J. Jasovský, poslanec: (2002-11-12):
Znenie programového vyhlásenia je veľmi zvláštne z môjho pohľadu, tak ako hovoria všetci moji kolegovia, s ktorými som hovoril na túto tému, je mimoriadne všeobecné, rozvláčne a nič nehovoriace. Hovorí sa síce o korupcii, napríklad o blokácii korupcie v tomto programovom vyhlásení vlády, ale bol by som veľmi rád, keby už súčasná vláda povedala na tú predchádzajúcu, teda na tú istú prakticky, ako vlastne tie kauzy za tie minulé štyri roky vyzerali, kto za ne bude niesť zodpovednosť a kto ich vlastne vyrieši. Ja budem hovoriť k časti najmä telekomunikácií, k časti pôšt, našťastie, dnes už mám v parlamente kolegu, ktorý bude hovoriť k otázkam dopravy, to znamená, tej sa budem už venovať len okrajovo, nebudem musieť hovoriť podrobne tak ako predchádzajúce štyri roky. Skúsim teda niekoľko myšlienok z môjho pohľadu. Znenie programového vyhlásenia, aj keď to bude nejako zvláštne, v časti telekomunikácií správne určuje základné ciele telekomunikácií a informačnej spoločnosti, ale takmer nič viac na ich konkrétnu realizáciu a celý text je taký všeobecný, že prakticky nebude možné následne sledovať jeho plnenie a jednoznačne ho vyhodnotiť. Programové vyhlásenie vlády totiž nemá konkrétny termín plnenia úloh a splnenie závisí od iných skutočností, keď napríklad z celosvetového trendu konvergencie telekomunikácií informačnými technológiami médií vyplýva nevyhnutnosť prijatia zákona o elektronických komunikáciách, teda už nie samostatných zákonov o telekomunikáciách, vysielaní, retransmisie a tak ďalej. Programové vyhlásenie túto skutočnosť akceptuje, to je síce pravda, ale jeho prijatie viaže na neurčitý termín prijatia Slovenska do Európskej únie, pričom nezávisle na tomto prijatí Slovenskej republiky do Európskej únie bude z hľadiska medzinárodnej koordinácie týchto činností bezpodmienečne nutné takýto zákon prijať najneskôr s účinnosťou od 1. 1. 2004. Chcel by som to dať do pozornosti ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií. Rovnako je potrebné, aby oblasť regulácie a koordinácie elektronických komunikácií a rozvoj informačnej spoločnosti vykonával jeden regulačný orgán, čo programové vyhlásenie síce deklaruje, ale uspokojilo sa len s nič nehovoriacim textom niekoľkých slov, že vláda pripraví podmienky na sústredenie kompetencií v oblasti. Nič mi to teda bližšie nehovorí. Skúsim jednotlivé body k otázkam informačnej spoločnosti - vláda vytvorí podmienky a tak ďalej, nebudem citovať programové vyhlásenie, každý ho má pred sebou. Rozvoj informačnej spoločnosti bez telekomunikačnej infraštruktúry nie je možný. Telekomunikácie však kompetenčne stále patria pod ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií a otázky informatiky pod Ministerstvo školstva Slovenskej republiky. Už tu je teda badať určitú roztrieštenosť. Kľúčové otázky, ktoré súvisia s informatizáciou spoločnosti, nie sú riešené orgánom, ktorý sa zaoberá vládnou politikou, do ktorej spadá aj budovanie telekomunikačnej infraštruktúry. Pokiaľ má v tejto oblasti nastať zefektívnenie, je potrebné povedať aj to, ako ho dosiahneme, a k tomu sú nevyhnutné systémové kroky a ja ako dobrý opozičný poslanec si ich dovolím povedať a dať ich na vedomie ministerstvu dopravy, pôšt a telekomunikácií. Je potrebné urobiť zmenu kompetenčného zákona, ktorá by vyriešila prípadné budovanie a priradenie budovania informačnej spoločnosti a telekomunikácií do pôsobnosti jedného štátneho orgánu. Je potrebné prijať štátnu komunikačnú politiku, je potrebné prijať národný program budovania informačnej spoločnosti, je potrebné prijatie novej legislatívy v rámci aproximácie práva k právu Európskej únie, kde budú dôsledne presadené podmienky transparentného konkurenčného prostredia v telekomunikáciách, aby umožnil dôslednú liberalizáciu telekomunikačného trhu. V rámci tohto je nevyhnutné posilnenie právomocí regulačného orgánu, ale aj povinností a sankcií pri nedostatočnom presadzovaní podmienok spravodlivého konkurenčného prostredia vydávaním regulačných opatrení na podporu krokov pri nástupe úplnej liberalizácie telekomunikačného trhu. Do prijatia nového zákona bude potrebné aj na prechodné obdobie necelého roka možno prijať novelu zákona o telekomunikáciách, ktorá by vyriešila umožnenie nástupu konkurencie na telekomunikačný trh v podmienkach úplnej liberalizácie. Bez týchto konkrétnych krokov sa oblasť informatizácie spoločnosti nedá pohnúť dopredu, avšak v programovom vyhlásení vlády o týchto krokoch nie je ani zmienka. Tu treba tiež pripomenúť, že potrebná novela zákona bola na svete na konci predchádzajúceho volebného obdobia, ale bol to práve súčasný minister dopravy, pôšt a telekomunikácií - nie je žiaľ, tu - ktorého môžeme zaradiť tiež medzi tých poslancov, ktorí svojím hlasovaním o tejto novele nepodporili konkurenčné prostredie, dali prednosť záujmom súkromného monopolu a lobovaniu v tejto otázke. Kladiem si však otázku, či v priebehu tých pár mesiacov, ktoré uplynuli od posledného hlasovania, zmenil pán minister svoj názor z názoru poslanca pred pár mesiacmi natoľko, aby mohol podporovať rozvoj v tejto oblasti, alebo znovu podľahne lobovaniu v tejto časti. „Zámerom vlády...“, citujem z programového vyhlásenia, „... je eliminácia...“ a tak ďalej. Treba povedať, že pre licenčný režim nie sú stanovené dopredu jasné a transparentné pravidlá pre pridelenie licencie, samotné licencie totiž nie sú zverejňované. Licenčný systém celý je komplikovaný, neprehľadný a tiež, čo je nevýhodou zo strany opozície, výhodou zo strany koalície, nie je transparentný. Čiastočne tento stav mohla napraviť už spomínaná novela zákona o telekomunikáciách, ale pýtam sa, je tu vôbec potreba takej zmeny, keď sám minister, ktorý zodpovedá dnes za tento rezort, takúto zmenu nevyjadril svojou podporou pre novelu zákona o telekomunikáciách. Možno nám tento postoj pomôže osvetliť, keď sa pozrieme na niektoré zásadné dokumenty, ktoré som už spomínal, a v časoch, keď pán minister možno bude predkladať novelu zákona o telekomunikáciách, ktorá, dúfam, bude a ja sa ho potom na to opýtam. V návrhu národnej komunikačnej politiky je vyjadrená spokojnosť nad uzatvorením kapitoly č. 19 telekomunikácie a informačné technológie v rámci negociačných rokovaní s Európskou úniou v máji 2001 s tým, že to znamená potvrdenie zo strany Európskej únie, že Slovenská republika vyhovela v tejto oblasti požiadavkám kladeným na kandidátsku krajinu pred vstupom do Európskej únie. Aká je však skutočnosť? Skutočne sme vyhoveli požiadavkám? Čo hovorí posledná hodnotiaca správa pre kapitolu číslo 19 telekomunikácie a informačné technológie. Budem citovať: „Slovensko ešte neukončilo harmonizáciu ZAKYS, zatiaľ čo bol dosiahnutý pokrok v sektore pôšt prijatím zákona o poštových službách“, za čo ďakujem všetkým kolegom, ktorí tu s nami v parlamente boli v predchádzajúcom období, „harmonizácia v telekomunikačnom sektore nenapredovala, keďže slovenský parlament odmietol prijať ďalšie potrebné dodatky v hodnotenom období. Oddelenie regulačných a vlastníckych funkcií, takisto uvedené v akčnom pláne, nebolo ešte ukončené, pretože ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií pokračuje vo vykonávaní štátnych vlastníckych práv“. Prosím, Európska komisia. „Priority Partnerstva pre vstup boli splnené len v obmedzenej miere, implementácia opatrení v rámci akčného plánu je len čiastočne na správnej ceste.“ Prosím, kapitola 19, telekomunikácie. Strategickým záujmom vlády je vstup zrejme do Európskej únie, tak to deklaruje v programovom vyhlásení vláda, ale zdá sa, že nevyhnutné kroky, ktoré sú potrebné pre tento vstup, nie sú pre vládu natoľko dôležité, aby sa nimi zaoberala v programovom vyhlásení vlády. A pýtam sa vás, vážené dámy a páni, kde najmä by to malo byť uvedené, ak nie v tomto základnom dokumente, ktorým nás vláda žiada o potvrdenie jej dôvery pre možnosť fungovania na ďalšie obdobie. Informačná spoločnosť, časť, ktorá je v programovom vyhlásení, citujem znovu trošku vládu, tá si uvedomuje výzvy informačného veku a tak ďalej a tak ďalej. Tu je potrebné pripomenúť, že program E-Europe Glass, ku ktorému sa prihlásila už minulá vláda, na Slovensku skončil iniciatívou podporovanou samotným pánom premiérom, staro-novým premiérom pod hlavičkou E-Slovakia. Čo je však v skutočnosti za týmto združením? Súkromná spoločnosť, ktorá v rámci deklarovania rôznych rozvojových iniciatív a pomoci školám posilňuje svoje postavenie najmä na trhu internetových služieb. Je toto cesta, ktorou sa vláda chce naďalej uberať? Je iniciatíva jednej súkromnej spoločnosti základom pre smerovanie vlády a samotného premiéra pre rozvoj informatizácie? O konkrétnych krokoch, ktoré by nás posunuli ďalej, znovu programové vyhlásenie vlády cudne mlčí. Vláda pripraví zákon o elektronických komunikáciách, píše sa v programovom vyhlásení vlády. K otázke potreby novej legislatívy som už trošku hovoril a názor Európskej komisie som už citoval. V tejto súvislosti je však potrebné spomenúť, že všeobecná formulácia problému v programovom vyhlásení vlády nepovedie jednoznačne k vytýčeným cieľom. Rád by som predostrel, že už v návrhu súčasnej telekomunikačnej politiky sa uvažuje s účinnosťou nového zákona o elektronických komunikáciách od 1. 1. 2004, najneskôr však ku dňu vstupu do Európskej únie. Je to náhoda, alebo opäť zámer? Do Európskej únie vstúpime de facto až po všetkých ratifikačných procedúrach, a teda tým sa opätovne nenápadne otvára priestor pre zachovanie súčasného neprehľadného stavu na trhu elektronických komunikácií. Vláda hovorí: „V oblasti podpory prístupu k širokopásmovým elektronickým komunikačným službám,“ a tak ďalej, „... bude venovať pozornosť.“ V oblasti širokopásmových služieb, tak ako som povedal, aj súčasný minister prispel svojou troškou pri hlasovaní k neprijatiu zákona o komunikáciách alebo telekomunikáciách, ktorá obsahovala aj takzvané uvoľnenie miestneho vedenia, ktoré by de facto umožnilo využívať miestne vedenia iným operátorom, samozrejme, za úhradu, s čím úzko súvisí aj širokopásmový prístup. Zablokovaním tejto novely sa však vytvorili podmienky pre zneužívanie dominantného domáceho postavenia na trhu a zmrazeniu konkurencie v oblasti širokopásmového prístupu. Pri existencii takzvaného uvoľnenia miestneho vedenia v legislatíve, čo tá neprijatá novela, samozrejme, umožňovala, by mal občan možnosť na tej istej telefónnej linke napríklad telefonovať cez súčasného operátora, to znamená súkromné slovenské telekomunikácie, alebo cez širokopásmový prístup na internet by si mohol cez rovnaké vedenie vybrať iného operátora, pokiaľ by boli podmienky výhodnejšie, to znamená jasná konkurencia a jasné ďalšie možnosti, ale v tom tkvie podstata, vláda síce v programovom vyhlásení deklaruje podporu širokopásmovému prístupu, ale tým, že neprijmeme ďalšie opatrenia, ako je novela zákona o telekomunikáciách, ešte pred prijatím zákona o elektronických komunikáciách, ponecháva doterajší status, ktorý nepodporuje trh a v konečnom dôsledku teda aj občana, ale podporuje postavenie súkromnej spoločnosti, v ktorej je, samozrejme, sama táto vláda prostredníctvom ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií vlastníkom. Pokiaľ sa štát nezbaví tejto schizofrénie, keď je na jednej strane vlastníkom a na strane druhej má zabezpečovať spravodlivé a konkurenčné prostredie, ťažko očakávať nejaké napredovanie v tejto oblasti. V programovom vyhlásení jednoznačne chýba zakomponovanie tých konkrétnych výhrad Európskej komisie, ktoré som už citoval, do programového vyhlásenia, som presvedčený, že to tam malo byť na prvom mieste. K tézam, ktoré by mali byť v programovom vyhlásení obsiahnuté, preto patrí najmä oddelenie vlastníckych vzťahov ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií a Slovenských telekomunikácií, finančnej nezávislosti regulátora, Telekomunikačného úradu Slovenskej republiky, ktorý je napojený, čo je trápne, na rozpočtovú kapitolu ministerstva dopravy pôšt a telekomunikácií, posilnenie právomocí regulátora v novele zákona, ktorá by umožňovala regulátorovi vykonávať svojou nečinnosťou nadprácu pre dominantného operátora, ktorému, samozrejme, tento stav len vyhovuje. Prečo? Prečo to vyhovuje Slovenským telekomunikáciám? Pretože si len upevňujú a predlžujú svoje dominantné postavenie na trhu. Všetko bude mať pravdepodobne hlbšie korene a súvisí to nielen s vlastníckymi pomermi, ale najmä s privatizačnou zmluvou, ktorá je, stále sa tak tvária telekomunikácie, tajná pre občanov tohto štátu a najmä s podmienkami, za akých bola uzatvorená, ale o tom by sme sa mohli porozprávať niekedy nabudúce. Nedá mi nepovšimnúť si aj iné časti z kapitoly programového vyhlásenia, ktoré súvisia s činnosťou, o ktorej som hovoril, pretože napríklad v programovom vyhlásení sa hovorí, že Slovenská republika bude aktívne pôsobiť v medzinárodných organizáciách, predovšetkým v Organizáciách Spojených národov. Chcel by som, vážená snemovňa, len poznamenať a na margo tohto vyhlásenia povedať niekoľko slov o skutočných aktivitách Slovenskej republiky za čias fungovania tejto a minulej vlády. Koncom septembra a októbra prebehla významná udalosť jednej zo špecializovaných organizácií OSN, takzvanej Medzinárodnej telekomunikačnej únie. Vážna organizácia, skutočne, veľmi vážna. Konala sa konferencia vládnych splnomocnencov, kde sa Slovenská republika napriek mesačnej účasti úradníkov, slovenských úradníkov, vládnych úradníkov, nepodarilo presadiť zvolenie Slovenskej republiky do takzvanej rady, ale dostali sa tam krajiny ako napríklad Rumunsko, Bulharsko a ďalšie. To len na margo, pretože takéto informácie, samozrejme, v slovenskej tlači neprebehli. Takže Slovensko má to postavenie aj v iných organizáciách nie bohvieaké a nie také, ako to deklaruje súčasná vláda, akí sme špičkoví. Napriek tomu, že som chcel hovoriť o otázkach telekomunikácií a informatike ako takej, dovoľte mi, vzhľadom na to, že som tak robil štyri roky tu, v tomto parlamente, aby som pár poznámok povedal aj k otázkam dopravy, aj o tom, aj keď o tom podrobnejšie bude hovoriť môj pán kolega. Vláda hovorí o tom, že bude pokračovať v transformácii železníc. Pýtam sa v akom tempe, vážené dámy a páni, aké budú etapy, čiastkové, aký bude konečný cieľ transformácie železníc. Zruší vláda regionálne trate, 32 tratí? Viete si predstaviť, čo to znamená, čo to znamená pre tých ľudí, ktorí sú zamestnaní na regionálnych tratiach, čo to znamená pre tých, ktorí ráno štartujú, čo to znamená pre ekológiu tejto krajiny. Viete si to predstaviť? Je to veľmi jednoduché povedať, zrušíme 32 tratí a presunieme týchto ľudí do najväčšej fabriky, ktorá je na Slovensku a je to fabrika pána ministra Kaníka. Je to veľmi jednoduché. 40 000 ľudí robí v železniciach, 40 000 ľudí, ktorí sú odkázaní na túto prácu, pretože ich rekvalifikácia ani nie je možná, ani ju nikto nechystá. Pán podpredseda vlády hovoril o tom, ako sa železnice zadlžili do roku 1998. Dámy a páni, dnes sú zadlžené sumou viac ako 50 miliárd Sk, odhaduje sa táto suma, že sa blíži až k 70 miliardám. Ja mám otázku, čo v roku 2003, kto zaplatí 4,2 miliardy Sk. ktoré je potrebné zaplatiť, kto zaplatí 16,5 miliardy, ktoré je potrebné zaplatiť v tomto volebnom období a ja si pamätám rok 1998, to zadlženie železníc, ktoré sa blížilo k sume 18 miliárd Sk. Takže prosím, nenarástol dlh za našej vlády, ten dlh narástol za vlády od roku 1998 do 2002 a narástol tak, že železnice majú všetky úvery garantované súčasnou vládou. Chýba mi rozpracovanie oddlženia železníc na prvom mieste, akým spôsobom ďalej a chýbajú mi, samozrejme, chýbajú mi otázky privatizácie najmä v oblasti nákladnej dopravy. Páči sa mi veta: „... zreálniť tempo modernizácie dopravnej infraštruktúry“. Čo to znamená zreálniť? Tak ako poznám myslenie tejto vlády, znamená to spomaliť, čo odporuje a upozorňujem, že odporuje, a Európska únia na to upozorňuje v dopravnej politike a nie je v súlade ani s tým, čo vláda deklaruje v úvode svojho programového vyhlásenia. A pýtam sa, vážené dámy a páni, odpovedzte mi, ktorí viete, čo sú to koridory IV, V, VI, ja som presvedčený, že ani vy ich nepoznáte, neviete ich vymenovať, a pýtam sa, ktorí občania v tomto štáte budú vedieť povedať, čo je koridor IV, V a VI a teda ako bude napĺňaný. A ak vláda zreálňuje tempo v medzinárodných koridoroch, prečo potom píše vôbec programové vyhlásenie vlády, že bude riešiť infraštruktúru v regiónoch. Prosím vás pekne, tí, ktorí jazdíte cez Hronský Beňadik, vidíte to zreálnenie, trošku nejakých sto metrov postavených kdesi v Novej Bani, to je všetko za obdobie posledných štyroch rokov. Nedajú sa podľa mňa budovať naraz rozumným tempom, niečo o tom viem, som nakoniec docent dopravných technológií, budovať rozumným tempom multimodálne koridory a zároveň podporovať rozvoj infraštruktúry v menej rozvinutých regiónoch, tak to vláda píše. Otázka priorít musí byť vyriešená, mala byť povedaná v programovom vyhlásení vlády. Je tam veta: „vstup neverejných zdrojov do výstavby diaľnic“, teoreticky je to veľmi správna téza, aj my sme sa s touto myšlienkou pohrávali, ale musím povedať, že je prakticky nerealizovateľná. Nízka životná úroveň na Slovensku a z toho vyplývajúca nízka hybnosť obyvateľstva neumožnia návrat súkromným spoločnostiam, súkromným financiám v reálnom čase a treba povedať, že od zahraničných dodávateľov neexistujú žiadne reálne ponuky pre výstavby diaľnic na Slovensku. Vláda píše o tom, že posilní samosprávne kraje prevodom ciest 2. a 3. triedy. Je to otázka zákonov, dámy a páni, je to otázka vykonávacích predpisov. Pretože ak vláda nedá financie, to znamená, ak nebudú reformované dane, tak sa vláda chce zbaviť len zodpovednosti za cesty 2. a 3. triedy a kritiku občanov presunie na kraje, respektíve na samosprávne celky. Páči sa mi veta: „... princíp nárokovateľnosti na prepravné povolenia po splnení podmienok“. Kto, prosím, robí najväčšiu korupciu v otázkach povolení, ak nie teda úradníci tu na vrcholových orgánoch. Ako to vlastne skĺbi táto vláda, túto vetu, ktorú dnes v tomto programovom vyhlásení povedala, zabudla vláda, že tie centky nám prideľuje niekto iný, že si ich nevymýšľame sami, že tu sú nejaké zahraničné vzťahy, a ako to chce vláda teda vyriešiť? Veľmi ľahko to napíše v programovom vyhlásení, je to nerealizovateľná veta a nakoniec vláda tam píše len sama o sebe. Tu treba zapojiť a treba to riešiť prostredníctvom nie ministerských úradníkov, ale cez dopravcov, cez rôzne združenia, cez veľkých prepravcov, cez predstaviteľov, ja neviem, nejakých výrobných združení a podobne. „Ochrana životného prostredia pred individuálnym motorizmom,“ je to veta, ktorá je tam veľmi ľahko napísaná. Dámy a páni, čo však robíme my v súvislosti so skráteným legislatívnym konaním. Veď tieto opatrenia, ktoré sú dnes prijímané, absolútne spôsobia, že občania sa budú musieť orientovať na individuálny motorizmus, pretože je to už dnes lacnejšie ako napríklad cestovné na železnici. Ale individuálny motorizmus znamená niečo iné. Znamená parkoviská, znamená možnosti prístupu a nakoniec, čo robíme hneď dnes, alebo čo robí táto vláda v súvislosti s tým, že nám hovorila o tom, že keď sa rozpustí zákonné poistenie na viacero poisťovní, dôjde ku konkurencii a k zlacneniu. Ako zlacnieva dnes zákonné poistenie, ktoré narastá o obrovské sumy! Takto vláda podporuje dnes teda otázku hromadnej dopravy, alebo otázku individuálneho motoristického prístupu do roboty, do zamestnania, k lekárovi a podobne? Ako bude vláda dnes diktovať svoje možnosti v SAD-kách, ktoré sú privatizované a v železniciach, ktoré sú tak enormne zadlžené. Veľmi sa mi páči veta: „... vytvorí podmienky pre transformáciu správy letísk“. Držím palce, od roku 1991 poznám túto vetu. Od roku 1991 vedel som si predstaviť, ako do letísk vstúpia regióny, možno cestovné kancelárie, možno veľké firmy a veľké fabriky. Od roku 1991 nič, mám pocit, že sme boli veľmi ďaleko, bohužiaľ, bol som krátko v tej oblasti. Rozvoj dopravných a prístavných kapacít vodnej dopravy, nebuďte, prosím, trápni, vážená vláda. Nebuďte trápni, veď ste predali všetky námorné lode za predchádzajúce obdobie, čo chcete ešte teda robiť? Predáte prístav, predali ste Slovenskú plavbu a prístavy, viete o tom, že je dnes Slovenská plavba a prístavy rozpredávaná rôznym záujemcom, tomu ide jachta, tomu ide tá budova, nože si to troška preverte a nepíšte, prosím, takúto science fiction, netreba, aby sme to čítali a zabíjali tu týmto čas. Nestojí to za komentár. Rád by som počul aj to, čo bude s obsiahlymi protokolmi Najvyššieho kontrolného úradu. Ministerstvo dopravy, bolo známe, že vzhľadom na to, že malo železnice, bolo tam najväčšie množstvo prestupných staníc za obdobie predchádzajúcich rokov sa tam ministri striedali ako výpravcovia po šichte a každý za sebou nechal nie množstvo vykonanej roboty, ale množstvo protokolov na Najvyššom kontrolnom úrade. To množstvo je obrovské. Ja som veľmi zvedavý, či si niekto v tomto štáte všimne, čo všetko je tam popísané, aké milióny a miliardy korún tam sú a tie sa stratili, prosím, z rezortu dopravy, pôšt a telekomunikácií. Mrzí ma, že v programovom vyhlásení vlády nie je ani zmienka o tom, že existuje nejaká dopravná polícia, je tu pán minister vnútra, až ma mrzí, že som to vyslovil, myslel som si, že budete tu sedieť, sedíte skoro na svojom predchádzajúcom mieste. Bolo by mi ľúto, keby dochádzalo k rušeniu Železničnej polície, ja by som osobne bol rád, keby sme nešli cestou Maďarska a Česka, ktoré doplatili na likvidáciu Železničnej polície, ale keby sme išli cestou Anglicka, Nemecka, ktoré majú dopravnú políciu, ktorá sa veľmi dobre osvedčila. Ale je to otázka ministra dopravy pôšt a telekomunikácií a, samozrejme, k tejto otázke sa v parlamente vyjadrovať budem. A snáď posledná otázka, o ktorej niečo poviem, sú to pošty. Pošty sú jeden krásny podnik. Podnik, ktorý sa veľmi pekne rozvíjal, podnik, ktorý za obdobie posledných štyroch rokov nezautomatizoval ani jednu ďalšiu novú poštu. Podnik, ku ktorému budem musieť hovoriť, pretože v súvislosti s daňou z pridanej hodnoty by tento podnik mohol dostať jednu morovú ranu, budem o tom hovoriť v najbližšom počas prerokovania zákonov. Chcel by som len poznamenať, že súhlasím s transformáciou Slovenskej pošty. Ale dám hneď otázku, či pozná niekto privatizovanú poštu v rámci sveta. Ak nie, Slovensko bude mať raritu, bude prvou krajinou na svete, ktorá sprivatizuje Slovenskú poštu. Upozorňujem, že je možné sprivatizovať lukratívne činnosti, je to Pofis, to sú známky, je možné v oblasti dopravy, je to možné v oblasti dodávania technickej ústredne takzvanej, pôšt, obálok a tlačovín do pošty. Je to možné v oblasti rekreačných zariadení, ale potom vás, vážené dámy a páni upozorním, že 600 pôšt má ísť do takzvaného nájmu, to znamená môže byť rušených. A aj v pošte pracuje viac ako 18 000 ľudí a upozorňujem vás, že týchto 600 pôšt môže veľmi rýchlo prísť o svoju prácu. V závere v časti o pošte by som chcel poprosiť pána ministra dopravy, mali sme tu už v parlamente materiál, ktorý hovoril o tom, že poštový úrad funguje trištvrte roka bez svojho predsedu, a bolo by už takou slušnosťou, aby sme schválili tohto predsedu v tomto parlamente, pretože je volený parlamentom, aby aj poštový úrad mohol zaujať tú pozíciu, ktorú má. Dámy a páni, mám ešte veľa poznámok, ale mám pocit, že som toho veľa narozprával, chcem dať možnosť ešte niekomu ďalšiemu. Ja viem, že úbohý opozičný poslanec tu môže toho narozprávať hodne, môže hovoriť čokoľvek, čo je odborné, bohužiaľ, vystupujú znova len poslanci opozície, koaliční poslanci sú tu na to, aby stlačili tlačidlo áno. Ja musím povedať, že musím byť na základe týchto odborných argumentov proti schváleniu tohto programového vyhlásenia vlády. Ďakujem pekne. (Potlesk.)