Lipšic, Daniel, poslanec NR SR (2015-12-04):
Ďakujem pekne. Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, ja by som teraz predložil len pozmeňovací návrh k novele ústavy, ktorý sa týka tej šesťdňovej sudcovskej lehoty a jej vypustenia. Potom by som zrejme ešte vystúpil následne, pretože jedna vec, ktorá ma na tejto rozprave vyrušuje, a priznám sa, že ma vyrušila od samého začiatku, je, že vláda prišla s novelou ústavy do parlamentu, so svojím protiteroristickým balíčkom bez toho, aby vôbec mala nejakú ambíciu, ambíciu rokovať. A vyjadrenia predsedu vlády o tom, že ak by opozícia vládla, tak tu máme plno teroristov, musím povedať, že pretiekla moja hranica trpezlivosti týmito vyjadreniami a budem v rámci ďalšej rozpravy hovoriť o tom, kto sem priviezol teroristov a akých teroristov sem priviedol, aký mali výcvik, ako sem prišli, akú mali za sebou minulosť a aké bezpečnostné ohrozenie kvôli dvom fotkám z Bieleho domu Robert Fico opakovane urobil. Budem o tom hovoriť aj ako bývalý minister vnútra, ktorý mal priamu skúsenosť s riešením väzňov z Guantánama, a ubezpečujem vás, že to boli jedny z najťažších chvíľ, ktoré som na ministerstve vnútra zažil. Zatiaľ som o tom nehovoril, ale moja miera trpezlivosti vyjadreniami premiéra Fica pretiekla. Predvčerom som náhodou počúval prejav predsedu vlády, britského, pána Camerona v Dolnej snemovni, kde žiadal o súhlas s leteckými akciami v Sýrii. Bolo to veľmi zaujímavé. Bol som tu v telocvični, tak som si zapol CNN, bol tam v priamom prenose, a premiér teda žiadal o podporu, ale hovorí, on chápe aj ostatných poslancov opozície, niektorých, ktorí budú hlasovať proti. Nikdy nepovie, že oni tým pádom nechcú proti terorizmu bojovať. Je to vec metód, posúdenia. On si váži aj iný názor. Aký to rozdiel oproti tomu, čo predvádza premiér Fico vo veci, kde potrebuje podporu opozície. Neviem, čo sa deje, veď téma utečencov vám nahráva do kariet, využívate ju, zneužívate ju, máte 40 % v prieskumoch. Z čoho ste nervózni? Neviem a ani to nebudem posudzovať, to je téma pre psychoanalýzu, ja sa jej nevenujem. Ale týmito vyjadreniami, ktoré premiér povedal na adresu opozície, sa budem venovať rozsiahlejšie. Teraz predložím len pozmeňovací návrh, aby kolegovia mohli vystúpiť, a potom budem neskôr v ďalšej rozprave hovoriť o tom, kto, kedy a akých teroristov na Slovensko priviezol. Takže ako som avizoval už v prvom čítaní, pán minister, považujem šesťdňovú sudcovskú lehotu pri rozhodovaní o väzbe za neodôvodnenú právne. Vecne si to viem predstaviť, ale právne, pretože som presvedčený o tom, že priznať sťažnosti prokurátora proti rozhodnutiu o nevzatí do väzby, odkladný účinok je v rozpore s článkom 5 európskeho dohovoru, že sudca, ktorý rozhoduje o väzbe, musí mať právo rozhodnúť o tom, či obmedzenie osobnej slobody končí, alebo nekončí. A keď som sa pýtal aj vašich kolegov včera na výbore, či majú nejaké, nejakú judikatúru Štrasburgu, ktorú som ja nepostrehol a ktorá to umožňuje, tak samozrejme, že ich reakcia bola: „Taký je náš názor.“ Opretý ale o nič a to sa mi zdá pri právnej argumentácii slabé. Čiže prečítam ten návrh. Vládny návrh ústavného zákona, ktorým sa mení Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov, sa mení a dopĺňa takto: Bod. 1. V čl. I v bode 1 v čl. 17 ods. 3 tretia veta znie: „Sudca musí zadržanú osobu do 48 hodín a pri obzvlášť závažných trestných činoch a trestných činoch terorizmu do 72 hodín od prevzatia vypočuť a rozhodnúť o väzbe alebo o jej prepustení na slobodu.“ Bod 2. V čl. I v bode 2 v čl. 17 ods. 4 tretia veta znie: „Sudca musí zatknutú osobu do 48 hodín a pri obzvlášť závažných trestných činoch a trestných činoch terorizmu do 72 hodín od prevzatia vypočuť a rozhodnúť o väzbe alebo o jej prepustení na slobodu.“ Ja len možno na vysvetlenie, to som spomenul, že kde je problém s dohovorom, ale už dnes úprava, právna, umožňuje, aby sudcovská lehota bola 72-hodinová pri obzvlášť závažných trestných činoch, ktoré definuje Trestný zákon. A ako vieme, Trestný poriadok ani túto lehotu nevyužíva. Ústava je v tomto, by som povedal, benevolentnejšia ako Trestný poriadok. Trestný poriadok pri týchto trestných činoch využíva len lehotu 48 hodín. Už aj to dokumentuje, že to riešenie, ktoré tu bolo navrhnuté, je trochu silené. Ja odovzdám pozmeňovací návrh pánovi spravodajcovi. Ja by som ešte len zareagoval všeobecne a potom budem, samozrejme, hovoriť bližšie jednak v neskoršej rozprave o tom, kto ohrozuje teroristami Slovensko, a vždy na nejaký kampaňový účel, ale potom budem hovoriť o Trestnom poriadku viac aj o veciach, ktoré sú v návrhu, vo vládnom návrhu zákona, ktorým sa mení Trestný zákon a ďalšie zákony. Ale všeobecne musím povedať, že čo ma prekvapilo nepríjemne, bola absolútna nepripravenosť vládnych predstaviteľov, či na pléne v prvom čítaní, alebo vo výboroch, argumentovať. Poviem to na príklade. My sme včera rozoberali, a považujem za zarážajúce, že sa argumentuje v princípe skoro klamstvami. Poviem to na tom príklade. Ja som včera argumentoval na výbore, že návrh, ktorý je v Trestnom poriadku a o ktorom ešte budeme rokovať, aby bolo možné výsluch svedka pri trestných činoch terorizmu považovať za neopakovateľný úkon a tým pádom aby mohol byť vykonaný a použitý na uznanie viny bez toho, aby bol vykonaný kontradiktórne aspoň ... (pozn. red.: rýchlo vyslovené) trestného konania, je v rozpore s judikatúrou štrasburského súdu a nášho Ústavného súdu proste istotne. Keďže nevedeli vaši kolegovia z ministerstva, samozrejme, reagovať a ani nemohli, nechcem to povedať, že, proste to tam sa reagovať veľmi asi nedá, tak zástupca pán námestník zo SIS-ky povedal, že teda on také prípady má a že tie sú v kontexte terorizmu a taký najlepší, čo má, je prípad Fitt proti Spojenému kráľovstvu. Prípad Fitt proti Spojenému kráľovstvu sa, samozrejme, týka niečoho úplne iného. Teda len to popíšem. Išlo vôbec nie o terorizmus, ale o ozbrojený prepad poštového vozidla a išlo tam o prípad, kedy v anglickom trestnom práve je inštitúcia, ktorá sa volá disclosure. To je inštitúcia, ktorá znamená, že prokurátor musí obhajobe dať k dispozícii všetky dôkazy, ktorá znamená, svedčiace aj v prospech obvineného, to znamená aj tie, ktoré neplánuje na súde použiť. A tuná išlo o prípad, že týchto páchateľov chytili pri tom, ako sa pokúšali prepadnúť poštové auto, pretože mali informáciu od svojho informátora, že sa chystá takýto prepad. Takže ich chytili in flagranti delicto. Tam ich chytili. Dôkazov bolo na usvedčenie, lebo ich chytili priamo pri čine. A teraz otázka bola, či musia zverejniť obhajobe identitu toho informátora, ktorý poskytol tú operatívnu informáciu. To nebol dôkaz použitý pred súdom. Ja ešte budem na uznanie viny citovať z toho rozhodnutia. Čiže toto povedať, že tieto, toto rozhodnutie je kľúčové a je to prelom v judikatúre Štrasburgu, ktorá umožňuje tým pádom založiť rozhodnutie o vine aj na dôkaze nevykonanom kontradiktórne, je, samozrejme, blud. To, že sa k tomuto uchyľujete takýmto spôsobom, považujem za podlé. Za strašne podlé. A by som na vašom mieste zvažoval aj spôsob argumentácie v tejto veci. A zvlášť ma to prekvapilo od pána námestníka, ktorého si inak vážim, že sa k takýmto podlým argumentom nakoniec uchýlil. Podlým v zmysle odbornom, lebo buď to urobil úmyselne, alebo tomu teda úplne nerozumie, neviem, ktoré z tých dvoch je lepšie. Takže toľko zatiaľ z mojej strany. V ďalšej rozprave k novele ústavy by som sa potom rád venoval otázke, ktorá sa zrejme stáva vecou volebnej kampane, kto chráni alebo nechráni Slovensko pred teroristami. A myslím si, že ak premiér Fico chce o tejto téme rozprávať, bolo by neslušné, aby sme jeho žiadosti nevyhoveli. Ďakujem pekne.