S. Kahanec, poslanec: (2009-10-22):
A teraz k samotnému materiálu, to znamená, k návrhu zákona o zákaze ťažby uránu na území Slovenskej republiky. Návrh zákona je veľmi jednoduchý a jasný. A je zadefinovaný v podstate v jednom paragrafe, ktorý znie: „Na území Slovenskej republiky sa zakazuje ťažba uránu.“ Potreba prijatia takéhoto zákona je predovšetkým v záujme ochrany zdravia občanov, ochrany životného prostredia na Slovensku. Zjavne je žiaduca aj vzhľadom na záujmy viacerých zahraničných prieskumných či ťažobných spoločností, ktoré sa v poslednej dobe stále viac a viac zaujímajú aj o Slovensko. A žiaduca je aj preto, že súčasná legislatíva, ktorá s danou problematikou súvisí, má značné medzery, pani kolegyňa, poslankyňa Kramplová nazvala, že je deravá. Plne s ňou v tomto smere súhlasím. Dovoľte mi teraz zacitovať niektoré stanoviská od zainteresovaných, keďže sme na výbore pre hospodársku politiku ako poslanci, tí, ktorí mali čas a záujem oboznámiť sa s týmito problémami, dostali niektoré do ruky, rád by som niektoré časti z nich zacitoval, lebo podľa mňa sú veľmi zaujímavé. Ako sú podávané a prezentované? Prvé je stanovisko Slovenskej banskej komory k Petícii „Stop uránu na Slovensku!“ A teraz citujem: „Slovenská banská komora považuje legislatívne návrhy doručené do Národnej rady Slovenskej republiky organizátormi petície „Stop uránu na Slovensku!“ za neodborné, ktoré vážne ohrozujú zamestnanosť v baníctve a majú potenciál úplne zastaviť budúci rozvoj tohto odvetvia na Slovensku. Slovenská banská komora preto vyzýva poslancov Národnej rady Slovenskej republiky, aby odmietla všetky tri legislatívne návrhy mimovládnych organizácií.“ Toľko citát. Myslím si, že tam padli vážne slová. Otázka je, či boli aj zodpovedné. Teraz už to budú len také útržky, lebo nechcem vás oberať o drahocenný čas a chcel by som niekoľko odrážok z komuniké účastníkov Medzinárodnej konferencie „Nerastné suroviny Slovenska a ich využívanie“, to je názov, konanej pod záštitou dvoch rezortov – Ministerstva hospodárstva Slovenskej republiky a Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky 8. a 9. októbra v Hoteli Repiská, kde konštatovali napríklad, že „Slovensko má dostatok surovinových zdrojov, ktorých využitie zvyšuje sebestačnosť.“ O. K. „Že ťažba nerastných surovín vždy patrila k základným priemyselným odvetviam.“ Nech bude. Ale ďalšie konštatovanie je, že „aktivity mimovládnych organizácií, ich legislatívne návrhy doručené do Národnej rady Slovenskej republiky v petícii proti ťažbe uránu nielen ohrozujú zamestnanosť v odvetví, ale až jeho existenciu.“ Silné slová. V časti žiadame, žiadali odmietnuť tieto tri návrhy. A dokonca navrhli tam aj nejaké zmeny, že pre zlepšenie partnerských vzťahov so samosprávami, v ktorých sa vykonáva ťažobná činnosť, upraviť legislatívu tak, aby z poplatkov úhrad za vydobytý nerast samospráva, v ktorej území sa ťažba vykonáva, dostala 50 %. Nehnevajte sa, ale táto veta mi pripomína, ako keby si chcel niekto kúpiť za 50 % samosprávy, v ktorých sa táto činnosť bude vykonávať! Veď predsa to nie je o tom, či tie mestá alebo obce dostanú nejakú dotáciu. To si teraz akože zaplatíme všetko, čo bude škodiť životnému prostrediu, že dostanete zaplatené a všetci ostatní budú ohrozovaní? No, toto sa mi nezdá absolútne normálny nápad. A keď to vzniklo ako výsledok účastníkov medzinárodnej konferencie v Hoteli Repiská 10. októbra 2009 a dokonca pod záštitou našich dvoch rezortov – ministerstva hospodárstva a ministerstva životného prostredia, tak to ma veľmi silno prekvapilo. A teraz k samotným problémom, ktoré súvisia s predloženým návrhom. Niekoľko slov by som chcel povedať naproti tomu, čo bolo uvedené v stanoviskách, z hľadiska toho, čo sa týka občanov, ľudí a z hľadiska toho, ako si „vyrobíme“ podmienky na Slovensku. V prvom rade je to problematika rizík, ktoré s ťažbou uránu súvisia. Zatiaľ sa veľmi o nich nehovorilo, i keď tu boli spomínané niektoré veci, ktoré s tým súvisia, ale ja by som rád ešte niektoré zdôraznil. Takže, samozrejme, každá banská činnosť prináša svoje riziká a myslím si, že každý, kto má len obyčajný gazdovský rozum, vie, že ťažba uránu tieto riziká prináša oveľa väčšie a že sa veľmi vážne môžu podpísať na zdraví občanov a takisto na životnom prostredí, v ktorom žijeme. (Hlasy z pléna.)