Tomanová, Viera, komisárka pre deti (2020-05-14):
Ja sa nesmierne ospravedlňujem, lebo veľmi zle sa mi dýcha, je to indispozícia zdravotná a to rúško mi robí skutočne obrovský problém. Ale v prvom rade vám chcem poďakovať za vystúpenie, pani doktorka, to si povedzme úprimne. (Rečníčka očami hľadá adresáta.) Hore je, pardon. Veľmi, veľmi pekne ďakujem a musím povedať, že je to prvé konštruktívne vystúpenie, ktoré som počula... (Poslankyňa z pléna priniesla rečníčke ochranné rúško na tvár.) Ste veľmi láskavá, ja si to skúsim. (Rečníčka si vymieňa rúško na tvári.) Veľmi pekne ďakujem a trvám na tomto, čo som povedala, vzhľadom na to, na liste, ktorý som poslala, že je pravdivý, a nech sa páči, ja som pozvala aj ľudí z výboru pre ľudské práva a národnostné menšiny, aby sa prišli pozrieť, a môžeme si rozdiskutovať tieto problémy. Každá práca sa dá zlepšiť, to je bez diskusie. Chcem upriamiť vašu pozornosť na str. 105, kde je návrh prostriedkov nápravy, a týka sa to skvalitniť činnosť kolíznych opatrovníkov s cieľom profesionality ich aktivít, personálne posilniť úrady sociálnych vecí a rodiny, odbory a tak ďalej, zvýšiť platy pracovníkov orgánov sociálnoprávnej ochrany a podobne ďalších. Sú tam dokonca aj ostatných orgánov, kde je potrebné zlepšiť činnosť predovšetkým pri medzinárodných únosoch a podobne, činnosť Centra pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a súčasne skvalitniť činnosť centra právnej pomoci a prehodnotiť podmienky poskytovania pomoci. Je to veľmi dôležité, pretože sme sa opakovane obracali práve na toto centrum v prípade jedného dieťaťa, ktoré vlastne bolo, je v cudzine a chcelo zostať doma u matky a nepodarilo sa to. Nechcem to rozoberať do podrobnosti, myslím si, že je to na takú skutočne odbornú debatu. V tejto súvislosti čiže jednoznačne navrhujem tam opatrenia. V zmysle Civilného mimosporového poriadku ja nie som, pardon, že ja, ale komisár ani úrad komisára nie je automaticky účastníkom konania. Iba nás súd na základe našej žiadosti môže pribrať do konania, nie vždy to urobí, pani doktorka. Čiže to je ďalší problém, ktorý je relatívne obmedzujúci. Pokiaľ ide o to, že prídu deti, áno, prídu deti aj samé. Máme také prípady, ja som to spomínala v úvode, keď som hovorila, že niektoré deti prídu a utiekli konkrétne od rodiča a v jednom prípade ich doniesol vodič autobusu, v jednom prípade prišli železnicou ako čierni pasažieri a volali nám zo stanice, ale budiž. Sú deti, ktoré prídu samé, prídu deti s psychologičkou, ktorá ich ošetruje. Dokonca máme prípady, kedy dieťa dovedie právnik, advokát protistrany, ktorá teda vystupuje proti jednému z rodičov. Ale vy to viete sama veľmi dobre, že vzťahy medzi rodičmi sú čím ďalej horšie a je veľmi ťažko vstupovať do toho a nejakým spôsobom ich naprávať. Ak príde ku mne rodič, ktorý už má vyčerpané všetky mimoriadne opravné prostriedky, nasleduje už iba proces mimoriadneho dovolania, prípadne obrátenie sa so sťažnosťou na Ústavný súd a následne pokračovať teda ďalej, ak sa to dá až do, na Európsky súd pre ľudské práva. V tejto súvislosti tam už musí byť, samozrejme, musí mať rodič aj advokáta. Nie všetci rodičia sú zastúpení advokátmi a ja si myslím, dokonca že v tých prvopočiatkoch je to úplne zbytočné, pretože tak či tak súd vypočúva jedného rodiča, druhého a sú, je to zbytočné odčerpávanie finančných prostriedkov zo strany tých rodín, kde tie súdy sa naťahujú. Máme prípady súdov, ktoré sa nám ťahajú z roku 2011, kde sme, sa nám teda podarilo dodatočne v roku 2016, keď bol ustanovený úrad komisára, vstúpiť. Čiže jednak tie súdy veľmi dlho trvajú a nie je to, musím teraz úprimne povedať, len v dôsledku rozhodovania súdov, ale je to aj v dôsledku toho, že tie protistrany si navzájom robia určité príkoria. Je mi veľmi ľúto, ale nechce sa mi tu hovoriť o tom, s čím všetkým sa stretávame v praxi a o čom všetkom sa dozviem od detí. V tejto súvislosti odpovedám aj na tú otázku, že deti keď prídu, nikdy s nimi nehovorím sama a snažím sa, aby prítomný pri rozhovore so mnou bol aj psychológ. Som veľmi nerada, bola by som veľmi rada, ak by sa dieťaťa nejaká otázka, ktorú by som mohla ja nevhodne položiť. Nie vždy sa podarí, pani doktorka, vy to viete zase určite veľmi dobre, každé dieťa rozhovoriť na prvý pokus. Niekedy skutočne to dieťa nepovie, ale mám aj také prípady, kde som zašla do akreditovaného subjektu, tam dieťa dochádzalo a bola som prítomná toho, ako dieťa sa vzpieralo, kričalo na pomoc a nechcelo vstúpiť do akreditovaného subjektu. Nechcelo počuť tieto ani nechcelo sa s nikým stretnúť napriek tomu, že som hovorila v budove, kde je bábkové divadlo, a že sa pôjdeme pozrieť a podobne, nie. Čiže tie detí prežívajú rôzne traumy. A ak by sa dalo, ak by ste vedeli pomôcť a tými konkrétnymi opatreniami, ba dokonca poviem, pani doktorka, že som vás pozývala, že či by ste nechceli ku nám ísť robiť psychológa. Neviem, či mám pravdu a či si to pamätáte, ale ja som vás pozývala. Nemôžeme robiť bez odborníkov napríklad v oblasti špecialistov, teda hovorím o špeciálnom pedagógovi. Nemôžeme robiť bez psychológa. Pani doktorka, nemôžeme robiť bez psychiatra skutočne renomovaného, pretože v poslednej dobe sa stretávame stále s väčším a väčším počtom detí, a podľa toho, čo som sa dozvedela, pretože sme už okolo tohoto robili viacej, zvolali sme dve konferencie, pri ktorých pomáhalo Slovenské národné stredisko pre ľudské práva, ktoré pomohlo s organizáciou, zúčastnené boli rezort spravodlivosti, rezort práce, prokuratúra, boli zastúpení, zastúpení sudcovia, boli zastúpení psychiatri. Sú aj výstupy a na záver v jednej prílohe nájdete aj výstupy z týchto, z týchto konferencií, ktoré visia aj na webovej stránke strediska pre ľudské práva. Čiže v každom prípade súhlasím s vami a veľmi ďakujem za vaše pripomienky. Ešte chcem sa vyjadriť k jednému. Ak, ak hovoríme o konkrétnom prípade, a trvám na tom, že to, čo som napísala, je absolútna pravda, ak rozprávate s rodičom a ten vám aj podpíše záznam, urobí mierne úpravy a je šokovaný z toho, že dieťa sa musí vrátiť, pretože ja si neželám, aby prechádzalo dieťa výkonom rozhodnutia. Ten výkon rozhodnutia je pre dieťa tak strašne traumatický, jeden sme vám tu popísali v jednom prípade, a hovoríte, že som si mala... Ja som si vypýtala zo všetkých stupňov a dokonca som navštívila predsedníčku súdu, krajského súdu v..., konkrétne v Žiline v tejto veci. A nie s cieľom, aby som ju nejakým spôsobom ovplyvňovala, už bolo rozhodnuté, boli vydané právoplatné rozhodnutia, len som upozornila na to, že je problém. Ak na súde sa proti vám postaví sociálny kurátor dieťaťa, kolízny opatrovník dieťaťa, prokurátor prizvaný a samotná sudkyňa a povedia, že po piatich rokoch okamžitá vykonateľnosť, prezveriť deti od jedného rodiča k druhému, to je pre dieťa taká trauma, ktorú si neviete predstaviť. Naviac, ak sa jedná o dve deti a príde výkon rozhodnutia do školy alebo príde domov 2. januára ráno o 8.00 hod., 2. januára ráno o 8.00 hod., alebo keď príde do školy a dieťa je v škole samé. Pán riaditeľ ide pre dieťa, dovedie ho do pracovne, tam sa stane úraz a kolízny pracovník, kolízny opatrovník na základe našich požiadaviek, jednak požadovaných dokladov, že ten celý priebeh, samozrejme, je monitorovaný kamerou, sa dozviete iba toľko, že ho nemôže vydať, pretože sudkyňu nie je možné, ale na to zábere je, nie je možné vidieť. Kolízny opatrovník je priamo účastný, má právo na to, aby dostal tento záznam. Nedostal ho ani kolízny opatrovník. Obrátila som sa až na ministra spravodlivosti a na odbor organizácie a riadenie súdov. Alebo dozvedela som sa (ruch v sále), čo všetko nemôže urobiť na jednej strane, a na druhej strane som sa dozvedela aj to, že na tento záznam nemám nárok. A najviac, viete, čo ma mrzí? (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)