Zajac, Pavol, poslanec NR SR (2014-02-05):
Ďakujem veľmi pekne, pani predsedajúca. Dámy a páni, na tejto schôdzi Národnej rady Slovenskej republiky máme šesť návrhov zákonov, ktoré sa dotýkajú nejakým spôsobom spotrebiteľských úverov, nebankových, pôsobenia nebankových spoločností a pôsobenia exekútorov. Jeden z nich je vládny návrh zákona, ministerstva hospodárstva, ktorý rieši predaj na diaľku, ale dotýka sa aj ďalších zákonov. Ďalší predkladajú vládni poslanci za stranu SMER, tí riešia problematiku spotrebiteľských úverov, boja proti nebankovkám, tri návrhy zákona predkladá Lucia Žitňanská spolu s kolegom Miroslavom Beblavým, jeden návrh predkladám ja o spotrebiteľských úveroch a jeden predkladá Alojz Hlina. Prečo k tomu došlo, že takáto iniciatíva poslancov Národnej rady, ale aj vlády k tejto problematike? Nuž preto, že na súdoch máme jeden milión exekúcií, z nich väčšina je od nebankových spoločností. Predsedníčka sudcov, Združenia sudcov Slovenska hovorí, že niekoľko exekučných úradov blokuje činnosť našich súdov. Hovorí o tom štátna tajomníčka ministerstva spravodlivosti a denne sa stretávame s občanmi, ktorí nevládzu splácať niekoľko stovák, tisíc percent nebankovým spoločnostiam. Ako k tomu došlo? V roku 2010, v marci roku 2010 vláda Roberta Fica priniesla do parlamentu návrh zákona, ktorým sa zrušil zákon, na základe ktorého boli ohraničené stropy pri nebankových spoločnostiach, teda pri spotrebiteľských úveroch. Doniesol to do parlamentu minister financií Ján Počiatek, gestoroval to predseda finančného výboru Jozef Burian, ale za nich mal zodpovednosť ako predseda vlády Robert Fico, bol to vládny návrh zákona a títo traja páni spustili na Slovensku úžernícky klondike. Nebankové spoločnosti, pôžičkárne vyrástli ako huby po daždi a začali ponúkať občanom Slovenska spotrebiteľské úvery, kde po nich žiadali vysoké úroky, ale aj rôzne poplatky, a tým pádom občania Slovenska nevládali toto splácať, nato nastúpili rozhodcovské súdy, ktoré veľakrát s týmito nebankovými spoločnosťami spolupracovali, a následne nastupuje exekútor, ktorý si túto vraj oprávnenú pohľadávku vymáha. Samozrejme, to sa neudialo hneď, ale postupne, až v roku 2012 s hrôzou sme zistili, že na Slovensku máme len za rok 2012 540-tisíc exekúcií. V našom navrhovanom zákone – poprosil by som technikov o premietnutie tabuľky. (Premietanie tabuľky na obrazovkách v rokovacej sále.) V našom navrhovanom zákone... (Reakcie z pléna.) Nemám to väčšie. Dobre. V našom navrhovanom zákone sa snažíme navrhnúť to, čo tu do toho marca 2010 platilo, a to maximálne stropy pri spotrebiteľských úveroch. Do roku 2010 sa hovorilo o odplate, maximálnej odplate, ktorú spotrebiteľ má zaplatiť, my v tomto navrhovanom zákone používame celkové náklady spotrebiteľa. Tieto celkové náklady spotrebiteľa sa nachádzajú už dnes v zákone o spotrebiteľských, teda pri spotrebiteľských úveroch v § 2 ods. g), v úvode pri uvedení návrhu zákona som to prečítal, čo všetko sú celkové náklady spotrebiteľa. Naozaj celkové náklady spotrebiteľa zahŕňajú všetky poplatky, ktoré spotrebiteľ musí zaplatiť tomu, kto mu poskytne pôžičku, a tieto, tieto celkové náklady spotrebiteľa, navrhujeme, aby svojou vyhláškou ministerstvo financií ako pri jednotlivých úveroch, svojou vyhláškou vydalo, a predkladáme aj návrh vyhlášky a definujeme, že tento, tieto celkové náklady spotrebiteľa nesmú prevýšiť sumu, ktorá zodpovedá dvojnásobku priemernej hodnoty ročnej percentuálnej miery nákladov, alebo teda súčasne nesmie prevýšiť sumu, ktorá zodpovedá štvornásobnej hodnote váženého priemeru ročnej percentuálnej miery nákladov. Dámy a páni, v návrhu zákona nie je nikde definované slovo úžera, ale týmto maximálnym stropom, ktorý nemôže byť viac ako štvornásobok vážených priemerov, ten vážený priemer je dnes na úrovni zhruba 17,5 %, krát 4 znamená, maximálne náklady spotrebiteľa by nemohli byť viacej ako 70 %, plus pri ďalších typoch jednotlivých úverov by to mohlo ministerstvo rozčleniť. Tabuľku, ktorú som vám ukázal pred chvíľou, je len ilustračná a ministerstvo by mohlo jednotlivé typy úverov rozčleniť ešte aj inak. Ale ten strop, ten štvornásobok vážených priemerov zo všetkých úverov, ktoré boli poskytnuté a ktoré eviduje Národná banka Slovenska, celkové náklady spotrebiteľa by nesmeli byť vyššie ako tento štvornásobok vážených priemerov. Tento štvornásobok vážených priemerov považujeme za hranicu úžery. Sme presvedčení o tom, že tento strop musí byť jasne exaktne zadefinovaný, aby všetkým, ktorí poskytujú pôžičky, ktorí zastupujú poškodených klientov na súdoch, ale aj samotným sudcom, aby bolo jasné, že ten, kto bude pýtať viac, ako je tento strop, tak jeho zmluva bude neplatná a klient bude mať vrátiť tomu, kto mu požičia, iba istinu. Sme presvedčení, že takto zadefinujeme úžeru. Podobný návrh zákona predkladá aj Lucia Žitňanská spolu s Mirom Beblavým. Oni definujú tento strop ako 70 % plus základný úrok Európskej centrálnej banky. A niečo podobné navrhujú aj v svojom návrhu zákona aj poslanci za stranu SMER, kde definujú najväčšiu maximálnu prípustnú odplatu, ktorú navrhujú ako dvojnásobok všetkých, priemeru bankových úverov. Ja už som, keď predkladali tento návrh zákona, povedal, že túto definíciu nemajú v tej vyhláške, ktorú predkladajú úplne striktne a jasne vymedzenú, a ponúkal som im, aby sa pozreli na nami navrhované riešenie, a ak by teda neprešiel náš návrh zákona, sme ochotní spolupracovať a ponúknuť naše riešenie, ktoré by bolo zahrnuté nimi do ich návrhu zákona, ktorý už prešiel prvým čítaním a má pravdepodobne väčšiu šancu prejsť, a teda prejsť v Národnej rade aj cez druhé čítanie. Takže v druhom čítaní sme ochotní vylepšiť ich návrh zákona, aj tento maximálny strop úrokov, plus sme povedali, Lucia Žitňanská to navrhla, že sme ochotní zapracovať aj ďalšie návrhy opozície do vládneho návrhu zákona. Ďakujem za pozornosť.