A. Belousovová, podpredsedníčka NR SR: (2009-11-04):
Keď sme vlani približne v rovnakom čase ako dnes diskutovali o návrhu rozpočtu na rok 2008, tento vyvolal z hľadiska posudzovania reálnosti makroekonomických východísk minimálne rozpaky. Nedá mi aj dnes nepovedať, že Slovenská národná strana už v septembri a októbri 2008 a naposledy vo februári tohto roka upozorňovala na zhoršujúce sa východiskové parametre s tým, že pôjdeme aj do recesie, nárastu nezamestnanosti, konkurzov hospodárskych subjektov a aj odchodu časti zahraničného kapitálu. Všetko to ten, kto sa chce zoznámiť bližšie s týmito faktmi, nájde aj na webovej stránke približne z februára tohto roku. Uvedené sa napĺňa a po ekonomickej recesii postupne plazivým spôsobom nastupuje aj v našich slovenských podmienkach nami prognózovaná finančná kríza, ktorá je charakterizovaná už nielen toxicitou aktív bánk, ale narastaním nedostatku a zdražovaním zdrojov, rovnako aj narastaním nezamestnanosti. A hovorím to preto, lebo toto je aj jedno z rizík vývoja roku 2010. Žiaľ, a musím to povedať, Slovenská národná strana nemá politickú silu, aby tieto svoje upozornenia aj politicky presadila do zásadných riešení. Odmietam však kritiku opozície, ktorá tvrdí, že na zhoršujúcu ekonomickú situáciu vláda reagovala neskoro a neadekvátne. Chcem, aby jednoznačne zaznelo, že to nie je pravda. Vláda reagovala v podstate od septembra minulého roku a reagovala spôsobom, ktorý je v súlade s filozofiou programového vyhlásenia vlády. To znamená, že vláda sa snažila zmierňovať dopady ekonomickej krízy na sociálnu situáciu občanov. Občania totiž krízu nevyvolali a táto kríza bola k nám importovaná. Nevznikla na Slovensku. Sú to opatrenia, ktoré boli a sú považované za riešenie sociálnych dopadov na občanov takmer vo všetkých štátoch sveta. Všetky vlády to tak robili. A naviac, tieto opatrenia čiastočne pomáhali následne aj podnikateľskej sfére a obciam. Vážená opozícia, ak ma niekto z vás počúva, chcela by som vstúpiť aj do diskusie s vašimi návrhmi, ktoré ste nielen tu pri rozpočte, ale aj prostredníctvom médií navrhovali. Najskôr ste navrhovali napr. zníženie daní. Zníženie daní však nerieši exportnú ani domácu spotrebu, a teda nerieši ani rast produkcie, a tým neovplyvňuje ani zamestnanosť. V podstate prispieva len k zvýšeniu alebo udržaniu ziskovosti hospodárskej sféry. Z toho vyplýva, že prináša v prípade spotreby len ďalšie dodatočné zníženie príjmov štátneho a verejného rozpočtu. To je realita. Nebudem to rozvádzať ďalej, ale nedá mi znovu neuviesť dva príklady a nedať ich do vašej pozornosti. Sú to príklady, ktoré dokumentujú rozpornosť hľadania riešení za hranicami Slovenska. Napr. nedávno v Nemecku konzervatívny blok CDU – CSU a liberálna FDP prakticky vyhrali voľby na svojom sľube, že znížia dane o 35 mld. eur. Dnes keď zostavujú vládnu koalíciu, tvrdo narážajú na problém, že štát zápasí s rekordnou dierou v rozpočte a aj s nárastom zadlženosti. Zníženie daní nakoniec má činiť 24 mld. eur. A to je ešte otáznik. Nejde však o plošné zníženie daní, ale o to prevažne len od nízkopríjmových fyzických osôb a strednej vrstvy. Podobne to riešila a rieši aj naša vláda. Pritom treba mať v pozornosti, že Nemecko na rozdiel od Slovenska je najväčšia ekonomika v Európe, ktorá ovplyvňuje ekonomiku de facto všetkých európskych krajín. Opačný príklad môžeme nájsť vo Veľkej Británii, kde premiér Gordon Brown napr. uvažuje o zvýšení daní nielen pre vysokopríjmové fyzické, ale aj právnické osoby. Čiže tu je návrh na zvýšenie daní. Opozícia takisto prišla s návrhom na zjednotenie odvodov a daní. Myšlienka to takisto nie je nová, objavila sa už pred voľbami v roku 2006. A Slovenská národná strana ju má dokonca v programe. Má to však tiež jeden háčik. Zjednotenie alebo, nazvime to, úprava odvodov by znamenala približne výpadok 1 mld. eur príjmu v štátnom rozpočte v tomto aj v ďalších rokoch. To je neprijateľné. Je to v protiklade s konsolidáciou štátneho rozpočtu a nakoniec aj požiadavkou Európskej komisie na jeho konsolidáciu v nasledujúcich troch rokoch. Čiže toto riešenie, ktoré sa týka odvodov, a návrh opozície je pre zodpovedného vládneho politika neprijateľný, z tých dôvodov, o ktorých som hovorila. Vážené kolegyne a kolegovia, keď odmietam tieto návrhy a názory opozície, tak to nie je preto, že by som chcela hodnotiť, či sú dobré alebo zlé, len ich hodnotím z hľadiska súčasnej situácie. Z hľadiska súčasnej doby sú dosť živelné a poplatné vlastnému politickému chápaniu sociálnej a hospodárskej politiky. Pre objektivitu však musím dodať, že rovnako náhodné, živelné sú aj opatrenia, ktoré individuálne prijali a stále prijímajú takmer všetky a hlavne vyspelé krajiny sveta. Do bánk a finančných inštitúcií hospodárskej sféry doteraz už naliali bilióny dolárov alebo eur. Ale zodpovedá vývoj v týchto ekonomikách tomu, čo sa vlastne do týchto ekonomík nalialo? Vychádzajúc z doteraz uvedeného môžem konštatovať, že v porovnaní s rozpočtom na rok 2009, ktorý staval na nereálnych makroekonomických číslach, je návrh rozpočtu na rok 2010 podstatne reálnejší ako z hľadiska východísk, tak aj z hľadiska vecného zamerania. Je v rámci súčasných možností a daností Slovenska postavený, a to slovo by som chcela zdôrazniť, postavený veľmi zodpovedne. Na druhej strane, a to treba otvorene povedať, má však v sebe zakomponované aj značné riziká, ktorým sa nedá vyhnúť. Uvediem z týchto rizík len dva príklady. Po prvé. Rozpočet vychádza z predpokladu vývoja ekonomiky Slovenska v tomto a budúcom roku, z určitého predpokladu. Tieto predpoklady, na ktorých stavia rozpočet, majú vysoký stupeň neurčitosti. Čiže opierame sa o makroekonomické čísla, ktoré však môžu byť úplne iné. V tom sú zajedno aj ekonomickí analytici, ale aj jednotliví členovia Výboru pre makroekonomické plánovanie k prognózam ministerstva financií. Ich názory približne rovnakým podielom kolíšu od pesimistických cez realistické a až k tým optimistickým. Ak sa nenaplnia tieto predpoklady, môže to ovplyvniť napr. príjmy, ale aj výšku deficitu v budúcom roku. Tým sa zvýšia nároky na obsluhu štátneho dlhu. Druhým takým dôvodom alebo rizikom je vysoký stupeň zapojenia ekonomiky Slovenska do globálnych ekonomických procesov. Stručne povedané, náš ekonomický rozmer, rozmer Slovenska je naviazaný na široký ekonomický priestor. A od toho závisí aj náš ekonomický rast a do značnej miery aj sociálny vývoj na Slovensku. Nie som, pravdaže, proti zahraničnému kapitálu v našej ekonomike, chcem len upozorniť na jeden fakt, že bývalá vláda štrukturálne nezvládla zapojenie sa do globálnych ekonomických procesov Slovenska, keď tento kapitál orientovala predovšetkým na automobilový priemysel bez ohľadu na veľkosť slovenskej ekonomiky. To spôsobilo, že toto odvetvie dnes z hľadiska aj produkcie exportu, ale aj podielu na hrubom domácom produkte sa blíži k 40 %. A práve toto odvetvie automobilového priemyslu je mimoriadne citlivé na rozličné konjunkturálne výkyvy v ekonomike. Celé to, čo som doteraz uviedla, zužuje možný priestor slovenskej vlády ovplyvňovať domáci ekonomický vývoj a už vôbec možnosť ovplyvňovať globálne ekonomické procesy. Jednoducho globálny hráč nie sme, ani naša ekonomika. Z pohľadu rozpočtu to znamená, že okrem neistého domáceho ekonomického vývoja sa opierame o ešte neistejší ekonomický vývoj v globálnom rozmere. Síce rozpočet určitým spôsobom abstrahuje od predikcie globálneho vývoja takých inštitúcií, ako je Európska únia, Medzinárodný menový fond, Svetová banka a ďalšie relevantné organizácie, a vyjadrení ekonomických a bankových expertov, no rozhádzanosť ukazovateľov predpokladaného ekonomického vývoja vo svete je ešte väčšia, a tým neurčitejšia ako v prípade našej domácej ekonomiky. Chcem týmto len vlastne upozorniť, že sa zhodujem s hodnoteniami, ktoré panujú vo svete, že relatívne pozitívne výsledky za tretí kvartál, ktoré sa prejavili, a všetci sme sa tomu tešili, v Nemecku, Francúzsku a čiastočne v Spojených štátoch,  zatiaľ nemožno považovať za nejaký prejav trvalej stability. Dokazuje to aj skutočnosť, že produkcia a spotrebiteľský dopyt vo svete stále klesá. A to nedáva dlhodobo dobrú istotu rastu, ktorý by potiahol aj závislú ekonomiku Slovenska. Pre takéto hodnotenie hovorí aj realita, že odhadované deficity rozhodujúcich štátov sveta v tomto roku ako podiel na HDP vykazujú vysokú úroveň, napr. je to v Spojených štátoch amerických 13,5 %, vo Veľkej Británii 14,5 %, v Japonsku vyše 7 %, v Nemecku 4,7 % a podobne. To znamená vlastne, že tieto štáty sa zadlžujú aj z titulu nalievania obrovských zdrojov do bankovo-finančného a hospodárskeho sektora. Pritom skupina G8 aj G20 vyzýva, aby toto nalievanie zdrojov pokračovalo, pokiaľ sa ekonomiky nestabilizujú. Samotná Európska únia ešte je rozpornejšia, keď s týmto súhlasí. Ale zároveň tlačí na európske štáty, na konsolidáciu rozpočtov. Toto všetko spolu s pominutím účinkov niektorých opatrení vlády, a nielen našej vlády, ale aj vlád vo svete, ako je napr. šrotovné, môže rast svetovej ekonomiky brzdiť. To znamená, že žiadny rast ekonomiky v tvare písmena J alebo dvojitého W, alebo jednoduchého V nebude. Skôr pôjde o veľmi mierny rast s výkyvmi v krátkych cykloch. Nasvedčuje tomu aj správanie bánk, akciových trhov a fondov, ktoré sa začínajú správať opäť ako pred krízou. Avšak regulácia bankovo-finančnej sféry ani akciových trhov v rámci G20 a EÚ zatiaľ nepostúpila. Čo to vlastne súhrnne podčiarknuté znamená? Že ak sa chceme správať zodpovedne v našom rozpočte, musíme rátať aj s tým, že hrubý domáci produkt v budúcom roku môže mať rast od tých v rozpočte uvažovaných 1,9 %, ale rovnako môže aj stagnovať, príp. sa môže za krajne nepriaznivých podmienok vo svete udržať aj mínusový rast, aj keď menší ako v tomto roku. Celé to, čo som doteraz hovorila, signalizuje jedno, že možnosti súčasnej vládnej garnitúry, ale vládnej garnitúry bez ohľadu na to, kto by bol pri moci, ovplyvňovať rozpočet v roku 2010 sú v podstate obmedzené len na sociálne zásahy, aby občania nestrácali sociálne istoty a neprepadali sa do oblasti chudoby, a tiež čiastočne na investičné akcie, ktoré by dali ľuďom prácu. A toto rozpočet zohľadňuje. Ďalšou rizikovou oblasťou rozpočtu je mimoriadne spoliehanie sa podľa mňa na čerpanie eurofondov. Buďme optimisti a verme, že jednotlivé rezorty, ktoré toto čerpanie  v jednotlivých kapitolách navrhovali, to majú dobre premyslené. Čiastočne to podporuje aj fakt, že sa skončilo už predchádzajúce obdobie, ministerstvá majú de facto rozviazané ruky na nové čerpacie obdobie. A súdiac podľa výziev na čerpanie, ktoré avizovali v roku 2009, mal by byť aj dostatok projektov. Dúfajme, že bude dostatok dobrých projektov. Aj tak však navrhované čerpanie vo výške 2,9 mld. eur k celkovým príjmom rozpočtu je dosť vysoká čiastka. Dúfajme, že sa nám to podarí. Nepokladám však za správnu myšlienku, ktorú prezentujú niektorí ekonómovia aj vrátane pána ministra financií, že ak nevyčerpáme navrhovanú sumu, nič sa neudeje, deficit to nezvýši, naopak, že sa zvýši tento o podielovú účasť zo štátneho rozpočtu. To je síce pravda, avšak čerpanie eurofondov nadväzuje na celý rad aktivít v oblasti školstva, životného prostredia, pôdohospodárstva, regionálneho rozvoja a hospodárstva. Tieto aktivity sú veľmi dôležité, pretože vlastne by mali vytvárať a pripravovať Slovensko pre rast v budúcich obdobiach pre zvyšovanie konkurencieschopnosti slovenskej ekonomiky. A to je už vlastne taký dar do budúcnosti. Rovnako sa mi nepáči, že sa pomerne radikálne znižujú prostriedky na rast fixného kapitálu, teda investícií. Rozvoj bez investícií spochybňuje takisto budúcnosť. Ešte chcem poznamenať, že ak sa ocitnú v ohrození aj niektoré rozpočtom uvažované plánované investície alebo sa oneskoria, zastavenie rastu nezamestnanosti aj jej riešenie sa značne spomalí. Podľa toho, čo je uvedené v rozpočte, jeho tvorcovia si tieto riziká však uvedomujú. Aj priamo v rozpočte, napr. na strane 6 je Prognóza vybraných indikátorov Slovenskej republiky, to je tabuľka z ministerstva financií, tieto riziká jasne vidieť v neprepojenosti, pokiaľ ide o konečnú spotrebu domácností v protiklade s priemerným rastom zamestnanosti reálnych miezd, ako aj indexu spotrebiteľských cien. Napriek týmto rizikám ja osobne aj Slovenská národná strana rozpočet podporíme. Podporíme ho preto, lebo vychádza aj v podmienkach krízy dôsledne z programového vyhlásenia vlády. (Ruch v sále.) Ja ak som v sále, drahí kolegovia, ja si vždy veľmi poctivo vypočujem vystúpenie všetkých ostatných. Prosím? (Reakcie v sále.) Tak venujte tomu pozornosť. (Vystúpenie prerušené predsedajúcim.)