P. Miššík, poslanec: (2007-09-11):
Vyplýva to jednak aj z toho, ako ste, pán minister, na začiatku vystúpili a povedali ste vo svojom úvodnom slove to vaše známe, že to je takzvaná optimalizácia. My hovoríme o tom, že je to normálna optimalizácia, že sme sa snažili sprístupniť ešte viac súdy občanom. Vy hovoríte, že je to takzvaná optimalizácia. Rád by som sa teda na úvod hneď a rád by som pripomenul tomuto plénu, že prečo boli vlastne tieto súdy zrušené a ich agenda spojená s agendou iného obvodu. Prvoradým cieľom bolo zabezpečiť súdnu sústavu schopnú vykonávať plnú funkčnosť súdnictva v reálnych podmienkach, čiže ktorá zabezpečí dôstojné podmienky výkonu súdnictva v prospech občanov a ktorá je zo strany štátu financovateľná a financovaná v dostatočnej miere. Toto je veľmi dôležité. Na tom sa zrejme zhodneme. Je nepochybné, že sa uvedená optimalizácia dotkla najviac prvostupňových súdov. Inak to však nepochybne ani nešlo, pretože práve medzi prvostupňovými súdmi existovala najväčšia nerovnováha, pokiaľ išlo o zaťaženosť sudcov a ich počty. Samozrejme, žiadna optimalizácia nezaručí taký stav, aby mali všetky súdy rovnakú zaťaženosť, pretože to nie je možné dosiahnuť, avšak je potrebné, aby sme sa minimálne pokúsili dostať súdnictvo do stavu blízke optimálnemu nápadu veci a súčasne nevyhnutnú mieru špecializácie súdu. Optimalizácia by sa dala riešiť dvoma základnými spôsobmi. V prvom rade je to zvýšenie počtu sudcov, to je myšlienka, ktorú pán minister a podpredseda vlády presadzuje neustále a s ktorou my často polemizujeme, alebo zlúčenie niektorých súdov a prerozdelením existujúcich sudcovských miest na existujúce súdy. V roku 2004 sme si vybrali tú druhú cestu, teda cestu zlučovania súdov, pričom sme kládli veľký dôraz na to, aby sa zlučovali súdy s menším počtom agendy aj sudcov. Týmto sa potom logicky zmenšovala aj diskriminácia sudcov, ktorí pri poberaní rovnakého platu mali niekoľkonásobne vyšší nápad prípadov ako sudcovia z menších súdov. Nakoniec to tu preukázala aj pani exministerka Žitňanská na číslach, ktoré hovorila vo svojom prejave. Optimalizácia rovnako riešila aj nerovnováhu medzi krajskými súdmi, keďže presunom prvostupňovej agendy z krajských na okresné súdy sa zmenšil nápad vecí na krajských súdoch. No a v neposlednom rade došlo aj k úspore finančných prostriedkov, ktorá sa odhaduje na 14,7 mil. korún ročne. Návrh zákona, ktorý máme momentálne všetci pred sebou, sa pokúša uvedenú reformu zrušiť. Avšak ani toto rušenie nie je komplexné, skôr by som povedal, že predmetná norma a reforma sa snaží ju deformovať. Uvediem teraz pár dôvodov, prečo je to tak. Ak si pán minister a celá vládna koalícia myslia, že optimalizácia súdov v roku 2004 bola zlá a poškodila občanov, výkon súdnictva, rýchlosť konania a iné skutočnosti dôležité pre výkon súdnej moci, pýtam sa, prečo túto reformu nezrušia ako celok? Prečo neobnovia všetky súdy, ktoré boli optimalizáciou zlúčené, ako sú napr. dnes spomínané a namietané súdy v Šali či Revúcej? Napokon najmä pri Revúcej rezonuje otázka, že ak chce vládna koalícia akože priblížiť výkon súdnej moci, čím sa stále oháňa, aj občanom zo slabších sociálnych skupín, ktoré sa práve v tomto okrese nachádzajú, a tento okresný súd v návrhu zákona nefiguruje. Neobnovením týchto súdov vládna koalícia iba potvrdzuje skutočnosť, že reforma a optimalizácia súdneho systému bola nutná a nevyhnutná. Opätovným zriadením týchto súdov vládna koalícia iba prehĺbi nerovnomernú zaťaženosť jednotlivých sudcov. O určitých pochybnostiach svedčí aj nejednotnosť samotnej vládnej koalície, stačí si všimnúť vyjadrenia špičkových politikov vládnej koalície, napr. pána ministra financií, rovnako sa vyjadril aj pán generálny prokurátor Slovenskej republiky, ktorý povedal, že prinajmenšom obnovenie súdov v Piešťanoch, Skalici a Námestove nie je nevyhnutné. Zriaďovanie nových prokuratúr pri návrhoch pána ministra spravodlivosti si navyše podľa pána generálneho prokurátora vyžiada ešte ďalšie investície. Priamo po rokovaní vlády povedal generálny prokurátor, že sa mu tento krok, citujem, „nezdá najracionálnejší, pretože sa to nedá finančne zvládnuť“. Rovnako je zarážajúce, že sa doteraz nevie, z čoho budú použité finančné prostriedky na tento rok pre obnovu súdov, čo priznal aj pán minister spravodlivosti, keď po zasadnutí vlády povedal, citujem, „že sa to bude financovať buď rozpočtovým opatrením pána ministra Počiatka, alebo z rezervy vlády“. Čiže presný zdroj finančných prostriedkov, ktoré majú byť použité do konca kalendárneho roka 2007, nie je v polovici septembra 2007 známy, a to je teda jedna z niekoľkých absurdít, ktoré tento návrh zákona sprevádzajú, na čo upozorňujem. Za veľmi optimistický považujem aj odhad ministra spravodlivosti Slovenskej republiky, že zavedenie nových súdov si vyžiada 268 mil. korún do roku 2010. Radšej by som bol, keby nám vláda predostrela konzervatívnejší plán výdavkov z verejných financií, pretože podľa môjho názoru za uvedenú sumu nie je možné zriadenie a financovanie súdov do roku 2010 zvládnuť. A tu mi dovoľte zareagovať na, myslím, faktickú poznámku pani prof. Tóthovej, ktorá hovorila, že asi by bolo dobré použiť finančné prostriedky alebo že je lepšie využiť týchto 270 mil. korún a nemať potom tie nepríjemné veci v Štrasburgu, ale ak ma pamäť neklame, tak náklady, ktoré boli prisúdené našim občanom v Štrasburgu, nepomerne túto sumu nie že prevyšujú, ale sú oveľa nižšie ako táto suma, ktorá bude vynaložená. Vážené kolegyne, kolegovia, vážený pán minister, o vládnom návrhu zákona o sídlach a obvodoch súdov by sa dalo vystúpiť s oveľa rozsiahlejším príspevkom, to je samozrejmé v rozprave, to by však nijakým spôsobom neovplyvnilo skutočnosť, že návrh tohto zákona nie je dobrý. Ja som uviedol dôvody, moja kolegyňa, pani exministerka Žitňanská uviedla dôvody, verím tomu, že aj v prípade, že vládna koalícia tento návrh zákona posunie do druhého čítania, že budeme rovnako kľudne, pokojne argumentovať a pokúsime sa dospieť k výsledku, ktorý bude na prospech občanov. Ja za tento návrh zákona hlasovať do druhého čítania nebudem. Ďakujem pekne za pozornosť.