Kadúc, Miroslav, poslanec NR SR (2015-12-03):
Všetkým pekné ráno. Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte mi vrátiť sa k tým, čo sme, k tomu, čo sme včera prerušili, a to je názov, pracovný názov zákona – odpočet vlády. Včera vystúpil pán poslanec Mičovský, ktorý rovnako ako pán poslanec Novotný, ktorí, ak by platil tento zákon, ukázali, ako by to mohlo fungovať, ako by mohlo fungovať zhodnotenie toho, čo táto vláda tomuto parlamentu, a teda aj občanom sľúbila. Dovoľte teda aj mne zhodnotiť oblasť, ktorej sa venujem počas toho, ako som bol, ako som mal, ako som uplatňoval svoj mandát, a to bola hlavne oblasť právneho štátu a spravodlivosti. Keď sa pozriem na programové vyhlásenie vlády, časť spravodlivosť, v prvom rade musím skonštatovať, že táto vláda nemala nejakú veľkú ambíciu zlepšiť alebo reformovať súdnictvo, prokuratúru či samotnú vše objímajúcu spravodlivosť. Nechcem to nejako zbytočne predlžovať, pokúsim sa byť čo najviac faktografický a prípadne, kolegovia, najmä z vládnej strany, keď si otvoríte vaše programové vyhlásenie, počnúc stranou 35 nájdete na ďalších dvoch, troch stranách to, čo ste mali urobiť a to, čo ste sčasti urobili, ale z veľkej, drvivej časti ste neurobili. Poviem, budem sa snažiť ísť odsek po odseku a tam vám, tam ukázať a dať verejnosti ešte raz na vedomie, čo ste v tejto vláde sľúbili. V prvom rade hneď v prvom odseku hovoríte o tom, že chcete mať optimálnu mieru právnej istoty. Keď sa pozriem na legislatívnu smršť, na úvod volebného obdobia a najmä teraz k záveru, tak len ťažko možno hovoriť o nejakej istote, a už vôbec nie optimálnej. A keď sa pozrieme špeciálne na zákony o sociálnom poistení, ktoré sa menia spravidla tri alebo štyrikrát za rok, tento sľub proste nebol naplnený. Rovnako to platí hneď v ďalšej časti, a to je podpora, prijatie takých opatrení, ktoré obnovia dôveru v právo a v súdnictvo. Dámy a páni, dnes čelíme najväčšej nedôvere v súdnictvo v histórii Slovenska. Nezachytil som nejaké zásadné opatrenia na zvýšenie dôveryhodnosti. Práve naopak, to, čo sa dialo a čo sa deje, je práve proti dôveryhodnosti súdnictva, a teda zvyšovanie nedôveryhodnosti. Dnes to posledná štatistika hovorí, čo je podľa mňa zarážajúcejší fakt, ako 74 % nedôveryhodnosti je, že úplne dôveruje súdnictvu len 2 % ľudí. To znamená, dvaja zo sto na 100 % sú presvedčení o tom, že súdy budú rozhodovať spravodlivo. Ďalej hovoríte o zabezpečení účinnej ochrany základných práv a slobôd. A to mi príde trošku úsmevné, keď si zoberiem, že tento parlament mal problém vypočuť ombudsmanku, vypočuť si ombudsmanku s jej správou. Ak ma pamäť neklame, tak správu, ktorú predložila ku koncu roku, sme prerokovali až o rok a pol. Absolútna ignorácia toho, kto chráni ľudské práva. Sľúbili ste tiež, alebo vláda sľúbila predchádzanie, aha, dôležitým zmenám bude predchádzať rovnocenný dialóg so zainteresovanými stranami, sociálnymi partnermi a odbornou širokou verejnosťou, vrátane účasti zástupcov sociálnych partnerov. Symbolickým príkladom nech nám je zmena infozákona, ktorá sa robila, ak ma pamäť neklame opäť, dva roky. Niekedy v marci tohto roku sme dospeli, alebo táto vláda dospela spolu s mimovládkami k zneniu, ktoré bolo kompromisné a ktoré všetci označovali, dokonca aj mimovládky, za veľký krok vpred. Nakoniec do parlamentu prišla iba vykastrovaná verzia v podobe troch strán transpozície smernice. Nič iné. Dialóg v jednej časti bol, a keď už bol, tak bol zbytočný. A toto je podľa mňa najviac komické, vláda v snahe zabrániť zneužívaniu stratených foriem legislatívnych konaní prijíma prísnejšie legislatívne pravidlá tvorby právnych predpisov. Čiže aby sme predišli skrátenému konaniu, prijmeme rokovák alebo ktorú, právnych predpisov, no. My sme rokovák alebo vy ste, vládna strana, prijali rokovák bez toho, aby ste mali súhlas kohokoľvek z opozície, a pričom ste sľubovali, že vy ten súhlas bez toho to nepredložíte, bez toho to neurobíte. Vy ste to predložili, skrátenými konaniami ste nič neurobili, opakovane ste ich využívali a zneužívali na presadenie svojich záujmov, ktoré častokrát sa javili veľmi pochybné. Skrátené konania tak ako boli doteraz, budú sa stále zneužívať. Neexistuje žiadna sankcia za to, ak skrátené konanie porušíte. Ďalej ste sľúbili, a teraz idem naozaj, nenachádzam nič, čo by bolo dodržané. Vypracujete, alebo vláda vypracuje novú koncepciu stabilizácie a modernizácie súdnictva, ktorá bude základom pre novú právnu úpravu. Super. Splnené. Ale kedy? Začiatkom, nie začiatkom, v marci, v apríli tohto roka. To, čo má byť na začiatok, podľa čoho by malo prísť k reforme súdnictva, sme spravili ku koncu volebného obdobia a jedným z tých opatrení v rámci tohto materiálu je aj hodnotenie sudcov. Čiže ešte sľub v sľube ste nedokázali splniť, lebo to hodnotenie proste stále nemáme. A zhodujeme sa, že je nevyhnutné. Sľúbili ste tiež, že ak sa budú robiť zásadné zmeny v súdnictve, tak budete komunikovať s odbornou verejnosťou, aj so zainteresovanými stranami a napríklad v podobe vyšších súdnych úradníkov. Vyšší súdni úradníci boli tri roky v štrajkovej pohotovosti. Tá komunikácia nieže nebola, ona bola, ona bola záporná. Vy ste, vláda čakala do poslednej chvíle, naťahovala vyšších súdnych úradníkov alebo súdny aparát (nie sudcov) až do posledného, do poslednej chvíle, kedy im na konci volebného obdobia pridala peniaze. Tri roky títo ľudia nemali peniaze, tri roky sa nechali opantať sľubmi, na konci ste sa nejako dohodli a podľa tej dohody, keď som si ju pozeral ja, tak mi prišlo, že opäť budúci rok nebudú peniaze na to, čo oni vyžadovali. Žiaľ, zalepili ste im ústa. Ďalej sľubovali ste obnovenie dôvery v súdnictvo, opakovane. Zabezpečenie práva pre každého na nezávislý a nestranný súd. Zvýšenie vymožiteľnosti práva. Neviem, či si niekto z praxe alebo aj bežný občan myslí, že sa zvýšila vymožiteľnosť práva, lebo ja si myslím práve opak. Stále je možné, dobrým príkladom je spoločnosť s ručením obmedzeným, jedna z najbežnejších foriem podnikania, kedy ak konateľ sa vzdá funkcie, alebo inak; konateľ uzavrie nejaký obchod, dostane plnenie, nebude zaplatené spoločnosti. Spoločnosť si, samozrejme, svoje plnenie vymáha. Žiaľ, eseročka prevedie buď všetok svoj majetok, prípadne obchodný podiel, prípadne, ak sa konateľ vzdá, eseročka by sa mala vymazať. Nič ďalej. Bodka. Plnenie zobrali, ale nezaplatia. Úplne bežná prax v dnešnom podnikateľskom svete. S týmto sa nič neurobilo. Zodpovednosť tých, ktorí konajú, je stále neefektívna. Prichádzam k prvému opatreniu, ktoré ste splnili, a to je zásadná revízia Občianskeho súdneho poriadku. Tuto treba pochváliť, áno, prišlo ku rekodifikácii alebo k rozdeleniu kódexu na tri kódexy, tento počin je dobrý, ja dúfam, že bude fungovať, že si ho sudcovia, hlavne oni osvoja, a tu by som aj skončil s tou chválou. Nechcem ani hovoriť nejako extra o tom, že vláda sľúbila posilniť nezávislosť, nezávislosť súdnej moci od moci politickej. Myslím, že každý zainteresovaný vie, že je to úplne opačne. Sľúbené opatrenie, zameranie sa na alternatívne tresty, okej, náramky, dobrá vec. Aspoň voľačo. V oblasti ochrany rodiny vláda nanovo definuje priestor na intervenciu štátu. Okej, to sa stalo, ja s tým mám, a nemám s tým vlastne problém, toto ma až tak v tejto chvíli netrápi. Potom je tu niekoľko odsekov, kde sa stále dookola opakuje dôveryhodnosť, vymožiteľnosť, nezávislosť. Tu aj skončím, pretože sú to len naozaj vše objímajúce frázy a po štyroch rokoch sa dá konštatovať, že 90 % z toho, čo bolo sľúbené v oblasti justície, nebolo naplnené a možno podčiarknuté, zrátané, ak si zoberiem tri opatrenia alebo tri sľuby, ktoré boli splnené sčasti justície oproti asi 15, 16 odsekom nedodržaného, 16, 3, 16:3 v neprospech sľubov.