P. Kubovič, poslanec: (2008-09-16):
Kladiem si pritom základnú otázku, či vlastne týmito krokmi v Národnej rade nedevalvujeme i históriu Slovenska. Každý zodpovedný človek necháva tieto skutočnosti posudzovať tým, ktorým daná úloha jasne prináleží a podľa mňa v tomto prípade sú to celkom určite historici. Príkladom toho, že Národná rada chce nahrádzať úlohu historikov sme na tejto pôde svedkami takých hlasovaní, v ktorých môžeme vidieť, že ľavičiari hlasujú za Andreja Hlinku a národniari za Alexandra Dubčeka. Nemôžem si tiež nevšimnúť fakt, že sa stalo módnym trendom vládnych strán zanechať po sebe v slovenskej histórii akýsi pomníček v podobe zákona o osobnosti, ktorá je im blízka. Pritom je úplne logické, že každá politická strana má svoj vzor v niektorej osobnosti zo slovenskej histórie. Otázka je, či je nutné všetkým týmto osobnostiam v Národnej rade schvaľovať zákony. Alexandra Dubčeka si za svoj vzor vybrala politická strana SMER – sociálna demokracia. Ak si ho ako osobnosť ocenia na straníckej pôde, zjazde, či dajú do loga svojej strany, nemáme nič proti takýmto krokom a sme presvedčení, že to je vecou politickej strany. Ak politická strana SMER – sociálna demokracia chce, môže dať cenu aj podľa slov predsedu SMER – sociálna demokracia pána Fica špičkovému vodcovi povstania, teda Gustávovi Husákovi. Je to podľa jeho slov. Nazdávame sa, že na hodnotenie osobnosti Alexandra Dubčeka je príliš skoro. Je nám všetkým jasné, že bol osobou, ktorá bola vo verejnosti vnímaná pozitívne, ale ak si prečítame niekoľko postojov historikov, môžeme ho hodnotiť ako rozporuplnú osobnosť. Bol významným predstaviteľom Pražskej jari v roku 1968 a bol tvárou, ktorá prispela k vzbudeniu nádeje na demokratizáciu Československa. Po prvýkrát v histórii Československa si vysoký komunistický predstaviteľ získal prirodzenú dôveru obyvateľstva a vyvolal veľkú nádej na zmenu totalitného režimu. Táto nádej sa však nikdy nenaplnila, keďže komunizmus ako myšlienka je nereformovateľná. Alexander Dubček bol človek, ktorý vzbudil veľkú nádej obyvateľov, ale táto nádej rýchlo zhasla. Ale Alexander Dubček bol aj prvým tajomníkom Ústredného výboru Komunistickej strany Československa. Práve tej komunistickej strany, ktorej činnosť odsúdila táto Národná rada dokonca zákonom, zákonom č. 125/1996 o nemorálnosti a protiprávnosti komunistického režimu. Pri hodnotení osobnosti Alexandra Dubčeka istí historici taktiež uvádzajú, že bol človekom, ktorý podpísal takzvaný obuškový zákon, ktorý jeho nástupcovia používali proti ľuďom, proti slobode a proti demokracii. A ten určite nebol príspevkom socializmu s ľudskou tvárou. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, aj na týchto pár faktoch vidno, že hodnotenie osobnosti Alexandra Dubčeka politikmi je dnes ešte unáhlené. Ešte na to nedozrel čas. Pred pár mesiacmi sme tu na návrh poslancov Slovenskej národnej strany schválili zákon o zásluhách Andreja Hlinku. Dnes rokujeme o návrhu zákona poslancov ďalšej koaličnej strany, strany SMER – sociálna demokracia o zásluhách Alexandra Dubčeka. V tomto kontexte si nemôžem odpustiť poznámku, s akým zákonom a o koho zásluhách prídu poslanci Ľudovej strany – HZDS. Nedivil by som sa, keby to bol návrh zákona o zásluhách zakladateľa samostatnej Slovenskej republiky. Vážené dámy, vážení páni, na základe uvedených súvislostí a krokov Národnej rady sa poslanecký klub SDKÚ – Demokratická strana nebude podieľať na nahrádzaní funkcie historikov politikmi a schvaľovaní zákonov, ktoré sú pomníkmi politických strán. Ďakujem. (Potlesk.)