Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-12-09):
Tak lepší sa to, lebo aj nejaká diskusia bola, aj kolegovia z vlády, z vládnych poslancov sa k tomu vyjadrili a vidíte, vyprovokovali ste ma k tomu, že musím vás doučiť v tom. Lebo my sme sa dopracovali aspoň k tomu, že môžeme predniesť tie návrhy. To chvíľku trvalo, hej, lebo tu, už tu bola vôľa, že, nieže vôľa, tu už bolo rozhodnutie, že nebudete ani prednášať, takže som rád, že sme si vydobyli naspäť právo, naše právo, ktoré máme, kolegovia, predniesť svoje návrhy. Ešte ako, ako dospieť k tomu, aby ste ich prečítali. Však? Ešte ako sa dopracovať k tomu, že by si ich niekto, aspoň niekto z klubu prečítal. Viete, že aby neurobil nad nimi kríž len preto, že to je opozičný návrh. Ale ja viem, že tu je stret dvoch koncepcií. Ja nechcem filozofovať, lebo ten, čo tu bol a už odišiel, ten mal, ale sekunduje mu kolega, ktorý prevýšil na podpredsedu, že parlament slúži na presadzovanie vládneho programu. Čiže vy máte. To je vlastne, parlament slúži na presadzovanie vládneho programu, ale ja si myslím, že parlament slúži na to, aby sa tu stretli nejaké koncepcie, nejaké vízie a cizelovali aj v diskusii a hľadali sa riešenia. To sú možno dva strety filozofické, ale ja ako poľnohospodár nebudem filozofovať. Ja len rozmýšľam, že ako vás primäť k tomu, aby ste to aspoň čítali. A ktorí si pamätáte, ktorí nie, ja som povedal, že ja predložím, stiahnem, predložím, stiahnem a aj preto, aby som vás primäl k tomu. A ja vám garantujem, že keď sa niekto vyjadrí k môjmu zákonu a povie, je to hlúposť ako dvere, alebo povie, neschválime to preto, lebo ty alebo vy, alebo neschválime to teraz, schválime to potom, to je jedno. Ale keď chcete korektný postup, ja vám poviem korektný postup. Nestiahnem ani jeden návrh, môj návrh zákona vtedy, keď vystúpi niekto zo SMER-u a povie k nemu svoje stanovisko. Keď povie hocijaké, úplne jedno aké, ale to znamená, že znova povýšime o stupienok ďalej. To znamená, že niekto sa k nemu vyjadrí. Nie je to vašou povinnosťou, tak ako je mojím právom ho stiahnuť. Takže môžeme o tom hovoriť, čo je viac, čo je menej. Čiže ja vám korektne hovorím, že keď niekto z vášho klubu vystúpi za túto ambonu, povie, tento návrh zákona je zlý preto, lebo, alebo hocičo povie, to je jedno, tak vám garantujem korektne, džentlmenská dohoda, nestiahnem ho. Keď však nie, tak, žiaľ, musím povedať, že prípad od prípadu použijem tento inštitút. Neviem, taký je svet. My sa proste k nejakým výsledkom musíme dopracovať. Už teraz sme trošku polepšili. Aspoň môžeme tu povedať, čo chceme, už bola vôľa nám aj to zakázať. Prosím vás, pán kolega Petrák, prosím vás, dajte si, pozrite si to v kľude. Nikto nehovorí, že nemôžete predávať s osobitným zreteľom. Nikto to nehovorí, ani prenajímať. Hovoríme v tomto návrhu, že upravíte to tak, že keď sa rozhodnete to urobiť s osobitným zreteľom, tak umožníte niekomu, kto má na to iný názor a je pripravený ponúknuť viac, že sa môže, že môže ponúknuť viac. Proste vy umožníte niekomu ponúknuť viac. Dokonca zákon hovorí, že o koľko viac, aby to bolo relevantné, aby to nebolo o euro, o päť eur. Rozumiete, aby to bola suma, ktorá je relevantná k tomu. Čiže my hovoríme: dovoľte niekomu ponúknuť viac. Keď ponúkne o 20 % a viac, tak jedine, čo sa od vás chce, pán Petrák, vám to hovorím, tak jediné, čo sa od vás chce, aby ste ten bod zaradili do bodu programu toho zastupiteľstva pred tým bodom, ako budete rokovať. Nikto vám neupiera právo to predať, prenajať hodným osobitného zreteľa. Ale dáte to pred to a môžete kľudne zahlasovať, že nie, že neakceptujete. A vtedy presvieti vás tá hodnosť osobitného zreteľa. To je, o čom chceme hovoriť, lebo ten inštitút bol primárne zavedený na to, že je to hodné osobitného zreteľa. Takže keď to je, tak je kľudné, ale keď to nie je, tak žiaľ, vtedy to bude svietiť. Vtedy to bude svietiť, lebo potom bude bod 37, predaj pozemku XY za 100-tis. eur a následne bude bod 38, predaj toho istého pozemku za 40-tis. euro. A možno, niekoho možno bude zaujímať, no ej bisťu, ale kde je tých 60-tis. euro? A teraz je na vás, na poslancoch, na primátorovi, na starostovi povedať: vážení, tých 60-tisíc, viac sme nezobrali preto, lebo. Nech sa páči, pripravte si argumentáciu, choďte do kulturáku, choďte to tým ľuďom vysvetliť a poviete, prečo ste prijali toto rozhodnutie. Nikto vám neupiera to právo rozhodnúť, ale musíte ho vedieť zdôvodniť. O to ide. Musíte sa vedieť postaviť čestne pred tých ľudí a povedať, preto a hotovo, držte si to, stojte si za tým. Konečne treba pochopiť jednu vec, že vy nerozhodujete o svojom majetku. Ja žasnem niekedy, jak si niekto myslí, že voľbami sprivatizuje mestský majetok. Ja niekedy žasnem, že ľudia si ako keby chytili po voľbách, po úspešných voľbách na LV-čko majetok mesta. Akože (povedané so smiechom) pripísal sa im na LV-čko všetkým poslancom. Nie je to tak, vážení. Vy len v tom čase a priestore spravujete ten majetok a vašou povinnosťou, no len žiaľ, to tak nevnímame, je spravovať ho čo najefektívnejšie, čo najhospodárnejšie, čo najlepšie. Ja viem, že to sú už klišé, to už nikto nepočúva. Lebo už aj koniec-koncov nemáte čo spravovať, lebo už všetko je predané. Ale, prosím vás, toho málo, čo zostalo, tento návrh hovorí o tom, že umožníte niekomu dať viac a umožníte mu o tom hlasovať. Niekto chce dať viac. Nie je zlomyseľný, nie je zlý, chce len proste, tiež chce ten pozemok, je ochotný dať viac, tak mu dovoľte dať viac. Aspoň o tom hlasujte. Nikto vás nenúti mu to predať. Je to nejaká para, para súťaž. Nie je to, no keď ste sa už rozhodli s osobitným zreteľom. Vždycky je najkorektnejšie ísť normálnou súťažou. Ale ešte to, ja neviem, chápeme, pán Petrák? Chápete už teraz alebo nie? Ani nepočúvate. Viete, ťažko sa tu robí. Fakt sa tu ťažko robí. Len to je presne o tom, že nerozprávate o vašej stodole. Nerozprávate o vašich desiatich ároch, ale to sú 10 árov stodolatých ľudí, tých ľudí, ktorí sa v tom narodili a ktorí vám dali tú dôveru, ktorú vy častokrát zneužívate, aby ste s tým hospodárili čo najefektívnejšie. A zákon je na to, aby to tak bolo, sa tvoria tu. To je celé, ľudia moji zlatí. To je celé. Tuná je zákon, ktorý to pomôže a nikto, tu to nikoho nezaujíma. Nikoho to nezaujíma a nevedia, o čom hlasujú, ani nevieme, čo je v texte, nevedia ani, čo je v tele zákona, celé zlé. A presne tak, pán kolega Bublavý, mierne musím, nekorektné to bolo, lebo naozaj to, že išiel, to je úplná náhoda, že majetok vyšších územných celkov, majetok obcí, to je úplne synergicky spojené. To sa musí predložiť v jednote. A ja vám teraz sľúbim, že vzhľadom k tomu, že tu bola aká taká diskusia o vyšších územných celkoch, ale v zásade sme rozprávali aj o majetku obcí, tak za, o ob tento bod bude obcí a tam budem do minúty, dobre? Lebo to zjednodušíme. Len to úplne synergicky spolu súvisí. Takže fakt to bolo mierne nekorektné, že ste to takto potrebovali povedať. Neviem, na čo to bolo dobré, no. Dá sa, nedá sa. Nedá sa. No škoda, nedá sa, ale pre pamäť tohto miesta bol som tu, povedal som to, z toho mála, čo zostalo, sa dalo ešte možno niečo zachrániť. Mohlo sa dať zaplatiť viac, mohli ste niekomu, nezáležalo. Nezáležalo. Ja viem, že tu na niečom úplne inom záleží. Však sa dozvedáme dennodenne, na čom tu vlastne záleží. Dennodenne sa tu dozvedáme, na čom tu záleží, na čom sa dá zarábať. Viete, čo sa dalo, sa predalo, mestám zostali len chodníky, ešte zostali obedy pre pacientov, ešte cétečka. (Povedané so smiechom.) Ja neviem, do čoho sa ešte kto vrhne. Ja neviem, tu čo ešte sa bude dať sprivatizovať. Kostoly, lebo neviem. Podľa mňa budú, ešte poplatky za omše budete vyberať. Alebo poplatky za, ja neviem ešte. Fakt si neviem, rozmýšľam, že čo, na čom by sa dalo ešte. Už daň zo vzduchu, to už je za hranou, ale však na niečo prídete. Ďakujem.