Ondruš, Branislav, poslanec NR SR (2010-10-13):
Vážený pán minister, pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, oblečenie, s ktorým, a vlajka, s ktorou pred vás teraz predstupujem nie sú prejavom samoúčelného exhibicionizmu. Ten prenechávam tuto pánovi Matovičovi, príp. ďalším vládnym poslancom, ktorí inak nemajú čo ponúknuť voličom. (Potlesk.) Takto pred vás predstupujem preto, aby som symbolicky demonštroval prítomnosť odborárov na dnešnom rokovaní o viacerých sociálnych zákonoch. Státisíce členov odborových zväzov a ich demokraticky zvolení zástupcovia sú totiž zo strany súčasnej vlády od jej nástupu terčom urážok, ponižovania , dehonestovania i špinavej a lživej propagandy. Upozorňoval som na to pri rokovaní o programovom vyhlásení a doterajší vývoj mi dáva za pravdu. Jedným z pilierov politiky vlády Ivety Radičovej pod vedením Ivana Mikloša je likvidácia odborárov preto, lebo sú vašimi názorovými oponentmi. Ako chcete kriminalizáciou umlčať opozíciu v parlamente, tak podobnými metódami likvidujete partnerský vzťah vlády k reprezentantom zamestnancov. A chcem povedať, že toto nie je len rétorické cvičenie, o čom svedčí aj napr. včerajšia akcia poslancov okolo pána Matoviča pred parlamentom. Nevyšli ste pred parlament, aby ste si vypočuli názor tisícov občanov, nevyšli ste tam preto, aby ste si vypočuli návrhy odborárov, ale vyšli ste tam len preto, aby ste ich provokovali a aby ste ich urážali. Dôkazom mojich slov je aj spôsob, akým vláda prerokovala so sociálnymi partnermi napr. návrh novely zákona o sociálnom poistení. Slovo prerokovala je v tomto prípade iba terminus technicus, aj to značnej miery nadnesený, lebo hoci ide o mimoriadne dôležitú a komplikovanú právnu normu, sociálni partneri dostali na jej preštudovanie a vypracovanie stanoviska k nej iba necelé dva dni. Áno, zákon bol aj predtým v pripomienkovom konaní, ale vo viacerých ustanoveniach sa jeho predložená podoba zásadne odlišovala od tej, ktorá bola pôvodne do pripomienkového konania predložená. Napr. v pôvodnom návrhu nebol zákaz súbehu predčasných dôchodkov a práce alebo úplne nový mechanizmus valorizácie dôchodkov. Pri príprave tohto zákona vláda bez hanby ako na bežiacom páse porušovala vlastné legislatívne pravidlá. Podľa nich napr. iba v prípade ohrozenia ľudských práv a základných slobôd, bezpečnosti či hrozby vážnych hospodárskych škôd alebo v prípade vyhlásenia núdzového stavu možno skrátiť pripomienkové konanie. A aj v takom prípade to nesmie byť menej ako sedem pracovných dní. „Ak sa návrh zákona podstatne zmení podľa výsledkov pripomienkového konania, predloží ho predkladateľ opätovne na pripomienkové konanie.“ Toto vláda všetko porušila, toto všetko nedodržala. Nie som právnik, a preto sa neodvážim tvrdiť, že tento návrh zákona je nelegálny, ale je celkom isté, že ho vláda pripravila nelegitímnym spôsobom tým, že nedodržala oficiálne legislatívne pravidlá. Zdôrazňujem to preto, lebo nejde len o technickú záležitosť. Úplne rovnako vláda postupovala a postupuje aj pri mnohých iných zákonoch. Napr. včera sme spomínali zákon o registračných pokladniciach, večer. A na pripomienkovanie tejto novely dalo ministerstvo financií tri dni, z toho jedným dňom bola sobota a druhým nedeľa. Myslím si, že netreba viac dôkazov o tom, že vláda Ivety Radičovej pripravuje legislatívu tak, aby sa na minimum znížila možnosť predpokladaných oponentov, dobre si zákony preštudovať a verejne k nim zaujať stanovisko. Vláda Ivety Radičovej pripravuje legislatívu tak, aby na minimum znížila riziko, že by sa k nej mohli vyjadriť ľudia, ktorých sa dotýka, verejnosť, občianska spoločnosť. Vláda Ivety Radičovej pripravuje zásadné legislatívne zmeny v chaose, ktorý celý proces zneprehľadňuje, robí netransparentným, a to preto, aby na minimum znížila riziko, že občania alebo ich združenia sa spamätajú a dokážu vyvolať verejný tlak, pod ktorým budú musieť ministri meniť pôvodné zámery, ale najmä, ktorý odhalí skutočný zámer tejto vládnej koalície. A tým je preniesť rozhodujúcu ťarchu konsolidácie verejných financií na radových občanov. Pri tejto príležitosti musím aj zareagovať na obvinenia voči strane Smer zo zneužívania odborov. Je to absolútna lož. (Smiech v sále a potlesk.) Vážení vládni predstavitelia, my sme vo vláde s odbormi komunikovali ako so seberovnými partnermi, neponižovali sme ich, nehádzali sme na nich špinu, a to ani vtedy, keď sme sa nedohodli napr. pri stanovení minimálnej mzdy. Odbory nekonajú na náš príkaz a nechodia k nám na koberček po inštrukcie. Naopak, my chodíme za odborármi, počúvame ich, diskutujeme s nimi, pýtame sa ich. Dnes tu stojím takto aj preto, aby som prezentoval výhrady, s ktorými sme neprišli najprv my s tým, že potom by sme na ich presadzovanie zneužili odbory , ale naopak, ako prví s nimi prišli odborári. A my ich teraz v parlamente presadzujeme, lebo odbory, to nie sú netransparentné mocenské štruktúry, to je legitímna reprezentácia záujmov zamestnancov, pracovníkov, našich voličov. Keď nám tu už dávate školenia z toho, čo je a čo nie je sociálna demokracia. Tak k základnej hodnotovej výbave sociálnej demokracie všade vo svete patrí úzky partnerský vzťah s odbormi. Medzi státisícmi našich voličov je aj obrovské množstvo odborárov, radových zamestnancov, preto sa plne hlásime k úzkej spolupráci s odbormi, lebo takto reprezentujeme záujmy našich voličov. Na rozdiel od vás ich totiž neklameme, nepodvádzame. Čiže ich ani neopúšťame, keď už je po voľbách. My nezneužívame odbory a nemanipulujeme s nimi, ale sme a naďalej budeme hlasom odborárov v parlamente, lebo sme sociálni demokrati, ktorí vždy budú obhajovať záujmy radových občanov, zamestnancov, pracujúcich. A sú to práve títo ľudia, ktorí aj včera priamo pred parlamentom jasne odmietli protisociálne novely zákonov, novely, ktoré povedú k ožobračovaniu obyčajných ľudí, k poklesu životnej úrovne najzraniteľnejších sociálnych skupín, ktoré znížením kúpnej sily rodín nezmyselne prispejú k spomaleniu hospodárskeho rastu na Slovensku. Takou novelou je aj zákon o sociálnom poistení, nebudem sa podrobne zaoberať všetkými jeho ustanoveniami, upozorním iba na najkrikľavejšie nespravodlivosti, ktoré prináša. Prvou je skrátenie ochrannej lehoty po skončení nemocenského poistenia podľa § 32. Neobstojí tvrdenie, že dnes sa tento inštitút zneužíva. Chorých ľudí, ktorí navyše prišli o prácu, chcete pripraviť aj o to málo, čo im dnes zákon garantuje. Nezohľadňujete možnú dlhšiu inkubačnú dobu niektorých chorôb, ktoré však môžu nastať ešte v zamestnaní, ba dokonca v jeho dôsledku. Nevykonali ste v tomto zmysle žiadne medicínske analýzy, nemáte stanoviská odborníkov na pracovné lekárstvo, príp. ďalšie medicínske odbory. Ak sa niečo zneužíva, treba tých, ktorí to zneužívajú, postihovať. Máme na to mechanizmy. A ak si myslíte, že ich nemáme, tak ich zaveďte. Ale nevyhovárajte sa, keď vám ide iba o jediné, poškodiť chorých ľudí, lebo na nich chcete ušetriť. So zrušením súbehu predčasných starobných dôchodkov a práce v zásade nemám problém, hoci je trápne, že sa vlastne usilujete riešiť problém, ktorý vyrobil váš bývalý minister Ľudovít Kaník, SDKÚ je autorsky podpísaná pod nepodarkom, ktorý vytvoril priestor pre zneužívanie. A hoci som za zamedzenie zneužívania, nemôžem súhlasiť so spôsobom, ktorý je podľa právnej analýzy retroaktívny. A z tohto dôvodu by mohol byť protiústavný. Je neakceptovateľné, že aj súčasná vláda postupuje v zmysle najhorších kaníkovských tradícií presadzovania protiústavných sociálnych zákonov, na ktoré po rokoch aj tak doplatí štát, ako sa to už stalo, keď Ficova vláda musela po rozhodnutí Ústavného súdu prepočítať vyše 82 000 dôchodkov a nanovo priznať 35 000 dôchodkov. A je rovnako neakceptovateľné, ak aj súčasná vláda šetrí na najbezbrannejších a najodkázanejších a svoju politickú moc si dokazuje na úkor dôchodcov. Najlepšie to v tomto zákone dokazuje zmena valorizačného mechanizmu dôchodkov. To je podľa § 82. O takejto zásadnej zmene, ktorá úplne prevráti naruby doterajší systém, nehovorilo ani programové vyhlásenie vlády. A musím zopakovať to, že pôvodne sa teda tento návrh v zákone nenachádzal, keď išiel prvýkrát na pripomienkové konanie. So všetkou vážnosťou musím pripomenúť, že navrhovaný model valorizácie vychádzajúci iba z miery inflácie spôsobí plošné znižovanie dôchodkov pre všetkých, ani len nízke dôchodky alebo dokonca hlboko podpriemerné dôchodky nedosiahnu podľa nového mechanizmu takú úroveň valorizácie, ako dosahujú podľa terajšieho modelu. Tento nový systém bude znamenať prínos pre možno 10 000 – 12 000 dôchodcov, ale vyše 90 % dôchodcov bude na ňom strácať. V praxi to znamená, že nový systém valorizácie poškodí všetkých dôchodcov, ktorí dnes majú penziu zhruba od 160 eur vyššie. Tie čísla nebudem opakovať, pretože vo faktickej poznámke ich uviedla pani poslankyňa Tomanová. V každom prípade získa aj ten s tými bezmála 160 eurami na tom novom systéme 24 centov za rok, zato dôchodca s penziou iba 185 eur stratí za rok takmer 7 eur, dôchodca s penziou 250 eur stratí bezmála 20 eur ročne, dôchodca s penziou, povedzme, 305 eur stratí vyše 32 eur ročne. Zámerne vyberám iba penzie, ktoré sú pod úrovňou priemerného dôchodku. Takže to nie je tak, ako to vysvetľujete, že tí, ktorí sú pod priemerom, získajú a bohatší dôchodcovia stratia. Na tomto systéme budú strácať aj dôchodcovia, ktorých penzia je dokonca pod hranicou životného minima. Tento nový systém valorizácie nehanebne oberá o peniaze aj dôchodcov, ktorí sa už ocitli v sociálnej sieti a dostávajú sociálne dávky. Nový systém valorizácie je absolútne neprijateľný, lebo berúc do úvahy ďalšie ekonomické ukazovatele spôsobí, že veľmi rýchlo sa čoraz väčšia skupina dôchodcov dostane do stavu hmotnej núdze a bude odkázaná na sociálne dávky. Životné minimum bude totiž rásť rýchlejšie ako dôchodky. A tak sa tisíce dôchodcov prepadnú do sociálnej siete. Táto perspektíva ostro kontrastuje s politikou vlády Roberta Fica, ktorá medzi rokmi 2006 až 2009 zvýšila dôchodky vyplácané Sociálnou poisťovňou v priemere o 32 % čiže o vyše 66 eur. Valorizácia dôchodkov iba o infláciu je holý nezmysel, čo napr. ukazuje aj príklad Japonska. Tam v dôsledku hospodárskeho prepadu zaznamenali štatistickú defláciu, v priemere tam poklesli ceny o 0,12 %. Takže podľa tohto valorizačného mechanizmu by sa vlastne dôchodky mali znižovať, povedzme, o tých ,12 %. Ale zároveň ceny potravín, keď zoberieme len potraviny, tam v tom Japonsku v tom istom čase stúpli o 20 %. Takže životné náklady dôchodcov tam výrazne vzrástli. Navyše tento mechanizmus je, ako to už bolo spomenuté, aj v rozpore s našimi medzinárodnými záväzkami, pokiaľ ide o dodržanie pomeru priemerného dôchodku k priemernej mzde. A v krátkom čase klesne k úrovni asi 40 %. Aj ekonomickí odborníci priznávajú, že nový systém valorizácie bude nespravodlivý v tom, že povedie k poklesu kúpnej sily dôchodcov, a teda k poklesu ich životnej úrovne. Napr. Vladimír Baláž z Prognostického ústavu SAV povedal: „Nákupná sila seniorov sa oproti pracujúcim bude znižovať.“ Alebo Ľuboš Pavelka z Ekonomickej univerzity v Bratislave povedal: „Znamenalo by to pre dôchodcov katastrofu. Vláda totiž chystá ďalšie úsporné opatrenia, a tak by dôchodcovia mali sotva na pokrytie životných nákladov.“ A napokon uvediem, Dávid Dereník, analytik UniCredit Bank, povedal: „Nevidím priestor na výrazné spomalenie rastu dôchodkov. Výška priemerného dôchodku je totiž len mierne vyššia, ako je ekonomická hranica chudoby.“ Napriek všetkým vzletným, ale lživým tvrdeniam súčasnej vlády pritom nejde ani o žiadnu solidaritu. Jediným skutočným motívom tohto návrhu je ušetriť peniaze, ktoré v oveľa väčšom objeme odtekajú zo Sociálnej poisťovne do súkromných dôchodkových fondov. Systém valorizácie dôchodkov, ktorý navrhuje vláda Ivety Radičovej, síce zavádza silný prvok solidarity, ale takým spôsobom, že najchudobnejším dôchodcom nepomôže a aj podpriemerných výrazne ochudobní. Solidarita tohto systému spočíva v tom, že chudobnejší ako doteraz budú postupne všetci penzisti, len niektorí rýchlejším tempom ako iní. Seniori si tak budú viac rovní, ale bude to rovnosť v chudobe, nie v blahobyte. Ak je však tento návrh zlý a nebezpečný, tak potom návrh na rozšírenie vymeriavacieho základu podľa § 138 je vyslovene bezcharakterný. Nápad zaťažiť sociálnymi odvodmi aj odchodné, odstupné, odmeny pri výročiach a jubileách či príspevky zo sociálneho fondu, nehnevajte sa na mňa, takýto nápad už musel fakt vzniknúť asi len v chorej hlave. Mňa by úprimne zaujímalo, ako ste si to vôbec predstavovali. Tak, že zamestnanec prinesie raz do roka napr. nejaké lístky do divadla alebo telocvične za 30 eur, zamestnávateľ mu ich preplatí tak, že mu z tej mizernej sumy najskôr strhne odvody a potom mu zaplatí zvyšok? (Potlesk.) Ďakujem. Nehnevajte sa na mňa, ale ani také odchodné alebo odstupné nie sú príjmom za vykonanú prácu, ale majú charakter istého odškodnenia, napr. po strate zamestnania. Sociálne odvody by sa mali platiť iba z príjmov za vykonanú prácu čiže v rôznych akoby obdobách riadnej mzdy. Toto je však presne príklad ilustrujúci váš postup, po pár eurách zobrať obyčajným zamestnancom, ušklbnúť im, kde sa dá, lebo oni sa tomu môžu najmenej brániť. Vážené dámy, vážení páni, kabinet Ivety Radičovej sa týmto zákonom sám pasuje za vládu sociálneho pogromu. Desiatky miliónov eur ročne berie dôchodcom, keď sa už viac nedá, tak aspoň tisíce či desaťtisíce berie radovým pracovníkom, aby mohla stovky miliónov dávať úzkemu okruhu súkromných firiem. Celý návrh novely zákona o sociálnom poistení je prejavom vrcholnej arogancie pravicovej moci a pravicovej bezohľadnosti k radovým občanom a sociálne najbezbrannejším a najviac ohrozeným skupinám. A preto my, sociálni demokrati, tento zákon podporovať nebudeme a pripájam sa k procedurálnemu návrhu pani poslankyne Vaľovej, aby Národná rada Slovenskej republiky sa viacej týmto zákonom nezaoberala. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)