F. Mikloško, poslanec: (2002-01-30):
Vážení prítomní, nerád by som išiel do priveľmi filozofickej polohy zjednocovania Európy, ale chcem povedať, že v novodobých dejinách bol zatiaľ dvakrát pokus zjednocovať Európu na základe jednotnej myšlienky alebo jednotnej ideológie. Bola to ideológia nacizmu a bola to ideológia komunizmu. Tieto dve ideológie mali tendenciu zjednotiť všetky národy a zjednotiť ten kontinent, ktorý práve vyrástol v rôznosti na základe akejsi jednej myšlienky. Nebudem sa vôbec zaoberať myšlienkou nacizmu, pretože som nebol žiadnym spôsobom svedkom toho obdobia, ale dvoma vetami by som chcel povedať predsa niečo o období komunizmu. A síce, akým spôsobom sa môžu brániť malé národy a malé štáty voči odrazu jednému vlaku, ktorý sa rúti a zmetie všetko, čo je navôkol. Ja si myslím, že táto skúsenosť, ako sme sa my dokázali brániť ako národ, ako Slováci, komunizmu, tá je stále v nás a tá by predsa nejakým spôsobom mala byť príkladom našej diskusie, akým spôsobom chceme mať svoj zástoj v inej, teda znovu sa budujúcej, zjednocujúcej Európe, aj keď, samozrejme, vonkoncom nemožno porovnávať myšlienku komunizmu s myšlienkou terajšej zjednocujúcej sa Európy. Chcem len podotknúť, že národy ako Litovci, Lotyši a podobne boli na tom omnoho horšie ako Slováci, pretože boli bezprostredne pod vplyvom Sovietskeho zväzu a na hranici s ním. Polovicu z nich vyviezli na Sibír, nevrátili sa nikdy naspäť. No to sú malé, ale hrdinské národy, pretože za to, aby si uchovali svoju vlastnú tvár a svoju vlastnú dušu, boli ochotní obetovať všetko. A hocako sa bude vyvíjať zjednocujúca Európa, z tejto, by som povedal extrapolácie do minulosti možno vyvodiť, ak by chcela byť jednotná v nejakej myšlienke, je znovu odsúdená na zánik. Tá myšlienka je znovu odsúdená na zánik, pretože Európa vo svojej vnútornej bytosti toto jednoducho neznesie, aby jej bol vnucovaný nejaký jednotný myšlienkový rámec. Ak KDH s tým vystupuje, samozrejme, že to nesie v sebe aj stranícky rozmer, ale uvedomme si, že Konvent, ktorý sa teraz zriaďuje, pripravuje ústavu Európy a táto ústava Európy, ak raz už bude prijatá, tak potom ju môžete prijať alebo nie, ale už nikto s vami nebude diskutovať o tom, či tam možno niečo zmeniť alebo nie. Ak existuje ešte čas na to, aby sme zaujali svoj postoj v rámci tejto zjednocujúcej sa Európy a tejto vznikajúcej ústavy, tak to je teraz! A ak si myslím, že taký malý národ alebo taký štát, ako je Slovensko, chce v celom v tomto obrovskom molochu a, teraz to hovorím v dobrom slova zmysle, pretože západná Európa je usporiadaná, je čistá, platia tam jasné vzťahy, a chce obstáť, tak potom jednoducho musí mať v prvom rade svoju vnútornú tvár, a to je kultúra a vzdelanosť. Ekonomike sa nikto z nás už nebude môcť ubrániť, stane sa nadnárodnou, staneme sa súčasťou bez toho, aby sme akýmkoľvek spôsobom mohli o tom rozhodovať. A z tohto dôvodu si myslím, a KDH je možno práve preto také citlivé, lebo ústava Európy nie je vecou, ktorá by vychádzala z nejakých tradícií Európy. Ústava Európy, ktorá sa teraz chystá, môže byť pokojne otázkou momentálneho zoskupenia politických síl v Európe. Ak dnes prevládajú ľavicové politické sily, tak tým pádom prevládajú aj tieto viac liberálne tendencie, pretože ľavica je v súčasnosti nositeľom týchto liberálnych myšlienok. A Európa môže byť o desať rokov celkom iná, môže byť politicky, ale už tu bude pripravený ideový základ, ktorý pripravil niekto iný. A kresťanské strany sú citlivé na tieto veci. Poviem len jeden príklad. Podľa mňa nie spravodlivo a nie pravdivo sa snažia mnohí zatlačiť KDH do polohy, že sa zaoberáme priveľmi sexuálnymi orientáciami ľudí a hovoríme do ich osobných vecí. KDH sa týmto nezaoberá a tieto veci nechce riešiť. To je vec každého človeka. Ale KDH bráni 3 600 rokov starú myšlienku rodiny. 1 600 rokov pred Kristom bolo dané desatoro, kde sa hovorí vo štvrtom prikázaní: „Cti otca svojho a matku svoju.“ Tam nebolo povedané: Cti otca svojho a otca svojho alebo cti matku svoju a matku svoju. Tam bolo povedané to, čo tam je napísané. A celá táto civilizácia vyrástla cez týchto 3 600 rokov z tejto židovsko-kresťanskej tradície. A KDH vie, že ak by tu nejakým spôsobom došlo k zmene zmýšľania, tak nastáva rozvrat v základoch celej tejto našej štruktúry. A koniec celej tejto kultúry a celému tomu, čo sa tu stáročia budovalo. A preto je to pre nás niečo, prosto, na čo citlivo reagujeme, na čo citlivo nereagujú súčasné ľavicové strany v Európe, ani liberálne, ani na Slovensku, ale my to niekde v sebe nosíme. Tak ako predpokladám, že to nosia v sebe všetci tí, ktorí tento rozmer majú a dnes budú hlasovať za túto deklaráciu. Preto nepodceňme celkom túto diskusiu. Nie sme a nemusíme byť vždy len objektom dejín, môžeme sa dať nejakým spôsobom do zápasu aj o tvár tejto krajiny. A znovu pripomínam, malý dvaapolmiliónový litovský národ, ktorý sa z polovice nechal vykynožiť, aby tvárou v tvár komunizmu, teda niečomu, čo mohol pokojne kapitulovať a povedať, že nemá zmysel, aby ubránil svoju identitu. A je to malý, ale hrdinský národ. Vážení prítomní, dávam ešte jeden návrh uznesenia. Ak táto deklarácia bude prijatá, tak prosím, aby sme zároveň poverili predsedu parlamentu, aby ju odovzdal, doručil predsedovi Európskeho parlamentu. Preto dávam návrh uznesenia: „Národná rada Slovenskej republiky poveruje predsedu NR SR, aby text deklarácie o zvrchovanosti,“ a tak ďalej, „doručil predsedovi Európskeho parlamentu. Žiada, nie poveruje, ale žiada.“ Ďakujem pekne. (Potlesk.) A prosím aspoň jedného, aby bola odozva, pretože v opačnom prípade dopadnem ako liberáli. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Odozva tu je. S faktickou pripomienkou chce vystúpiť jeden poslanec. Končím možnosť podávania ďalších pripomienok. Pán Števček, nech sa páči, máte slovo. P. Števček, poslanec: Priznám sa, že som tlačidlo stlačil ešte pred tou výzvou, pán Mikloško, takže je to len moja iniciatíva. Vy ste jednoducho filozof, aj keď nechcete, aj keď sa tomu bránite. Myslím si, že máte pravdu v tom, že dvakrát sa chcela zjednotiť Európa, raz na fašistický spôsob a druhý raz na komunistický. Poradie možno obrátiť, samozrejme. Ale nemyslím si na tejto úrovni, že rezíduá, konzekvencie v ľuďoch, v národoch, vo vzťahoch prestali tým alebo ukončili sa tým, že komunizmus a fašizmus prestali existovať. Tieto rezíduá sa len modifikovali. Globalizácie sa chytá opäť jedna silná veľmoc a chce do područia všetko. Z tohto hľadiska, aby som teda prešiel na parlamentnú pôdu, samozrejme, je asi dobré, asi východiskové, ak sa malý, päťmiliónový, vyše päťmiliónový národ ozýva a hovorí o svojej identite cez kultúru, cez náboženstvo, cez kresťanskú civilizáciu, ktorá, mimochodom, je tiež globalizačným faktorom, no nemá tieto mocenské páky, čo je istá výhoda, ale možno aj nevýhoda. Takže je dobré, že slovenský národ cez návrh tejto deklarácie vstupuje do úvah, ktoré sa iba začínajú. Ja si myslím, že zjednotenie Európy ako problém nastane až potom, po zjednotení. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Na svojho predrečníka chce reagovať pán poslanec Mikloško. Nech sa páči.