J. Blanár, poslanec: (2004-05-20):
V interpelácii som sa obracal na ministra zahraničných vecí s otázkou, aby mi vysvetlil, akým spôsobom sa obstarávajú všetky stavebné práce na zastupiteľských úradoch Slovenskej republiky v zahraničí, keďže ministerstvo zahraničných vecí je vyňaté z pôsobnosti zákona o verejnom obstarávaní. Položil som niekoľko otázok, ktoré si myslím, že boli jednoznačné a budem sa snažiť vám povedať, aké som dostal odpovede na tieto otázky. Pýtal som sa, že na základe čoho postupuje ministerstvo zahraničných vecí pri verejnom obstarávaní stavebných prác pre zastupiteľské úrady Slovenskej republiky v zahraničí a požiadal som o poskytnutie dokumentov, na základe ktorých dochádza k tomuto obstarávaniu. Tu musím povedať, že dostal som odpoveď na túto otázku tým, že som dostal smernicu, ktorá je podpísaná pánom ministrom a kde sa hovorí o tom, akým spôsobom sa postupuje pri obstarávaní stavebných prác vrátane dodatku. Musím však konštatovať, že nie som celkom spokojný s obsahom, ktorý tam je uvedený, pretože nie je jasne vymedzené, kto vlastne, alebo presnejšie, je vymedzené, kto rozhoduje o tom, či ministerstvo zahraničných vecí bude obstarávať na Slovensku prostredníctvom svojho úradu, alebo priamo to bude robiť zastupiteľský úrad. V smernici sa hovorí, že na to je určený odbor pre verejné obstarávanie na ministerstve zahraničných vecí, ktorý posudzuje, či sa bude obstarávať z úrovne ministerstva zahraničných vecí na Slovensku, alebo priamo na zastupiteľskom úrade v tej-ktorej krajine. Ale na základe akých kritérií alebo predovšetkým akých objektívnych kritérií sa o tomto rozhodne, tak o tom sa už, samozrejme, nehovorí. A to nadväzuje na tú druhú otázku, keď som požiadal pána ministra, prečo niektoré obstarávania boli zverejnené vo Vestníku pre verejné obstarávanie a niektoré neboli zverejnené vo Vestníku pre verejné obstarávanie. Nuž asi preto, lebo odbor pre verejné obstarávanie na ministerstve zahraničných vecí sa rozhodol, že obstarávanie je zbytočné robiť z úrovne ministerstva zahraničných vecí na Slovensku, ale bude to robiť zastupiteľský úrad. Možno som to trošku pritiahol za vlasy, ale podľa toho, čo som sa dočítal, tak mi to pripadá, že jedine tento útvar a títo pracovníci sú kompetentní, aby rozhodli o tom, kto bude obstarávať príslušné práce. Kameň úrazu je práve v tom, aby na týchto prostriedkoch, ktoré sú prostriedkami štátneho rozpočtu, sa mohli podieľať aj naše subjekty, slovenské subjekty, naše stavebné firmy. A keďže obstarávanie sa nerobí na Slovensku a robí sa na zastupiteľskom úrade, tak akým spôsobom sa tie naše firmy môžu dozvedieť o tom, že sa môžu uchádzať o takúto prácu. Alebo je to len určitá skupina firiem, ktoré, neviem, akým spôsobom, sa dostali už do spolupráce alebo nespolupráce s ministerstvom zahraničných vecí, ktoré sa permanentne zobrazujú pri jednotlivých rekonštrukciách, pri jednotlivých prácach na rekonštrukciách zastupiteľských úradov. Toto si myslím, že nie je celkom doriešené a oprávnene firmy, ktoré sa aj na mňa obrátili, kritizujú tento spôsob obstarávania, pretože veľakrát sa ani nedozvedia, že vôbec takéto niečo sa obstaráva. Ďalšia otázka, ktorú som položil, bola, kde som požiadal pána ministra, aby za svoje pôsobenie v úrade zdokladoval súťaže, ktoré súviseli s obstarávaním rekonštrukčných prác, stavebných prác, a uviedol tam, kto bol oslovený, kto sa zúčastnil, kto vyhral, prečo vyhral a či dodržal povedzme zmluvné podmienky. Bohužiaľ, tu musím povedať veľmi úprimne, že, ako by som to tak jemne povedal, pristúpil som na komunikáciu s pracovníkmi ministerstva zahraničných vecí, ktorí sa so mnou stretli v úmysle, že sa chceli informovať o tom, čo vlastne chcem touto interpeláciou vedieť. Ja som im v podstate odpovedal, že je to jednoznačné, prečítali sme si tie otázky, boli pochopiteľné, takže nevidel som tam žiaden problém, ale vo svojej odpovedi toto stretnutie automaticky využili a napísali, že vzhľadom na veľký rozsah požadovaných prác vám v zmysle osobného rokovania zo dňa 17. marca predkladáme účtovný výkaz. Vážené dámy, vážení páni, ja som ten účtovný výkaz celý prešiel, je to množstvo údajov, čísel a skratiek, v ktorých som musel veľmi vážne lúštiť, o čo tam vlastne ide. Kde jedna firma, možno je to firma taká alebo onaká, sa spomína vo viacerých skratkách – to je odpoveď pracovníkov ministerstva zahraničných vecí, tých, ktorí práve rozhodujú o tom, či sa bude obstarávať tu na Slovensku alebo na zastupiteľskom úrade. Pošlú poslancovi Národnej rady zoznam, kde je veľa skratiek, bez toho, aby dali k tomu nejaký komentár. Aha, pán poslanec, nech sa páči, študuj a vymysli z toho niečo, však veď máš tam asistenta a možno ešte ďalších. Ja si myslím, že takto by to nemalo byť a verím, že sa pán minister bude týmto zaoberať a že sa mu tieto slová dostanú do uší. Ja napriek tomu budem konštruktívny a vyberiem tie firmy alebo vyberiem tie prípady, ktoré sú v tom zozname a ktoré sa mi zdajú byť podobné. Konkrétne sa to týka firiem, ktoré sú uvedené pod názvom STAV, STAVM a ešte neviem, aká skratka je tam uvedená, kde som si urobil štatistiku, že zhruba z 32 obstarávaní, takých väčších, kde všetky ani nie sú popísané, akým spôsobom boli obstarávané, nie sú tu uvedené, v polovičke figurovala táto jedna firma. Možnože je dobrá, možnože skutočne je najlepšia, možnože skutočne vie robiť túto prácu najlepšie, nechcem to spochybňovať. Ale určite budem rád, keď dostaneme k tomu informáciu, aby ste aj vy mohli počuť a prečítať si, prečo práve táto firma sa tam zúčastnila na tom obstarávaní na tých zastupiteľských úradoch, ktoré sú tu uvedené. Čiže z tohto dôvodu nemám úmysel, aby som využil ustanovenie rokovacieho poriadku a vyjadril nespokojnosť s touto odpoveďou, čo, samozrejme, v mojej reči som vyjadril, lebo viem, že by sa nenašla vôľa, aby sme o tom rokovali trošku hlbšie. Budem nútený nič iné a vďaka nedokonalosti rokovacieho poriadku znova požiadať ministerstvo zahraničných vecí, aby som dostal odpoveď na to, čo som skutočne žiadal. Na záver chcem povedať, že interpelácie by mali mať skutočne určitú váhu, aby naozaj viedli k tomu, že poslanci, tí, ktorí zastupujeme občanov Slovenskej republiky, dostali relevantné informácie o tom, ako sa s ich prostriedkami narába. A nemôžeme pristúpiť na to, aby pracovníci štátnej správy tieto informácie svojím spôsobom prekrucovali alebo nejakým spôsobom zahmlievali, ale mali by aktívne k tomu pristupovať bez toho, aby nejakým jednoduchým a možno aj špekulatívnym spôsobom využívali rôzne finty, ako obísť poslanca a využiť možno nejaké možnosti, ako to, že sme sa spolu stretli a tým je to vybavené. Pevne verím, že keď sa bude prerokúvať novela rokovacieho poriadku, budeme na toto myslieť dôslednejšie, rovnako ako spomenul aj môj kolega pán Vážny, a že doriešime všetky tieto nedostatky tak, aby sme skutočne mohli dôsledne dokonca posúdiť hocijaký prípad bez toho, aby sme boli odkázaní na nemilosť alebo milosť štátneho zamestnanca. Ďakujem pekne za pozornosť.