Ľ. Petrák, poslanec: (2007-05-16):
Ctené kolegyne, ctení kolegovia, rokujeme už druhý deň o novele Zákonníka práce a treba povedať, že názory na predkladanú novelu Zákonníka práce sa v tejto snemovni diametrálne odlišujú. Sú vyhranene koaličné, sú vyhranene opozičné, treba povedať, že jednoznačne sú spolitizované, a to je hlavný motív celej tejto rozpravy. Ja skúsim povedať svoj pohľad, čo podľa mňa prináša táto novela Zákonníka práce. Nesťažuje podnikateľské prostredie, nekladie prekážky trhu práce, nelikviduje sezónne práce, nelikviduje agentúry dočasného zamestnávania, nelikviduje živnostníkov a súčasne vytvára lepšie podmienky pre pracujúcich, pričom zvyšuje ich ochranu a sociálne istoty, podporuje flexibilitu pracovného trhu a jej obsahom sa súčasne hlásime k európskej sociálnej a pracovnoprávnej kultúre a treba povedať, že za toto sa vôbec nehanbíme. Pán poslanec Galbavý pred chvíľou vo svojom vystúpení hovoril, že nechápe filozofiu tohto zákona. Dovoľte zhrnúť filozofiu, tak ako ju vidím ja. Tá filozofia je veľmi jednoduchá. Dá sa zhrnúť do jednej krátkej vety. Ži a nechaj žiť. Toto myslím, že je podstatou predkladanej novely Zákonníka práce. Ale postavím otázku aj trošku inak, lebo vidím, že nie všetci s týmto tvrdením súhlasia. Postavím otázku, že či je vôbec dôvod zaoberať sa problematikou pracovného práva v tejto poslaneckej snemovni. Pani poslankyňa Radičová včera vo svojom vystúpení povedala, a teraz budem citovať, „že pracovníci sa cítia lepšie chránení systémom podpory v prípade nezamestnanosti ako právnymi predpismi v oblasti ochrany zamestnancov“. Toľko z citátu. Áno, ochrana zamestnancov aj podľa môjho názoru nie je dostatočná. A toto tvrdenie podporuje aj prieskum verejnej mienky, ktorý realizoval Ústav politických vied Slovenskej akadémie vied v apríli roku 2007 na vzorke 1 487 respondentov, kde sa 73,9  % respondentov vyjadrilo, že viacerí zamestnávatelia zneužívajú existujúci Zákonník práce. Opačný názor malo iba 16,4  % respondentov. Ja myslím, že na základe týchto tvrdení a týchto čísiel môžeme oprávnene vnímať problematiku pracovného práva, že v nej existujú problémy a že je potrebné sa nimi vážne zaoberať. Moje vystúpenie, samozrejme, nemôže postihnúť všetky oblasti pracovného práva, a preto sa budem venovať heslovite len niektorým vybraným problémom. Prvý. Závislá práca. Problém, ktorý tu vzbudzoval veľmi silné emócie a bola mu venovaná väčšina vystúpení. Účelom novely je vylúčiť zastieranie pracovných pomerov inými obchodnoprávnymi alebo občianskoprávnymi formami, ak právny vzťah nespĺňa znaky samostatného podnikania, napríklad podľa živnostenského zákona. Áno, aj v súčasnosti platný Zákonník práce zakazuje vynútenie živností, keďže stanovuje, že zamestnávateľ je povinný zabezpečovať prevažujúci predmet činnosti najmä zamestnancami. Ale zoberme si údaje, číselné údaje ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny. Podľa týchto údajov je asi 25-tisíc živnostníkov z celkového počtu vyše 400-tisíc, ktorí sa živnosti venujú nedobrovoľne. Iste, opodstatnene môžete tvrdiť, že ak pár prípadov podnikavcov zneužíva a obchádza zákony, potom netreba prijať riešenia, ktoré budú trestať a znevýhodňovať poctivých zamestnávateľov, zamestnancov a živnostníkov. Ja si však rozhodne nemyslím, že 25-tisíc živnostníkov je pár. A súčasne si nemyslím, že súčasná právna úprava je jasná a že vzhľadom na absenciu jasnej právnej úpravy nie je de facto možné tieto prípady aj právne postihnúť. Z uvedených faktov podľa mňa vyplýva potreba jednoznačného definovania znakov závislej práce, aby sme v reálnom živote mohli oddeliť aj v oblasti podnikateľov zrno od pliev. Novela sa s týmto problémom podľa môjho názoru vysporiadala dobre a závislá práca je v nej dobre definovaná. Ja nechcem teraz citovať prvky, pomocou ktorých je definovaná závislá práca, lebo by to bolo zbytočné predlžovanie času. Sú vám všetkým dostatočne jasné. Ale treba povedať, ako vnímajú problém závislej práce, tak ako je definovaný, ďalšie okruhy ľudí, ktorých sa dotýkajú. Pomôžem si vyjadrením živnostenského stavu, ktorý sa prostredníctvom predsedu Slovenskej živnostenskej komory pána Gottschalla vyjadril, že s takouto definíciou znakov závislej práce nemajú problém. Zamestnávatelia tvrdia, že aj pri tomto kompromise ešte veľa živností spĺňa aj novú definíciu závislej práce, takže nepredpokladajú závažnejšie problémy, aj keď poukazujú na možný nárast nákladov. Toto je  fakt. Podľa prieskumu Podnikateľskej aliancie Slovenska povinnosť vykonávať závislú prácu len v pracovnom pomere, teda zamedzenie využívania živnostníkov spôsobí ročné zvýšenie nákladov o 0,57 %. A ja sa chcem spýtať, keď problematika závislej práce vyvolávala také emócie, z hľadiska rastu nákladov zamestnávateľov je 0,57 % rastu nákladov reprezentatívne číslo, ktoré otrasie touto ekonomikou? Ja osobne si myslím, že to nie je žiadne ohrozenie. Takže, ctená opozícia, chcem sa spýtať úplne prirodzene, kde vidíte problém pri definovaní problému závislej práce a práce na vynútenú živnosť. Snáď v tom, že sa zvýši ochrana nedobrovoľných živnostníkov, že budú mať nárok na nemocenské v prípade choroby, že ich odvody na dôchodkové poistenie budú vyššie a v starobe budú mať vyššie dôchodky, že v prípade nasadenia na rizikovú prácu im zamestnávateľ bude musieť dôslednejšie zabezpečiť bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci a tieto práce nebudú vykonávať na vlastnú zodpovednosť často bez potrebných ochranných prostriedkov? Tu vidíte podstatné problémy zadefinovania závislej práce? Ja osobne si myslím, že ten problém, tak ako ho rieši Zákonník práce, je dobre vyriešený, aj keď na druhej strane musím sa stotožniť aj s tvrdením pani poslankyne Žitňanskej, že holé definovanie problematiky v zákone, problém samotný v plnej šírke určite celkom a hneď účinne nevyrieši. Ďalší z problémov. Pracovný pomer na dobu určitú. Aj tu je základnou myšlienkou vylúčenie tzv. reťazenia pracovných pomerov. Naďalej bude možné uzavrieť pracovný pomer najdlhšie na tri roky s tým, že v rámci týchto troch rokov bude možné len jedno opakovanie alebo predĺženie pracovného pomeru. Samozrejme, sme si vedomí aj špecifickej situácie v niektorých oblastiach a sme si vedomí aj potreby výnimiek, z ktorých niektoré spomeniem. Malé podniky do 20 zamestnancov. Áno, sú riešené. Práce, pri ktorých treba podstatne zvýšiť počet zamestnancov na prechodný čas, napríklad pri nepredvídaných nových zákazkách. Áno, je to v zákonníku práce riešené. Sezónne práce, ktoré sú závislé od striedania ročných období. Áno, je to v zákonníku riešené, aj keď treba možno postaviť otázku, či doba zamestnania na osem mesiacov je postačujúca na sezónne práce, alebo nie je postačujúca. Opatrovateľská služba, myslím, že problém je riešený. A ďalej sú tu, samozrejme, širšie zahrnuté všetky prípady, ktoré sú dohodnuté v kolektívnej zmluve, a tým pádom sú súčasťou náplne práce pracovnoprávnych vzťahov. V týchto všetkých prípadoch, ktoré som citoval, bude možné opakovane uzatvárať termínované pracovné zmluvy bez obmedzenia. A tu sa chcem spýtať opätovne opozície, v čom je podstata problému, ak hovoríme, že sú tu problémy, ktoré vám znemožňujú zahlasovať za Zákonník práce. Ja použijem príklad, ktorý včera uviedla pani poslankyňa Mušková. Nie sú podľa vás vážne diskriminovaní napríklad učitelia, ktorí majú uzatvárané opakovane pracovné zmluvy na dobu desať mesiacov a nemôžu si zobrať úver, lebo im ho banka odmieta poskytnúť? Nie sú z takých istých dôvodov diskriminované stovky ďalších zamestnancov, ktorí v skutočnosti pracujú u jedného zamestnávateľa viac rokov a napriek tomu nemajú potrebné životné istoty? Ja osobne si myslím, že to je problém, s ktorým sa treba vážne zaoberať a treba ho riešiť v tomto Zákonníku práce. Problém ďalší, o ktorom sa až tak veľmi nediskutovalo, ale ktorý hlavne v podnikateľských kruhoch svojím spôsobom rezonuje, je problém odstupného. Odstupné sa zavádza v súlade s čl. 12 Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce č. 158/1982. Zavádza sa, ak dôjde ku skončeniu pracovného pomeru z organizačných dôvodov alebo zo zdravotných dôvodov, a to aj v prípade, ak zamestnanec využije možnosť zotrvať v zamestnaní počas výpovednej doby. Je to opatrenie, o ktorom som už povedal, že vyvoláva v podnikateľských kruhoch rozporuplné reakcie. Ja sa opriem o už citovaný výskum Ústavu politických vied Slovenskej akadémie vied, kde sa za odstupné vyjadrilo až 86,3 % respondentov. Dovolím si úplne objektívne povedať, kto by sa nevyjadril, že chce odstupné, ak sa ho to týka, to znamená, to číslo beriem s určitou rezervou. Ale opriem sa aj o ďalšie čísla, či to môže ohroziť ekonomiku, alebo to nemôže ohroziť ekonomiku a ten údaj je, že v roku 2006 sa hromadné prepúšťanie týkalo 8 650 zamestnancov a pri predpoklade do budúcnosti by sa toto číslo malo výrazne znižovať, čo naznačuje, že problém odstupného by nemal byť problémom pre zamestnávateľov. Aj tu treba povedať úplne objektívne, nemal by byť problémom pre veľkých zamestnávateľov, určité problémy môže spôsobiť u malých a stredných podnikateľov, a to predovšetkým vtedy, keď im kolíšu zákazky. A úplne objektívne, malé a stredné podnikanie je vo vyspelých štátoch Európskej únie ťahúňom ekonomiky. Na Slovensku je doteraz málo rozvinuté a myslím si, že treba vytvárať predpoklady pre jeho dynamickejší rozvoj a tu možno hovoriť o tej flexibilite trhu práce a aj o podpore malého a stredného podnikania, a preto tvrdím, že v budúcnosti bude asi potrebná hlbšia diskusia, ktorá sa bude dotýkať problematiky odstupného a bude treba nájsť spôsob riešenia možno aj diferencovanej výšky odstupného v jednotlivých prípadoch. Pracovný čas a nadčasová práca. Tento problém zahŕňa v sebe dva okruhy. Prvým okruhom je, že pracovná pohotovosť sa bude zahŕňať do pracovného času a vrátane práce nadčas bude limitovaná 8 hodinami týždenne. Treba priznať, že predovšetkým v rezorte zdravotníctva sa môžu objaviť problémy. Primárne však problém nie je vo vecnej nesprávnej úprave ustanovení Zákonníka práce, ale v podfinancovaní zdravotníctva a nerealizácii potrebných systémových zmien v zdravotníctve. Druhý okruh problémov sa týka sťažnosti zamestnancov na dodržiavanie pracovného času a práce nadčas. Podstata problému spočíva predovšetkým v evidencii pracovnej doby, od ktorej sa následne odvíjajú všetky mzdové nároky, vyplatenie mzdových náhrad, vyplatenie mzdového zvýhodnenia za prácu v noci, prípadne za prácu vo sviatok, ale aj posúdenie pracovného úrazu a s tým spojených nárokov. Prax ukazuje, že bude potrebné vyžadovať presné evidovanie časového úseku, v ktorom zamestnanec vykonáva prácu, a to napríklad bude podľa môjho názoru potrebné do novely Zákonníka práce jednoznačne doplniť. Postavenie odborovej organizácie, horúci zemiak, ktorý mal v tejto snemovni veľa ideologických nálepiek, ale napriek tomu nemám snahu sa mu vyhnúť. Počul som tu rad invektív na politickú stranu SMER za spoluprácu s odbormi. Ja však musím zopakovať, že SMER sa k spolupráci s odbormi jednoznačne hlási. Ruku na srdce a povedzme objektívne, že tzv. Kaníkova novela Zákonníka práce sa aj prostredníctvom posilnenia pozície zamestnaneckých rád a eliminácie práce odborov snažila eliminovať odbory ako také. Môžeme mať rôzne názory na pôsobenie odborových funkcionárov na pracoviskách. Môžeme mať rôzne názory na legislatívnu iniciatívu odborov, kde niektoré návrhy môžeme považovať za neadekvátne, ale objektívne treba povedať, že ak niekto predkladá návrhy na ochranu práv zamestnancov, tak sú to predovšetkým odbory. Aj v etape globalizácie spoločnosti považujem odbory za potrebný prvok pri hľadaní rovnováhy medzi ekonomickými záujmami podnikateľských subjektov a sociálnymi právami a istotami zamestnancov. Z tohto dôvodu považujem za potrebné venovať sa problematike odborov aj v Zákonníku práce. Opatrenia podporujúce pružný trh práce. Flexibilita pracovného trhu, téma, ktorá je tu skloňovaná vo všetkých oblastiach. Oprávnene. Skúsme ale zosumarizovať opatrenia, ktoré podporujú pružný trh práce a ktoré sú obsiahnuté v tomto Zákonníku práce a jeho novele. Pôvodné opatrenia, ktoré sú súčasťou terajšieho Zákonníka práce, ako napríklad domáce práce, dohoda o brigádnickej činnosti študentov, pracovný pomer na kratší pracovný čas, pracovný pomer na dobu určitú, agentúrne zamestnávanie, určite všetko prvky, ktoré podporujú flexibilitu trhu práce. A nové prvky – telepráca, dohoda o pracovnej činnosti, zvýšenie rozsahu dohody o vykonaní práce na 350 hodín zo súčasných 300 hodín, možnosť zmluvnej úpravy pracovných podmienok, ak Zákonník práce alebo iný pracovnoprávny predpis neustanovuje inak. Čo v tomto výpočte opatrení pre pružný pracovný trh chýba? Možnosť zmluvy na zdieľaný pracovný čas, snáď možnosť plne pružného pracovného času, alebo ak chcete voľného pracovného času, ale táto možnosť je podľa môjho názoru obsiahnutá aj v možnosti zmluvnej úpravy pracovných podmienok. V tejto súvislosti sa mi však žiada podotknúť, že ponuka širokého portfólia zmluvných vzťahov nerieši otázku, či je spoločnosť na takéto zmluvné vzťahy aj skutočne reálne pripravená. Osobne nemám pocit obmedzovania variability pracovnoprávnych vzťahov, ale možno je to vec osobného názoru. Ctené kolegyne, ctení kolegovia, ekonomický rast nespočíva iba v materiálnych investíciách a v znižovaní nákladov. Vo všeobecnosti a v slovenských podmienkach to platí dvojnásobne, potenciál ekonomického rastu spočíva v investíciách do ľudského kapitálu. Zvýrazňovali sme to veľakrát, zvýrazňovala to koalícia, zvýrazňovala to opozícia v súvislosti so vzdelávaním a snahami o budovanie znalostnej ekonomiky. To je však iba jeden rozmer investícií do ľudského kapitálu. Ten druhý je v pracovných podmienkach a v sociálnej ochrane zamestnancov. Tento rozmer spoluvytvára aj pracovné prostredie zadefinované ustanoveniami Zákonníka práce. Ctené kolegyne, ctení kolegovia ako z opozície, tak z koalície, ja osobne považujem predloženú novelu Zákonníka práce za dobrú a zdôrazním to, čo som povedal v úvode. Jej filozofickou podstatou je téza Ži a nechaj žiť. To je filozofia predloženej novely, a preto sa uchádzam o podporu celej snemovne. Ďakujem pekne. (Potlesk.)