V. Novotný, poslanec: (2006-08-03):
Vážení členovia vlády, vážený pán predseda Národnej rady, vážené kolegyne, vážení kolegovia, v predvolebnej kampani, ale aj za predchádzajúce štvorročné obdobie bola strana Smer - sociálna demokracia najväčším a nezmieriteľným odporcom reformy zdravotníctva, ktorú realizovala Dzurindova vláda. Smer kritizoval v podstate všetko, čo sa v legislatíve aj v exekutíve v uplynulom štvorročnom období udialo. Vrcholilo to v predvolebnej kampani, kde sme sa dozvedeli, že Dzurindova vláda urobila zo zdravia obchod, že odovzdala zdravotníctvo do rúk finančných skupín a že zdravotná starostlivosť je nedostupná pre veľkú časť obyvateľstva, ktoré si nemôže dovoliť zaplatiť za služby. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, zo strany Smeru boli tieto tvrdenia obyčajným klamaním verejnosti. A viete, prečo to tvrdím s takou istotou? Lebo som čítal Programové vyhlásenie vlády, ktorej najsilnejšou súčasťou je strana Smer. Na základe programového vyhlásenia môžem pokojne konštatovať, že Ficova vláda ani tak nechce zrušiť reformu zdravotníctva, ako ju skôr chce navonok ľúbivými opatreniami pokaziť. Reformu zdravotníctva chce Ficova vláda len, prepytujem za výraz, vykastrovať a myslí si, že tak sa vlastne nič nestane. Veď Dzurindova vláda urobila tú ťažkú prácu so zmenou celého systému, s naštartovaním procesov racionalizácie hospodárenia s verejnými zdrojmi. Realizovala transformáciu poisťovní tak, aby bola maximálna kontrola jej hospodárenia. Oddlžila celý systém s tým, že dnes sa rezort nezadlžuje, že funguje lepšie ako predtým, že efektivita poskytovania zdravotnej starostlivosti sa zvýšila, že kontrola kvality poskytovania zdravotnej starostlivosti prostredníctvom Úradu pre dohľad sa posilnila. Takže čo vlastne bolo v reforme zlé, v tej reforme, ktorú toľko neochvejne kritizoval Smer. Čo vlastne Ficova vláda zmení? Citát z Programového vyhlásenia vlády: „Vláda zruší ešte v roku 2006 niektoré poplatky nemajúce priamy súvis s poskytovaním zdravotnej starostlivosti a zabezpečí pre poskytovateľov kompenzáciu.“ A ja dodávam, že vláda spadla do pasce vlastných sľubov. Poplatky sme nezaviedli preto, aby na nich niekto zarobil, ani preto, ako nás upodozrievala vtedajšia opozícia, aby sme zhoršili dostupnosť zdravotnej starostlivosti pre sociálne najslabších, ale preto, aby sme obmedzili nadspotrebu zdravotnej starostlivosti, ktorá bola neúnosná. Po zavedení poplatkov na ambulanciách podľa relevantných prieskumov klesla návštevnosť primárnej ambulantnej starostlivosti o 10 % a už v špecializovanej ambulantnej starostlivosti o 2 %. Počet predpísaných receptov sa znížil o 8 %. Pričom podľa prieskumov ľudia nevnímali, že dostupnosť zdravotnej starostlivosti sa zhoršila. Proste prestali chodiť tí, ktorí to naozaj nepotrebovali. Teda dvadsaťkorunáčky, aby som ich nazval tak ľudovo, viedli k zníženiu nadspotreby zdravotnej starostlivosti predovšetkým u praktických lekárov. Znamenali tiež zaujímavý príjem vo výške asi 6 - 8 000 korún mesačne v priemernej ambulancii. Päťdesiatkorunáčky za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti v nemocnici za jeden deň znamenali tiež zaujímavý príjem pre zdravotnícke zariadenia. Včera sme o tom diskutovali, aj predvčerom vo výbore, že koľko to bolo, a či to bolo veľa či málo, takže niekoľko konkrétnych čísel. Geriatrické centrum svätého Lukáša v Košiciach so 100 lôžkami malo za minulý rok príjem zo služieb súvisiacich s poskytovaním zdravotnej starostlivosti 1,6 milióna slovenských korún. Finančné prostriedky boli využité na dobudovanie prvého hospicu v Košickom kraji. Fakultná nemocnica Bratislava mala za minulý rok príjem 39 miliónov slovenských korún, čo bolo použité a minuté na nákup monitorovacej techniky. Fakultná nemocnica Louisa Pasteura v Košiciach mala príjem 22 miliónov korún, čo bolo použité na nákup matracov a dodatočné vybavenie kuchyniek pre pacientov. Banskobystrická fakultná nemocnica mala príjem 10 miliónov korún, čo bolo použité na skvalitnenie stravovania a stravovacej techniky. Čiže môžeme konštatovať, že príjmy za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti boli v nemocniciach použité na skvalitnenie zdravotnej starostlivosti, respektíve, aby som bol úplne presný, na zlepšenie podmienok poskytovania zdravotnej starostlivosti pre pacientov. Dvadsať- a päťdesiatkorunáčky neviedli k nedostupnosti, len k zodpovednosti za použitie zdravotnej starostlivosti. Naopak, a o tom som nepočul ani riadok, ani zmienku, sociálne najslabším sme dali 50 korún mesačne k sociálnej dávke ako príspevok na zdravotnú starostlivosť, bez ohľadu na to, či čerpali, alebo nečerpali v danom mesiaci zdravotnú starostlivosť, aby neboli ohrození z dôvodu nedostatku, o čom veľmi často hovorili predovšetkým politici Smeru. Takže toľko k úlohe dvadsať- a päťdesiatkorunáčok vo fungovaní zdravotníctva. Vláda ich teda zruší a ja sa teda pýtam, akými prostriedkami chce limitovať nadspotrebu zdravotnej starostlivosti, vláda sľubuje v Programovom vyhlásení vlády, že zabezpečí poskytovateľom kompenzáciu, a ja sa pýtam ako. Ak sa od septembra nariadením vlády zrušia, pardon, prestanú vyberať poplatky, ako sa od septembra budú kompenzovať a akým mechanizmom, preto hovorím, že sa nezrušia, len prestanú vyberať, pretože poplatky za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti definuje zákon o rozsahu a ten nenovelizuje a nevypúšťa mať poplatky. Zákon o rozsahu len určuje, v akej miere a za čo možno vyberať poplatky. Ich výšku určuje vláda nariadením, čiže poplatky sa budú vyberať, len ich výška bude nula, keď to mám tak veľmi jednoducho povedať, skrátka sa nebudú vyberať, ale nezrušia sa. Takže pýtal som sa, ako budú kompenzované a akým mechanizmom od septembra do konca roka. Primárna ambulantná starostlivosť je platená kapitačnou platbou. Výška tejto platby je súčasťou zmluvného vzťahu medzi zdravotnou poisťovňou a poskytovateľom. Ako ich teda chcete zvýšiť, vláda cenu neurčuje, kapitácie, je vecou dohody medzi poisťovňou a poskytovateľom, ako dáte príkaz poisťovniam, aby im zaplatili v kapitačnej platbe viac, aby im to kompenzovalo straty za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti. Ak sa vám aj podarí dohodnúť so zdravotnými poisťovňami, o čom teda dosť pochybujem, a oni ich pod vašim nátlakom zvýšili tejto kapitačné platby, pýtam sa, odkiaľ na to vezmú prostriedky, keď majú schválené rozpočty a rozpočtované prostriedky na rok 2006, odkiaľ na to zoberú ďalšie prostriedky. Podobne by som mohol hovoriť o špecializovanej ambulantnej starostlivosti, ktorá je platená za bod. Ako zvýšime cenu bodu, aby sme vykompenzovali straty v týchto ambulanciách v septembri? Nemocnice sú platené za ukončenú hospitalizáciu. Ako zvýšite platbu za jednu ukončenú hospitalizáciu od septembra, keď už sú podpísané zmluvy? Naozaj ma to zaujíma, na tento mechanizmus sa budem opakovane pýtať. A jedna konkrétna otázka na pána ministra Valentoviča. Prichádzate zo Spoločnej zdravotnej poisťovne. Má táto poisťovňa na to pripravené zdroje? Ja vám odpoviem, pán minister, nemá. Nemá. Takže v rozbehnutom roku vláda prostred vezme poskytovateľom zdravotnej starostlivosti, do konca roka je, asi 1 miliardu slovenských korún. Proste vezme. Len tak, bez možného mechanizmu a zdroja kompenzácie. Veď nech sa zadlžujú a zvyknú si na diétu. Sociálny štát a la Smer je vraj o solidárnosti, len prečo majú zaplatiť vágne predvolebné sľuby Smeru lekári a nemocnice, to nechápem. Zrušenie poplatkov znamená ročne výpadok asi 2,5 miliardy korún, čiže ak v Programovom vyhlásení vlády, vy o 3 odseky nižšie hovoríte, že, citujem: „Vláda zabezpečí navýšenie finančných prostriedkov pre zdravotníctvo v roku 2007 cestou zvýšenia platieb za poistencov štátu zo 4 % na 5 % priemernej mzdy“, je to síce potešiteľná správa, už sme v januári budúceho roku, je to síce potešiteľná správa, až do okamihu, že 40 % z tohto navýšenia pohltí výpadok vzniknutý odstránením platieb za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti. A dnes ani nedokážeme vyčísliť, koľko zhltne nadspotreba zdravotnej starostlivosti po uvoľnení stavidiel. Ale keď poviem, že 2 - 3 miliardy, nebudem ďaleko od pravdy. Len pri liekoch sa podľa odborníkov očakáva nárast spotreby o 1 miliardu korún. Teda síce chvályhodne, za to vás chválim, pridáte asi 6,6 miliárd do rezortu, ale druhou rukou vy ich aj hneď spotrebujete na kompenzáciu za poplatky súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti a zaplatenie nadspotreby. Samozrejme, v Programovom vyhlásení vlády nechýba ďalší prísľub, že vláda zlepší ohodnotenie práce zdravotníkov, veľmi sa teším ako zdravotník a zamestnanec Fakultnej nemocnice v Košiciach. No chýba len vysvetlenie z čoho a ako. Zvýšenie odvodov za poistencov zo 4 na 5 % priemernej mzdy sme už prebrali, takže peniaze sme už minuli. Ostáva otázka, z čoho chcete zvyšovať platy a hlavne ako ich chcete zvyšovať. To zase v štátnych príspevkových organizáciách zavediete domotivujúce tabuľkové platy a dáte príkaz štátnym poisťovniam, aby im viac platili, aby mali na vyššie platy? No ale čo potom s protirečivosťou tvrdenia z toho istého Programového vyhlásenia vlády, vláda podporí vytvorenie systému diferencovaného prístupu pri uzatváraní zmluvných vzťahov medzi zdravotnými poisťovňami a poskytovateľmi zdravotnej starostlivosti na základe efektivity a kvality poskytovania zdravotnej starostlivosti. Proste neskutočná protirečivosť, teda radšej, ešte raz, zlepšíme ohodnotenie práce zdravotníkov, ako píšete v Programovom vyhlásení vlády, je totiž predpokladom humanizácie prístupu zdravotníkov k pacientom, ale zároveň budete diferencovane platiť poskytovateľom na základe kvality a efektivity. To teda nebudeme zvyšovať platy na základe kvality poskytovanej zdravotnej starostlivosti, ale jej humanitu. Teda či sa sestrička usmieva, či sa lekár rozpráva dostatočne dlho a milo na vizite s pacientom. V zmysle vášho uvažovania predpokladám, že to chcete urobiť vo všetkých nemocniciach a ambulanciách rovnako, veď ako by k tomu prišli povedzme sestričky v nemocnici VÚC, že by mali nižší plat ako v štátnej nemocnici. Zato poisťovňa, povedzme, mimochodom tiež štátna Všeobecná zdravotná poisťovňa im zaplatí nie na základe humanity, ale efektivity a kvality. A čo ak personál bude humánny, len nemocnica neefektívna? Ako im potom zvýšite platy? Vráťme sa ešte na chvíľu k nadspotrebe. Viem, volebný program Smeru, teraz hovorím o volebnom programe Smeru, nie o Programovom vyhlásení vlády, v časti zdravotníctva objavil fenomén limitovania nadspotreby. Praktický lekár by mal byť daný do úlohy univerzálneho organizátora zdravotnej starostlivosti, len on bude môcť poslať pacienta na špecializované vyšetrenie a dokonca bude motivovaný za to, že ho nepošle. Chvála pánu Bohu, do Programového vyhlásenia vlády tento model deštrukcie existujúcej špecializovanej ambulantnej sféry a výroby polyhistorov z praktických lekárov neprešiel. Ale jeden socialistický výdobytok tam zato nechýba. Vláda presadí v roku 2007 obnovenie rajonizácie v primárnej ambulantnej starostlivosti so zachovaním slobodnej voľby lekára. Protirečivosť ako vyšitá v jednej vete. Takže podľa bydliska budem mať obvodného lekára, respektíve, ako ste uvažovali vo vašom volebnom programe, aj závodného lekára, ale zároveň si ho môžem slobodne vybrať. A to sa dá ako? Buď ideme pasívnym alebo aktívnym spôsobom organizácie ambulantnej sféry. Návrat k pasívnemu, k rajonizácii, je návrat do doby krajských úradov, ústavov národného zdravia, okresných ústavov národného zdravia. Pán minister, nevracajte nás tam. Ľudia si vedia vybrať lekára aj sami. A teraz, dámy a páni, liberálna teória v Programovom vyhlásení vlády, prosím, dávajte veľký pozor. Vláda si je vedomá, že rozpor v nedostatku finančných zdrojov a očakávaniami obyvateľstva je možné riešiť zachovaním ekonomicky a sociálne udržateľnej spoluúčasti na vybrané typy zdravotnej starostlivosti. Keby som to čítal v Programovom vyhlásení vlády, ktorej najsilnejšou súčasťou by bola Slovenská demokratická a kresťanská únia, ani by som sa nedivil, ale v Programovom vyhlásení vlády, ktorej najsilnejšou súčasťou je Smer, ma to teda veľmi prekvapilo. Takže dvadsať- a päťdesiatkorunáčky, to teda nie, lebo zhoršujú dostupnosť. Ale priame platby, respektíve doplnkové poistenie na určitú časť zdravotnej starostlivosti, to áno. Spomínam si, keď sme schvaľovali zákon o rozsahu zdravotnej starostlivosti, ako Smer nešetril invektívami o tom, že zo zdravotníctva robíme obchod a že pravicová vláda sa neštíti brať peniaze za poskytnutie zdravotnej starostlivosti. A dnes, ajhľa, čierne na bielom v programovom vyhlásení socialistickej vlády. Treba dodať, že dnes máme asi 16 000 zdravotníckych výkonov a z nich je drvivá väčšina plne hradená z verejného zdravotného poistenia. Dzurindova vláda zaviedla čiastočnú spoluúčasť len pri niektorých diagnózach a v niektorých odboroch. Ale to, že to dnes vláda, Smer, SNS, HZDS má vo svojom Programovom vyhlásení vlády, znamená, že chce rozsah čiastočne hradených diagnóz zrejme rozširovať. Tento zámer vyjadrený v Programovom vyhlásení vlády otvára priestor na spoplatnenie ďalších výkonov s možnými dopadmi na - a teraz už reálnu dostupnosť zdravotnej starostlivosti -, čím ohrozuje najmä sociálne najslabšie vrstvy obyvateľstva. Oni si to nebudú vedieť dovoliť. Ja áno, ale oni nie. Ešte, že ste nás všetkých ukľudnili v programovom vyhlásení, že síce vláda prijme opatrenia, ktoré umožnia absolvovať kúpeľnú liečbu tým, ktorí ju najviac potrebujú, a nemôžu si ju dovoliť. To znamená, že, povedzme sociálne slabý, ktorý má diagnózu v kategórii B, kde je čiastočná spoluúčasť na liečebných procedúrach v kúpeľoch, dostane na to sociálnu dávku? Tak ale prečo mu ju nechcete dať, keď pôjde k zubárovi, kde je tiež čiastočná spoluúčasť? A keď už hovoríme o protirečivosti, dovoľte mi jeden z najkrajších príkladov z Programového vyhlásenia vlády. Vláda podporuje decentralizáciu v riadení zdravotníctva pri zavedení metodickej, regulačnej a kontrolnej úlohy štátu voči všetkým zdravotníckym zariadeniam. A zároveň, o odsek nižšie, vláda zamedzí nekontrolované a neefektívne rozširovanie siete zdravotníckych kapacít. Ale, dámy a páni, vláda predsa v zmysle platnej legislatívy nerobí sieťotvorbu. Alebo sa vrátime pred rok 2002 a ministerstvo zdravotníctva bude rozhodovať, koľko internistov, gynekológov a kardiológov smie byť v okrese Rožňava? Verejnú sieť predsa regulujú lekári samosprávnych krajov s tým, že štát je povinný garantovať verejnú minimálnu sieť. Teda vúckam chcete vziať túto kompetenciu, ale to sa volá centralizácia, nie decentralizácia, o ktorej hovoríte. Veľkým sklamaním je pre mňa tých niekoľko riadkov o liekovej politike, ktoré sú v Programovom vyhlásení vlády uvedené. Jednak sľubujú, čo už je. Napríklad v každej kategórii jeden liek plne hradený zo zdravotného poistenia, respektíve uplatňovanie direktív Európskej únie a potom sľubuje, čo priamo ohrozuje ekonomiku zdravotníctva a verejné zdroje, a to výrazné zníženie doplatkov obyvateľstva za lieky. Nuž, odvahu sľubovať nemožno tejto vláde uprieť. To naozaj vo vláde veríte, že to dosiahnete znížením, zatiaľ presne nedefinovaným, DPH na lieky? Vzhľadom na to, že ceny sú regulované prostredníctvom kategorizácie, zníženie DPH určité zníženie koncových cien liekov prinesie, to je pravda, tu to platí, lebo ceny sú regulované. Inde zníženie DPH a zníženie cien spolu nekorelujú. Vzhľadom na to, že ceny sú regulované prostredníctvom kategorizácie, zníženie DPH, teda určité zníženie koncových cien liekov prinesie. Pri znížení DPH na lieky z 19 na 5 %, ako som sa niekde dočítal v novinách, ale v Programovom vyhlásení vlády to nie je napísané, to prinesie úsporu asi 3 miliardy na liekoch. S plnou alebo čiastočnou úhradou. Ak to bude 0 %, teda keď sa zruší DPH, budú to 4 miliardy. Takže vráťme sa k tým 3 miliardám. Tie 3 miliardy sa pri dnešných pomeroch poplatkov delia v pomere 9:1 medzi zdravotné poisťovne a pacientov. To je asi 2,7 miliardy šetrenia na zdranie zdravotných poisťovní a 300 miliónov pre pacientov. Na znížení DPH na lieky ušetrí každý pacient ročne 68 slovenských korún na hlavu. Skutočne, výrazné zníženie, ako sľubujete. Problémom je, že zníženie DPH na lieky bude znamenať výpadok príjmov štátneho rozpočtu. Takže skôr ako nezmyselne zlikvidujete jednu sadzbu DPH za účelom akože šetrenia nákladov zdravotných poisťovní na lieky, pokúsim sa vám poradiť. Nech dá pán minister Počiatek ministrovi Valentovičovi tie 3 miliardy priamo do jeho rozpočtu a je to vyriešené, nemusíte znižovať DPH, tri miliardy sa vám tam dostanú. Je to rovnaké. Ďalšou možnosťou je, že budú platiť poisťovne viac za lieky. Dnes dávajú poisťovne asi jednu tretinu svojich výdavkov na lieky. Ak dajú viac, musia ušetriť na zdravotnej starostlivosti. Čiže podiel výdavkov na lieky bude narastať a nie klesať. Tak ako chcete podporovať ambulantnú sféru a nemocnice? Ako potom zvýšite platy v nemocniciach, ak im dáte menej na zdravotnú starostlivosť, keďže chcete dať viacej na lieky, aby bolo výrazné zníženie cien liekov a tak by som sa mohol pýtať donekonečna. Na záver tejto analýzy jeden z pilierov Programového vyhlásenia vlády v časti zdravotníctvo. Vláda vráti Všeobecnú zdravotnú poisťovňu a Spoločnú zdravotnú poisťovňu, vláda vráti Všeobecnej zdravotnej poisťovni a Spoločnej zdravotnej poisťovni verejnoprávny charakter. Lenže čo vláda rozumie pod verejnoprávnym charakterom? Návrat k tomu fungovaniu poisťovní, aký tu bol pred reformou zdravotníctva? Teda nejasné pravidlá narábania s finančnými prostriedkami a tripartitné riadenie, kde 15 ľudí z odborov, zamestnávateľských zväzov a štátu riadilo rozdelenie desiatok miliárd na zdravotnú starostlivosť bez kritérií, bez tlaku na efektivitu a kvalitu zmluvných poskytovateľov zdravotnej starostlivosti. Poisťovne platili poskytovateľom neskoro a málo a oni neplatili dodávateľom. Splatnosť faktúr bola 150 a viac dní a dlhy v rezorte miliardové. Ak niekomu v tejto krajine nestačilo poučenie z fungovania našej Všeobecnej zdravotnej poisťovne a Spoločnej zdravotnej poisťovne spred reformných dôb, keď boli akože verejnoprávne, tak nech sa pozrie k susedom do Českej republiky. Všeobecní zdravotní pojišťovna v predchádzajúcom období Paroubkovej vlády skončila v roku 2005 s deficitom 15 miliárd korún českých. Ale minister Rát nás poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na návšteve Českej republiky uistil, že po uvalení nútenej správy na Všeobecní zdravotní poišťovnu odhaduje stratu za tento rok „len“ na 7 miliárd korún českých. Tak to tu vláda znovu chce presadiť? Namiesto stopercentných štátnych akciových spoločností plne kontrolovaných štátom prostredníctvom ministerstva zdravotníctva, hospodáriacich vo vyrovnanom rozpočte a platiacich poskytovateľom načas, vágne, nejasne riadené, zle hospodáriace tunely na zdravotné poistenie? Nie, ďakujem. Toto nemôžem za žiadnych okolností podporiť. Takže zhrnutie. Smer nesplnil svoje proklamované štvorročné verejné záväzky a nezruší Zajacovu reformu. Vláda ju totiž nemá čím nahradiť, lebo nemá žiadnu inú koncepciu fungovania zdravotníctva. Smer však sľuboval návrat k starému systému zdravotníctva a to aj vláda chce, hoci čiastočne, urobiť. Bude rušiť poplatky, transformovať naspäť poisťovne na nejasne definované verejnoprávne inštitúcie, chce zaviesť rajonizáciu ako za socializmu, samozrejme, že chce vláda robiť sieťotvorbu. Chce aj lacnejšie lieky pre všetkých, aj kúpele pre všetkých. Nižšie DPH na lieky, chce zvýšiť platy zdravotníkom. Zároveň je však v Programovom vyhlásení vlády v časti zdravotníctva citeľná aj bezradnosť, lebo Smer vie, že v posledných rokoch sa oddlžený systém prestal ďalej výrazne zadlžovať. Že v nemocniciach nikdy nebolo toľko peňazí a toľko nových prístrojov ako dnes. A žiadny ambulantný lekár za uplynulé štyri roky nevrátil svoju licenciu z dôvodov, že nezarobí na ambulancii, na jej chod a svoje slušné živobytie. Čo s tým? Tak kde sa to hodí, chce vláda pod vedením Smeru pokračovať v reforme. Chce diferencovať zmluvné vzťahy na základe kvality a efektivity, chce zachovať spoluúčasť pacienta na niektorých výkonoch, chce informatizáciu systému zdravotníctva, chce posilniť verejné zdravotníctvo, chce zachovať orientáciu zdravotníctva na prevenciu, chce odbyrokratizovať zdravotníctvo. Paradoxne, tieto postuláty neboli predvolebnou agendou Smeru, ale SDKÚ - DS. To sú tie prieniky, o ktorých hovorí pán poslanec Chovanec. Snaha pokračovať v reforme ostro kontrastuje s túžbou splniť populistické sľuby zároveň. A znamená reálnu hrozbu, že sa systém znovu začne zadlžovať, že síce bude drahší, ale menej efektívny a konečne, že dostupnosť kvalitnej zdravotnej starostlivosti môže byť vážne ohrozená. Pán premiér Fico rád hovorí, že Dzurindova vláda urobila zo zdravia tovar. Nie, pán premiér Fico, zdravie skutočne nie je tovar a nikdy sme ho zaň nepovažovali. Zdravie nie je ani právo každého občana, ako to píšete v prvej vete zdravotníckej časti Programového vyhlásenia vlády. Ak by to tak skutočne bolo, tak všetky deti s vrodenou vývojovou chybou by sa mohli súdiť so Slovenskou republikou, prečo bolo porušené ich právo na zdravie? Zdravie, pán premiér, je jeden z najhodnotnejších individuálnych statkov a je zodpovednosťou každého človeka sa o svoje zdravie starať. Úlohou spoločnosti je zabezpečiť podmienky na kvalitnú a dostupnú zdravotnú starostlivosť na základe zásady na rovnakú potrebu rovnaká služba. Poskytovanie zdravotnej starostlivosti je však službou. Nech už ju poskytuje štát v príspevkovej organizácii, akciová spoločnosť, nezisková organizácia alebo súkromná ambulancia, táto služba musí byť zaplatená tak, aby pokryla reálne náklady na jej poskytnutie a primeraný zisk úmerný kvalite a efektivite poskytnutej zdravotnej starostlivosti. Takýto systém sme sa snažili v uplynulých štyroch rokoch vytvoriť. Žiaľ, reformu zdravotníctva sme nedokončili. No zámery vašej vlády, ak ich naplníte, vytvorenie zdravých vzťahov v zdravotníctve výrazne skomplikujú a oddialia. Ďakujem za pozornosť.