L. Nagy, poslanec: (2001-10-24):
Dovoľte, aby som sa ešte vyjadril aj k tomu, že moje úvodné slovo bolo obšírnejšie a podrobnejšie, ako to možno bývava zvykom. Ja som vychádzal z toho, že Národná rada Slovenskej republiky prijíma zákon o novej ústavnej ustanovizni, ktorá nemá na Slovensku tradíciu, že občania Slovenskej republiky, ktorí sledujú, možnože v noci, toto naše rokovanie, budú zvedaví na vecnú stránku, nielen politickú stránku celej budúcej inštitúcie. Ja som nepredpokladal, že existuje medzi nami poslanec alebo poslankyňa, ktorá by neprečítala a nepreštudovala predlohu zákona. Ak niekoho som unavoval, tak sa veľmi ospravedlňujem, ale môj zámer bol taký, aby verejnosť naša získala čo najväčší prehľad o budúcej tejto veľmi významnej ustanovizni. Som presvedčený, že nová ustanovizeň verejného ochrancu práv, teda budúceho ombudsmana môže byť veľmi účinným a veľmi funkčným inštitútom ochrany práv občanov. Pán kolega Gašparovič povedal, že v ničom sa nelíšia právomoci budúceho ombudsmana od právomocí súčasných prokurátorov a súčasní prokurátori môžu urobiť všetko, čo bude môcť urobiť budúci ombudsman. Tak sa pýtam nielen jeho, ale nás všetkých, prečo to neurobili doteraz, prečo tak nerobili, prečo nepomáhali riešiť občanom takým spôsobom ich právne problémy, ktoré majú občania objektívne a ktoré im pomáhajú v našich susedných krajinách, v severských krajinách, v západoeurópskych krajinách riešiť práve ombudsmani ľudských práv. Ja si myslím, že tu prichádza nová kvalita, nová právna kvalita, aj keď sám som toho názoru, ako to aj vo svojom vyjadrení povedal pán poslanec Orosz, že treba veľmi triezvo a veľmi objektívne posudzovať očakávania, nemôžeme byť nejakými maximalistami. Ale ja by som chcel podčiarknuť, že môžeme byť optimistami v tom, že v každom prípade je možné očakávať posilnenie právnych istôt občanov od tejto inštitúcie. Vyskytla sa tu otázka, či je správne, že máme tu akéhosi všeobecného ombudsmana pred sebou alebo že v budúcnosti bude mať Slovenská republika akéhosi všeobecného ombudsmana bez akejkoľvek ďalšej špecializácie. Vo svete, v Európe, v našich susedných transformujúcich sa krajinách existujú rôzne modely ombudsmanov. Existujú modely všeobecného  ombudsmana bez  ďalších špecializácií, ale existujú inštitúty, kde sú špecializácie podľa asi frekvencií jednotlivých problémov. Existujú ombudsmani pre problematiku národnostných menšín, existujú ombudsmani pre práva detí, existujú pre pohlavia rôzne a to sú všetky súčasné skúsenosti našich susedov. Ja si myslím, že po nejakom čase bude správne sa vrátiť k tejto otázke, ale už na základe skúseností, ktoré budeme mať na základe fungovania ombudsmana, či je správne alebo je nesprávne mať takéhoto všeobecného nešpecifikovaného ombudsmana, zrejme to bude závisieť aj od toho, aká bude štruktúra problémov, podnetov, ktorými sa bude zaoberať budúci inštitút. Náš ombudsman bude parlamentný ombudsman a bude ombudsmanom ústavnej inštitúcie, teda má ústavné zakotvenie. A ja by som to na rozdiel od niektorých kolegov nehanil, ale, naopak,  by som to chválil, lebo bez výnimky všetky krajiny, v ktorých funguje inštitút ombudsmana a nemali zakotveného tohto ombudsmana vo svojej ústave, tak postupom rokov sa snažili tento stav dosiahnuť. Práve napr. Holandsko bolo, myslím, poslednou krajinou, ktorá po 20 rokoch existencie ombudsmana dosiahla to, že zapracovali aj do svoje ústavy, zakotvili, posilnili postavenie tohto ombudsmana a takýmto spôsobom sa im podarilo  zakotviť väčšiu nezávislosť od štátnych orgánov, ale aj od politickej reality danej krajiny. My budeme mať ombudsmana ústavného, parlamentného a podľa môjho najlepšieho presvedčenia bude to ombudsman nezávislý. Bude nezávislý aj v politickom slova zmysle, ale aj v zmysle štrukturálnom. Chcem sa poďakovať ďalším vystupujúcim, pani poslankyni Keltošovej, pánovi poslancovi Brňákovi, Oroszovi, ktorí najmä vecne pripomienkovali aj v častiach kritizovali predlohu. A ja si myslím, že sú to užitočné podnety už do druhého čítania, aj keby som mohol diskutovať, ale ja si myslím, že to bude otázka skôr vhodná alebo problém vhodný pre druhé čítanie. V každom prípade pripomínam alebo chcem súhlasiť s pani poslankyňou  Keltošovou, že otázka voľby je veľmi významným momentom. Chýba volebný poriadok a zrejme to bude aj úloha pre gestorský výbor, resp. pre ústavnoprávny výbor, aby vhodným spôsobom  vypracoval alebo vypracoval vhodný volebný systém alebo volebný  model pre voľbu budúceho ombudsmana. Taktiež si myslím, že aj keď ministerstvo financií pretláča v súčasnosti iný kurz, čo sa týka štátneho rozpočtu a počtu jednotlivých  kapitol, bolo by správne práve z hľadiska nezávislosti tohto poslanca rozhodovať od výkonných orgánov, od vlády, aby rozpočet obsahoval samostatnú kapitolu pre financovanie  činnosti ombudsmana. Poslancovi Brňákovi, ktorý má veľmi podnetné myšlienky a podnety a námety na fungovanie inštitútu, určite nemusím pripomínať, že nemôžeme prijímať pozmeňujúce návrhy, ktoré by boli nad rámec právomocí, resp. niektorých skutočností, ktoré sú zakotvené v Ústave Slovenskej republiky. Za takýto osobne ja považujem aj otázku povolania alebo právneho vysvedčenia, alebo pripravenosti ombudsmana. Ja nechcem diskutovať o tom, je jasné mne a, myslím, každému, že musí mať vedomosti, musí byť dobre pripravený. Ale si myslím, že nie je správne prekročiť otázku kvalifikácie v smere právnej kvalifikácie, lebo keď už nič iné, tak je to nad rámec toho, čo ustanovuje samotná ústava. A ešte posledná pripomienka. Je to otázka, ktorá tu odznela, bola, rezonovala, že netreba sa  ponáhľať, netreba sa unáhliť pri uvádzaní tohto inštitútu. Ja tiež si myslím, že netreba sa unáhliť, ale na druhej strane treba zdôrazniť to, že občania Slovenskej republiky už dlho a dávno čakajú na chod alebo na otvorenie a zakotvenie tohto inštitútu ombudsmana. Je správne mať na mysli kvalitný výber spolupracovníkov, ale rozhodne si nemyslím, že je potrebné a je možné čakať po voľbe ombudsmana ešte nejakých  5 – 6 mesiacov na ustanovenie, resp. otvorenie kancelárie ombudsmana. Naopak, myslím si, že aj keď skromnejšie možnože nie  v plnom rozsahu je potrebné ihneď čo najskôr otvoriť fungovanie tejto kancelárie, keď už pre nič iné, tak preto, lebo Slovenská republika, žiaľ, naozaj patrí ku krajinám, tým posledným krajinám v Európe, kde tento inštitút ešte nefunguje. Naopak, posledné zasadnutie Spoločného výboru Európskej únie a Slovenskej republiky, spoločnej parlamentnej skupiny minulý týždeň veľmi pozitívne hodnotilo naše úsilie, že sme dosiahli zakotvenie tohto inštitútu ombudsmana do ústavy, a víta uvedenie tohto inštitútu aj do praxe. Slovenská republika v tomto zmysle dostala pochvalu. A myslím si, že jednak je tu súlad s naším zámerom, ale aj očakávaniami občanov, ale ja medzinárodnej spoločnosti, aby sme čo najskôr uviedli do praxe činnosť verejného ochrancu ľudských práv. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, vážený pán predsedajúci, ja  som skončil svoje záverečné slovo a prosím, aby ste... (Hlasy z pléna.) Len chcem konštatovať, že v rozprave neodzneli žiadne námety na uznesenie, ktoré by bolo iné, ako som navrhoval na začiatku svojho vystúpenia, a teda odporúčam v súlade s rokovacím poriadkom, aby sme návrh prerokovali v druhom čítaní v tej špecifikácii, ako som vo svojom úvodnom slove hovoril, teda pridelením tohto návrhu Ústavnoprávnemu výboru Národnej rady, Výboru Národnej rady pre financie, rozpočet a menu, výboru  pre obranu a bezpečnosť, Zahraničnému výboru Národnej rady, Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre ľudské práva a národnosti. A ako gestorský výbor navrhujem Výbor Národnej rady pre ľudské práva a národnosti a tiež som navrhol prerokovať návrh zákona vo výboroch v termíne do 26. novembra 2001 a v gestorskom výbore do 27. novembra 2001. Ďakujem pekne. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne. Páni poslanci, panie poslankyne, navrhujem, aby sme išli ešte k ďalším zákonom a naraz potom hlasovali o tých, ktoré prerokujeme. (Hlasy z pléna.) Nechajte mi 5 minút, poradíme sa s klubmi a poviem. Nechcem teraz ja za kluby povedať, že o 17.00 hodine alebo o 18.00 hodine. Dobre? Ďakujem za pochopenie. Ďakujem pánu spravodajcovi. vládnom návrhu zákona, ktorým sa ustanovujú podmienky vydávania aproximačných nariadení vlády Slovenskej republiky . Vládny návrh zákona ste dostali ako tlač 1190. Návrh na pridelenie vládneho návrhu zákona na prerokovanie výborom Národnej rady máte v rozhodnutí predsedu Národnej rady č. 1319. Z poverenia vlády Slovenskej republiky návrh zákona uvedie podpredseda vlády Slovenskej republiky Ľubomír Fogaš. Prosím pána podpredsedu vlády, aby sa ujal slova. Ľ. Fogaš, podpredseda vlády SR: Ďakujem pekne, pán pod-predseda. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, vláda Slovenskej republiky predkladaným návrhom zákona napĺňa ustanovenie čl. 120 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky, ktoré bolo prijaté jej ostatnou novelou, t. j. ústavným zákonom č. 90/2001 Z. z. Podľa tohto ustanovenia je vláda Slovenskej republiky oprávnená vydávať nariadenia aj na vykonanie Európskej dohody o pridružení uzatvorenej medzi Európskymi spoločenstvami, jej členskými štátmi na strane jednej a Slovenskou republikou na strane druhej a na vykonanie medzinárodných zmlúv podľa čl. 7 ods. 2, ale v prípade, ak tak ustanoví zákon. Predmetný návrh zákona teda v súlade s Ústavou Slovenskej republiky ustanovuje oblasti, v ktorých vláda Slovenskej republiky môže takéto nariadenia vydávať. Tieto sú koncipované pomerne široko s tým, že zároveň § 2 ods. 2 vymedzuje veci, ktoré nie je možné aproximačným nariadením upraviť. Ono pri diskusiách na tému, v koľkých oblastiach, ktorých oblastí sa to môže týkať, sme nakoniec  vyšli z tej základnej idey, v ktorých oblastiach uskutočňujeme v súčasnom období najviac aproximácie v nadväznosti predovšetkým na technické normy. Sú to všetko záležitosti, ktoré podľa Ústavy Slovenskej republiky upravujú iba zákony alebo ktoré by mali podľa ústavy byť upravené iba zákonom. To sú tie vyňaté veci. A je okruh vecí, ktoré môžu by takto upravené, pomerne široký. Preto oprávnenie vlády na vydávanie takýchto nariadení  je týmto na druhej strane pomerne výrazne redukované. Teda, kedy nebude možné prijať to aproximačné nariadenie? No nebude možné ho prijať vtedy, ak ide o oblasť základných ľudských práv, oblasť štátneho  rozpočtu, úpravy konania či už v občianskoprávnych trestných veciach, správneho konania, v rámci daní a poplatkov a podobne. Rovnako nemožno  takéto nariadenie vlády vydať ani vtedy, ak by sa jeho prijatím mal vytvoriť nový štátny orgán, čo, myslím, dáva logika a účel, ku ktorému smerujeme. V ustanoveniach § 3 a § 4 zákon stanovuje osobitné podmienky na vydávanie nariadení podľa predkladaného zákona oproti ostatným nariadeniam vlády Slovenskej republiky. Tieto čiastočné vyplývajú z ústavy, ďalšie sa ustanovujú zákonom. Najvýznamnejším znakom týchto nariadení je to, že v súlade s čl. 13 ústavy je nimi možné ukladať i povinnosti. Pokiaľ ide o dôvodovú správu, tá ma mať obdobné náležitosti ako dôvodová správa k zákonu, a to aj preto, aby sme mohli náležite odôvodniť a náležite aj vysvetliť pre aplikačnú prax, o čo nám v konkrétnom prípade išlo. Vo vzťahu k Národnej rade Slovenskej republiky zákon stanovuje povinnosť vlády informovať zákonodarný zbor polročne o aproximačných nariadeniach vydaných v uplynulom období. V tejto súvislosti chcem pripomenúť, že nedávno sa práve na pôde Národnej rady konal seminár, na ktorom sa diskutovalo aj o obdobných úpravách v iných krajinách. A myslím, že Anglicko má 3 stupne takýchto opatrení, ktoré môžu byť v súvislosti s Európskou úniou prijímané. A tá kontrola je zabezpečovaná trojstupňovito. Jedným zo stupňov je práve informácia. A my navrhujeme práve tento stupeň zakotviť i do nášho právneho poriadku. Je pravdou, že sme hľadali aj iné spôsoby koordinácie práce vlády Slovenskej republiky a zákonodarného zboru na prijímaní predmetných nariadení. Narazili sme však na to, že ústava v tejto veci už nedelí právomoc medzi Národnú radu a vládu, zveruje vláde možnosť vydávať aproximačné nariadenie. A ja sa úprimne, poviem už to teraz, nebránim tomu, že ak budeme podľa citovaného paragrafu predkladať Národnej rade správu o tom, ktoré aproximačné nariadenia chceme v najbližšom polroku prijať, a ak Národná rada odporučí, aby v niektorých prípadoch sa prijal zákon, ja si myslím, že každá vláda to bude rada rešpektovať. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, cieľom pred-kladaného návrhu zákona je urýchlenie legislatívneho procesu v záujme prijatia potrebných právnych predpisov v procese integrácie Slovenskej republiky do európskych štruktúr. Len v budúcom roku predpokladáme implementáciu asi 120 smerníc, z nich okolo 90 by malo byť prijatých do obdobia hodnotenia Slovenska, to znamená do septembra budúceho roku. Viaceré z nich môžu byť, samozrejme, technického charakteru. Viaceré sú technického charakteru. Aj vzhľadom na tento cieľ prosím, aby ste odporučili návrh zákona na ďalšie ústavné pokračovanie. Ďakujem za pozornosť. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne, pán pod-predseda vlády. Prosím, keby ste zaujali miesto určené pre navrhovateľov. Dávam slovo spravodajcovi, ktorého určil navrhnutý gestorský ústavnoprávny výbor, poslancovi Petrovi Kresákovi. Prosím, aby sa ujal slova.