P. Hrušovský, poslanec: (2008-05-14):
Je takmer 19 rokov po nežnej revolúcii a je len niekoľko mesiacov po rozhodnutí Ústavného súdu, ktorý sa zaoberal problematikou umelého prerušenia tehotenstva. Ústavný súd nepriamo potvrdil, že je v poriadku, keď v prvých dvanástich týždňoch tehotnosti právo na ľudský život nepožíva žiadnu ochranu. Áno, kolegyne, kolegovia, je to smutné, ale je to tak. Musíme to zatiaľ rešpektovať. Je na nás, ako sa s týmto vážnym názorom dokážeme vysporiadať. Právo matky na súkromie je nad týmto právom. Zažil som viacero diskusií o problematike interrupcií. Veľakrát diskutujúci prezentovali problematiku veľmi zložito. No vždy, keď prišla reč na zákon o umelom prerušení tehotenstva, zväčša sa jednoznačne vyjadrili proti akémukoľvek spochybňovaniu jednoznačnej správnosti tohto zákona. Áno, toto bolo typické pre dobu nedávno minulú. Narazili sme na tabu ideologickej a politickej povahy, ktoré neumožnilo primeranú odbornú diskusiu o tejto otázke. Dnes, keď toto tabu padlo, otvára sa priestor, dámy a páni, pre slobodnú výmenu názorov, a preto považujem za potrebné sa k problematike ochrany nenarodeného života opäť vrátiť trošku aj v širších súvislostiach a v úvahe, ktorá nie je celkom zhodná s tým, čo je predmetom navrhovaného zákona. Chcem sa k tomu vrátiť preto, lebo som presvedčený, že individuálny život konkrétnej ľudskej bytosti začína od počatia a od toho okamihu trvá neprerušene až do smrti. Človek sa teda človekom nestáva arbitrážnym rozhodnutím nejakých zákonodarcov, ale je sám sebou od počatia. Ľudský tvor nie je fenomén, ktorý by bol výsledkom ontogenézy od určitého dohodnutého bodu vývojového procesu, ale samotná jeho existencia je predpokladom vývoja. Rozvíjať sa môže to, čo je do vývojového programu vložené v jeho podstate. Nikdy by sa život životom nestal, keby ním nebol od počiatku. Je  prirodzené, že rozvoj obdivuhodných ľudských schopností a vlastností potrebuje čas a pomoc, aby sa mohli prejaviť a uplatniť. Pozorujeme však, že hodnota života sa v našej kultúre veľmi relativizuje a subjektivizuje. Život sám osebe prestáva byť hodnotou. Život vlastný i život druhého nie je chápaný ako dar, ktorý je spojený so zodpovednosťou za život svoj, za život toho druhého, za život slabý a ohrozený. Život a smrť sa stávajú vecou úvahy podľa toho, či ich chcem pre seba alebo pre druhých. Aj keď, dámy a páni, široká diskusia k tomuto predloženému návrhu neprebehla, odzneli aj opačné stanoviská ako tie, ktoré by podporovali návrh predkladateľov. Zastavme sa pri tvrdení, že dieťa má právo narodiť sa ako chcené. Toto tvrdenie, samozrejme, platí potiaľ, ako my v záujme dieťaťa nevyslovíme aj druhú časť tejto tézy. Ak dieťa nie je chcené, nemá sa narodiť a bude lepšie, keď ho zbavíme života. Chcenie alebo nechcenie nedáva ale dieťaťu hodnotu. Dieťa je hodnota sama osebe. A súvislostí, ktoré determinujú jeho vývoj, je oveľa, oveľa viac. Som presvedčený, že viaceré výskumy o osudoch nechcených detí sú niektorými autormi zámerne interpretované a účelovo spracované na podporu dopredu známeho záveru, ktorý nesmeruje k prevencii neželaného tehotenstva inými cestami, ako je interrupcia. Z iného hľadiska by som sa chcel zamyslieť nad pochopiteľnou snahou o čo najrýchlejšie vykonanie interrupcie. Podľa dostupných údajov vedie k tomu, že sa zamlčujú iné dôležité aspekty problému. Slobodné rozhodnutie v akejkoľvek náročnej životnej situácii predpokladá voľbu z viacerých možností, ktoré sa zrozumiteľne ponúkajú. Skúsenosti ukazujú, že pohotová ľudská pomoc, či už poradenská alebo materiálna, môže účinne pomôcť vytvoriť podmienky na to, aby z dieťaťa neželane počatého bolo dieťa pozitívne prijaté. Zástancovia tohto názoru sú presvedčení, že zákon v tomto ohľade nerieši problematiku v celej jej komplexnosti. Dámy a páni, som presvedčený, že žiadna žena sa nerozhoduje pre interrupciu preto, že by jej to spôsobovalo potešenie. Skôr sa snaží vyhnúť niečomu ťažkému, nepríjemnému, teda tehotenstvu, ktoré v tej chvíli a v tej situácii vníma a považuje ako zlo. Často ju k potratu núti rodina, manžel, partner. Je motivovaná pocitom zodpovednosti za svoje okolie, rodinu či svoje žijúce deti. Potrat je v tomto prípade spôsobom, ako odstrániť dôsledky činu, ktorý sa nemal stať a ku ktorému predsa došlo či už z nedostatku zodpovednosti, sebaovládania, neskúsenosti, neinformovanosti, ba dokonca hlúposti oboch partnerov alebo často z bezohľadnosti muža. Pre všetky tieto uvedené fakty návrh novely zavádza preto kvalifikované poučenie ženy lekárom, ktorého cieľom je ponúknuť žene v ťažkej životnej situácii alternatívu k interrupcii. V posledných rokoch prišlo k viacerým legislatívnym zmenám, napr. k zavedeniu utajených pôrodov, k zmene a zrýchleniu procesu osvojenia, ktorých cieľom bolo vytvoriť možnosť pre ženu v ťažkej sociálnej situácii, aby nemusela niesť bremeno výchovy dieťaťa. Rovnako mnohé mimovládne organizácie začali poskytovať konkrétnu materiálnu a psychologickú pomoc pre ženy, ktoré si zvolili pokračovanie tehotenstva. Cieľom návrhu novely je informovať ženu, ktorá žiada o vykonanie interrupcie, o alternatívach v prospech života nenarodeného dieťaťa. Zároveň návrh zavádza trojdňovú lehotu, ktorou sa po poskytnutí kvalifikovaného poučenia vytvorí žene časový priestor na slobodné rozhodnutie. Bezpochyby je možné konštatovať, že dôležité rozhodnutia budú kvalifikovanejšie a slobodnejšie, ak nasledujú po určitom minimálnom čase reflexie, naviac v prípade, ak sú žene poskytnuté nové informácie. Kolegyne, kolegovia, je čas, aby bola naozaj verejná diskusia, ktorá je v tejto problematike často poznačená používaním poloprávd a lží, posunutá do roviny pravdy na základe slobodného vyjadrenia odborníkov z odboru práva, psychiatrie, psychológie, sociológie, teológie, sociálnej práce, ale aj iných, ktorých práca presahuje spomínanú problematiku. Hovorím to preto, lebo pravdepodobne v súvislosti s nálezom Ústavného súdu budeme opäť, tak ako to bolo už viackrát predtým, konfrontovaní s rôznymi názormi, ktorých cieľom nebude hľadať pravdu, ale dospieť k vopred jasnému cieľu. Kolegyne, kolegovia, ide o problematiku, ktorá sa dotýka nás všetkých a našej spoločnej budúcnosti. Chcel by som vás preto poprosiť, aby sme si uvedomili svoju zodpovednosť aj za každú jednu legislatívnu zmenu, a to aj za takú, ktorá umožní ochrániť život pred smrťou. Predložili sme takýto návrh a chcem vás poprosiť v mene navrhovateľov, aby ste tento návrh podporili. Ďakujem pekne. (Potlesk.)