Majerský, František, poslanec NR SR (2024-05-09):
Vážená pani ministerka, vážený pán podpredseda, kolegovia, kolegyne, je krásne pozerať sa na to, že je desať hodín večer a my konečne po siedmich mesiacoch od začiatku vlády alebo, by som povedal, nášho parlamentu začíname riešiť slovenské zdravotníctvo. Ja nemám predstavu o tom, že pani ministerku odvoláme, viem, aká je politická realita, ale sme, je dôležité povedať to, že zdravotníctvo nejde dobrým smerom. Ja dnes budem hovoriť taký historický prierez, ale dnes keď sa tu budeme baviť, či si tu budeme hovoriť, ja nebudem teraz hovoriť osobne, lebo to, čo tu aj prebehlo, pán Raši a niektorí kolegovia z koalície, osobne na nikoho tu útočiť, nikoho, nikomu to nepomôže. Absolútne to nikomu nepomôže, keď si tu budeme nakladať, hovoriť, lebo vonku z tohto parlamentu keď vyjdete, vonku, ale keď pôjdete ďalej ako za Bratislavu, ale pôjdete niekde do nejakej malej dediny alebo do nejakého malého mesta, tak tam stretnete nejakú babičku, nejakého pána, ktorý žije sám v domácnosti a bude chcieť ísť ráno k svojmu doktorovi. Ja viem, že to je smiešne, ale, bohužiaľ, aj takto ľudia dneska niektorí žijú, že žijú sami, žijú na samote a sú chorí, lebo celý život pracovali pre tento štát, pre túto krajinu a pracovali ťažko, pracovali veľa, dnes majú malý dôchodok a ráno sa vyberú o štvrtej autobusom, lebo auto nemajú, tak sa vyberú ráno o štvrtej autobusom do nejakého mesta, kde sa chcú dostať k nejakému špecialistovi na vyšetrenie. Čakajú pred tou ambulanciou ortopedickou, kardiologickou, vyberte si, akú chcete, to je jedno. Čakajú tam v rade ako ďalší ostatní vonku, v daždi, v zime, v mraze a čakajú, že či im ten lekár vyhodí tých 15 termínov na ten čas. Ak to nestihnú, tak zoberú svoju taštičku, batôžtek a poberú sa zase domov. Na druhý deň ich to čaká zase, lebo sa chcú dostať k tomu svojmu lekárovi, chcú to vyšetrenie, lebo ich bolí noha alebo ich bolí, vyberte si ochorenie, aké chcete. Dneska neni špecialista, ktorý nemá plné termíny, dnes neni detský lekár, ktorý by, ku niektorému, ktorému by ste sa objednali na čas. My napriek tomu, že žijeme v krajine, kde máme v zákone dané to, že neplatíte za objednanie u lekára, neplatíte za objednanie u lekára, tak platíte za objednanie u lekára na čas. Protizákonne platíte. Čo z tohoto príbehu vyplýva pre nás všetkých, čo sme tu? My máme v Národnej rade prijímať zákony, ktoré sa budú, ktoré budú pre ľudí, nie pre mňa, nie pre vás. Možno viacerí z vás, čo tu ste, to nezažívate, lebo ste poslanci Národnej rady a keď zavoláte ako poslanec Národnej rady do nejakej nemocnice pre svojich blízkych príbuzných, tak vám idú v ústrety a nemusíte čakať na termín, vyšetria vašu rodinu, vašich blízkych, vašich kamarátov. Ja dvadsať rokov pôsobím v zdravotníctve a nikdy som nikomu nezavolal, aby som si ja objednal sám vyšetrenie pre seba. Ale zavolal som veľmi veľakrát ľuďom, ktorí sú cudzí, ktorí nie sú pre mňa príbuzní, lebo keď vám zavolá človek, ktorý má svoj vek, má onkologické ochorenie a nevie sa dostať na vyšetrenie na MR alebo na CT, tak mu chcete pomôcť. A urobil by som to zajtra zase a pozajtra zase, lebo jednoducho tí ľudia, bežní ľudia, nehovorím o tých ľuďoch, ktorí, ako som hovoril teraz, my, poslanci Národnej rady, keď zavoláte pani ministerke v koalícii alebo z opozí... tak vám vyjde v ústrety a pomôže vám nájsť termín, ale bežných ľudí, ktorí nemajú komu zavolať, sú sami, nemajú svoje deti, nemajú svojich príbuzných, tak tí nemajú komu zavolať. Hľadajú spôsob, ako sa dostať na vyšetrenie, aby so svojím onkologickým ochorením dostali termín u lekára a boli včas zoperovaní. Bohužiaľ, sa niektorí toho ani nedožijú, lebo nestihnú prísť na vyšetrenie. Nestihnú prísť k špecialistovi. A zomierajú doma alebo zomierajú v hospicoch, zomierajú sami. Taký je, bohužiaľ, stav na Slovensku. A môžme sa tu tváriť, že či si tu budeme pred tým zatvárať oči, alebo si nebudeme zatvárať oči, taká je situácia v slovenskom zdravotníctve. Jednoducho slovenské zdravotníctvo nefunguje a pani ministerka si zobrala na svoje plecia naozaj, a to ju, za to ju, poviem, že obdivujem, si zobrala naozaj najťažší rezort, aký tu vôbec na Slovensku je. Je to najťažší rezort. Máte tam špičkových ľudí, ktorí naozaj ošetrujú pacientov, teraz hovorím lekárov, zdravotníkov, sestry, a je ich málo. Sú vyhoretí, zneužití, nechce sa im už niektorým pracovať, sú unavení, lebo nevidia víziu. Nevidia víziu, kam by naše slovenské zdravotníctvo malo ísť. Môže pani ministerka, pardon, ách (rečník gestikuláciou ruky prevrátil pohár vody na rečníckom pulte), ospravedlňujem sa, ospravedlňujem sa. Môže pani ministerka (reakcia z pléna), okej, okej, pardon, pardon (k rečníkovi pristúpili kolegovia na pomoc).