P. Paška, predseda NR SR: (2007-06-28):
Samozrejme, a treba to povedať veľmi otvorene a hovorím to aj preto, že toto ako keby bol určitý live motív rozpravy a ja hovorím, že je to dobré, lebo tak to má byť a toto sú tie pravé miesta sporu, ideových sporov medzi ľavicou a pravicou, ktorými sa vinie niť toho, čí záujem takáto právna norma má reprezentovať, alebo, čí záujem má presadzovať. A hovorím to otvorene, úplne legitímne, na pravej časti spektra, ktorá ideovo je reprezentantom časti zamestnávateľskej, podnikateľskej, investorskej, musia byť názory, ktoré nemôžu byť úplne zlučiteľné a harmónie schopné s pohľadom nás, ktorí sme tu, pretože reprezentujeme, a vôbec sa tým netajíme, ľudí práce, že reprezentujeme ľudí, ktorí každý deň pekne ráno prídu do práce a musia rešpektovať určité pravidlá a sú svojím spôsobom podriadení. Toto je rozpor, ktorý nevyriešime žiadnymi, ani verbálnymi útokmi, ani obsahmi návrhov, ktoré budeme vnášať do zákonnej normy, to je proste fakt. Dámy a páni, pravica, jej záujem je výrazne podnikateľský, je to záujem, ktorý reprezentuje veľmi úzku skupinu ľudí, bezpochyby skupinu ľudí, bez ktorej by progres a pokrok v spoločnosti, v demokratickej spoločnosti nebol, ale dovoľte, a to je to podstatné, aby sme bez obáv, že nás budete obviňovať z diletantizmu, neschopnosti, intelektuálneho deficitu, hovorili za tie viac ako 2 milióny ľudí, ktorí jednoducho túto silu, silu peňazí, silu kapitálu,   nástroje trhu v rukách nemajú a skutočne každý deň pekne „nacupitajú“ ráno do práce a odchádzajú z práce. A ak chceme, aby sa vracali do tej práce spokojne, musíme vytvárať také prostredie, aby skutočne ich trauma nebola v tom, akým spôsobom zamestnávateľ, podnikateľ, investor bude s týmito ľuďmi narábať. Je to úplne prirodzené, a preto nikdy, nikdy, ani tu, pri prijímaní takejto právnej normy absolútny kompromis nenájdeme. Čo ale určite nájdeme, a preto som veľmi pobavený, keď tu počúvam hlavne zo strany SDKÚ, ako čo to tu dávate, to už vôbec nie je právna norma, ktorá obhajuje pracujúcich, a vy koho to obhajujete a už je to úplne sterilné. No ale veď my sme sa nikdy netajili, a už som to povedal aj dnes, veď my nehovoríme, že tí podnikatelia sú zlí, že tí zamestnávatelia sú zlí, že my tu teraz budeme bojovať za každú cenu, nech nezostane kameň na kameni. My len chceme, aby v dialógu, a kde inde ako v Národnej rade, ako v parlamente sme našli riešenia, ktoré budú obhajovať a budú v prospech skupiny, ktorú reprezentujeme my s vedomím, že hľadáme vyrovnaný, rovnovážny stav preto, aby krajina v ekonomickej a sociálnej oblasti smerovala ďalej. (Potlesk.) Viete, vy tu sedíte ako úspešní ľudia. Každý z vás má niečo za sebou. Nepochybujem o tom, že keď sa skončí volebné obdobie a opäť, ak náhodou nebudete mať ambíciu pokračovať vo svojej politickej kariére, vrátite sa do bežného života, nebudete mať problém sa opäť profesijne, odborne zaradiť, je jedno či v pracovnoprávnom vzťahu alebo v individuálnom podnikaní alebo v akejkoľvek inej polohe. Len, dámy a páni, nie všetci na Slovensku sú schopní kedykoľvek z večera do rána odborne profesijne sa zaradiť a žiť život. Viac ako 2 milióny ľudí žijú svoj každodenný život, ktorý je plný nádeje v dobrý príjem, ktorý je nevyhnutný na zaplatenie účtov, hypoték, plynu, nájomného a neviem čoho. Ak my dnes hovoríme o posilnení ich práv, tak chceme, aby tá ich večerná trauma nebola v tom, či bude mať zajtra na zaplatenie len preto, lebo jeho zamestnávateľ alebo majiteľ firmy sa rozhodne z večera do rána, že jednoducho on na toto miesto potrebuje niekoho a bude tam niekto druhý. Toto je tá podstata, toto je tá esencia, ale v žiadnom prípade neznamená, že nechceme vytvárať prostredie, alebo, že dokonca táto právna norma má deformovať prostredie, ktoré je nevyhnutné pre progres, na udržanie ekonomického a sociálneho statusu a rozvoja. Viete, tá formálna sloboda, o ktorej tak veľmi radi liberáli hovoria, je v podstate nanič človeku, ktorý potrebuje také pracovné podmienky, ktoré mu zabezpečia dôstojné postavenie v pracovnom procese. Už som spomínal, že bežný človek, o ktorom hovorím, jednoducho potrebuje pomoc zo strany štátu. Chcem sa vrátiť ešte k jednej podstatnej politickej a ideovej pozícii, lebo viete, opäť sa tu zvrtla tá kontroverzia o postavení zamestnanca a podnikateľa – zamestnávateľa niekde do polohy, ako keby sme my boli nepriatelia tých podnikateľov a ako keby sme prichádzali s novelou len kvôli tomu, že si myslíme, že tí podnikatelia sú zlí a my musíme s nimi niečo urobiť. No, podnikatelia nie sú zlí,  zamestnávatelia nie sú zlí, zlý je zákon, ktorý im umožňuje realizovať všetko to, čo v jeho obsahu nie je. A je to prirodzené, dámy a páni, a myslím to smrteľne vážne. Ak my zákonom nezadefinujeme podmienky, tak každý normálne správajúci sa zamestnávateľ, podnikateľ ide cez prizmu svojich cieľov a cieľom je prosperita, efektivita, rentabilita, miera zisku a oblasť nákladov z pracovnoprávnych vzťahov je niečo, čo výrazne ovplyvňuje práve tieto základné parametre. A ak my neobmedzíme zákonnou normou alebo nedefinujeme prostredie, v ktorom sa podnikateľ môže alebo má pohybovať, tak prirodzene inklinuje k presadzovaniu svojho individuálneho alebo úzkeho skupinového záujmu. Problém nie je, že je zlý podnikateľ, problém je, že je zlý zákon, a preto sme prišli s novelou Zákonníka práce, aby sme vydefinovali a zadefinovali hranice, kde sa pohybuje záujem individuálny a kde sa pohybuje záujem zamestnanca a kde sa pohybuje záujem štátu. (Potlesk.) Nechcem sa vracať k tým rôznym analýzam o tom, či je Zákonník práce hentaký, onaký, pretože toto pravdepodobne je priestor na veľmi subjektívne hodnotenie. Faktom je, že neprichádzame s ničím iným ako so štandardmi, ktoré sú v Európe zaužívané a ktoré sú vžité a trúfam si povedať, že novela Zákonníka práce naozaj vracia Slovensko späť do Európy, späť ku klasickému európskemu sociálnemu modelu. Dovoľte využiť niektoré inštitúty novely, o ktorých sa tak veľmi debatovalo aj tu, v Národnej rade, ale ktoré boli predmetom veľmi dlhých vyjednávaní medzi sociálnymi partnermi, na to, aby som odprezentoval opäť postoj a pozíciu vlády a sociálnej demokracie. Taký klasický barometer alebo taký indikátor bola práve závislá práca a nie náhodou. Opäť sa vrátim k tomu rozhraniu individuálneho podnikateľského záujmu a skupinového zamestnaneckého záujmu. No veď, ak sme hovorili, že treba veľmi precízne vydefinovať obsah závislej práce, hovorili sme to presne preto, aby sme dali pravidlá, ktoré znemožnia obviňovanie individuálneho záujmu z toho, že zneužíva tento inštitút na to, aby generoval vyššie zisky a vyššiu profitabilitu. Som presvedčený, že za žiadnych okolností definícia, ktorú nový Zákonník práce prináša, nebude mať žiadny negatívny vplyv na podnikateľské prostredie. Hovorím to s plnou vážnosťou ako človek, ktorý prišiel do politiky z podnikateľského prostredia a niečo o tom vie a hovorím to ako človek, ktorý zamestnával veľa ľudí a zamestnával ich počas dlhých rokov a tento inštitút, samozrejme, veľmi dobre poznám a viem, o čom hovorím. Viem, že súčasný právny stav vychádzal alebo kopíroval presne záujem skupiny, ktorú ste, vážení kolegovia z pravicovej opozície, reprezentovali a dôsledne reprezentujete aj dnes, ale znovu opakujem, pri plnej miere rešpektu k vašej pozícii, lebo toto je vaša ideológia, toto je predmet vašej politiky, vám hovorím, že s tým nesúhlasím a považujem za výnimočne správne, že aj tento inštitút sme vrátili z tej deformovanej podoby do polohy, kedy bude vzájomne výhodným, kde bude naozaj slúžiť tomu, aby v činnostiach, ktoré majú charakter živnosti a podnikania, umožnili vytvárať a rozvíjať stav, ktorý každá trhová spoločnosť potrebuje, ale aby zároveň nedeformovali pracovnoprávne vzťahy na úrovni zamestnancov, ale hlavne, aby neznižoval tento inštitút sociálny status zamestnancov na úkor výšky príjmov, sociálnych odvodov, zdravotných odvodov atď., atď., čo všetko vlastne tá prax ukázala a že to tak fungovalo. Ešte dovoľte zmieniť sa aj o problematike, ktorej sa v Európe hovorí prekarita práce. Hovorím teraz inými slovami o neistote, ktorej sú na trhu práce vystavení jednotliví zamestnanci, pretože liberálne normy, napríklad taká aká dnes v pracovnom práve je vďaka vláde pravice v predchádzajúcom období, dostatočne nechráni jednotlivých pracovníkov, jednotlivých zamestnancov a viete aj vy tu, v Národnej rade veľmi často ako ďalší zo strašiakov používate flexibilitu pracovného trhu a s tým súvisiace kvázi tzv. hrozby v prípade prijatia novely v podobe obmedzenia pracovných miest, výrazného narušenia flexibility pracovného trhu ako základného nástroja rastu. No dovoľte mi vyjadriť svoj názor, že s vami nesúhlasím a nielen preto, že mám skúsenosť, ako som hovoril, ale aj preto, že pohľady odbornej verejnosti a aj erudovaných ekonómov sa na túto oblasť minimálne pohybujú v dvoch veľmi výrazných názorových rovinách. Jedna korešponduje, samozrejme, legitímne v záujme, ktorý prezentujete vy ako pravica, tá druhá hovorí, áno, flexibilita pracovného trhu spôsobená alebo kreovaná, alebo modelovaná veľmi liberálnym prístupom a liberálnymi nástrojmi, je nástrojom krátkodobého rastu, krátkodobého nárastu objemu pracovných miest. Ale treba povedať, že existuje veľmi silná skupina ekonómov, ktorá hovorí aj na základe analýz, že tento krátkodobý efekt sa vyčerpáva a práve stabilizácia trhu v širších podmienkach vytvára dlhodobejší efekt flexibility – a teraz to myslím smrteľne vážne – hovorím o schopnosti predikcie príjmov, ktoré vytvárajú disponibilitu spotreby, ktorá vytvára samotnú disponibilitu pracovného trhu a podieľa sa výrazne na produkte ináč ako tzv. liberálne flexibilný pracovný trh, kde zamestnanec výrazne koriguje svoju spotrebu a výrazne obmedzuje rozsah svojej budúcnosti v pôsobení v činnostiach, v ktorých je. O tomto sa môžeme prieť, koľko chceme. Táto polemika existuje na odbornom poli a, samozrejme, som presvedčený, že prístup, ktorý zvolila vláda a ktorý ide v novele Zákonníka práce do tejto oblasti, je správny a znovu zdôrazňujem, za žiadnych okolností po prijatí žiadnym spôsobom neobmedzí flexibilitu a žiadnym spôsobom nebude vážne vplývať na udržanie ekonomického rastu. Viete, už som spomínal, že ten liberálny prístup často hovorí, že je to práve takýto liberálny prístup, ktorý vytvára disponibilitu trhu, vytvára disponibilitu pracovných miest a zvyšuje zamestnanosť. Ale znovu chcem len spomenúť, že napríklad aj taký renomovaný ekonóm, ako je Joseph Stiglitz, bývalý hlavný ekonóm Svetovej banky a laureát Nobelovej ceny za ekonomiku, jednoznačne tvrdí a dovoľte citovať, že: „Liberalizácia trhu práce a znižovanie sociálnych istôt pre zamestnancov síce môže niektoré firmy motivovať k tomu, že prijmú pár pracovníkov navyše, pretože ich stoja menej peňazí.“  Ale zároveň tvrdí, potvrdzujú to štatistiky: „Počet nových prijatých pracovníkov býva relatívne malý, no útrapy“, teraz to je to, čo som sa snažil odkomentovať predtým, „pre ostatných zamestnancov spôsobené nižšími mzdami a zhoršenými sociálnymi podmienkami výrazne negatívne ovplyvňujú celý ekonomický a sociálny priestor.“ Nechcem vás zbytočne zaťažovať, keďže som to avizoval v úvode, odbornými analýzami, ale dovoľte zmieniť sa ešte o ďalšej, veľmi dôležitej ideovej a hodnotovej podstate nášho prístupu k Zákonníku práce. A vrátim sa na začiatok, keď som hovoril aj o vás, o úspešných ľuďoch, ktorí nemajú problém sa adaptovať na nové podmienky, pretože nielen ich intelektuálna flexibilita má, samozrejme, úplne iný rozmer. Ale znovu opakujem, chcel by som sa dožiť toho, aby celá spoločnosť bola taká adaptabilná, aby všetci ľudia na Slovensku boli schopní takéhoto počinu. Ale, žiaľ, nie je to tak a som presvedčený, že bez ohľadu na to, čo často veľmi dehonestujúco, vážení kolegovia z pravice, hovoríte o úlohe štátu, treba povedať, že štát sa musí postarať o to, aby vysoká životná úroveň nebola vyhradená iba pre vás alebo pre tých všetkých úspešných podnikateľov alebo ľudí, ktorí sú schopní sa na trhu práce uplatniť, ale pre to, aby ľudia nemuseli drieť v nedôstojných podmienkach, pretože jednoducho sú pod obrovským tlakom a nemajú na výber a aby každý človek u nás doma, na Slovensku, mohol využívať svoje zákonné právo nielen formálne, ale aj reálne prežiť ten život. Slovom, aby hospodársky rast bol zároveň spoločenským ziskom a nie spoločenskou stratou. Preto musíme zdôrazňovať úlohu štátu a preto dnes prichádzame s návrhom novely Zákonníka práce v podobe, a znovu to zdôrazním, ktorá v žiadnom prípade nenaruší harmóniu individuálneho podnikateľského a skupinového zamestnaneckého záujmu. Som presvedčený, že to tak nebude. Myslím si, že dnes na Slovensku už nikto nepochybuje o tom, že vláda Slovenskej republiky plne rešpektuje myšlienku hospodárskeho rastu, ekonomického napredovania, že jej záleží, aby Slovensko hospodárilo zodpovedne, aby sme plnili konvergentné kritériá pre vstup do eurozóny, aby slovenská ekonomika rástla a prinášala vyššiu životnú úroveň. Čo je však veľmi dôležité a na čo hlavne bývalá vláda veľmi často zabúdala, ekonomika nie je hodnotou sama osebe. Ekonomika je len nástrojom na zabezpečenie dôstojných životných podmienok pre všetky vrstvy spoločnosti. (Potlesk). A nemôžeme predsa tomuto nástroju podriadiť celý spoločenský život a osudy jednotlivcov, pracovné podmienky zamestnancov, jedným slovom, sociálne práva obyvateľov Slovenska. Skrátka v honbe za ekonomickým rastom nesmieme a nemôžeme zabúdať na občanov. A nemýľme sa, je to práve bežný občan, dennodenne odvádzajúci svoju prácu, ktorý sa zaslúžil o hospodársky rast Slovenska. Hovorím to preto, lebo často sa podsúva aj tu pri vystúpeniach v Národnej rade akýsi mýtus, že za celým tým úspechom je všetko možné. Raz sú to reformy, raz je to vláda, raz je to politická strana a ľudia ako keby neexistovali na Slovensku. Chcem to zdôrazniť, bez ohľadu na typ vlády, aby to vyznievalo korektne, bez ohľadu na typ vlády za všetkým sú ľudia, aj za hospodárskym rastom, aj za schopnosťou prispôsobiť sa a prijať víziu, aj za schopnosťou na úkor určitého strádania ísť dopredu a vytvárať podmienky pre ďalší rast. A preto, že za všetkým sú ľudia, bežní ľudia práce (potlesk), preto sme prišli s týmto návrhom Zákonníka práce. A teraz opäť sa vrátim k tomu, čo som hovoril na začiatku. Bol by som veľmi nerád, ak by túto pozíciu niekto interpretoval tak, že za tým, že títo ľudia nie sú aj podnikatelia, že to nie sú aj zamestnávatelia, že to nie sú aj investori, hovorím naozaj o konkrétnych ľuďoch, konkrétnych ľuďoch s individuálnym, ale aj o konkrétnych ľuďoch so skupinovým záujmom. Často ste vyčítali, a to je tiež oblasť, o ktorej chcem hovoriť aj na základe vlastnej skúsenosti, že tento Zákonník práce akosi nad rámec posilňuje postavenie odborov a že to opäť má akýsi  politický rámec, lebo Smer – Sociálna demokracia má strategické partnerstvo a ako keby sme platili daň údajne za to, že to strategické partnerstvo sme mali a na úkor toho alebo preto vytvárame určité silné postavenie odborov. No, ja osobne si myslím a naschvál som si pozrel pracovné práva európskych krajín, kde dnes sme štandardnou suverénnou členskou krajinou Európskej únie, a nenašiel som nič, čo by bolo v rozpore v definovanom vzťahu odbory a postavenie odborov v našom návrhu proti iným návrhom. Myslím si, že je to úplne normálne. A viete, teraz skutočne, keď vynechám ten ideologický rozmer napádania, ktorému rozumiem a je súčasťou politického marketingu a súboja medzi pravicou a ľavicou, tak zostáva akýsi racionálny, kvázi racionálny argument, ktorému naozaj nerozumiem. A mám na mysli teraz tú problematiku postavenia a platenia odborárskych funkcionárov, kde, keď prišla vláda s návrhom na legitimitu postavenia odborového predáka alebo reprezentanta odborov s nárokom na určitý rozsah jeho pracovnej doby, ktorý dokonca je odmenený mzdou za to, že obhajuje v rámci sociálnej dohody alebo kolektívneho vyjednávania alebo stráženia podmienok dohodnutých so zamestnávateľom záujmy odborárov, že to bude spôsob, alebo to bude cesta, ktorá zruinuje podnikateľský sektor, pretože sú to neuveriteľné náklady a že jednoducho toto je nehorázne a ako k tomu prídu všetci tí podnikatelia a zamestnávatelia, že budú musieť platiť niekoho za niečo, čo sa nepodieľa na tvorbe zisku. No, je to hlboké nedorozumenie. Viete – a teraz, keďže toto nie je princíp, ktorý, samozrejme, je uplatniteľný len v debate o Zákonníku práce, ale ako keby bol implementovaný do celej ekonomickej sféry – viete, my sme trošku ten inštitút zisku skutočne obrátili úplne na hlavu. A teraz budem možno používať nie veľmi presné citácie a znenia zo zákona, ale dúfam, že vystihnem princíp. Nuž, ak je cieľom podnikania tvorba zisku a ak je zisk rozdiel medzi nákladmi a výnosmi a ak je čistý zisk rozdiel medzi daňou a čistým výnosom, tak potom každý, kto prichádza na trh s akýmkoľvek produktom, či je to výrobok alebo služba, musí rešpektovať, že existuje sféra nákladov a každá kalkulácia konečnej ceny na trhu, pretože len trh môže určiť, či je služba alebo produkt uplatniteľný, musí vychádzať z celej štruktúry nákladov a definovať, aká je miera rentability a zisku, a nie naopak, ako sa to, dámy a páni, často stáva a preto sa dostávame aj často do ideových rozporov, že niekto zakalkuluje konečnú alebo odhadne konečnú cenu na trhu, prejudikuje mieru zisku a ide v reštrikcii do štruktúry nákladov, ktoré považuje za nezmyselné. A to je prípad práve odmeňovania, to je dôvod, prečo reálna mzda na Slovensku dnes často a – skutočne mám na mysli oblasti, ktoré vykazujú obrovskú mieru rentability a obrovskú mieru čistého zisku na úkor nízkych reálnych príjmov a v takomto prípade ešte prichádzate s kritikou toho, že niekde treba zaplatiť ľuďom, ako sú odborári 4 hodiny alebo 16 hodín v nejakom priemere mzdy, ktorá je, použijem anglický výraz peanuts, nič. (Potlesk.) A ak je to podnikateľ, ktorý trvale chce pôsobiť na trhu a má ceruzku a papier, ako sa to robí, keď ktokoľvek z vás ide ponúknuť službu alebo produkt, tak nemôže, nehnevajte sa na mňa, špekulovať nad elementárne ničotným nákladom, ktorý spôsobí odmena odborárovi, ktorý, mimochodom, a tam je tá podstata, ak je to seriózny rozmer podnikania a produkcie, vytvára lepšie podmienky pre trvalosť miery zisku a trvalosť produktu, ktorý podnikateľ, zamestnávateľ, majiteľ umiestňuje na trhu. Som o tom hlboko presvedčený, pretože mám takúto skúsenosť a odmietam vaše tvrdenie, že posilňovanie pozície odborov je nástrojom redukcie rentability ekonomického priestoru. Naopak, dámy a páni, som presvedčený, že veľmi jasne definované pravidlá v tejto oblasti budú nástrojom trvalého rastu a prejudikujú aj pre podnikateľské prostredie podmienky, ktoré budú z hľadiska rentability tvorby zisku oveľa výhodnejšie, ako je to teraz. (Potlesk). Dámy a páni, samozrejme, dalo by sa hovoriť o miestach, ktoré vyvolali kontroverzné názory, ktoré boli predmetom diskusie. Chcem zakončiť svoje vystúpenie tým, čím som začal. Je to dobré, že o týchto veciach hovoríme, je to dobré, že žijeme v demokratickej krajine, je to dobré, že máme demokratický parlament, kde môžu odznieť názory, ktoré reprezentujú štandardy politického systému európskych demokracií a je dobré, že aj na Slovensku už ľudia pochopili, že nástrojom stability demokracie a budúcnosti, nenahraditeľnej budúcnosti demokracie je politický systém, v ktorom sa vyvážene nielen reprezentujú a prezentujú názory, ale aj striedajú prístupy k riešeniu otázok a prístupy v riadení štátu. Preto som presvedčený, že je dobré, že sa po 8 rokoch vládnutia skupiny, ktorá reprezentovala, ale hlavne na úkor miliónov pracovníkov implementovala a presadila úzky skupinový a individuálny podnikateľský a zamestnávateľský záujem, dostala dnes k moci vláda, ktorá chce vrátiť celé podnikateľské prostredie do obvyklých európskych štandardov a Zákonník práce je tým najlepším spôsobom, cez ktorý budeme dokumentovať, že Slovensko je štandardná demokracia, rešpektujúca všetky hodnoty a že je to spoločnosť a krajina, kde sa oplatí podnikať, kde sa oplatí investovať a kde sa oplatí aj pracovať, pretože každý za svoju prácu dostane primeranú odmenu v primeraných podmienkach tak, aby sa podieľal na trvalom hospodárskom raste. Som presvedčený, dámy a páni, ak prijmeme, a ja dúfam, že prijmeme novelu Zákonníka práce, bude Slovensko prosperovať a vytvoríme prostredie, v ktorom výrazne, zdôrazňujem to, výrazne zväčšíme alebo rozšírime okruh spokojnosti občanov Slovenska. Ďakujem pekne. (Potlesk).