T. Galbavý, poslanec: (2003-06-18):
Nepriaznivú finančnú situáciu v STV však nezapríčinili výlučne nízke koncesie, ktoré sa od roku 1969 upravovali len dvakrát, ale má mnohé iné dôvody. Objektívne do toho treba zahrnúť rast vstupných nákladov na výrobu a vysielanie programov, trvajúcu infláciu i rastúci počet dôchodcov, ktorí sú podľa doteraz platnej úpravy oslobodenými koncesionármi. Napr. v období od roku 1993 až do roku 2001 sa pritom zvýšili ceny za nákup práv na vysielanie športových prenosov o 440 %, ceny spravodajského servisu o 365 % a celkové náklady STV vzrástli o takmer 488 %, pričom o polovicu sa zvýšil objem vysielania. Čo však televíziu prišlo najdrahšie, je skutočnosť, ktorú nedávno pomenoval riaditeľ televízie Rybníček, keď povedal, že túto inštitúciu neriadili manažéri a zodpovední ľudia, existuje len kvôli tomu, že vysiela zo zákona a nemožno na ňu vypísať exekúciu, bývalé manažmenty si zvykli na to, že STV síce je v dlhoch, ale vždy budú nejaké cesty, kto to za ňu zaplatí. Uvedomujem si, že v trhovej ekonomike ťažko žiadať málo peňazí a veľa muziky. Uvedomujem si tiež, že napriek tomu sa to svojím spôsobom slovenským verejnoprávnym médiám čiastočne darilo. Rovnako si však uvedomujem a so mnou i slovenská verejnosť, o peňaženkách ktorej sa opäť chystáme rozhodovať, že v oboch inštitúciách to s verejnými financiami nebolo vždy všetko s kostolným poriadkom. A preto skôr než vložíme do ich vrecka ďalšie peniaze, chcel by som si byť istý, že nie je deravé a že sa aj mnou schválené financie nestratia nevedno kam. Lepšie povedané, predpokladám, že dno tohto vrecka je kadejaké, ale chcem si byť istý, že sa určite zašíva. Kým riaditeľa STV vidíme s ihlou behať všetci, a to budem reagovať aj na pána poslanca Jarjabka, ja si to naozaj myslím, pod rozhlasovou pyramídou je naďalej akosi ticho a obávam sa, že je tam až tma. Pritom pokiaľ ide o ústredného riaditeľa STV Rybníčka, niet mu čo závidieť. Zdedil firmu v stave, ktorej symbolom sa stal jej archív čiastočne zhnitý, čiastočne nepoužiteľný z iných príčin a zbytočná a drahá vysoká budova v Mlynskej doline plná nadbytočných a drahých zamestnancov. To všetko sa však pomaly stáva minulosťou, zmeny STV sú jednou z tém dňa a neopúšťajú titulné stránky médií. V súvislosti s rozhlasom sa zatiaľ hovorí len o nespokojnosti s navrhovaným zvýšením koncesie. Pritom stav, v akom sa obe inštitúcie nachádzali, je veľmi podobný. Pritom obe verejnoprávne médiá totiž neprešli doteraz takou štruktúrnou, personálnou a ekonomickou transformáciou, ktorá by z nich urobila funkčné médiá verejnej služby. Vyplýva to predovšetkým z pokriveného chápania ich úlohy a ich všeobjímajúceho definovania ako národnej, kultúrnej a vzdelávacej ustanovizne. Dôsledkom neriešenia tejto otázky je vo verejnoprávnych médiách korupcia a klientelizmus. Podľa prieskumu Eurobarometer 2001 najdôveryhodnejším typom média na Slovensku je naozaj rozhlas. Dôverujú mu až tri štvrtiny občanov Slovenska. Slovenskému rozhlasu sú priaznivo naklonené aj prieskumy sledovanosti. Stabilne sa umiestňuje na 1. mieste, aj keď sledovanosť 1. programu Rádia Slovensko za ostatných 6 rokov klesla o 20 % a počúvanosť hudobnej stanice Rock FM sa za ten istý čas znížila o viac než polovicu, na 8,7 %. Pripusťme zásluhu faktu, že súkromná konkurencia nespí a bojuje o čo najlepšie postavenie v relatívne plnom rozhlasovom éteri. Nemožno však ani vylúčiť, že rozhlas zaspáva na vavrínoch. A vzhľadom na to, že o živobytie má vďaka koncesionárskym poplatkom a štátnemu príspevku dlhodobo postarané, akékoľvek zmeny sú mu cudzie. Nič ho do nich nenúti. Naše dnešné rozhodovanie o desaťkorunáčke naviac je rozhodovaním aj o tom, či si uvedomujeme hodnotu verejných financií, či si uvedomujeme, že nepochádzajú z bezodného mešca, ale že sú z vrecka čoraz viac poplatkami zaťažovaného bežného človeka. Súhlasím, že desaťkorunáčka navyše už nikoho nezabije, obávam sa však, že desaťkorunáčka navyše môže na dlhší čas opäť zabiť tlak na akúkoľvek zmenu v Slovenskom rozhlase. Ťažko pripustiť potom, čo všetko bolo potrebné urobiť v Mlynskej doline, že na Mýtnej ulici je všetko v najlepšom  poriadku a reformy tu netreba. Preto podporujem vládny návrh zákona v pôvodnom znení a prosím kolegov, aby ho v takejto právnej úprave podporili taktiež. Na záver chcem prečítať pozmeňujúci návrh. Ide len o technickú otázku, účinnosť zákona. V čl. II môj pozmeňujúci návrh znie: „Tento zákon nadobúda účinnosť 1. augusta 2003.“ Pán predsedajúci, vystúpenie v rozprave z mojej strany som skončil.