B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-05-25):
K. Džupa, poslanec: Vážený pán podpredseda Národnej rady, dámy poslankyne, páni poslanci, vážený pán minister. Predkladaný zákon o zdravotných poisťovniach a dohľade nad zdravotnou starostlivosťou je v súčasnosti a najmä po tom, čo je známe rozhodnutie Ústavného súdu, kľúčovým zákonom tejto reformy a kľúčovým zákonom v súčasnosti, ktoré sú prerokované v prvom čítaní. Chcem sa preto držať obsahu, ktorý má v sebe skrývať prvé čítanie, a pokúsim sa vysloviť svoje názory, stanoviská, predovšetkým k tomuto zákonu. Pokým sa k nemu dostanem, je potrebné uviesť niektoré závery, všeobecné, zovšeobecňujúce. Od začiatku volebného obdobia upozorňujeme predovšetkým túto Národnú radu, ale aj obyvateľstvo Slovenskej republiky na to, že je jasne cítiť, akým spôsobom sa formuje názor na rozdelenie moci v tomto štáte. Upozorňujem na to opakovane aj na pôde parlamentu, že pri nestabilnej a vratkej parlamentnej väčšine v Národnej rade Slovenskej republiky musela vláda Slovenskej republiky obratným spôsobom presmerovať priority, povedzme aj pri transformácii slovenskej ekonomiky, hospodárstva, vrátane zdravotníctva, alebo z iných dôvodov, povedzme mocenských dôvodov tak, aby rozhodujúce právomoci pri rozhodovaní boli na úrovni vlády Slovenskej republiky. Teda ak moc v tomto štáte je rozložená proporcionálne a neoddeliteľne medzi parlament, vládu a justíciu, tak v priebehu celého volebného, tretieho volebného obdobia, na množstve príkladov, na množstve noviel a nových zákonov, ktoré prijímal parlament, sme poukazovali, poukazujeme a budeme upozorňovať na to, že dikcia týchto zákonov umožňuje koncentrovať moc v rukách vlády Slovenskej republiky. Celá táto úvaha je jasne zreteľná a má postupné kroky, pričom po nevyhnutnom schválení v Národnej rade Slovenskej republiky sú právomoci dané na vládu Slovenskej republiky a od tejto chvíle sú vždy dve možnosti. Buď na základe rozhodnutia vlády Slovenskej republiky ovládnuť výkonné inštitúcie, ktoré napĺňajú realizáciu týchto zákonov, alebo v prípade, že nie je dohoda, zhoda, konsenzus, vytvoriť podmienky na to, aby sa rozhodnutím vlády príslušné inštitúcie „reprofilizovali“ na právnické osoby a opäť rozhodnutím vlády sa zmenili vlastnícke pomery v týchto právnických osobách. V konečnom dôsledku zabezpečiť týmto spôsobom nezávislosť týchto inštitúcií od štátu a aj od politického vplyvu vo všetkých obdobiach, ktoré budú nasledovať po takejto transformácii. Upozorňovali sme, upozorňujeme a budeme upriamovať pozornosť na to, že uvedený vývoj so sebou prináša aj vážne sociálne dôsledky, ktoré skôr či neskôr prinesú situácie, ktoré bude potrebné riešiť, alebo situácie, ktoré budú riešiteľné ťažko, alebo situácie, ktoré nebude možné riešiť. Ak pokračujeme v tejto všeobecnej téze, zatiaľ hovorím vo všeobecnosti, ak pokračujeme v tejto všeobecnej téze, a pripustíme možnosť, že dôjde k sociálnej disbalancii, v tom prípade neexistuje inštitúcia ani jednotlivec, ktorý vie do detailov, nieto vo všeobecnosti odhadnúť ich vývoj. Spoliehať sa na to, že prípadný sociálny dopad, ktorý sa premietne do nejakej formy sociálneho nepokoja v tomto štáte, nedajbože do foriem násilných, bude za nás riešiť Európska únia, pretože sme jej súčasťou, je krátkodobý a nie celkom správny záver. Európska únia má svoje problémy a nemá ich málo. Určite v tejto fáze nemá čas sa do detailov zaoberať Slovenskou republikou a jednotlivými čiastkovými problémami vrátane sociálnych dopadov a možných sociálnych nepokojov v tejto malej pristupujúcej a pristúpenej krajine. Z intelektuálneho hľadiska to považujem za veľmi závažný faktor, zložitý proces, aj keď možno niekto môže namietať, že značne pritiahnutý za vlasy. Teoreticky prichádza do úvahy. Dôsledky takéhoto vývoja si v celej šírke domyslieť nie je v tejto fáze možné. Z uvedených téz vyplýva, de facto vláda Slovenskej republiky potrebuje posledný raz Národnú radu Slovenskej republiky, aby schválila transformáciu slovenského zdravotníctva, vypracovanú, a), podľa koncepcie a predstavy a, b), ktorá obsahuje zásadné prvky, zásadnú líniu transformácie vlády Slovenskej republiky ako celku, aplikovanú na rezort zdravotníctva. Treba tiež v tejto súvislosti povedať to, že keď si to opozícia, vývoj, ktorým som sa pokúsil stručne predniesť, keď si tieto opozícia uvedomuje od samého začiatku tretieho volebného obdobia, je nad slnko jasnejšie, že k podobným záverom došli aj poslanci vládnej koalície. A tento fakt, že vláda potrebuje posledný raz zásadným spôsobom spoluprácu parlamentu, sa odzrkadľuje aj počas rokovania o šestici reformných zákonov vlády Slovenskej republiky. Úmyselne to hovorím z dôvodu, že čo sa týka priechodnosti reformných zákonov, je to záležitosť vládnej koalície. A nesnažme sa nejakými manévrami, ovplyvňovaním verejnej mienky tento fakt nahradiť niečím iným. Uvedené základné princípy transformácie slovenskej ekonomiky, hospodárstva, spoločenského a verejného života, jasným spôsobom sú zapracované do šestice zákonov, aj keď, samozrejme, s rôznym dôrazom. A aj z týchto dôvodov najväčší dôraz v ambícii vlády Slovenskej republiky je zakomponovaný práve v zákone o zdravotných poisťovniach a tak ďalej. Preto som si pri prerokovaní predchádzajúcich zákonov dovolil dať snáď otázku alebo vysloviť tézu, že poznám publikačnú činnosť ministra zdravotníctva z čias, keď možno ani netušil, že bude ministrom zdravotníctva, a poznám aj znenie reformných zákonov. Viem posúdiť, do akej miery sa táto verzia líši od jeho publikačnej činnosti. Povedal som tiež, že táto verzia vylepšuje tézy jeho publikačnej činnosti v niektorých kapitolách, ale aj je text týchto zákonov iný, aké boli tézy jeho publikačnej činnosti. Ak som tento všeobecný záver uviedol, predovšetkým som myslel a mal na mysli práve tento zákon o zdravotných poisťovniach a tak ďalej. A keď zhrniem prvú časť svojho vystúpenia, natíska sa jedna otázka, na ktorú nechcem odpoveď! Je ministerstvo zdravotníctva a minister zdravotníctva súčasť transformačného procesu v rámci Slovenskej republiky, alebo ak si splní svoje historické poslanie tým, že zákony budú prijaté, sa skončí aj jeho pôsobenie v tejto skupine záujmov a predsavzatí. Čo sa týka textu zákona, dovolil som si pripraviť niekoľko poznámok, ktoré sú kombináciou takzvaného pozitívneho prístupu a takzvaného negatívneho prístupu. A s prihliadnutím na prax a skúsenosť, pretože som mal to šťastie byť v kolektíve ľudí, ktorí boli od samého začiatku pri transformácii slovenského zdravotníctva, a pri pokusoch o transformáciu slovenského zdravotníctva a tým pádom som mal možnosť získať predovšetkým praktické manažérske skúsenosti na rôznych úrovniach výkonu transformácie a organizácie zdravotníctva Slovenskej republiky. Ak som definoval zákon o zdravotných poisťovniach ako kľúčový v rámci šestice zdravotných zákonov, tak aj v diskusných príspevkoch predrečníkov sa objavili argumentácie a názory, ktoré sa dajú rozdeliť do dvoch skupín, či kľúčovým bodom tohto zákona je časť o zdravotných poisťovniach, o ich koncipovaní, transformácii a ďalšom fungovaní alebo je kľúčovým bodom Úrad pre dohľad nad zdravotnými poisťovňami a tak ďalej. Čo sa týka zdravotných poisťovní a s prihliadnutím na to, že po prijatí zákona vláda naozaj vždy pripravuje alternatívu najmenej vo dvoch verziách. Čo sa týka starostí alebo obáv o to, že zdravotné poisťovne transformované na akciové spoločnosti budú hospodáriť s verejnými zdrojmi, a z hľadiska základnej filozofie, že súkromná firma alebo akciová spoločnosť bude hospodáriť s verejnými zdrojmi, je to vec, ktorá je na širšiu diskusiu, a som presvedčený o tom, že zástancovia či odporcovia takejto eventuality nájdu kopu dôvodov, dôkazov, výhrad a pripomienok či potvrdzujúcich, súhlasných a pozitívnych v hodnotení každého z dvoch základných variant. Rovnako, čo sa týka pôsobenia úradu pre dohľad, aj tam sú dve základné verzie - zástancov a odporcov. Každý nájde kľúčové dôvody a argumenty pre potvrdenie svojej verzie, výkladu tohto textu zákona. Ak zhrniem výhrady a pripomienky ohľadne existencie zdravotných poisťovní, ich prevádzkovania, transformácie a ďalšieho fungovania, opäť možno aj s ohľadom na uplynulé obdobie od roku 1989, na pozadí diskusie, na pozadí mediálnych výstupov, pripomienok, ktoré prichádzajú v pošte, ktoré prichádzajú pri priamych kontaktoch s odbornou aj laickou verejnosťou, je vidieť, že sa tu prelínajú záujmy zdravotných poisťovní, politikov, lobistických skupín, ktoré sú reprezentované výstupmi. A tieto výstupy majú v prevažnej časti čierno-biely charakter. Podporujú, alebo zatracujú. A tieto výstupy sú buď úmyselné alebo neúmyselné, naivné alebo skutočné. Ale v konečnom dôsledku za nimi vidím jednoznačnú snahu o mocenský a politický vplyv a o mocenský a politický boj. Nehovoriac už o ďalšej skupine pripomienok a opäť predstavujú sprievodné znaky každej reformy vrátane tej, ktorá čaká v zdravotníctve. Sú to dve základné skupiny. Skupina tých, ktorí chcú reformu presadiť, a skupina tých, ktorí z reformy chcú niečo získať, a podskupinu tejto základnej skupiny tvoria tí, ktorí aspoň pri tejto reforme aby niečo nestratili. Preto vidím a cítim aj ako opozičný poslanec veľmi tvrdý lobing nielen cez mediálny tlak, ale aj cez vystúpenia poslancov Národnej rady, hlavne zo strany existujúcich a snáď aj budúcich zdravotných poisťovní. Pretože ak človek pozorne študuje tieto zákony, vie, že úrad pri svojom vzniku je všemocný, ale nie definitívny orgán. Každému je jasné, že pri prípadnej zmene vlády je možné zmeniť zákon a vymeniť zložky tohto úradu v prípade, že tieto zákony prejdú. Rovnako je politickým rozhodnutím možné celú reformu zmietnuť zo stola a začať realizovať reformu inú. Môj názor je nasledujúci: Úrad čaká transformácia bezprostredne po tom, čo splní základnú úlohu, ktorou je garantovať transformáciu zdravotníckych zariadení, zdravotných poisťovní na akciové spoločnosti, ale zároveň do obdobia, keď v nových alebo transformovaných zdravotných poisťovniach na základe dobrovoľného princípu vstúpia poistenci predovšetkým solventní, teda zdraví, zamestnaní, mladí, ktorí predstavujú najväčší význam pre hospodárenie zdravotných poisťovní. A to by bol krok absolútne transparentný, ktorý by absolútnym spôsobom nebol napadnuteľný aj pri zmene politickej moci a štruktúry vlády. Ale po tomto kroku aspoň tak mi to z textu navrhovaného zákona vychádza, dôjde ku transformácii tohto úradu a vytvorí sa niečo, čo bude kumulovať či kooperovať kontrolné mechanizmy v rámci nielen liečebno-preventívnej starostlivosti, ale všetkých činností, ktoré zdravotnícke zariadenia a zdravotníctvo robí. Teda nový inštitút - úrad, je to výhoda, či nevýhoda? Nájdeme argumenty potvrdzujúce výhodu a rovnako zdôvodňujúce nevýhodu. Ak však zoberieme širšie súvislosti, musíme zároveň povedať celkom jasne a konkrétne, že či to predkladateľ, parlament, vláda chce, alebo nie, predstavovaný legislatívny rámec umožňuje dodržať pôvodné takzvané čisté poslanie transformácie, rovnako aj deformovať toto pôvodné poslanie, pretože text zákona, tohto, aj tých ostatných, umožňuje výklad úplne legálny a v súlade so zákonom. Preto jediným objektívnym kritériom, podľa ktorého môžeme posudzovať prínos šestice zákonov, aj tohto šiesteho, je cez výhodu alebo nevýhodu poistencov, teda občanov Slovenskej republiky a cez riziká, ktoré môžu z rôzneho výkladu jednotlivých paragrafov tohto a ostatných zákonov vyplývať. Preto sme zdôrazňovali - a chcem sa pripojiť k tým, ktorí to už povedali, že ak máme dokázať svoju profesionálnu zdatnosť, erudíciu, ale aj svoje politické priority, musíme konštatovať niektoré slabiny. Doterajší systém v zdravotníckych zariadeniach a v zdravotníctve je robený na troch vrcholoch rovnostranného trojuholníka, kde v týchto uhloch je štát, zdravotnícke zariadenie alebo poskytovatelia a pacient, občan, klient. Aj moji predrečníci upozorňovali, že chcený alebo nechcený, úmyselný alebo neúmyselný výklad textu predložených zákonov a hlavne toho posledného umožňuje, aby dočasne alebo trvalo, skôr dočasne, bol jeden faktor tohto rovnostranného trojuholníka - štát - vymenený za úrad. A je skutočne na zváženie, do akej miery takúto zodpovednosť, právomoc a mocenské páky je možné delimitovať, s akým rizikom, na tento úrad. Čo sa týka zdravotníckych zariadení a poskytovateľov. Určite značný diskomfort im prinesie povinnosť a nutnosť znovu obhájiť a potvrdiť svoje licencie. Pretože tento proces je jasne špecifikovaný, rozsiahly a náročný, vyžaduje čas aj náklady. Preto hovorím o  diskomforte aj o nákladoch. No čo sa týka samotného pacienta, určite mu to tiež prináša významný diskomfort. Totiž ak rozdelíme pacientov a občanov Slovenskej republiky na solventných a insolventných, bezpochyby z textu zákonov vyplýva, že tí, ktorí sú solventní, aj rôznymi dobrovoľnými formami doplnkového poistenia dostanú vyššiu zdravotnícku starostlivosť, ako ju môžu dostať v súčasnosti. Ale ak mám túto úvahu dotiahnuť do konca, insolventní pacienti alebo tí, ktorí nie sú schopní si zabezpečiť platenie príspevku do zdravotného poistenia, sa môžu ocitnúť v situácii, keď im bude poskytovaná len akútna zdravotnícka starostlivosť, čo, samozrejme, z hľadiska medicínskeho je ťažko vysvetliteľné tomuto pacientovi a pre zdravotníckeho pracovníka ťažko akceptovateľné. Ďalším veľmi významným faktorom, ktorý tu vznikne v Slovenskej republike po prípadnom prijatí týchto zákonov, je, že pre samotného pacienta vzniká veľmi silná rozsiahla a náročná povinnosť všelijakých hlásnych a iných povinných úkonov. Obávam sa, že nie je schopný či ochotný tieto úkony detailne spoznať, aplikovať, naplniť, čo v konečnom dôsledku znamená, že bude hendikepovaný pre poskytovanie zdravotníckej starostlivosti, pretože nesplnil administratívne povinnosti. To je opäť jav, ktorý dnes nie je v takom rozsahu, aký predpokladáme po prípadnom prijatí týchto zákonov. Ďalší okruh problematiky, ktorá vyplýva z týchto zákonov, je nie malá finančná náročnosť realizácie a praktického výkonu týchto zákonov v praxi zdravotníckych zariadení všetkých kategórií. Tiež sa to v príspevkoch niektorých kolegov objavilo. Pokúsim sa to zhrnúť schematicky. Nesmieme zabúdať na výšku a dynamiku vývoja dlhov v zdravotníctve, nesmieme zabúdať na rôznorodosť vlastníckych vzťahov zdravotníckych zariadení. Nesmieme zabúdať na teritoriálnu silu zdravotníckych služieb a disproporciu týchto služieb v jednotlivých regiónoch. Nesmieme zabúdať na deficit prostriedkov, na reprodukciu základného vybavenia zdravotníckych zariadení. Keď spomeniem len dve kategórie nemovitostí a movitostí, nehovoriac už o tom, samozrejme, o prístrojoch, o dynamike, o činnostiach, ktoré súvisia s poskytovaním, keď je teraz nová takáto kategória, nesúvisia s poskytovaním zdravotníckej starostlivosti, ktoré súvisia s predmetom činnosti, organizácie alebo zdravotníckeho zariadenia, alebo nesúvisia. Ďalšia finančná náročnosť vyplýva z dynamiky podmienok na prevádzkovanie zdravotníckych zariadení, aj keď nás hlavne minister financií ubezpečuje, že gro dopadov reforiem na vrecko obyvateľa a tým pádom aj podnikateľa máme za sebou. Vidím, aká je dynamika vstupov, ktoré sa rovnakým spôsobom týkajú aj zdravotníckych zariadení. Spomeniem aspoň energie, vodu a tieto záležitosti, ale tam je aj kapitola lieky, ale je tam celá skupina nákladov a podmienok, ktoré vyplývajú z finančných, daňových a iných zákonov. Ďalej treba spomenúť, že finančná náročnosť vyplýva aj zo samotného aktu transformácie samotnej reformy, kedy je potrebné zabezpečiť nielen komputerizáciu, ale aj kompatibilitu systémov minimálne s úradom, prípadná, samozrejmá a očakávaná bude kompatibilita systémov so zdravotnými poisťovňami alebo príslušnou zdravotnom poisťovňou. Vážené dámy a páni, žiadna reforma sa ľahko nerodí v tej filozofickej rovine, v paragrafovej rovine, aj v tej zložke výkonnostnej, myslím tým vykonania týchto zákonov. A z tohto hľadiska a preto, že ju predkladá vláda Slovenskej republiky zodpovedá za túto reformu, nemôže ju delimitovať na celý parlament, ako som si tu vypočul z príspevkov niektorých kolegov, a nesie aj všetky dôsledky, nielen ktoré budú vyplývať z neprijatia, ale aj z prijatia týchto zákonov. Ďakujem za pozornosť.