rodine tri alebo štyri deti a rodina nie je dobre finančne situovaná, nemá financie pre zakúpenie notebookov alebo tabletov pre každé dieťa a s jedným počítačom sa všetky deti učiť naraz nemôžu. Rovnako vznikol problém, ak viacdetná rodina, ak by mala mať pre každé dieťa PC, nemá dostatok miestností na izolovanú výučbu pre dieťa. Pýtam sa, tento systém, ktorý bol nastavený, proste hŕba detí, hŕba deťom nevyhovovala, a preto ani sa nedivím, že proste dostávali sa do tej situácie, do ktorej sa dostali. A už vôbec nehovorím o deťoch žijúcich v lokalitách, ktoré nie sú prekryté signálom mobilnej siete. Pani poslankyne, páni poslanci, sme naozaj presvedčení, že náhradný spôsob výučby prostredníctvom pracovných listov bez názorného vysvetlenia učiva, bez akéhokoľvek priameho kontaktu učiteľov si každý žiak základnej školy mohol osvojiť? No pre mňa absolútne neprijateľný fakt, že až 52-tisíc nebolo vôbec, vôbec, zdôrazňujem, zapojených do dištančného vyučovania. To znamená, že 52-tisíc žiakom bolo brutálnym spôsobom odoprené ústavné právo vzdelávania. Keď vezmem, že tých 52-tisíc detí len preto, že sme prijali fikciu, že každý žiak je nakazený COVID-om, prenáša sa na ostatné deti alebo sa nám vidí, že týchto 52-tisíc je primeraná obeť, ktorú sme priniesli z dôvodu pandémie? Ak aj niekto prijal kurióznu tézu renomovaného profesora práva, že v čase núdzového štátu (stavu, pozn. red.) ústava neplatí, čo je mimochodom od profesora práva mimoriadne inter... (pozn. red.: nezrozumiteľne vyslovené) tvrdenie, ako sa vysporiadavajú s príkazom zakotveným v čl. II Dohovoru o ľudských práv (zaznievanie gongu), podľa ktorého záujmy a blaho človeka bude mať prednosť pred výhradným záujmom spoločnosti. Ako chceme tým 52-tisíc žiakom vysvetliť, že vzdelávanie bolo obetované v prospech fiktívnej ochrany zdravia ostatných žiakov? Ako im chceme na hodinách občianskej náuky vysvetliť, čo znamená prednosť práva jednotlivca pred právami skupiny, ak ide o základné ľudské práva? Ako chceme tiež vysvetliť týmto deťom, že pre ne neplatí právo vzdelávania podľa čl. II dodatkov protokolu z roku 1952 z Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podľa ktorého nikomu, zdôrazňovať, nemožno odoprieť právo na vzdelávanie, a tak na jeden celý deň sme, jeden rok sme vylúčili zo vzdelávania. Alebo ak žiak na hodine trebárs občianskej náuky sa spýta, ako je možné, že vyhláška úradu špeciálnej štátnej správy alebo administratívneho rozhodnutia ministra nie sú, sú len všeobecne záväznými právnymi predpismi a zakazuje uplatniť právo zakotvené v medzinárodných zmluvách, ktoré majú prednosť pred zákonmi, nielen pred administratívnymi riadiacimi aktami. Keď ústava stanovuje, že medzinárodné, medzinárodná zmluva o ľudských právach a o základných slobodách má prednosť pred zákonmi. Ako to žiakom vysvetlí učiteľ? Pozrime sa, že v čase núdzového stavu ani tieto medzinárodné zmluvy neplatia, ako to falošne vyhlásil pán profesor o Ústave Slovenskej republiky. Dámy a páni, táto vec má aj výchovno-vzdelávací rozmer. Ako môže dieťa vylúčené z práva pre vzdelanie uveriť v spravodlivosť právneho poriadku a získať dôveru v právny štát? Uveriť, že je ono právnym poriadkom chránené. Samozrejme, s poznámkou, že chcem veriť, že ešte stále právnym štátom sme. Dotknem sa aj žiakov na odborných školách, ktorí mali pripravovať sa na, pre budúce povolanie. Páni poslanci (zaznievanie gongu), panie poslankyne, dokážeme sa u niektorých presvedčiť, že výpadok odbornej praxe nebude týmto žiakom chýbať? Že študent strednej zdravotnej školy nepotrebuje prax v nemocnici? Alebo dáte sa ošetrovať takej zdravotnej sestre, ktorá proste prakticky tú školskú... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)