Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2013-06-05):
Dobré ráno, dobrý deň. Ďakujem za slovo, vážená pani podpredsedníčka Národnej rady Slovenskej republiky, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci. Považujem si ozaj za česť, a v tom pravom slova zmysle, že môžem teraz tu pred vami stáť a v mene všetkých pätnástich poslancov Obyčajných predniesť návrh zákona, ktorý predkladáme s úmyslom, ktorý vyplýva z podstaty samotného zmyslu vzniku zoskupenia, ktoré má iste viacero cieľov, ale ktoré už v tom štádiu, keď vôbec sa uvažovalo o tom, že či je šanca, aby takíto poslanci vstúpili na pôdu Národnej rady Slovenskej republiky, tak bolo možné vyhlásiť, že boj s jedným z najväčších ziel našej doby, aj keď iste nie je to výmysel našej doby, je to, čo týchto rôznorodých ľudí, ktorí naozaj svoju rôznorodosť aj priznávajú a nepovažujú za chybu, spája viac ako čokoľvek iné. Ja by som veľmi rád povedal, že je to kľúčová téma a veľmi stručne vám predstavil návrh, ktorý predkladáme. Nepochybne pri každom zákone je dôležitý účel. Tých účelov môže byť viac a tak je to aj v tomto prípade. Ale predsa len žiada sa mi povedať ten účel, ktorý je nad účelmi a ktorý považujeme za takpovediac svätý a dôležitý, a je to účel, ktorý by som mohol formulovať asi tak, ako snaha o zásadnú zmenu spoločenskej atmosféry v prospech uznania toho, že boj s korupciou je mimoriadne významný. A ozaj boj s korupciou treba považovať za niečo, čo je mimoriadne významné a čo spája ľudí všetkých, ktorí majú na mysli isté dobro. Tu by som chcel možno použiť príklad, lebo zmena atmosféry, to ešte žiadny zákon nedokázal. Zákon môže otvoriť dvierka, môže pustiť čistý vzduch, môže otvoriť prameň, ale taký zákon, takí poslanci, taký parlament, ktorí by dokázali zmeniť duch, atmosféru, nazeranie na nejaký vážny spoločenský problém, taký zákon ešte nikto nevymyslel a my si ani v tejto chvíli nemyslíme, že vám takýto dokážeme predložiť. Ale predsa skúsme si pomôcť príkladom. Dnes je Svetový deň životného prostredia. Je to deň, ktorý nás môže prirodzene spájať, a sviatok, ktorý môžeme považovať všetci za svoj, pretože životné prostredie je to, čo musíme byť, aj keby sme nechceli, a záujem na jeho fungovaní je dôležitý. Pozrime sa do minulosti, ako sa nazeralo napríklad na niečo také, ako je les a stromy. Vždy to bolo ctené ako niečo, čo je dôležitou súčasťou nášho životného prostredia? Nie. Museli tu byť zákony, musel tu prísť panovník, museli tu prísť záujmy, ktoré povedali, že asi to nebude celkom v poriadku, keď strom bude považovaný za čosi, čo nám vadí, čo nám zavadzia, čo nás znepokojuje. A prešli stáročia po zákonoch, ktoré múdri králi vymysleli, a predpokladám, že dnes neexistuje nik ani z nás, ani v spoločnosti, ktorý by mal pocit, že strom je niečo, čo ho ohrozuje, čo znevažuje a znehodnocuje jeho krajinu alebo čo mu spôsobuje nejaké ujmy. Ešte jeden príklad možnože menej lesnícky a viac historický. Všetci sme čítali kedysi v detstve Joža Nižnánskeho a jeho Choleru. Tiež vtedy bolo také ponímanie, že na vine tej cholery sú tí, ktorí dávajú tú dezinfekciu do studní a snažia sa to čistiť. Proste ľudia to vtedy nerozumeli tomu a museli prísť možno múdri vedci, ktorí to pretavili do zákonov, že bolo možné zdôrazniť, že to nie je trávenie a že to je práve to, čo dnes všetci prirodzene hygienu, čistotu považujeme za niečo, čo nás neohrozuje, ale čo nám pomáha. Takže to boli také krátke exkurzy na poukázanie toho, že ak si dávame za cieľ zmeniť spoločenskú atmosféru, tak je to cieľ iste neľahký, ale je to cieľ hodný stanovenia si, pretože to, čo žijeme, je skutočne v oblasti korupcie determinované aj tým, že považujeme túto záležitosť nie v spoločnosti za zvládnutú. Boj s korupciou je stále ako keby čímsi, čo nie je potrebné úplne trvalo žiť, lebo máme možnože iné, väčšie problémy. Predkladatelia zákona s týmto nesúhlasia a snažíme sa v jednotlivých bodoch, ktoré v tomto zákone sú, poukázať na dôležitosť takéhoto nazerania. Prejdem veľmi stručne týmto zákonom a podrobnosti si nechám do rozpravy. V tomto zákone je potrebné jednoducho si povedať, že komu je vlastne určený, kto je tým bojovníkom. Zákon veľmi jasne hovorí, že bojovníkom je každý občan, každá fyzická osoba, v tomto niet rozdielu. Ale navyše je tu možné považovať za bojovníka v zmysle tohto zákona aj všetky neziskové organizácie, občianske združenia, mimovládne organizácie a im podobné inštitúcie, ktoré majú vo svojom titule okrem iného aj práve riešenie tohto spoločenského problému alebo ho majú implicitne napísané, ale snažia sa o to. Samozrejme, ten cieľ – zmeniť atmosféru – neni jediný. Ak hovoríme o bojovníkovi, tak hovoríme o fyzickej alebo právnickej osobe, ktorej sme povinní a ktorej chceme týmto zákonom poskytnúť veľmi účinnú a všestrannú ochranu. Chceme jej poskytnúť pomoc, chceme jej poskytnúť isté návody, chceme jej uľahčiť jej prístup ku korupcii, k riešeniu tohto problému, k odstráneniu tohto problému a chceme vytvoriť aj isté predpoklady, ktoré by nemali byť podmienené len okamžitým záujmom, ale trvalým celospoločenským tlakom. V tejto veci možno je potrebné povedať, aj voči čomu vlastne bojujeme, aby tá korupcia, to slovíčko, ktoré tu lieta tak vo vzduchu a ktoré bude tu dnes toľkokrát skloňované, čo pod ňou chápeme. Trestný zákonník pozná, myslím, že 34 činov, ktoré sú považované aspoň v zmysle zákona, ktorý predkladáme, za korupčné trestné činy. Chcem tu upozorniť na dôležitý aspekt, že okrem korupčných trestných činov sme zaradili do nášho zákona aj nekalé praktiky, t. j. protispoločenské konanie, ktoré Trestný zákonník nekvalifikuje ako trestné činy, ale ktoré evidentne na základe skúseností, poznatkov pôsobia tak, že zhoršujú atmosféru spoločnosti a oberajú nás o hodnoty, ktoré by mali ostať v prospech všetkým. Veľmi dôležitá je otázka ochrany samotnej, pretože bojovník proti korupcii je veľmi často vystavovaný rôznym tlakom, a preto nepochybne jedna z dôležitých vecí musí byť otázka, ako chrániť človeka, ktorý sa rozhodne nasadiť svoj krk, svoju kožu a poukázať na javy, ktoré možno vidia všetci, ale ktoré zďaleka nie všetci sú ochotní a rozhodnutí pomenovať, pretože riziká s tým spojené sú nemalé. V tomto ohľade je potrebné zdôrazniť, že poskytuje tento návrh zákona veľmi širokú ochranu, a to jednoducho tak, že rozdeľujeme tú možnosť vystúpiť tak proti trestným činom, ako aj proti nekalým praktikám pod rôznou ochranou. Zákon veľmi presne determinuje, v ktorých prípadoch aký typ ochrany sa ponúka konkrétnemu bojovníkovi a je to typ ochrany, ktorý možno začína od utajenia oznamovateľa až po vytvorenie istej legendy, ktorá už aj je spojená s tými, ktorí sú možno vystavení obrovským tlakom a ktoré možno poznáme z nejakej literatúry, alebo aj Trestný zákonník to ovláda, proste ako absolútna zmena identity, ktorá umožní celoživotne takémuto bojovníkovi pod novou legendou stať sa niekým iným. Samozrejme, je to krajnosť, ale chcem upozorniť, že práve v našom zákone veľmi variabilne sa ponúka na základe rôznych možností rôzny typ ochrany. Čo je však dôležité spomenúť, náš bojovník proti korupcii v zmysle tohto zákona má vždy na ochranu právo. To znamená, že je len na rozhodnutí orgánu tým povereným, aký typ ochrany poskytne oznamovateľovi. Ale rozhodne nie je možné ochranu zamietnuť. To znamená, že je tu istota. Istota, ktorú ten človek, ktorý určite vstúpil do celého diania nie ako chladnokrvný James Bond, ale ako občan, ktorý sa bojí a ktorý už na niečo nechce pozerať, ktorý práve v tej fáze veľmi potrebuje. Je tu aj otázka osobitného vzťahu, ktorý tu riešime práve vo vzťahu k zamestnávateľovi. Je tu stanovená požiadavka a potreba, aby sa v takomto prípade stanovila aj súvislosť medzi samotným zamestnávateľom, ktorý je povinný vytvoriť také úpravy, aby oznamovateľ, jeho zamestnanec, mohol ostať aj v utajení a napriek tomu aby mal právo na informácie. Ak si pozrieme jednotlivé typy ochrany, sú rozpracované veľmi osobitne, veľmi špecificky. A chcem úprimne doznať v tomto dôvodnom slove, že to, čo sme zapracovali do zákona, skutočne prešlo niekoľkomesačným procesom konfrontácie, zvažovania a vyhodnocovania nielen skúseností našich členov Obyčajných, klubu a našich ľudí, ktorí s nami spolupracovali, ale že vstúpili do tohto zákona medzinárodné skúsenosti, ktoré sme ozaj zozbierali nielen z krajín z Európy, ale aj ostatných kontinentov. A práve preto tento proces bol impozantný a práve preto sa priznávam ako predkladateľ, že niektoré momenty tohto zákona, keď to porovnám z času, keď vznikali základné idey, ako by mali vypadať paragrafy, nazval by som to takými vianočnými paragrafmi, lebo kedysi som si ich dovolil tak laicky poslanecky zhrnúť niekedy práve cez posledné vianočné sviatky, a tomu, čo vám dnes predkladáme, je skutočne zásadný rozdiel, ktorý prešiel vďaka obrovskému úsiliu množstva ľudí, s menami, ktoré, verím, že vytvorili zákon, na ktorý môžeme byť svojím spôsobom hrdí – ale hrdosť neni asi to správne slovo –, o ktorom si myslíme, že má schopnosť byť vysoko funkčný. Hovoríme tu nielen o ochrane, ale dôležitá je aj podpora. Tá podpora má rôzne formy a budeme o nich tiež podrobne rozprávať. Veľmi často sme sa stretali s tým, že či tá podpora je ozaj dobre vyvážená. Sme presvedčení, že áno. Právna pomoc, právna ochrana, ale aj možnosť získať štátne vyznamenanie. Alebo odmena. To sú všetko rôzne varianty, ktoré môžeme podrobne preskúmať a podrobiť kritike, ale ktoré sledujú jedno, aby sa dodržali medzinárodné štandardy, ktoré sme si opäť nevymysleli na území Slovenskej republiky a ktoré sú známe. Aby ochrana ľuďom, ktorí chcú zabojovať proti tomuto obrovskému zlu, bola komplexná. Takže v tomto ohľade tiež nájdete v predkladanom zákone veľmi veľa podrobností, ktoré sledujú len jedno, nie aby bol zákon veľký, ale aby poskytoval veľkú ochranu. Čo by som chcel zdôrazniť na záver tohto stručného predstavenia, je moment, ktorý zaznieva tak možno skromne a nie je rozpracovaný do detailov, ale je jasne zdôraznený – otázka výchovy. Opäť, to nie je žiadna povedačka, ktorá hovorí o tom, že treba začať od detí, ale je to svätá pravda, že ak zlo, ktoré sa pre niektorých ľudí stáva prirodzenosťou a ktoré skutočne už ani necítia, tú hranicu, že či konám, alebo nekonám zle, korupčne, aby sa tieto veci jasne pomenovali už v detstve. A vôbec sa vám nezdá, že by malo byť neprirodzené, aby sme súčasť výchovného systému v našej krajine, súčasťou tohto systému urobili aj základné a zrozumiteľné tézy o tom, čo je a čo nie je v tomto ohľade správne. Jednoducho, ja to nazývam istou frajerinou v tom najlepšom slova zmysle, vychovávať v deťoch už od malička ich systémom a vzbudzovať u nich pocit, že je byť, je veľmi správne postaviť sa voči zlu a že to zlo treba považovať za prirodzené ohrozenie mňa samého, že to neni niečo mimo mňa. Ja som si dovolil tu pred vami rozprestrieť v mene celej našej obyčajnej pätnástky jeden plagát, transparent. Veľmi často tu hovorievame v posledných týždňoch, mesiacoch, a je to úplne správne, o nezamestnanosti. O tom, že obrovská armáda ľudí trpí nielen konkrétnym nedostatkom príjmu na základné životné potreby, čo je iste zlé, ale trpí aj čoraz viac sa zväčšujúcou medzerou odrezanosti medzi ľuďmi, ktorých deň je naplnený činorodosťou, a medzi ľuďmi, ktorí čoraz viac zúfalo obiehajú alebo už ani neobiehajú úrady a stávajú sa akýmisi vysídlencami na ostrove nezamestnanosti. Myslím si, že tento aspekt, tento nemerateľný a nefinančný aspekt môže byť ešte horší. A v našom zákone je veľmi jasná a veľmi stručná odpoveď a návod, ako vyriešiť tento zásadný problém. Veď 500 mil. eur, ktoré na spodnej hranici toho, čo máme k dispozícii, odhadujú rozsah ročnej korupcie, to je čiastka, ktorú keby sa nám podarilo zachrániť, a upozorňujem, to nie sú peniaze, ktoré sú akýmisi imaginárnymi akciami v nejakých bankových domoch, ktoré nemajú reálnu podobu. To sú reálne hodnoty, ktoré nám patria. Ak by sme ich vrátili, ak by sme tú bankovku, ja ju mám tu pri sebe (rečník zobral do rúk zväčšený formát symbolickej bankovky vo veľkosti A4), ak by sme tú takpovediac symbolickú 500-miliónovú bankovku posunuli týmto ľuďom, ktorí nám tam ubití na tej zemi ležia, tak by sme vyriešili čosi, čo by nehovorilo o desatinách percenta, ale o niekoľkých percentách od, možno skoro o tretine, o ktorú by sme mohli znížiť nezamestnanosť. Myslíte si, že to je fikcia? Myslíte si, že to je vec, ktorá sa nedá? Budeme o tom veľa rozprávať. Dá. A musíme sa o to pokúsiť. Pretože keď sme tu často sa spytovali, kde sú tie zdroje? Nuž, nuž tu sú. Sú v reálnych únikoch, ktoré sú spôsobené tým. A tým aj môžem skončiť, čím som začal, spôsobené jednoducho tým, že atmosféra v tejto spoločnosti ešte nepovýšila ľudí, ktorí majú odvahu, chuť a schopnosť zabojovať s korupciou, na to miesto, kde by mali byť, a nepovažujeme tento problém za tak pálčivý, aby sme ho uchopili a vyriešili. Ale my ho uchopiť a vyriešiť musíme. Pretože tá masa ľudí, tých 100-tisíc, 120-tisíc, ktoré by sme mohli sanovať z tejto bankovky, tá jednoducho patrí medzi občanov Slovenskej republiky. A tváriť sa, že tie peniaze sú fiktívne a nie reálne a že im vlastne patria a nevidieť to, to si nemôžme dovoliť. Takže chcem vás poprosiť, aby ste sa pozreli na návrh zákona, ktorý predkladáme, nie ako na niečo, čím sa chceme profilovať, nie ako na niečo, čo považujeme za súčasť akejsi povinnej poslaneckej práce, aby sme raz za čas niečím zaujali. Ja osobne pociťujem sám tento zákon ako za niečo, čo ma sem medzi vás prinieslo a čomu verím, že patrí medzi moje aj osobné povinnosti sa pokúsiť o presadenie. Idea na záver predstavenia. Strach. Budeme aj o strachu dnes hodne rozprávať. My musíme urobiť jeden elegantný presun, a to vďaka tomuto zákonu to môžme urobiť. Strach, ktorý dnes pociťujú mnohí tí, ktorí cítia, že by sa mali a mohli ozvať proti zlu, ktoré stretajú vo forme korupcie. A že majú na to aj právo, aj čisté svedomie, a napriek tomu ten strach majú a oni ho majú oprávnene. Ten strach týmto zákonom musíme presunúť na opačnú stranu. Ten strach musíme presunúť na tých, čo korumpujú a čo spôsobujú toto zlo, aby sa tí báli. Verím, že tento zákon môže k tomu veľmi účinne prispieť. A ja vás prosím o jeho podporu. Nie o podporu nás, ale o podporu tohto zákona. Alebo o podporu zákonov, ktoré budú aj v budúcnosti takýto nezdravý stav, ktorý je hrôzou, hrozbou, riešiť. Ďakujem pekne. Toľko na úvodné slovo.