Horváthová, Eva, poslankyňa NR SR (2014-05-27):
Ďakujem pekne za slovo. Ja by som si teda dovolila pokračovať v rozprave, ktorá bola ukončená v piatok poobede asi v polke mojej rozpravy. Dovolím si zhrnúť to, čo tu bolo doteraz povedané, a vlastne o akom zákone hovoríme. Vládny návrh zákona mení a dopĺňa zákon č. 355/2007 o ochrane, podpore a rozvoji verejného zdravia, pričom účelom tohto návrhu zákona je aj v jednom právnom predpise upraviť podmienky činnosti pracovnej zdravotnej služby, ktorej obsahom je dohľad nad pracovnými podmienkami a posudzovanie zdravotnej spôsobilosti na prácu vrátane výkonu lekárskych preventívnych prehliadok vo vzťahu k práci. Aby som to zhrnula, vlastne čo tu odoznelo a akými zmenami si prešla starostlivosť o zamestnancov a či je pravda, že nespĺňame kritériá, ktoré sme sa zaviazali splniť po vstupe do EÚ. A pani ministerka takisto spomínala požiadavky európskej rámcovej smernice Rady z 12. júna 1989 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti zdravia a zdravia pracovníkov pri práci, ktoré nedodržujeme, a v prípade, ak nesplníme určité požiadavky, ktoré sú tam ukotvené, tak hrozí Slovensku pokuta. Hovorím o tom preto, aby ďalší rečníci, ktorí budú nasledovať za mnou, alebo pán poslanec Mihál, ktorý bude o tom hovoriť, aby reagovali a reflektovali na to, ako sa vedia vysporiadať s hrozbou tejto pokuty, ako oni chcú riešiť tento stav. Pretože na to nikto z nich nereagoval. Možno niektorí viete, že som, okrem toho, že som lekár, som aj verejný zdravotník, a aj keď nemám žiadnu pracovnú zdravotnú službu, ani špecializáciu v pracovnom lekárstve, dovolila som si osloviť pár odborníkov, aj tých, ktorí sa podieľali na príprave tohto zákona, a konzultovať túto problematiku dopodrobna, ale zároveň som si dovolila stretnúť sa aj s niektorými podnikateľmi, či už podnikateľmi, ktorí majú jedného, dvoch zamestnancov alebo dvadsiatich zamestnancov, a aké sú dopady pracovnej zdravotnej služby a podmienok, ktoré museli spĺňať pri výkone svojej podnikateľskej činnosti, aby som mala taký ucelený pohľad na túto problematiku. Keďže tu odoznelo, pán poslanec Mihál spomínal, že si ministerstvo zle vysvetľuje túto smernicu, že to nie je pravda, že sme povinní zaviesť dohľad nad všetkými kategóriami prác, predtým ešte, ako vám zopakujem vlastne, ako sa delia rizikové práce, tak vám odcitujem niečo z tejto rámcovej smernice. Všetky práce, ktoré sú na Slovensku, všetci zamestnávatelia, ktorí sú, sú povinní kategorizovať riziká a určiť riziká a zaradiť zamestnanca do určitých rizík. Na základe toho sa potom práce delia na práce rizík jeden až štyri. Pričom ako rizikové sú vyhlásené tretí a štvrtý stupeň prác. Tie prvé dva stupne nie sú rizikové a sú aj tak vedené. Tretí a štvrtý stupeň prác, do tých je zaradených asi 90-tisíc zamestnancov, z celkového počtu 2 mil. zamestnancov, hej? Tieto tretie a štvrté kategórie sú špeciálne sledované, majú povinnosť mať pracovnú zdravotnú službu, majú povinnosť si ju zaplatiť, týchto odborníkov. Či už si ich zaplatia paušálne na zmluvu, alebo na dohodu, nie je v zákone určené, ako si ich majú určiť. Všetci ostatní zamestnanci, a je to strašne veľké spektrum rôznych profesií, sú v prvej a druhej kategórii. Na základe rozhodnutia, ktoré urobil vtedy pán minister Mihál, bola zrušená kontrola nad prvou a druhou kategóriou, s čím sa ja profesionálne a odborne nemôžem stotožniť, že na jednej strane budú hlasy, ktoré hovoria, zrušme kontrolu nad jednotkou a dvojkou, majme len trojku a štvorku, na druhej strane je môj názor, ktorý hovorí o tom, že to, čo prinieslo ministerstvo, nie je dostačujúce. Možno vás tým šokujem, ale nie som spokojná s viacerými vecami, ktoré tam sú, a neni to tlak žiadnych PZS, je to môj osobný odborný názor a chcem, aby sme sa teraz trošku v tej rozprave pobavili o tých odborných veciach, aby ste pochopili, aké typy tých prác sú a čoho všetkého sa to môže dotknúť a čo všetko je ten zamestnávateľ povinný urobiť. To, že takéto povinnosti máme, je dané už historickými nejakými súvislosťami, už desiatky rokov dozadu boli závodné zdravotné služby, kedy každý pracovník musel prejsť vstupnou prehliadkou a tam bol zabezpečený nejaký minimálny dohľad na tou jeho zdravotnou starostlivosťou, jeho sledovaním rizikových faktorov práce. Aby som sa vrátila späť k smernici. Táto smernica je z 12. júna 1989, ako som hovorila, a zavádza opatrenie na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov. V čl. I sa hovorí, že predmetom tejto smernice je zaviesť opatrenia na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci. Smernica obsahuje všeobecné princípy týkajúce sa prevencie ohrozenia pri práci, bezpečnosti a ochrany zdravia, vylúčenie rizikových a úrazových faktorov, informovania, porád, vyváženej spolupráce v súlade s vnútroštátnym právom a praxou a školenia pracovníkov a ich zástupcov, ako aj všetkých predpisov na vykonanie uvedených princípov. V čl. II potom sa hovorí o rozsahu, vzťahuje sa na všetky odvetvia činnosti verejné aj súkromné, priemysel, poľnohospodárstvo, obchod, administratívu, služby, vzdelávanie, kultúru a voľný čas. To nie je náš výmysel! Ja neviem potom, či Európska únia chce tunelovať všetky podniky?! To je proste fakt, ktorý moderná spoločnosť a starostlivosť o zdravie ľudí by mala smerovať. Tak ako si myslím, teda som presvedčená o tom, že zdravotníctvo nepôjde ďalej bez toho, aby sme sa venovali prevencii, ja neviem, kardiovaskulárnych chorôb, onkologických chorôb. Neutiahneme tie náklady, ktoré sú na liečbu a manažment pacientov populácie, ktorá starne, je chorejšia. A dovolím si dať takú súvislosť aj s chorobami z povolania alebo následkom, alebo možno aj nepriznanými chorobami z povolania, teda zdravotnými ťažkosťami, ktoré súvisia s prácou. Možno nikdy neboli diagnostikované ako choroba z povolania. Poviem vám neskôr aj príklad, ako sa taká choroba z povolania diagnostikuje, ale to všetko bude mať na nás dopady. Pretože tí zamestnanci, už teraz rozmýšľame o tom, že sa bude predlžovať vek odchodu do dôchodku, to znamená, že budeme robiť dlhšie. Tí pracovníci v snahe o to, aby nestratili prácu, budú robiť do nemoty, nebudú dbať na to, že či majú nejaké, či nemajú, budú ticho, nebudú sa sťažovať zamestnávateľovi na to, že nemajú vhodné podmienky, lebo budú radi, že sú zamestnaní v tom svojom regióne. Takisto zamestnávateľ. Mne to je úplne jasné, že ten zamestnávateľ, aj chápem, čo hovoril pán poslanec Mihál, že sa kopia tie nároky na zamestnávateľov, ale bola by som veľmi nerada, keby možno v nejakej následnosti krokov, ktorý sťažuje život podnikateľom, by zdravotná starostlivosť, alebo teda dohľad nad podmienkami práce nad zamestnancami bola práve tá, ktorú by sme vyhlásili, že to ide zruinovať teda tých zamestnávateľov a že to je tá príčina, prečo nechcú vytvárať nové pracovné miesta a podobne. Aby som sa vrátila k smernici. V čl. II bode 5 hovorí, že vo všetkých prípadoch musia určení pracovníci mať potrebné schopnosti a potrebné prostriedky. Zámerne som vybrala len určité veci, ktoré hovoria o tom, že by to mali byť zdravotnícki pracovníci a že nemôže robiť dohľad zdravotný a činnosti, ktoré sama táto novela navrhuje, že to nemôže byť bezpečnostný technik, teda človek, ktorý nemá zdravotnícke vzdelanie. Čl. VII, ktorý citovala aj pani ministerka, alebo teda ho spomenula, aby som bola presnejšia, a ktorý sme nedodržali a ktorý nám Európska únia vytýka, že sme porušili túto dohodu, v bode 5 hovorí, že vo všetkých prípadoch musia mať určení pracovníci potrebné schopnosti a potrebné prostriedky. Ja vám poviem asi aj príklady, že ktoré práce môžu byť v druhej kategórii a čo všetko je tam treba posúdiť, hej? Okrem toho, že to môžu byť zamestnanci pošty, ktorí robia za monitorom na počítači a robia v kuse možno v nevhodných ergometrických podmienkach, môžu to byť aj úplne iné, môže to byť pracovník, ktorý robí v Národnom referenčnom centre pre ochorenie HIV/AIDS, ktoré je takisto v druhej kategórii, a bezpečnostný technik nebude vedieť povedať, či ten pracovník aké má riziká, čo sa môže tou krvou preniesť, na čo by sa mal očkovať atď. Takže tieto príklady sa vám budem pokúsiť neskôr, ešte sa k nim vrátim. Ďalej ten bod 8 v tom čl. VII, ktorý hovorí, že členské štáty definujú potrebné schopnosti a spôsobilosti uvedené v odseku 5. To je možno ten sporný bod. Nemám to nejak naštudované, či to niekto sa s tým zaoberal. Je to taká moja úvaha. Možno si niekto myslí, že nám stačí zadefinovať si, že, áno, bude to bezpečnostný technik a ten bude postačujúci. Ja si to nemyslím. Pretože ako sami uvádzame, on musí robiť odhad zdravotného rizika a možností, ako vplývajú niektoré faktory prostredia tej práce na zdravie toho zamestnanca. To si nedovolím povedať ani ja ako vzdelaný lekár a verejný zdravotník, pretože musíte sa tomu venovať a musíte mať špecializáciu na to, aby ste povedali, ako môže kombinácia určitej, napríklad poviem, teplotno-vlhkostnej mikroklímy na tom pracovisku v kombinácii s monitorom počítača, psychickej záťaži a eventuálne nejakého žiarenia ďalšieho vplývať na toho zamestnanca. Čiže chcem, aby sme brali tento problém komplexne, aj tak sa na to pozerali. To, že je to závažný problém, teda závažný problém je poškodenie zdravia zamestnancov, nejaké číslo som spomenula už aj pri mojom prvom vystúpení. Udáva sa, že až 8,7 % ľudí v Európe má zdravotné problémy v súvislosti s prácou. To znamená asi 20 mil. ľudí, na Slovensku odhadom je predpoklad asi 14 700 ľudí. Dovoľte mi také najnovšie údaje o výskyte chorôb z povolania a profesionálnych otráv na Slovensku za rok 2013. Pretože aj tu bolo povedané, že čo chceme, však dokopy je ich okolo 300 až 400 na Slovensku za rok týchto chorôb a my kvôli tomu, že je 300 chorôb z povolania, chceme zavádzať dohľad nad pracovníkmi vo všetkých kategóriách. Spomeniem najprv tie, ktoré sa najčastejšie vyskytujú. To, že väčšina z nich, z tých radovo 400, je z druhej kategórie rizikových prác, teda tie, ktoré nie sú určené ako rizikové, sú teda druhá kategória, až 66 % z týchto chorôb profesionálnych bolo práve z tejto kategórie. Vysvetlím vám aj, prečo tomu tak je. Takže v roku 2013 bolo na Slovensku hlásených 301 prípadov chorôb z povolania, pričom je potrebné povedať, že iba posledných 10 rokov má trend výskytu týchto ochorení, teda je klesajúci trend. Z celkového počtu novozistených prípadov ženy sa podieľali 38 %, to je 115 prípadmi. V porovnaní napríklad s rokom 2012, kedy bolo hlásených 344 novopriznaných chorôb z povolania, došlo k poklesu týchto hlásených chorôb o 43 prípadov v priebehu roka, čo reálne predstavuje pokles o 12,5 %. Dovolím si tvrdiť, že tento pokles a tento klesajúci trend je aj vďaka zvýšenej starostlivosti a práce pracovnej zdravotnej služby. V porovnaní s údajmi z minulých rokov počet hlásených chorôb z povolania patrí k najnižším. Najčastejšou chorobou, ktorá bola diagnostikovaná z týchto profesionálnych chorôb, bola v roku 2013 choroba kostí, kĺbov, šliach a nervov končatín z dlhodobého, nadmerného a jednostranného zaťaženia horných končatín s celkovým počtom 141 hlásení, čo predstavuje 46,8 % z celkového počtu hlásených ochorení. V porovnaní s predchádzajúcimi rokmi takisto pozorujeme klesajúci trend v zastúpení týchto ochorení. Na druhom mieste potom bolo 58 hlásených prípadov ochorenie kostí, kĺbov, svalov, ciev a nervov končatín spôsobených prácou s vibrujúcimi nástrojmi. Tieto typy, keby ste si chceli to pozrieť, aké ešte ďalšie ochorenia poznáme, sú súčasťou prílohy zákona č. 461/2003 Z. z. Závažnosť existujúceho problému vysokého podielu výskytu profesionálnych chorôb postihujúcich podpornopohybový systém, cievny a nervový systém zamestnancov vystavených v práci dlhodobému, nadmernému a jednostrannému zaťaženiu horných končatín a škodlivému vplyvu vibrácie podčiarkuje skutočnosť, že tieto sa podieľajú v roku 2013 až 66 % z celkového počtu. Ten počet je vyšší, keď si to prerátame oproti predchádzajúcemu roku. Treťou napríklad najčastejšou chorobou bola s celkovým počtom 33 hlásených prípadov porucha sluchu z hluku. Sú poslanci, ktorí si myslia, že hluk nemôže poškodiť zdravie, a pritom je to jeden z faktorov, ktorý významnou mierou sa podieľa na chorobnosti a vplyve, jeden z fyzikálnych faktorov, ktorý vplýva na zdravie zamestnancov. Takže to boli nejaké konkrétne čísla. Teraz keby sme sa venovali diagnostike týchto ochorení, prečo sú problémy s diagnostikou profesionálnych ochorení a prečo je to, čo som vám teraz čítala, len špička ľadovca. Napríklad, čo sa týka počtu týchto priznaných chorôb, priznané sú len tie, ktoré dosiahnu tzv. odškodniteľný stupeň. To znamená, napríklad porucha sluchu, ktorú som spomínala ako tretiu najčastejšiu, porucha sluchu z hluku, pri ktorej dosahuje strata sluchu podľa Fowlera pri poškodených mladších ako 30 rokov najmenej 40 %. Pri dosiahnutí 50 rokov veku poškodeného už strata sluchu musí prevyšovať 50 %. Ak má napríklad zamestnanec 38-percentnú stratu sluchu vo veku 28 rokov, nedosiahne 40 %, a preukázateľne v hluku pracoval, to znamená, nastúpil do zamestnania, kde je hluk, a nemal poškodený sluch, nemá nárok na odškodnenie a nikdy mu nebude priznaná choroba z povolania, ale zároveň už nie je spôsobilý vykonávať svoje pôvodné zamestnanie. Jednoznačne príčinou bola práca v hluku. S takouto stratou sluchu sa veľmi ťažko zamestná a to sú práve tie prípady, ktoré nie sú štatisticky evidované, neodškodnené alebo reálne ochorenia spôsobené prácou. Kritériá, ktoré sú na priznanie choroby z povolania a odškodnenia, sú prísne. Keď sa pozriete do zoznamu, ktoré všetky ochorenia tam sú, je veľmi ťažké, ako som už aj minule spomínala, oddiferencovať iné vplyvy okrem práce. Vy nemôžete povedať, že zamestnanec, ktorý má astmu a pracuje v nejakom prašnom prostredí, že je to len vplyvom toho prachu v prostredí. Musíte sa pozrieť na ďalšie mnohé faktory, a pokiaľ sa nedokáže priama súvislosť, nemá priznanú túto chorobu z povolania napriek tomu, že je chorý a to jeho zamestnanie mu spôsobuje ťažkosti. Hej, čiže to je len toľko na dovysvetľovanie. Teraz sa vrátim k novele zákona. Zdôrazňujem teda, že môj názor je teda odlišný od názorov možno viacerých poslancov, ktorí budú vystupovať po mne, s tým, že by sme nemali mať dohľad nad prvou a druhou kategóriou. Som silne presvedčená o tom, že áno. Možno ako taký prvý návrh, pretože, samozrejme, sa zaoberáme aj ich pripomienkami a verím tomu, že mnohé z nich sú rozumné, napríklad čo sa týka financovania pracovnej zdravotnej služby pre zamestnancov pošty, určite sa o tom bude diskutovať neskôr. Chápem, že všetko, čo je nastavené nejakým spôsobom, sa dá zneužiť. Dovolím si potom, ak budem môcť, v druhom čítaní možno navrhnúť možnosť, ako toto riešiť, alebo spôsob, pričom sa dá inšpirovať zákonodarstvom, a teda zákonom v Českej republike, ktorí majú pre druhú kategóriu podkategóriu, ktorá je kategória tzv. 2R, kde sú vlastne zhromaždené tie práce, kde je vyššie riziko napriek tomu, že nepresiahnu určité limity a nemôžu byť zaradené do tretej kategórie, budú v druhej, ale bude tam zvýšený dohľad. To znamená, že nebude to môcť robiť hocikto, ale zdravotník, ktorý je na to, má na to vzdelanie a je vyškolený. V § 30 vo vládnom návrhu zákona sú definované povinnosti pri ochrane zdravia pri práci. Tento zákon teda hovorí, že to budú všetci zamestnanci. A čo je povinný zamestnávateľ urobiť? Zabezpečiť opatrenia, ktoré znížia expozície zamestnancov a obyvateľov fyzikálnym, chemickým, biologickým a iným faktorom práce. Ďalej podľa § 30a a 30d je zabezpečiť pre svojich zamestnancov zdravotný dohľad a zabezpečiť pre zamestnancov posudzovanie zdravotnej spôsobilosti na prácu. Ďalej musí zhodnotiť zdravotné riziko, vypracovať kategorizáciu prác a z hľadiska zdravotných rizík potom posudok o riziku. Ďalej musí vypracovať prevádzkový poriadok z hľadiska ochrany a podpory zdravia zamestnancov pri práci tak, ako ustanovujú osobitné predpisy. Ďalej musí zabezpečiť pre zamestnancov hodnotenie zdravotného rizika raz za rok pri každej podstatnej zmene pracovných podmienok. Z čoho môžu tie zdravotné riziká vyplývať? Napríklad, prečítam vám niektoré, ktoré môžu kdekoľvek pôsobiť na zamestnanca: hluk, vibrácie, ionizujúce žiarenie, elektromagnetické žiarenie, ultrafialové žiarenie, infračervené žiarenie, laserové žiarenie, tepelno-vlhkostná mikroklíma, chemické faktory, karcinogénne a mutagénne faktory, biologické faktory, fyzická záťaž, psychická pracovná záťaž, zvýšený tlak vzduchu. Všetky tieto faktory by sa mali osobitne hodnotiť a je na to presný metodický postup, ako tieto faktory zhodnotíme, ako vplývajú na zdravie toho zamestnanca. Závisí to od zdravotného stavu toho zamestnanca, od podmienok, v ktorých pracuje, a teda, samozrejme, od tých faktorov, ktoré naňho pôsobia. V § 30a potom hovorí vládny návrh zákona o pracovnej zdravotnej službe a o tom, čo by mala pracovná zdravotná služba spĺňať. A povinnosti, ktoré vyplývajú a musia byť plnené jednotlivými oprávnenými osobami. Z toho, čo je tam napísané, som vybrala len zaujímavosti, ktoré bude robiť, napríklad práce, ktoré bude robiť bezpečnostný technik pre kategórie 1 a 2. Bezpečnostný technik, ktorý je človek, ktorému stačí stredoškolské vzdelanie, a bude mať, teda musí mať nejako 176-hodinový kurz odbornej spôsobilosti. Podľa tejto novely zákona bude musieť, alebo, áno, bude musieť hodnotiť faktory práce a pracovného prostredia, spôsob vykonávania prác z hľadiska ich možného vplyvu na zdravie zamestnancov, zisťovať expozíciu zamestnancov faktorom práce a pracovného prostredia, hodnotiť zdravotné riziká, vypracovať návrhy na zaradenie prác do kategórie z hľadiska zdravotných rizík a bude sa musieť zúčastňovať na vypracovaní programu ochrany a podpory zdravia zamestnancov, na zlepšovaní pracovných podmienok, vyhodnocovaní nových zariadení a technológií zo zdravotného hľadiska. Iste uznáte, že človek, ktorý nemá zdravotnícke vzdelanie žiadne, ťažko sa bude vedieť vyjadriť k týmto veciam, a teda splniť úlohu, ktorá mu je zadaná. V praxi to teda môže skončiť tak, že bezpečnostný technik, ktorý v tej firme bude, odmietne robiť takúto prácu a tak či tak si ten zamestnávateľ bude musieť najať odborníkov. V tomto návrhu zákona je dobré to, že si ten zamestnávateľ môže vybrať, kto to bude. Nemusí to byť pracovná zdravotná služba, nemusí mať zazmluvnenú činnosť tejto služby paušálnou zmluvou, môže to byť na dohodu a môžu to byť verejní zdravotníci s danou špecializáciou. Čiže má ten zamestnávateľ viac možností, pričom podotýkam, ako vyplýva z doložky finančných vplyvov v tomto predkladanom návrhu, že priemerný plat v národnom hospodárstve verejného zdravotníka je nižší ako bezpečnostného technika. To znamená, že keď si ten zamestnávateľ zaplatí jedného verejného zdravotníka so špecializáciou zdravia pri práci, tak ho to vyjde lacnejšie ako bezpečnostného technika. Zároveň sú v tomto návrhu zákona uvádzané vlastne počty hodín, ktoré sú povinné pri ochrane zdravia pri práci v jednotlivých kategóriách, pričom pri kategórii 1 je to 0,2 hodiny na zamestnanca na rok a v druhej kategórii 0,3 hodiny na zamestnanca a rok, hej? Čiže v priemere to vychádza okolo 1,41 euro na zamestnanca na rok pri prvej kategórii a cez 2 eurá pri druhej kategórii. Aby som tu nehovorila nejaké čísla, ktoré sú tu možno dané ako v nejakých tabuľkách, že takto by to malo byť, ale realita je iná, oslovila som jednu pani lekárku, ktorá má jednu sestričku a tá sestrička, keďže prichádza do styku s biologickými rizikovými faktormi, s krvou, infekciami, ktoré sú prenášané vzduchom, t. j. respiračnými infekciami, teda mnohými ďalšími v tej ambulancii, čiže takáto sestrička je zaradená do rizikovej práce druhej kategórie. Tá starostlivosť, ktorú som teraz vymenovala, to, čo všetko musí ten zamestnávateľ splniť, ju stojí, toho lekára, 40 euro na rok. Posúďte sami, či je to jednej konkrétnej pracovnej zdravotnej služby, samozrejme, tie ceny sa môžu líšiť, nie je presne stanovená tá cena. Pričom je na zamestnávateľovi, či si skontroluje tú službu, ktorú dostal, či to vybaví cez telefón alebo či vyžaduje za to, čo zaplatí, aj činnosť, ktorú má. Čiže to, za čo si platí, by si mal, samozrejme, kontrolovať a sú aj iné mechanizmy kontroly toho, čo sa vykoná, či skutočne to, čo zaplatím, či sa aj zrealizuje a či to je na prospech zdravia tých zamestnancov. Čo obsahuje taký, čo sa vlastne deje, keď chcem prvotne posúdiť? Niekto si založí firmu, má 20, chce mať, alebo ja neviem, alebo začne s piatimi zamestnancami, čo sa musí spraviť, keď tú firmu založí? V prvom rade, teda aj podľa súčasnej úpravy by to mal urobiť, aj podľa novej novely zákona, má zhodnotiť zdravotné riziko. Dotyčný človek by mal identifikovať nebezpečenstvo, to znamená, povedať, či je na pracovisku hluk, aký je ten hluk, či môže ohroziť zdravie toho jedinca, či je tam prach, vibrácie, chemické látky, jedy, karcinogény a tak ďalej, všetky tie rizikové faktory, ktoré som spomínala. Musí charakterizovať to nebezpečenstvo. To znamená, prečo je škodlivé to žiarenie, prečo je škodlivý prach, čo môže spôsobiť tomu jedincovi, hej. A znova chcem pripomenúť, že nehovorím len o zamestnancoch pošty, ale aj tí zamestnanci pošty sú, dokonca, myslím, že jeden bol vyhlásený v rizikovej kategórii tri, ale aj tí majú určité svoje riziká, ktoré treba eliminovať a treba ich hlavne identifikovať a povedať tomu zamestnancovi, tak nebudeš tu sedieť osem hodín za monitorom, nebudeš sedieť v takejto polohe, ale v takej a budeš mať takéto a takéto povinnosti z hľadiska prevencie možného poškodenia zdravia. Ďalej bude musieť ten zamestnávateľ hodnotiť expozíciu, to znamená, ako ten faktor v akej miere pôsobí na toho jedinca a reálne dopady na zdravie pri existujúcom spôsobe práce. No a nakoniec bude musieť zakategorizovať zdravotné riziká. Ak sa nemýlim, tak podľa tejto navrhovanej novely to bude môcť opäť teda urobiť bezpečnostný technik na začiatku, pokiaľ je predpoklad, že je to prvá, druhá kategória. Ďalej, keď toto všetko zistí, bude musieť navrhnúť preventívne opatrenie na pracoviskách vo vzťahu k zamestnancovi, a teda k opatreniam technického, technologického rázu. Je to presne vydefinované v § 30d ods. 1 písm. g) bod 1, 2, 3, písm. h) bod 1, 4, 5, 6 a písm. i). Ďalej bude, ak je to potrebné, navrhovať lekárske preventívne prehliadky pre tretiu a štvrtú kategóriu povinne v určitej frekvencii a osobitné predpisy napríklad, ak pracuje v noci alebo za nejakých špecifických okolností, ktoré sú vysvetlené inde v zákone, tak sú nariadené aj pre kategórie dva. Opäť, ak kategória dva bude oddelená a bude ju sledovať niekto iný, nebude to jednotne, tak tento cyklus, ktorý teraz spomínam, a tá ochrana nebude účinná. Pretože ten, čo bude sledovať tú kategóriu dva, nepovie, že, aha, vy ste teraz pri zmene napríklad podmienok vo zvýšenom riziku. Ďalej bude musieť rozhodnúť o zmene pracovného zaradenia, keď je to potrebné, o nových technických, technologických postupoch, ako som už spomínala, posúdiť zamestnanca, či je zdravotne spôsobilý, alebo ho uznať ako zdravotne nespôsobilého na danú činnosť, eventuálne ukončiť pracovný pomer, môže dôjsť k invalidizácii alebo nakoniec k priznaniu choroby z povolania. Aby ste si nemysleli, že si vymýšľam niečo len z nejakých poučiek alebo z knižiek, mám tu reálny posudok o riziku Národného referenčného centra pre prevenciu HIV/AIDS, ktorý je u nás na Slovensku v Bratislave na Slovenskej zdravotníckej univerzite, a obsahuje tento posudok o riziku, teda možnosti chránenia sa týchto zamestnancov, kde nie sú teda len lekári, a nie všetci si tí samotní zamestnanci vedia posúdiť možné riziko. Musí takýto posudok o riziku obsahovať údaje o organizácii, vymedzenie pojmov, identifikáciu, klasifikáciu biologických faktorov, s ktorými prichádzajú zamestnanci do kontaktu. To znamená, musia určiť, zamestnanec je ohrozený napríklad vírusom hepatitídy B, v akej skupine, aké má účinky na zdravie, ďalej vírus hepatitídy C, HIV vírus, samozrejme, aké sú riziká, vypracovať postup, keby sa náhodou ten, napríklad sestrička pichla možno ihlou, ktorá je HIV infikovaná, alebo teda infikovaná hepatitídou B alebo C. Ďalej musí obsahovať pracovné činnosti a predvídateľné vystavenie zamestnancov biologickým faktorom a nepredvídateľné vystavenie a ich hodnotenia. Takisto dodržiavanie ochranných opatrení podľa úrovne ochrany predpísanej v prílohe č. 5 nariadenia vlády Slovenskej republiky č. 338/2006 o ochrane zdravia zamestnancov pred rizikami súvisiacimi s expozíciou biologických faktorov pri práci. Ďalej musí zhodnotiť zdravotnú spôsobilosť zamestnancov, výskyt poškodení zdravia na pracovisku, aké majú profilaktické opatrenia, odporučiť očkovanie, keď je potrebné a dostupné, hodnotiť zdravotné riziko zamestnancov, zakategorizovať práce a plán riadenia rizika, v závere hodnotenia. Toto všetko by mal takýto posudok obsahovať. Pripomínam, že pre tých zamestnancov, ktorí sú v tomto centre referenčnom pre HIV/AIDS, na Slovensku v súčasnosti máme až skoro 500 ľudí infikovaných HIV/AIDS, pre nich toto hodnotenie rizika bude robiť bezpečnostný technik podľa tejto novely. Samozrejme, dobrovoľne si môže organizácia zaplatiť aj PZS. Čo sa môže stať? To, čo sa môže stať pri prijatí tejto novely, je, že rozdelíme kategórie zamestnancov na zamestnancov, ktorí robia v kategórii 1 a 2 a 3 a 4; 1 a 2 bude manažovaná niekým iným a 3 a 4 bude manažovaná PZS. Čo spraví PZS? Skontroluje trojky a štvorky, teda skutočné rizikové práce, mala by navrhnúť opatrenia, ktoré toho zamestnanca pri dodržiavaní tých opatrení a pri neprekračovaní limitov môžu eventuálne zaradiť do kategórie 2. Ale ja osobne si myslím, prečo by to robili? Sú to ich pracovníci, ktorých si sledujú, za ktorých majú svoj príjem, o ktorých sa starajú, nebudú mať záujem ich preraďovať, lebo ten návrh na preradenie dajú oni. Čo sa týka jednotky, dvojky, stane sa, že niektoré z tých rizikovejších prác, ktoré sú všetky ale v druhej kategórii, budú tí ľudia ohrození viacej. Nedostanú všetky náležité veci, ktoré dostať majú, všetky dôležité merania, ktoré majú dostať, lebo bezpečnostný technik nebude vedieť, čo im hrozí, nevie to posúdiť, hej? A pokiaľ si ten zamestnávateľ nebude natoľko zodpovedný, že si zaplatí odborníka, tak o tých zamestnancov sa nikto nepostará. Môže sa stať, že bezpečnostný technik si skopíruje materiály z internetu, prekopíruje hodnotenie rizík a to bude výsledok jeho hodnotenia. Ešte nakoniec by som si dovolila taký konkrétny príklad, ako sú napríklad zaradené práce, kde pôsobí na zamestnancov hluk. Napríklad robí zamestnanec vo výrobnej hale 8 hodín v hluku, ktorý má intenzitu 84,9 decibelov, to znamená, že je tam hranica 85 decibelov, je zaradený do druhej kategórie. Nepotrebuje preventívne lekárske prehliadky, nepotrebuje použiť osobné ochranné pracovné pomôcky. Kdežto ten zamestnanec, ktorý má, na ktorého pôsobí hluk nad 85 decibelov, je v tretej kategórii, má inú starostlivosť, má povinné lekárske prehliadky, povinnosť nosiť chrániče sluchu. A choroby z povolania, ktoré sú, ktoré som spomínala na začiatku, že sú diagnostikované z porúch sluchu, sú práve diagnostikované z tej druhej kategórie, pretože tam nie je ten dohľad a nie je poradenstvo a tí ľudia často nevedia, že robia na hranici, prípustnej hranici hluku v svojom zamestnaní. Čiže ten pacient, ktorý je v tom druhom, alebo ten zamestnanec, ktorý je v druhom riziku, má väčšie riziko poškodenia zdravia. Na záver by som sa ešte vyjadrila možno k otázke, ktorá tuším, že tu bude teraz nastolená, a síce k brutálnemu tunelovaniu týmto zákonom. Verím tomu, že všetko sa dá zneužiť, aj sa zneužíva. Ešte raz opakujem, že by som bola veľmi nerada, keby niektoré pochybenia, ktoré sú a na ktoré treba poukázať a treba ich odhaliť, treba ísť, treba proste niečo robiť, dať trestné oznámenie alebo napadnúť, keď to bolo nie v súlade so zákonom urobené, treba to riešiť. Ale nechcem, aby s tým, že odhalíme nejakú jednu vec, ktorá možno bola zneužitím pracovných zdravotných služieb, hádzať všetky zdravotné služby, ktorých je v súčasnosti 86 na Slovensku a existuje teda určitá konkurencia medzi nimi, aj tlak na ceny, aby sme zanedbali zdravie zamestnancov, aby nám prestalo záležať na tom, koľko robíme, ako robíme, či to vplýva na nás. A to nie sú ľudia, možno nielen úradníci, ktorí sú v rôznych podnikoch, ktorí vám možno najviac kolú oči, ale sú to ľudia, ktorí pracujú vo výrobných halách, kde pôsobí hluk, nejaké vibrácie, možno nejaké žiarenie pri spracovaní. Väčšinou sú to títo ľudia, ktorí tým trpia, a oni budú zaradení v druhej kategórii, lebo limity nebudú prekročené, lebo to je kritérium, prečo nejdú do tretej, a nikto sa o nich nepostará. Nehovoriac o tom, že kumulácia pracovnej náplne bezpečnostného technika s inou náplňou práce je možná len vo výnimočných prípadoch podľa § 22 zákona č. 124/2006. A síce je tam, odcitujem: „Funkciu bezpečnostného technika, autorizovaného bezpečnostného technika možno výnimočne zlúčiť len s inými odbornými činnosťami zameranými na zabezpečovanie ochrany života alebo zdravia zamestnanca a prevencie závažných priemyselných havárií, ochranu pred požiarmi a na vykonávanie odborných prehliadok a odborných skúšok vyradených technických zariadení.“ To znamená, že bežne by sa jeho funkcie nemali kumulovať. A ja by som bola veľmi rada, keď niečo máme robiť pre tých zamestnancov a spĺňať kritériá, ktoré sú nastavené a mali by byť v rámci modernej Európy, tak to urobiť poriadne, a nie povrchne bez výslovného efektu. V druhom čítaní poviem taký svoj pohľad, ako si to asi predstavujem, tak aby to nebolelo ani tých zamestnávateľov a ani PZS. Ďakujem pekne za pozornosť.