Poliačik, Martin, poslanec NR SR (2013-02-06):
Ďakujem, pani predsedajúca. Ja budem k tejto téme naozaj hovoriť len veľmi krátko. Ja súhlasím s dôvodmi, Martin, ktoré, ktoré uvádzaš ako motiváciu pre toto legislatívne riešenie, ale myslím si, že nie je správna cesta. A to z toho dôvodu, že ak sa máme rozprávať o podmienkach chovu nebezpečných alebo relatívne nebezpečných zvierat, tak potom by mali byť plošne platné tie isté podmienky pre každého. Čo znamená, že keď chovám krokodíla, tak ho musím chovať na takomto pozemku, s takýmto oplotením, musí mať takýto prístup k vode a musí byť toľkotokrát zabezpečené, aby sa ten krokodíl odtiaľ nedostal. Keď chovám tarantuly, musí mať takéto terárium, musí mať takúto miestnosť a v prípade, že je to napríklad ešte jedovatý druh či už toho hada alebo jaštera, alebo, alebo toho pavúka, tak tam musí byť odstupňované, akým spôsobom musí byť zabezpečený chov takéhoto zvieraťa na to, aby pre nikoho nebol ohrozením. A presne, ako som argumentoval v prípade predchádzajúceho zákona, ktorý tu prišiel z rúk pána Podmanického, tak to isté si myslím aj teraz, nie je dobré nechať svojvoľne rozhodovať o tom mestské zastupiteľstvá alebo miestne zastupiteľstvá, ktoré častokrát odbornú stránku veci berú až ako niekoľkú, častokrát práve nasrdenie toho zastupiteľstva, ktoré je nejakým politickým reprezentantom obyvateľov voči konkrétnemu obyvateľovi, ktorý možno spĺňa všetky predpísané podmienky, môže byť vyšším motivátorom na to, aby mu zatrhli ten chov, než to, že je ohrozením pre tých ostatných. Preto ak by sme sa mali vybrať nejakou cestou, tak je to cesta zákona o veterinárnej starostlivosti a je to cesta toho, aby boli dané plošne pre všetkých záväzné pravidlá pre chov každého jedného toho živočícha, ktorý môže byť kvalifikovaný ako nebezpečný. V prípade, že ten človek tieto podmienky spĺňa a je to overené dajme tomu miestnou veterinárnou správou, tak môže chovať. A nemal by do toho už vstupovať žiadny ďalší orgán, zvlášť nie neodborný, ale politický. V prípade, že ich nespĺňa, tak by buď mal napraviť to, čo mu chýba, alebo by mu mal byť jednoducho zakázaný ten chov. Takže keď má niekto rozhodovať o tom, že či budú tie zvieratá chované, rovnako levy pána Podmanického ako tvoje krokodíly, tak má o tom rozhodovať odborník na chov tých zvierat. Má povedať, áno, tento chov spĺňa podmienky alebo tento chov podmienky nespĺňa a musí byť učinená náprava. Ale dávať to do rúk zastupiteľstvám považujem za nastavovanie rôznych podmienok pre tú istú vec. A takisto ako na prevádzkovanie reštaurácie alebo kasína, alebo akéhokoľvek iného podniku, alebo inej firmy máme rovnaké podmienky pre všetkých na Slovensku, tak aj čo sa týka chovu zvierat. A, samozrejme, môžu tam byť brané do úvahy aj názory okolitých obyvateľov nejakým spôsobom, ale mal by to posúdiť odborník na chov. Nemali by to posudzovať politické orgány, a teda zastupiteľstvá. Takže ešte raz, schvaľujem tvoju motiváciu, súhlasím s tým, že takéto chovy by mali byť monitorované a mali by mať nastavené pravidlá pre chov takým spôsobom, aby nikoho neohrozovali, ale keď to máme robiť poctivo a keď to máme robiť odborne, tak to máme robiť cez určovanie týchto podmienok, či už formou zákona, alebo podzákonnej vyhlášky, ktorú dá ministerstvo, ale nie je šťastné dávať to do rúk politickým reprezentantom. Preto s týmto návrhom, napriek tomu, že súhlasím s motiváciou aj s tým, čo chceš dosiahnuť, tak s jeho riešením nesúhlasím. Ďakujem.