J. Ivančo, poslanec: (2008-03-27):
Formulácie navrhnuté v novele zákona zároveň umožňujú povinnej osobe aj využiť technické nástroje na to, aby sa informácia predložila v zrozumiteľnej a potrebnej forme pre postihnutú osobu, či už ide o ústny opis alebo aj zrakovú formu takú, ktorá dokáže byť relevantnou informáciou pre človeka so zrakovým postihnutím. Je dobré takisto, že informácie, ktoré sa budú poskytovať, môžu povinné osoby predložiť aj cez Úniu slabozrakých a nevidiacich alebo aj cez Slepecký ústav v Levoči. Je nesporné, že tieto zmeny v zákone sú také, ktoré pomôžu získať informácie a Slovenská demokratická a kresťanská únia a Demokratická strana ich aj podporí. V súvislosti s novelou chcem však povedať a v úvode som to zdôraznil, že musíme byť aj zo strany opozície obozretní a chcem pripomenúť, prečo máme byť pozorní a obozretní. Pretože vláda v nedávnej minulosti mala problém so sprístupňovaním informácií a s uplatňovaním zákona o slobodnom prístupe k informáciám. Prvý problém nastal ešte v roku 2006, keď, myslím, že aj ministerstvo školstva malo problém zverejniť platy novovymenovaných prednostov krajských školských úradov, pritom je evidentné, že prednostovia krajských školských úradov sú osoby verejne činné a ako pre takých je zo zákona povinnosť informácie zverejniť. Omnoho vážnejší, omnoho vážnejší útok na zákon o slobodnom prístupe k informáciám sme však zažili vo februári 2007. Vtedajšia poslankyňa vládnej koalície Edita Angyalová predniesla pozmeňujúci návrh k zákonu č. 147/2001 Z. z. o reklame, keď novým článkom jej návrh dopĺňal zákon č. 211 o slobodnom prístupe k informáciám a do § 14 sa snažila svojím návrhom vložiť formuláciu, že žiadosť nesmie byť zjavne nerozumná. Samozrejme, že aj po protestoch opozície nakoniec uznala nezmyselnosť tejto formulácie a stiahla, chvalabohu, hovorím a dodávam, chvalabohu, stiahla svoj návrh a na to aj skončila svoj mandát. No, chcem povedať, že po búrlivej debate a ostrých protestoch opozície, pripomínam túto situáciu preto, aby bolo jasné, že keď som povedal, že podporíme tento predložený návrh zákona, tak súčasne budeme veľmi pozorne sledovať tento návrh v druhom čítaní a urobíme všetko pre to, aby prípadné zmeny podobného druhu, ako boli predložené pani poslankyňou Angyalovou, sa v zákone neobjavili. Ďalšie problémy, len pripomínam, boli so zákonom na ministerstve financií a možno nie ani tak na ministerstve financií, ale na úrade vlády, keď pri žiadostiach pána Dostála o poskytnutie informácie o stanovisku ministerstva financií k verejno-súkromným partnerstvám pri výstavbe diaľnic úrad vlády podľa mňa znásilňoval zákon, len aby nemusel informáciu zverejniť pod rôznymi zámienkami a rôznymi právnymi odôvodneniami. Vtedy sa stalo aj to, že úrad dával dokonca rôzne odôvodnenia ako ministerstvo financií, takže aj z tohto dôvodu pripomínam, že budeme a mali by sme byť obozretní v opozícii. Toľko k pripomenutiu toho, čo sa dialo od nástupu novej vládnej koalície so zákonom o slobodnom prístupe k informáciám. Chcem ešte pripomenúť, že aj predseda Únie slabozrakých a nevidiacich Slovenska uviedol pre TASR 6. februára 2008, že bolo prisľúbené zo strany predkladateľa, ministra spravodlivosti, že v prípade snáh poslancov rozšíriť nad rámec návrhu predloženého ministerstvom spravodlivosti, minister využije svoje právo a návrh zákona stiahne z rokovania Národnej rady Slovenskej republiky. Neskôr sa síce objavilo stanovisko ministerstva spravodlivosti, že nemôže brániť právu poslancov predkladať pozmeňujúce návrhy. Chcem však zdôrazniť, že takisto minister má legitímne právo návrh zákona stiahnuť, ak bude nad rámec predloženého samotným predkladateľom. Opakujem teda, že my podporíme tento návrh do druhého čítania a pozorne budeme sledovať prípadné pozmeňujúce návrhy a zmeny zo strany poslancov, hlavne vládnej koalície a pokúsime sa zabrániť, aby sa do zákona nepresadili pozmeňujúce návrhy, ktoré budú zjavne nerozumné, aby som si spomenul na kolegyňu Angyalovú. Ďakujem pekne.