P. Hrušovský, predseda NR SR: (2005-12-14):
J. Drgonec, poslanec: Ústavnoprávny výbor uznesením z 29. novembra 2005 ma určil za spravodajcu k návrhu Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien, na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 564/2001 Z. z. o verejnom ochrancovi práv v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Podľa § 73 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku podávam v prvom čítaní spravodajskú informáciu. Predložený návrh zákona obsahuje po formálno-právnej stránke náležitosti, ktoré sú uvedené v § 67 a 68 zákona o rokovacom poriadku ako aj náležitostí určené v legislatívnych pravidlách. Zo znenia návrhu zákona je zrejmý účel navrhovanej úpravy. Návrh zákona nadväzuje na zmenu ústavy, ktorá bola predmetom rokovania pred hlasovaním a úzko súvisí s týmto návrhom. Z dôvodovej správy vyplýva, že navrhovaná zmena predmetného zákona nemá dopad na štátny rozpočet, životné prostredie a neovplyvní zamestnanosť. Osobitná časť dôvodovej správy obsahuje odôvodnenie jednotlivých ustanovení návrhu zákona. Doložka zlučiteľnosti návrh zákona s právom Európskej únie spĺňa náležitosti určené v čl. 3 legislatívnych pravidiel tvorby zákonov. Opäť dovoľte malé odbočenie, k vlastnému názoru. Predložený návrh zákona pokladám za dôležitý a užitočný, bez takéhoto návrhu zákona by sa nedala realizovať tá zmena ústavy, ktorá pred momentom prešla do druhého čítania v pléne Národnej rady Slovenskej republiky. Pokiaľ ide o predložený návrh zákona, myslím si, že bude v ňom treba ustriehnuť dva momenty. Po prvé, ochranca práv alebo teda verejný ochranca práv dostáva právo v súvislosti so spracúvaním podnetov viesť údaje o osobe, ktorej sa týkajú, širokého spektra osobnostných kvalít. Dostali sme sa do paradoxu tohto návrhu, pretože ochranca základných práv sa z návrhu zákona stáva porušovateľom jedného zo základných práv Ústavy Slovenskej republiky. To si nemyslím, že je stav, ktorý by sme na konci mali zakotviť. Druhá záležitosť, je to otázka nečinnosti a právomocí verejného ochrancu práv vo vzťahu k nečinnosti iných orgánov verejnej moci. Nečinnosť orgánov verejnej moci je v tomto štáte asi najväčším neduhom, ktorý vôbec existuje a ktorý bráni existencii právneho štátu. Je teda naozaj veľmi užitočné, keď sa právomoci verejného ochrancu povedú v smere boja s nečinnosťou orgánov verejnej moci, ale opäť sa dostávame do možného stretu, do konfliktu právomocí, pretože nečinnosť orgánov alebo výkonných orgánov je predmetom úpravy Občianskeho súdneho poriadku v časti, kde upravuje správne súdnictvo, a určite efektívnejším prostriedkom je činnosť súdov alebo možnosť súdu výslovne uložiť nečinnému orgánu, aby v súdom určenej lehote začal konať alebo vybavil vec, než postavenie verejného ochrancu práv, ktorý tie právomoci, ktoré súdy majú, nikdy mať nemôže. Keď sa vrátim k formálnym náležitostiam, podľa § 73 zákona o rokovacom poriadku odporúčam, aby sa Národná rada Slovenskej republiky uzniesla, že podľa § 73 ods. 3 písm. c) rokovacieho poriadku prerokuje tento návrh zákona v druhom čítaní. V súlade s rozhodnutím predsedu Národnej rady Slovenskej republiky č. 1392 z 27. októbra 2005 podľa § 74 rokovacieho poriadku navrhujem, aby návrh zákona prerokovali tieto výbory: po prvé ústavnoprávny výbor, po druhé výbor pre financie, rozpočet a menu, po tretie výbor pre verejnú správu a po štvrté výbor pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien. Za gestorský výbor navrhujem ústavnoprávny výbor. Odporúčam, aby výbory predmetný návrh zákona prerokovali v druhom čítaní do 30 dní a gestorský výbor do 31 dní od prerokovania tohto návrhu v prvom čítaní na schôdzi Národnej rady Slovenskej republiky. Pán predseda, otvorte, prosím, rozpravu.