Tichý, Ladislav, prvý námestník generálneho prokurátora SR (2011-06-01):
Vážený pán predseda Národnej rady, vážená pani ministerka spravodlivosti, vážené panie poslankyne, páni poslanci, dámy a páni, v prvom rade vám ďakujem za možnosť vystúpenia na záver tejto ohnivej diskusie k novele zákona o prokuratúre. Táto diskusia sa viedla sčasti v konštruktívnom duchu, ale, žiaľ, musím konštatovať, že vzhľadom na to, že bola spojená akosi fyzicky aj s voľbou generálneho prokurátora, tak bola vedená dosť aj v nekorektnom duchu, v snahe očierňovať alebo znemožňovať kandidátov na generálneho prokurátora. V podstate na každého sa niečo našlo. Ak pôjdeme takto ďalej, tak z vyše sedemsto prokurátorov znemožníme asi osemsto. Takže nebude potom z koho vybrať. To by bolo dosť zlé. Toľko k začiatku tej diskusie. Tá diskusia je osudová pre prokuratúru a možno sčasti sa dotýka dosť hlboko aj Slovenskej republiky, čo si treba teda uvedomiť, že o čo tu teda ide. Že ten systém prokuratúry, ak sa podarí narušiť, môže mať vážny dopad na prácu polície, na prácu súdov, na prácu a činnosť orgánov verejnej správy. Toto je dopad a prepojenie zákonov o prokuratúre s ostatnými orgánmi verejnej moci. A na toto netreba zabudnúť. Snažili sme sa vysvetľovať problémy novely, tak ako sme ju teda videli my, ako nám bola predložená, pretože môj názor na to, ako sa novela zákona o prokuratúre mala riešiť, je úplne, diametrálne rozdielny od ministerstva spravodlivosti. Môj názor je taký, že ak chcete robiť zákon o nejakej inštitúcii, tak z tej inštitúcie si zavoláte odborníkov a spoločne začnete ten zákon, tú novelu riešiť od základu. Mohlo sa tým odbúrať viacero problémov, niektoré nedostatky mohli byť vyriešené úplne v začiatku. Keďže k tomu tak nedošlo, tak v podstate sa začala táto vášnivá diskusia a prokuratúra, okrem generálneho prokurátora, sa stali predmetom politických sporov. To považujem za smutné a nevhodné. Nebudem sa opakovať v tom, čo som vám poslal vo viacerých písomných podobách. To znamená, kde sme urobili komparáciu s prokuratúrami, kde sme urobili zrovnávanie noviel. To znamená, že sme sa snažili v maximálnej podobe alebo maximálne rýchlo reagovať a orientovať vás v tomto probléme, pretože neočakávam od všetkých, že sú znalci práva, neočakávam už vôbec od všetkých, že zákon o prokuratúre predtým videli. Naša snaha bola jednoduchá a jednoznačná. Oboznámiť vás s tou tematikou tak, aby ste vedeli, čo to znamená u nás doma, ale nielen z toho pohľadu novín, čo znamená masmédií, ale v skutočnosti z hľadiska tých právnych predpisov, a jej možnosti, teda prokuratúry, ale takisto, ako tá prokuratúra vyzerá mimo hraníc Slovenskej republiky. O toto mi šlo. A preto sme vás, by som povedal, bombardovali našimi podaniami v tejto snahe. Inak sme sa nesnažili do tohto politického boja zasiahnuť. To by som považoval za veľmi nevhodné, a to, to podotýkam. Z tohto dôvodu, že som vám to poslal, nevidím dôvod sa teraz sa tu zaoberať jednotlivými bodmi, či nám bolo vyhovené, námietkam, alebo nebolo vyhovené námietkam. Poviem vám pravdu, že jedinej vážnej námietke a pripomienke k novele bolo vyhovené, tej, ktorú podal minister vnútra. A som rád, že vyhoveli tej pripomienke, pretože nám hrozilo, že dokonca aj na funkcie vedúcich prokurátorov by bolo možné vyberať neprokurátorov. To by som považoval za absolútnu katastrofu. A tu sme pri tejto otázke, že kto je oprávnený sa zaoberať tým, kto bude sudca alebo prokurátor? V každom prípade máme tam rôzne orgány. Súdna rada, ktorá je ústavný orgán, má v prvom rade hovoriť, kto bude sudca. Generálny prokurátor nie je zvolený prokurátormi. Je zvolený Národnou radou, to znamená, že Národná rada mu dala dôveru a od neho sa odvíja celý systém v prokuratúre a on je zodpovedný politicky, aj právne Národnej rade. Takže nie je pravdou, že by prokurátori sami tvorili seba, pretože ak generálny prokurátor je osoba, ktorú volí parlament, to znamená, že je tu zodpovednosť parlamentu, a je to osoba, ktorá to určuje. Ale aj v tomto ohľade sme boli ochotní diskutovať a riešiť ten problém tým spôsobom, že by tam boli aj iné inštitúcie, ktoré by sa podieľali na výberovom konaní na právnych čakateľov a prokurátorov. Podotýkam ešte raz, právnych čakateľov, lebo bez nich to bude veľmi problematické. Sme boli ochotní, aby vstúpili do tohto adepti z Národnej rady, prezidenta republiky, prípadne z právnych kruhov, to znamená rektorské konferencie a podobne. To sme ochotní o tomto diskutovať. Nemôžeme súhlasiť, aby v ktorejkoľvek komisii však sa vyskytoval niekto, kto pracuje na ministerstve spravodlivosti. To si myslíme, že v tej situácii dôjde k problému, že by tam mohla zasahovať politická moc, to znamená výkonná moc, ktorá sa mení každé štyri roky. Generálny prokurátor ani generálni prokurátori sa každé štyri roky nemenia. Práve v tomto je ten problém. Bola tu spomenutá Benátska komisia. Benátska komisia okrem toho, čo tu bolo spomenuté, povedala vo svojich záveroch, že už len možnosť zasahovania do činnosti prokurátora je neprípustná. Nehovoriac o tom, že o hierarchii a tak ďalej, jednoznačne hovorí, že to je legálny systém a princíp. O tom, že prokuratúra je možná urobiť tak, ako je v Čechách alebo Nemecku, nebudem diskutovať. To sú rôzne modely, to je len otázka historického riešenia, historického prístupu, skúseností a potreby toho ktorého štátu. To znamená, ktoré sa prejavujú v právnej úprave, a v tomto prípade v Ústave Slovenskej republiky. Pokiaľ sa týka ešte ďalších námietok, že prokurátori a sudcovia by sa najradšej pripravovali, súdili a zrejme ešte by som sa dozvedel, že aj množili medzi sebou. No tak poviem na to asi toľkoto, že pokiaľ sa týka toho súdenia, my sami sme navrhovali, že nie disciplinárna komisia, odvolacie konanie bolo na prokuratúre, ale aby šlo na súd. To znamená, že by bolo odčlenené vôbec od prokuratúry. Otázka disciplinárnych konaní k súdom a sudcom je úplne iná, pretože tam sú aj nesudcovia, ktorí to riešia, tie ich problémy disciplinárneho charakteru. Ale v tomto prípade by odvolacie konanie vždy prebiehalo nie na prokuratúre, ale na súde. Takže to považujem napríklad za veľmi pozitívny výsledok diskusie s ministerstvom spravodlivosti, s poslancami, teda s ústavnoprávnym výborom. Bolo tam viacero momentov, ktoré ukazovali, že či už naše pripomienky alebo teda naše oboznámenie vás s problematikou, malo určitý výsledok, pretože skutočne vo výboroch sa začali ozývať hlasy a názory, ktoré ukazovali, že tu asi nie je všetko v poriadku. A ja vás preto, prosím, panie poslankyne, páni poslanci, zamyslite sa ešte raz nad tým, že či to je treba takto rýchlo, či to je treba dnes, či to je treba v takejto podobe, či môžete s čistým svedomím povedať, tento zákon, táto novela, je na prospech Slovensku. Zamyslíte sa nad tým, pretože máte možnosť to ešte vrátiť späť a povedať ministerstvu spravodlivosti, ešte raz choďte do toho. Dohodnite sa s prokuratúrou, urobte spoločnú komisiu a rokujme o tých problémoch, ktoré vznikli a ktoré sa vyskytli v tejto ohnivej diskusii. Prosím vás, zamyslite sa nad tým a takto hlasujte. Ja osobne navrhujem vrátiť tento zákon a neschváliť ho. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)