Kuffa, Filip, poslanec NR SR (2022-09-28):
Ústavný súd Slovenskej republiky konštatoval v jednom náleze č. 42/2015-105 z 12. októbra 2016 a rozhodol, že ustanovenia § 10 ods. 5 druhá, tretia, štvrtá veta § 10 ods. 9, 
§ 10 ods. 10 prvá a tretia veta a § 10 ods. 12 prvá, druhá a štvrtá veta zákona 657/2004 Z. z. o tepelnej energetike v znení neskorších predpisov v rozsahu, v akom sa v týchto ustanoveniach používa slovo ´jednorazová´ v slovnom spojení ´primeraná jednorazová náhrada´, nie sú v súlade s čl. 20 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky a s čl. 1 dodatkového protokolu Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd. To je, prijal všeobecný záväzný právny názor k ústavnosti len v tej časti napadnutých ustanovení, ktorá sa týkala primeranej jednorazovej náhrady. Citované rozhodnutie je podľa môjho názoru aplikovateľné aj na obmedzenie v zmysle § 23 ods. 5 zákona č. 182/1993 Z. z. o vlastníctve bytov a nebytových priestorov, to je vlastne novela o tomto, o tomto zákone. Keďže toto rozhodnutie Ústavného súdu meritórne posudzuje otázku náhrady za obmedzenie vlastníckeho práva, vrátane obmedzenia vzniknutého zriadeným vecným bremenom. Nie je právne významné, že výrok rozhodnutia sa týka iného zákona ako zákona č. 182/1993 Z. z., odôvodnenie je formulované ako všeobecné a priamo z neho vyplýva, že otázku ústavnosti jednorazovej náhrady na obmedzenie vlastníckeho práva rieši Ústavný súd meritórne prvýkrát v uvedenom konaní. Podľa rozhodnutia právne názory Ústavného súdu na meritórne otázky ústavnosti získajú záväznosť pro futuro vtedy, ak sa Ústavný súd k nim vyjadrí v merite sporu. Z rozhodnutia vyplýva, že na rozdiel od primeranej náhrady, ktorá sa pri vyvlastnení poskytuje spravidla jednorazovo, pri nútenom obmedzení možno uvažovať o pravidelných platbách primeranej náhrady počas trvania núteného obmedzenia. Týka sa to predovšetkým takých obmedzení práv vlastníka, v ktorých prípade možno dôvodne očakávať trvanie obmedzujúceho zásahu po dlhý čas. V danom prípade vecné bremeno obmedzuje vlastníkov pozemkov od 1. 9. 1993, teda už skoro 29 rokov, a bude ho obmedzovať zrejme, teda už, tuším, dokonca 30 bude, a bude ho obmedzovať zrejme aj naďalej, prinajmenšom dokiaľ bytový dom bude stáť. A teda sa podľa môjho názoru jedná o dlhý čas v zmysle uvedeného rozhodnutia Ústavného súdu. Uvedené rozhodnutie Ústavného súdu podľa môjho názoru je potrebné vykladať tak, že vo všetkých prípadoch dlhodobého obmedzenia vlastníckeho práva patrí takémuto vlastníkovi opakujúca sa náhrada za obmedzenie vlastníckeho práva. Tam ďalej v tom odôvodnení sú čítané ešte tie dôvody, ktoré tam boli uvedené. Čo je zmyslom a podstatou tohto zákona, je to, že miesto jednorazovej náhrady, ktorú priznáva tento zákon dnes, chceme touto novelou docieliť to, aby ten vlastník, ktorý má tieto pozemky pod týmito stavbami, mu bola priznaná náhrada, a teraz nie taká nejaká z brucha, čo si zmyslia, že sa bude dohadovať, ale ktorá bude určená znaleckým posudkom, znaleckým posudkom nie starším ako pol roka. Ak chceme dospieť k nejakej spravodlivosti, tak si myslím, že tento návrh zákona by sme mali prijať. Bolo tu mnoho zákonov, aj teraz sme pred chvíľou hlasovali, hej, o presune napríklad pozemkov zo štátu na, teda na samosprávu a tak ďalej. Vždy sa tu tvárime, že chceme nejako vysporiadavať tieto, tieto veci, ale v skutočnosti stále tu máme takéto návrhy, nie, návrhy nie. Stále tu máme platné zákony, ktoré šliapu po vlastníckych právach, a tento návrh zákona má v podstate za cieľ to, aby došlo k eliminovaniu tejto nespravodlivosti, ktorá tu trvá už tridsať rokov. Ďakujem.