R. Bauer, poslanec: (2009-02-18):
Podľa programu vlády Angely Merkelovej „sa nemecká vláda bude aktívne snažiť o európsku harmonizáciu vymeriavacích základov daní a bude žiadať prísnejšie pravidlá proti neférovej daňovej súťaži“. Francúzsky prezident Nicolas Sarkozy koncom minulého roku v Európskom parlamente rozprával o daňových peklách, ktorými je Francúzsko obkolesené. Medzi inými sa zastrájal aj Slovensku. Nemecké postoje majú svoju oporu v diskusii, ktorú je možné v Nemecku sledovať napríklad v týždenníku Der Spiegel. Jeden z jeho ekonomických komentátorov pán Gabor Steingard dlhý čas písal o daňovej politike nových členských krajín Európskej únie. Jeho názory vyšli v roku 2006 aj knižne v knihe s názvom Weltkrieg um Wohlstand (v preklade Svetová vojna okolo blahobytu), ktorá sa stala bestsellerom. Ako sa môžeme v knihe dočítať, pán Steingard je presvedčený, že v celom svete prebieha neľútostná vojna o blahobyt, v ktorom je hlavným porazeným nemecký pracujúci človek. Víťazmi sú Číňania, Indovia a Slováci, ktorí svojimi neférovými trikmi a postupmi zneužívajú nemecký sociálny systém, a tým likvidujú pracovné miesta i príjmy v Nemecku a v ďalších západoeurópskych štátoch. Veľmi zaujímavá je časť, v ktorej autor konkrétne vysvetľuje krízové javy v západoeurópskych hospodárstvach. Citujem: „V oblasti daňovej politiky hrajú zhubnú úlohu východoeurópske štáty. Všetci noví členovia Európskej únie, ktorí pochádzajú z bývalej sféry vplyvu Sovietskeho zväzu, dostávajú z Bruselu vysoké dotácie, tým sa im vytvára väčší manévrovací priestor v oblasti verejných financií. Poliaci dostávajú dvojnásobok toho, čím sami prispievajú, Lotyši štvornásobok svojho vkladu. Dnešná Európa je hrací automat so zárukou výhry. Tieto ľahko získané peniaze ale dnes východoeurópske vlády zneužívajú proti tým, od ktorých ich dostali darované. Bruselské dotácie sú mimoriadnym darom v štátnom rozpočte, ktoré umožnili Poľsku, Maďarsku a ďalším krajinám znížiť zdanenie podnikom. To láka zahraničných investorov, samozrejme, predovšetkým tých, ktorí dosiaľ sídlili v krajinách západnej Európy. Daňové sadzby, ktorým podliehajú zisky spoločností operujúcich v Poľsku, v Maďarsku a Lotyšsku, patria k najnižším na svete. Pohybujú sa v rozmedzí od 15 do 20 %, kým v Nemecku musí spoločnosť odviesť štátu priemerne 38,3 % svojho zisku. Takéto rozdiely v daňových sadzbách sú dlhodobo neudržateľné. Jedna európska daň zo zisku firiem sa stala nevyhnutnosťou.“ Táto knižka, samozrejme, vyšla ešte pred začiatkom hospodárskej krízy. Súhlasíte s takýmto videním situácie? A čo pán minister Janušek, zodpovedný za centrálnu koordináciu všetkých eurofondov? „Jednotná európska daň zo zisku firiem sa stala nevyhnutnosťou“ – nie je toto jasný dôkaz snahy o daňovú harmonizáciu v oblasti priamych daní? Autor sa v ďalšom texte zaoberá, ako dosiahnuť jednotnú daň. Je presvedčený, že ak nepomôže presvedčovanie po dobrom, bude nutné použiť tvrdý politický nátlak. Píše: „Veľkorysosť bohatších štátov Európskej únie totiž nie je v skutočnosti ničím iným než prostoduchou naivitou. Východná Európa to nepočuje rada, ale proste to tak je, dnes rozhadzuje peniaze iných. Nemala by sa čudovať, že sa jej to vyčíta.“ Koniec citátu. V ďalšom texte svoje návrhy trochu zmierňuje, tvrdí, že „zdanenie v rôznych krajinách Európskej únie nemôže byť úplne rovnaké, ale je nevyhnutné zaviesť tzv. minimálnu daň („floor tax“), čo má zamedziť nekalej súťaži v konkurenčnom boji o prilákanie investorov, aby každý štát mohol podľa vlastného uváženia požadovať viac než ostatní, nie však menej“. Gabor Steingard bol ocenený mnohými novinárskymi cenami. Dnes je jedným z najvplyvnejších ekonomických komentátorov v západnej Európe, mienkotvorcom ekonomických názorov nielen veľkej časti Nemcov, ale aj ďalších Západoeurópanov. Jeho vplyv na politikov Európskej únie možno považovať za veľmi významný. Pán Steingard a tí, ktorí prijímajú jeho názory, nerozumie základnej a finančnej už najviac podporovanej politike Európskej komisie, ktorej prezentovanou motiváciou je solidarita – solidarita silnejších so slabšími. Mať dlhodobo solidárny postoj je náročná vec. Ale teraz by som sa chcel venovať vzťahu medzi konvergenciou a daňou harmonizáciou. Hlavnou rozvojovou politikou Európskej komisie je konvergencia jednotlivých členských krajín a ich regiónov navzájom, teda znižovanie rozdielov v ekonomickom a sociálnom rozvoji. Pri každom poslednom rozširovaní Európskej únie sa rozdiely medzi členskými krajinami zvyšovali, aj pri vstupe Slovenska spolu s ďalším novými členskými krajinami, aj pri pristúpení Rumunska a Bulharska. Merané pomocou hrubého domáceho produktu na obyvateľa v parite kúpnej sily sú v Európskej únii po poslednom rozšírení rozdiely medzi najbohatšími a najchudobnejšími regiónmi v pomere 1 : 8. Pre porovnanie v Spojených štátoch amerických je to len 1 : 2,5, v Japonsku 1 : 2. Kohézna politika Európskej únie je preto založená na finančných transferoch z bohatších krajín do chudobnejších s cieľom znižovania rozdielov na sociálne prijateľnú úroveň. Na to, aby bolo možné plniť takto postavený hlavný cieľ Európskej únie, dobiehajúce krajiny musia mať voľné ruky pri nastavovaní svojho daňového systému, aby boli atraktívne pre zahraničných aj domácich investorov. Nastavením nejakej „floor tax“ alebo aj spoločného daňového základu u právnických osôb sa dobiehanie môže spomaliť, resp. úplne zastaviť. Čiže hlavný cieľ Únie – konvergencia medzi krajinami a znižovanie rozdielov v ekonomickej a sociálnej úrovni – je v rozpore s daňovou harmonizáciou. Opakujem, konvergencia medzi krajinami a regiónmi je v rozpore s daňovou harmonizáciou. Aj príklad Írska, ktoré za relatívne krátky čas dobehlo a predbehlo v ekonomickom rozvoji ostatné staršie členské krajiny Únie, ukazuje na dôležitosť daňovej konkurencie. Írsko zostane úspešným príkladom napriek jeho negatívnemu ekonomickému vývoju v poslednom období a každé nekritické spájanie súčasných negatívnych dopadov hospodárskej krízy s predchádzajúcim úspešným vývojom v Írsku, ako sme to mohli počuť aj z úst premiéra Roberta Fica, je úsmevné a zahanbujúce, samozrejme, pre osobu, ktorá to hovorí. Daňová harmonizácia je pre Slovensko vážnou hrozbou, pretože je jasné, že v našom prípade pôjde o zvýšenie daňového zaťaženia pre firmy. V súvislosti s diskusiou o silnom štáte, rovná sa vysoké dane, ktorý je ideálom najmä vládnej strany SMER, a slabom štáte, rovná sa nízke dane, ideálom zas konzervatívnych a liberálnych strán, chcem upozorniť na štúdie napríklad manželom Romerovcov z Kalifornskej univerzity v Berkeley, ktoré ukazujú, že „daňové úľavy majú multiplikátor dvakrát vyšší ako štátne investície“. Čiže keď vládou investované jedno euro prinesie prírastok hrubého domáceho produktu napríklad 1,5 eura, tak pri investovaní tohto jedného eura súkromnou firmou sú to až 3 eurá, teda každé euro, o ktoré sa zníži daňové zaťaženie, zvýši výkon ekonomiky až o 3 eurá. Zvýšenie daňového zaťaženia je preto pre Slovensko vysoko nevýhodné, až likvidačné. V predkladacej správe sme nespomenuli činnosť komisára Lászlóa Kovácsa, ktorého prioritou bolo a je zaviesť tzv. common consolidate corporate tax base, čo sa dá preložiť ako „spoločný konsolidovaný daňový základ pre právnické osoby“. Už od roku 2004 pracovala pracovná expertná skupina, ktorá nielen diskutovala o princípoch pre daňový základ a o technických podmienkach jeho zavedenia, ale podľa zápisu z posledného zasadania tejto skupiny aj pripravuje legislatívne návrhy na zavedenie konsolidovaného daňového základu pre Európsku komisiu. Je to ďalší dôkaz o tom, že je nutné zaujať v tejto otázke jasné stanovisko, ktoré ukáže partnerom v Európskej únii, že Slovensko v súčasnosti nesúhlasí s harmonizáciou v oblasti priamych daní. Dámy a páni, z tohto stručného popisu dnešnej situácie vidíte, že daňová harmonizácia je téma, ktorá má mnohých silných podporovateľov. Zavedenie jednotného daňového základu pre firmy je v súčasnosti, v čase nastupujúcej hospodárskej krízy, pre Slovensko vážnou hrozbou, a preto je predkladaný návrh uchovania si daňovej suverenity štátu opodstatnený a v záujme Slovenska. Fiškálna politika musí byť v čase krízy jedným z kľúčových nástrojov regulácie hospodárskeho rozvoja štátu. Dovoľujem si vás tiež požiadať o podporu predkladaného návrhu. Ďakujem za pozornosť.