D. Čaplovič, poslanec: (2004-06-16):
V stručnosti uvediem niektoré svoje postrehy. Nárast počtu študentov na našich vysokých školách je veľký, najmä vo vzťahu k priestorovým a personálnym kapacitám. V tom sa vieme všetci zhodnúť. Za enormný, až neprirodzený považujem nárast externistov na niektorých vysokých školách až tak, že je zhodný, ba až prevažujúci vo vzťahu k počtu denných študentov na našich vysokých školách. Aj v tom sa vieme zhodnúť. Ako by sa nám niektoré univerzity stávali fabrikami na výrobu dobre zaplateného tovaru s názvom študent, a nie všestranne vzdelaných študentov rozmýšľajúcich, uvažujúcich, ale aj analyzujúcich, komunikujúcich, skutočne flexibilných a v mnohých príbuzných odborných profesiách uplatniteľných. Žiaľ, touto cestou sa vybrali aj niektorí autori návrhu, pomenujme ho presne, novely vysokoškolského zákona, ktorý sa má prerokúvať na tomto zasadnutí alebo na 28. zasadnutí schôdze Národnej rady. Pripomínam, neviem už ani po koľký raz, tendovanie nášho vysokého školstva by malo smerovať k rozšíreniu denného štúdia, ďalej rôznych foriem kurzov a celoživotného vzdelávania, ale inými metódami a prístupmi, ako navrhujú autori čiastočného spoplatnenia vzdelávania na vysokých školách a pochybného zrovnoprávnenia súkromného a verejného vysokého školstva, s tým, že súkromné vysoké školy budú rovnejšie medzi rovnými. A s tým absolútne nemôžem súhlasiť. O tom však budem podrobnejšie hovoriť pri prerokúvaní návrhu zákona o študentských pôžičkách. Veľmi málo sa uskutočnilo v navrhnutej, dokonca aj novým zákonom umožňujúcej diverzifikácii vysokého školstva, hovoril som o tom v úvode svojho vystúpenia. Pozitívne hodnotím sumarizujúc, že sa krok za krokom realizujú závery Bolonskej deklarácie, zavádzanie kompatibilných titulov so štátmi Európskej únie a kreditného systému doktorandského štúdia a reforiem v študijných programoch a odboroch na našich verejných vysokých školách. Žiada sa však výraznejšie pridať v prehlbovaní, a to by som chcel ešte raz tuná podčiarknuť, v prehlbovaní a rozširovaní a vo vytváraní podmienok pre kvalitné doktorandské štúdium či vedeckú výchovu, kde napriek mnohým snahám ešte značne zaostávame, ako aj v posilňovaní významu, a to tiež tu by som chcel znovu zduplikovať, bakalárskeho štúdia ako rovnocenného vysokoškolského vzdelania s väzbou na uplatnenie sa na slovenskom, ale najmä v súčasnosti už aj európskom trhu práce. Hovoril som, a chcel by som tiež zhrnúť, kým pristúpim k tým závažným záverom, za chybu považujem, že sa upustilo od inštitucionálneho oddelenia akreditácie a evaluácie, že sa systémovejšie nesleduje kvalita vzdelávania na našich verejných vysokých školách, a to podčiarkujem, predovšetkým s väzbou na vedecké výstupy, tak v teoretickej, ako aj v praktickej rovine, s uplatnením sa absolventov škôl v praxi. Chýbajú nám komplexné akreditácie a najmä vytváranie podmienok pre skutočne nezávislé pôsobenie Akreditačnej komisie, ja som to už minule spomínal a znovu to chcem zdupľovať a pripomenúť, ako skutočne nielen poradného orgánu vlády Slovenskej republiky a ministerstva školstva. Opakujem, Akreditačná komisia vlády Slovenskej republiky slovami svojho predsedu prof. Ing. Pavla Návrata, PhD., citujem, „neakredituje, odporúča, ale o akreditácii rozhoduje minister, preto sa často podpisovala pod extenzívne zakladanie vysokých škôl a ich bianko vyhlásenie za univerzity, čo negatívne poznačilo celé vysoké školstvo“. A sme toho aj teraz svedkami. Akreditačná komisia by mala čo najrýchlejšie získať samostatnosť a právo, znovu citujem, „rozhodovať, mať väčšiu zodpovednosť a byť pod verejnou kontrolou s možnosťou preskúmania jej rozhodnutia nielen konečne a neodvolateľne u pána ministra školstva“. Po ďalšie. Je nesporné, že sa výrazne zlepšil stav odmeňovania zamestnancov vysokých škôl, o tom som hovoril minule. Žiaľ, netýka sa to odmeňovania nepedagogických, ostatných zamestnancov verejných vysokých škôl, kde máme ešte isté manko a kde tieto veci bude potrebné riešiť. Keď komplexne posudzujem prebiehajúcu reformu verejného vysokého školstva v Slovenskej republike, musím konštatovať, že najväčšie manko v doterajšej vysokoškolskej reforme cítim v oblasti výraznejšieho uplatnenia vedy a techniky na našich univerzitách. A to opakujem sústavne, systematicky, že tu máme veľké resty a tu treba skutočne urobiť zásadný obrat vo vzťahu k vysokoškolskému vzdelávaniu a uplatneniu vedy a techniky v tomto prostredí. Opäť zopakujem slová povolaného človeka, predsedu Akreditačnej komisie vlády prof. Návrata, znovu to musím tuná citovať, že, úprimne povedané, nevie, na koľkých slovenských univerzitách sa dnes dá povedať, že robia špičkový excelentný výskum. Ešte by som podotkol,  neviem si už vôbec predstaviť, či tento špičkový excelentný výskum budú robiť „navrhované“ pánom Ivanom Miklošom súkromné vysoké školy. Toto kritérium znesú predovšetkým pracoviská tie, na ktorých sa zriadili excelentné pracoviská s väzbou na projekty ukončeného V. a rozbehnutého VI. rámcového programu pre vedu a výskum, a zrejme aj tie, ktoré sú už dnes napojené na projekty s renomovanými domácimi a zahraničnými firmami. Tu sa v budúcnosti, myslím, v našom školstve, konkrétne vysokom školstve, odohrá ešte skutočne ťažký zápas, najmä vtedy, ak sa bude podmieňovať poskytnutie druhého a tretieho stupňa – a verím tomu, že k tomu príde veľmi zásadne – vysokoškolského vzdelávania rozvíjaním akreditovanej výskumnej, vývojovej a umeleckej činnosti. Chýba mi, samozrejme, aj v tomto materiáli, a vôbec mi to chýba v súvislosti s vedou a výskumom na vysokých školách, že sa ministerstvo školstva výraznejšie neprihlásilo aj k tejto správe, k Janovskej deklarácii o vede a výskume. Hovorilo sa o Bolonskej deklarácii, ale veľmi významná je práve Janovská deklarácia, ktorá hovorí o vede a výskume a konkrétne aj s väzbou na tú, ktorá predchádzala Bolonskej deklarácii, konkrétne na väzbu uplatnenia vedy a výskumu, základného výskumu s výraznou pridanou hodnotou na našich vysokých školách. O ďalších veciach som už v podstate podrobnejšie hovoril vo svojom predchádzajúcom vystúpení na minulej schôdzi, ale chcel by som podčiarknuť jeden zaujímavý fakt, ktorý ma v podstate trápi, pretože my určujeme isté ekonomické kritériá, ktoré veľmi tvrdo vstupujú aj do tohto vysokoškolského procesu. Kým v zahraničí univerzity excelentné alebo kvalitné univerzity majú na jedného profesora 10 až 25 študentov maximálne, u nás sa chválime, aby profesor v podstate mal čo najviac študentov. A máme odbory, teda isté špeciálne odbory, kde to nie je jednak možné. Ale si myslím, ak máme vedu a výskum rozvíjať na našich vysokých školách, tak treba znižovať tie stavy študentov na jedného profesora a ísť touto cestou. I keď to bude stáť isté finančné prostriedky, ale sa to vráti tomuto štátu, našej spoločnosti mnohonásobne. Treba skutočne začať vážne uvažovať, niektoré univerzity sa o to pokúsili už, o vytváraní nielen priemyselných parkov, to je taký moderný boom, ktorý tu je, ale venovaní sa predovšetkým vytváraniu prijateľnejších vedecko-technických parkov či tzv. technoparkov, aké poznáme v zahraničí, kde sú napr. tieto technoparky, uvediem zase príklad z Fínska, lebo som tam dlhšie bol, a preto to poznám, strediskami výskumu budúcich malých aj stredných podnikateľov v oblasti vedy a výskumu, ale vôbec aj vo výrobe, v praxi. Už som o tom hovoril a musím to znovu zopakovať, pán minister, že veľkú chybu urobil štát, že po prevedení štátneho majetku, a to sa týka samotnej reformy vysokého školstva, zo správy univerzít do vlastníctva univerzít. Neposkytol preklenujúce zdroje na tvorbu odpisov z majetku v rozpätí troch rokov, teda 2001 až 2003, po prijatí vysokoškolského zákona, tak ako to urobili v Českej republike. Povinnosť verejných vysokých škôl tvoriť odpisy do fondu reprodukcie ich tak jednorazovo, práve v tomto období, veľmi zaťažila. Pán minister, som presvedčený o tom, že dodržiavanie vládneho uznesenia v súvislosti s reformou nášho vysokého školstva a s koncepciou nášho vysokého školstva schválenou pred prijatím vysokoškolského zákona každoročne zvyšovať rozpočet verejných vysokých škôl o 0,1 % HDP, a tak sa približovať k priemeru štátov v Európskej únii, je správne. Avšak myslím si, v tom sa trošku líšim od pána ministra, že tú výšku 0,1 % HDP je potrebné vždy viazať na celkovú výšku každoročne zostavovaného rozpočtu a nedefinovať fixným číslom. Napr. v tomto prípade ja sa teším aj tej 1,4 mld. Sk, aj keď je to suma menšia v podstate, keď zoberiem z toho segmentu celkového štátneho rozpočtu v tvorbe HDP 0,1 %, to je do 2 mld., keď zoberiem výšku celého rozpočtu, ktorý sa pripravuje na budúci rok. Ale treba vážne sa týmito problémami zaoberať v budúcnosti a o týchto veciach hovoriť, i keď viem, pán minister, že to máte nesmierne ťažké vo vláde. Treba, samozrejme, vedieť a snažiť sa presvedčiť, ako to včera povedal vo výbore náš kolega Jarjabek, nad ministrami všetkých pána podpredsedu vlády a ministra financií. Rozsiahlejšie o sociálnych dopadoch na študentov bude hovoriť môj kolega z poslaneckej strany Smer Róbert Madej. Preto sa zameriam na naše základné politické východiská k návrhu čiastočného spoplatnenia vysokoškolského vzdelania uvedeného aj v tomto materiáli, bude sa to týkať predovšetkým tohto materiálu, ktorý sme dostali k dispozícii. A mali sme možnosť skutočne na rozdiel od toho materiálu, ktorý nám hodili teraz na stôl z ministerstva financií a z ministerstva práce, sociálnych vecí, sa ním skutočne kvalitnejšie zaoberať a možnosť povedať aj kvalifikované stanoviská, nie vždy zhodné, samozrejme. Ale je tu možnosť vytvorená na diskusiu, ktorú umožnila práve kvalitná príprava tohto materiálu dopredu, ktorú pripravilo ministerstvo školstva. A myslím, že pre ministerstvo práce a sociálnych vecí a ministerstvo financií by mal byť tento prístup príkladom, a nie tým, čo urobili dnes na našu 28. schôdzu, že nám takto hodili materiál, keď kvalitné manažmenty takéto materiály, ak sa dostanú na rokovanie, momentálne stiahnu, pričom o nich sa ani vôbec nerokuje. Smer odmieta v súčasnej sociálnej situácii občanov spoplatnenie denného štúdia, tu sa zásadne rozchádzame, súhlasí však s čiastočným spoplatnením externého štúdia, to znamená v zmysle návrhu, ktorý som predkladal v priebehu rokovania o novele zákona č. 131/2002 Z. z.  v minulom roku, konkrétnym stanovením hornej hranice a vytvorením podmienok, aby celá platba tzv. školného išla konkrétnej verejnej vysokej škole, konkrétnej fakulte, ale, najlepšie, keby to išlo konkrétnemu študijnému programu, resp. odboru. V tom vidím transparentnosť, v tom vidím najlepšiu cestu, pokiaľ by prišlo k čiastočnému spoplatneniu, aby tie peniaze išli na konkrétny projekt, konkrétny študijný program, konkrétny odbor. Odmietam v tomto prípade, samozrejme, veľmi často v novinách floskulovité, ideologické, pravicové a ľavicové značkovanie. Vždy som uvažoval v kategóriách, či je to dobré, únosné a transparentné a či je to dobré v tomto konkrétnom čase, či to pomôže vzdelávaniu alebo, naopak, zbrzdí a mnohým znemožní vzdelávací proces, či to pomôže a ako to pomôže občanovi, rodine, spoločenstvu, štátu. Nebránime sa diskusii o možnostiach čiastočného spoplatnenia denného štúdia, ale hovorím jednoznačne, to deklarujem často pred novinármi, o dlhšom horizonte, najmä po výraznom zlepšení ekonomickej a sociálnej situácie v Slovenskej republike, samozrejme, napr. v modeli, a to opakujem, s odloženým splácaním až po skončení verejnej vysokej školy na základe podpísanej dohody, právneho aktu, konkrétne medzi študentom a konkrétnou vysokou školou, fakultou, študijným programom, odborom, so stanovením podmienok splácania po skončení školy. To znamená celkom inú filozofiu, nepodmieňovať zápis na štúdium jednotlivých ročníkov verejnej vysokej školy zaplatením tzv. školného, ale, samozrejme, podpísaním dohody a odloženého splácania bez úrokov po skončení školy, teda po absolvovaní školy po piatich rokoch na konkrétnej katedre, teda v konkrétnom študijnom programe. Tak to beží konkrétne v Austrálii. A myslím, že v súvislosti s prijatým návrhom v prvom čítaní Blairovej politickej strany takýmto spôsobom vyšli aj vo Veľkej Británii s tým zvýšením školného. Druhá možnosť je uplatnenie, a ja som si dôsledne doštudoval rôzne modely v Európe, uplatnenie pracovne nazvaného talianskeho modelu s čiastočným spoplatnením, vyberaním tzv. školného za podmienky predtým prijatého rozsiahleho, skutočne rozsiahleho sociálneho modelu. Spočíval by v tom, že mala by podobne ako talianska vláda, aj slovenská vláda mať vypracovaný komplexný program pomoci študentom, ktorí vykazujú najnižšiu a nižšiu sociálnu úroveň a súčasne majú dostatočnú intelektovú úroveň pre štúdium. Spočíva to napr. v odpustení, resp. v znížení študijných poplatkov, v poskytovaní príspevkov na učebnice, na stravu, ubytovanie v študentskom campuse a podobne. Ešte sa o tom podrobnejšie zmienim pri prerokovaní predmetného návrhu zákona, ktorý bude dnes na programe. To však na Slovensku neexistuje. Ani sa o to vláda neusiluje, ak si odmyslím rétorickú sociálnu potemkiniádu, ktorá je scestná a najmä orientovaná voči strednej vrstve spoločnosti, pretože 30 % štipendií, pokiaľ to nie je minimálne 50 % štipendií, že zasiahne aj tieto rodiny takto, nerieši problematiku skutočne sociálneho prístupu a riešenia spoplatnenia nášho školstva. Vážený pán minister, ctené kolegyne, kolegovia, vraví sa, že schopnosť nepamätať si bola a je aj najlepšie platená. Poznáme to z dejín a poznáme to aj z prítomnosti, poznáme to aj z rokovaní tohto váženého pléna. Dôsledne som si preštudoval volebné programy terajších vládnych politických strán a povedal som to minule a znovu to zopakujem a využívam túto príležitosť. Kým politická strana ANO a SDKÚ mala vo svojich programoch finančné spolupodieľanie sa študentov na vysokoškolskom vzdelávaní, tak, naopak, Kresťanskodemokratické hnutie a Strana maďarskej koalície tento návrh nemali vo svojich volebných programoch. KDH malo explicitne uvedený cieľ dosiahnuť, aby sa vysokoškolské vzdelanie stalo prístupným, vytvorili sa podmienky pre to, aby aspoň 30 % z populačného ročníka malo možnosť študovať na vysokej škole, aby sa zobjektivizovalo prijímanie na verejných vysokých školách so základným kritériom „výsledku štátnej maturitnej skúšky“, aby sa zaviedol efektívny model financovania s prístupným podporným pôžičkovým systémom, podporou mimoriadne nadaných  študentov, aby sa zabezpečila kvalita vysokoškolského vzdelávania dôslednou akreditáciou a, podčiarkujem evaluáciou, nič menej a nič viac. Strana maďarskej koalície mala vo svojom volebnom programe vytvorenie rovnosti príležitostí, zavedenia systému štipendií a iných zvýhodnení, zvýšenia základného kapitálu pre poskytovanie študentských pôžičiek, budovania tzv. internetových domov, vysokoškolského štúdia v materinskom jazyku so založením štátom financovanej samostatnej maďarskej univerzity. Bol to, resp. je to obvyklý podvod na voličoch v parlamentnej demokracii. Tu sa nič nové neudialo. A často sa to objavuje v parlamentných demokraciách, pretože dve z koaličných strán po voľbách museli v rámci konsenzu ustúpiť ďalším dvom koaličným partnerom pri formovaní programového vyhlásenia vlády. Žiadalo by sa aspoň svojim voličom ospravedlniť sa a nepôsobiť medzi najhorlivejšími zástancami čiastočného spoplatnenia vysokoškolského štúdia v exekutíve a v médiách tak ako vy, vážený pán minister školstva. Vážený pán minister, páni poslanci, milé poslankyne, zákony prijímané a schvaľované touto vládou a vládnou koalíciou v parlamente majú svoju nespochybniteľnú legalitu, žiaľ, týmto spôsobom strácajú svoju legitimitu. Nebudem sa dôslednejšie týmto zaoberať, ale dokážem to na základe prieskumu. Tu sa štrngá veľmi často s rôznymi prieskumami, účelovými prieskumami jednej, druhej strany. A ja vám uvediem hodnoverné výsledky prieskumu, vedecky spracované kvalitnými sociológmi. Išlo to cez vedecký projekt pri Ústave politických vied Slovenskej akadémie vied a v spolupráci s odborom mediálneho výskumu Slovenského rozhlasu na vzorke 3 083 respondentov vo veku 18 a viac rokov, pričom jeho zloženie zodpovedalo štruktúre obyvateľstva. S výrokom „vysokoškolské štúdium by malo byť bezplatné“ vyjadrilo súhlas 87 % opýtaných, nesúhlasilo 11 % opýtaných a nevedelo odpovedať 2 % opýtaných. Takmer podobné odpovede obsahovali reakcie na výrok „vysokoškolské vzdelanie bez ohľadu na to, či ide o denné alebo externé, by si mal každý hradiť sám“. S týmto vyslovilo súhlas len 7,8 % respondentov, nesúhlas bol veľmi vysoký, 89,8 % respondentov a nevedelo sa k tomu vyjadriť 2,4 % respondentov. Je zaujímavé, tu sa obraciam na poslancov Strany maďarskej koalície, že najväčší nesúhlas s hradením vysokoškolského štúdia mimo iných skupín v tomto prieskumu vyjadrili aj občania maďarskej národnosti. Výsledky sú k dispozícii, môžete si ich pozrieť, sú to výsledky zo začiatku tohto roku. Opakujem, že výsledky prieskumu verejnej mienky potvrdili nelegitimitu predkladaného zámeru vládnej koalície, zámeru, ktorý je obsiahnutý aj v tejto predloženej analyzujúcej správe ministerstva školstva. Dovoľte mi ešte jednu poznámku na záver. Súčasná sociálna situácia občanov Slovenskej republiky, spoločenské napätie, napriek krasorečneniu niektorých vládnych predstaviteľov, budujúcich „svetlé zajtrajšky“, dejiny sa práve týmito prejavmi po polstoročí opakujú. Pokračuje chaos v našom štáte vyvolaný tzv. reformami, nuž preto je potrebné bez vyčíslených sociálnych dopadov naordinovať a schváliť ďalšie reformy. Pre našu politickú stranu Smer je neprijateľné, že ju majú prostredníctvom svojich vysychajúcich peňaženiek zaplatiť len a len naši občania, a to neviem, už po koľký raz. Rád by som upozornil na jeden nevyvrátiteľný fakt, že občan túto kvázi reformu platí dvakrát, prvý raz ako daňový poplatník a druhý raz v dôsledku druhotných dopadov cez neúmerne zvýšené ceny, poplatky a služby vo všetkých oblastiach každodenného života, to znamená, aj študent a jeho rodičia a jeho starí rodičia. Chýba nám empatia, chýba nám schopnosť otvorene zhodnotiť legitímne požiadavky Študentskej rady vysokých škôl aj prostredníctvom tejto správy, ktorá sa týchto požiadaviek veľmi nedotýka. Nestalo sa tak a ja to považujem za veľkú chybu. Veď sa to dotýka predovšetkým budúcej vzdelanosti, kultúrnosti, komunikatívnosti, tolerantnosti, mladej generácie a vôbec celého tohto stredoeurópskeho a v rámci Európy európskeho priestoru. Investície do týchto oblastí nie sú a nemôžu byť prejedenými peniazmi, to sa tu často tvrdilo aj pred rokom 1989 a to sa naďalej opakuje, zadlžením budúcich generácií. Túto vládnu demagógiu som počúval, a opakujem to znovu, už pred rokom 1989, ak sa požadovali isté prostriedky do kultúry, do školstva, že treba najprv naštartovať ekonomiku, urobiť tu nejaké reformy a tak ďalej a tak ďalej, nakoniec tu žiadne reformy neboli, a po roku 1989 do súčasnosti to počúvam opäť. Vážený pán minister, predložená analýza a poznatky z možných dopadov čiastočného spoplatnenia či úhrady časti nákladov na vysokoškolské štúdium, konkrétne na mladú študujúcu generáciu a ich rodiny, je veľmi povrchná, musím povedať, a plytká a najmä nedostatočná. Odporúčam ministerskému tímu predložiť analýzu s väzbou na tohoročné, opakujem, na tohoročné sociálne dopady na študentov, táto analýza, ktorú som len tak rýchlo pozrel z ministerstva financií, sa dotýka predovšetkým zdôvodnenia, prečo majú byť súkromné školy rovnako financované ako verejné vysoké školy, čiže chýba mi skutočne, jasne povedané, aké sú sociálne dopady na študentov, pripravované ďalšie zdraženia internátov od 1. septembra, ktoré nesporne budú, zdraženie stravy, ktoré nám už prebieha na základných školách, na stredných školách, v materských školách, čo sa dotkne aj vysokých škôl celkom, prirodzene, aj iných služieb, a nepredkladať, povedzme, túto povrchnú analýzu o stave reformy a jej dopadoch na študentov za minulý rok, ja viem, že to je nesmierne ťažké, ale myslím si, že naši analytici aj na ministerstve a v rôznych organizáciách, ktoré sú priamo riadené ministerstvom školstva, by boli schopní urobiť niektoré sondy do života našej spoločnosti už v priebehu prvého, resp. prebiehajúceho druhého kvartálu tohto roku, zamerať sa, pán minister, predovšetkým na vypracovanie registra vysokoškolských študentov Slovenskej republiky, ktorý nám stále chýba, vážené kolegyne, vážení kolegovia, po viac ako dvoch rokoch od schválenia vysokoškolského zákona v roku 2002. Tam to bol jeden zo záverov a odporúčaní pripraviť tento register, aby sme mali jasno, či niekto študuje na jednej vysokej škole, na dvoch, na troch vysokých školách, kde študuje. A v podstate mnohí rektori, mnohí predstavitelia akademickej obce, mnohé študijné oddelenia, kvestori ma upozorňujú, že tento register zatiaľ nie je k dispozícii. Ďalej je potrebné sa sústrediť na zabezpečenie kvalitného vzdelávacieho vedeckého či výskumného a sociálneho programu, to znamená najsamprv pripraviť kvalitnú ponuku, za ktorú sa oplatí v budúcnosti priplácať v zmysle vášho návrhu, pán minister, napokon aj vytvoriť lepšie podmienky pre sponzoring škôl a modely mecénskych podpôr od fyzických a právnických osôb, tak ako to poznáme nielen v Európe, ale aj napr. v Spojených štátoch amerických, o čom predkladaná správa mlčí. Ja skutočne som veľmi nešťastný, že pán minister financií sa k takýmto formám nechce vyjadriť. A pri tých odpisoch daní tento systém beží v Spojených štátoch amerických, ktorý je vzorom pre pána ministra v neoliberálnej politike, ako by sa malo pomáhať mimorozpočtovými zdrojmi a rôznymi podporami nášmu vysokoškolskému vzdelávaniu, vysokým školám, vede a výskumu. Nuž ale nedá sa s tým pohnúť, sponzoring, mecénske podpory absolútne sú tabuizované.  Vážený pán minister, hovorím to preto, aby sme sa nedostali od predkladanej ministerskej stratégie k ministerskej tragédii, od vízie k zhasínajúcej fílii, pobočke centier rozvíjajúceho sa vzdelávacieho a vedeckého procesu v Európe a vo svete, k periférii v súčasných trendoch svetového civilizačného vývoja, ktorá by tak značne potlačila osudy mladej generácie, našej spoločnosti, štátu, nášho efektívneho fungovania, konkrétne po vstupe do Európskej únie v najmä spoločnom, a to podčiarkujem a to sa tu často verbálne opakuje, výskumnom, vzdelávacom, ale aj kultúrnom, ľudsky tolerantnom a komunikatívnom a predovšetkým sociálno-ekonomickom priestore. Moje predložené stanovisko k rozprave k tejto správe si dovolím zúžiť do tohto abstraktu. Reforma vysokého školstva Slovenskej republiky postráda základné opatrenia zacielené na kvalitné a efektívne zmeny v oblasti personálnej, obsahovej a štrukturálnej našich verejných vysokých škôl, najmä čo sa týka výraznejšieho napojenia na vedu a výskum, zaostáva čo do kvality ľudských zdrojov, finančného a priestorového potenciálu, modernizácie prostredníctvom značných strojových investícií, laboratórnych vybavení, informačných technológií a najmä vytvárania podmienok pre zapojenia mladých ľudí študentov do vedeckovýskumných tvorivých úloh. Čiastočné spoplatnenie nášho vysokého školstva takýmto spôsobom reformu nespasí ani nezabezpečí. Nemôžeme ju dnes glorifikovať, ale, samozrejme, som už povedal, v tom dlhodobom horizonte nie je možné na ňu rezignovať, samozrejme, treba o nej uvažovať, ale transparentne, kvalitne, s dlhým rozsiahlym sociálnym programom ju pripraviť. To znamená na rozdiel od pána Mikloša, ktorý stále tvrdí aj včera na poslednej tlačovke povedal, najprv aby sa prijal zákon, potom dá peniaze, ako keby on dával svoje peniaze a nedával peniaze daňových poplatníkov Slovenskej republiky. (Potlesk.) Prioritou číslo jeden je v súčasnom svete podpora investícií do vzdelania, vedy a výskumu, informačných technológií, ale aj rekvalifikácie a celoživotného vzdelávania personálnej a, poukazujem na to zvlášť, to je veľmi dôležité, lebo to je mnohosektorový problém, geografickej mobility. Opakujem, vážený pán minister školstva, odkážte to aj všemúdremu pánovi ministrovi financií a jeho neskúsenému tímu, nie sú to v žiadnom prípade prejedené peniaze ako často tu blufujú a púšťajú rozprávky starej matere do nášho éteru novinárom, je to služba budúcnosti, je to služba všeobecnému záujmu, je to služba generáciám, je to služba spoločnosti, štátu a budúcemu kvalitnému uplatneniu nášho regiónu, nášho štátu, našej spoločnosti v Európskej únii, v Európskom spoločenstve, kde budú konečne generácie žiť a nielen živoriť. Dovoľujem si, vážený pán spravodajca, predložiť jeden procedurálny návrh, veľmi krátky, aby sa hlasovalo osobitne o tých dvoch bodoch predloženého návrhu uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky. Ďakujem vám za pozornosť.