Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2013-03-25):
Ďakujem, pani podpredsedníčka. Tak, ako odzneli niektoré námietky alebo poznámky, ktoré samozrejme boli rozumné, tak pár slov k nim. Pán poslanec Rydlo a jeho niekoľko kolegov dali jeden zákon, ktorý bol rozsiahly, by som povedal, mal relatívne maximalistické požiadavky a mal, žiaľ, musím povedať, aj keď to bola moja srdcovka, aj vtedy veľa legislatívnych nedostatkov a drobností. Bolo to vtedy šité horúcou ihlou. A aj požiadavky na financie boli vysoké. Aspoň päťkrát také, možno šesťkrát, ako sú dnes. A proste platy na úrovni veľvyslancov, a tak ďalej, vedecká rada celá platená, a tak ďalej. Nebolo to celkom reálne. Čiže v tomto smere pán prezident tieto námietky napísal. A fakt, že bolo to ku koncu obdobia, keď už parlament nemal sily, aby to nejako upravil a z toho niečo spravil. Čiže celé sa to, celé to išlo do stratena. Čiže ako základný vzor bol tento zákon, ovšem odvtedy sa celkom posunul niekde inde, po mnohých pripomienkových kolách a rozumných názoroch, najmä ministerstva financií, sa proste, to išlo niekde inde. Čiže tento zákon je celkom iný v podstate, ako bol ten predchádzajúci. No personálne, samozrejme, musia to byť špičkoví odborníci, vedci, nie politici, z oblasti histórie. Musia mať jazykové znalosti, najmenej latinčinu, nemčinu, maďarčina je veľmi dôležitá, pretože to mnohé veci idú z Uhorska tam, taliančinu a tak ďalej. Čiže to nemôžu byť nejakí mladí chalani, ktorí chcú ísť na nejakú stáž a niečo tam študovať. Musia to byť špičkoví odborníci. Je ich dosť na Slovensku a sú roztriedení po celom Slovensku, po katedrách histórie, a teda to, čo v minulosti nemali, budú mať možnosť sa zúčastniť týchto konkurzov s rozumnými projektmi a rozumnými námetmi. Čo sa týka námietky pána poslanca Osuského, ona bola povedaná aj na výbore. A je správna v podstate. To nebude ústav. To bude jedna skupina vedcov, ktorá bude asi dislokovaná v priestoroch Zastupiteľského úradu v Ríme alebo Slovenského inštitútu v Ríme, tam je 18 bytov, štvorposchodová budova. Čiže je tam veľa kancelárií, celé podzemie vlastne patrí Slovenskému inštitútu kultúrnemu, ktorý tam má veľmi dôležitú úlohu. V Taliansku je hlavnou vstupenkou našou do Európy, je to talianska práve kultúra. A teda napríklad riaditeľ toho inštitútu by mal byť automaticky aj zástupca riaditeľa toho Slovenského historického ústavu. A teda taká výkonná by bola tzv. rada ústavu, kde by bol riaditeľ, riaditeľ Slovenského inštitútu a nejaká zmluvná sila, ktorá by z toho okolia bez nároku na ubytovanie vlastne raz za čas v týždni tam prišla. Určite si tiež myslím, že musí byť ten riaditeľ špičkový vedecký pracovník, ktorý teda nielen bude si svoju tému sledovať a bude troška tam tých strážiť ľudí. Tak nateraz sa plánovalo troch ľudí na 12 mesiacov, čo je napríklad šesť ľudí na pol roka alebo dvanásť ľudí na tri mesiace. Takže to sa ešte uvidí, to už závisí od nich. Teda určite by bolo dobré, ale to je už vec, by som povedal, tej vedeckej rady alebo aj ministra, že proste toto sa tam nejakým spôsobom, lebo tá príloha finančná je vlastne tak, ako dôvodová správa a ďalšie dokumenty o zlučiteľnosti s Európskym právom, a tak ďalej, sú vlastne prílohy, nie je to priamo v zákone. Čiže toto už bude kompetenciou snáď aj tých ďalších ľudí, ktorí sa budú na tom podieľať. Takou vážnou námietkou alebo pripomienkou je vlastne to, čo povedal pán poslanec Hrušovský. Čiže pán poslanec Osuský, skutočne máte pravdu, neviem, prečo by mali tí vedci ísť na báze diét a riaditeľ s fixným platom, ktorý samozrejme sa nedá zrovnávať s platom hocakého bankového úradníka u nás, ale predsa je väčší. Ako on by kľudne mohol ísť s nejakým príplatkom doslova tak, ako tí vedci. Ale to už nechávam na tú vedeckú radu. Vedecká rada budú odborníci z celého Slovenska, proste historici, a tak ďalej, ktorých si menujú katedry, menujú vysoké školy, univerzity, akadémia, čiže tam určite k tomuto môže prísť. K tej námietke pána poslanca Hrušovského, lebo samozrejme aj my sme od začiatku mysleli, že Slovenský historický ústav bude v Ríme. Len ministerstvo financií nám poslalo veľmi dôležitú informáciu, ja vám teda časť z toho prečítam. Je to vlastne priamo list ministra, kde nám povedal toto, že ústav, keď bude riadený ako rozpočtová organizácia zapojená na štátny rozpočet prostredníctvom kapitoly ministerstva školstva, tak podľa zákona č. 523 o rozpočtových pravidlách verejnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov musí mať, by mal právnu subjektivitu, ale sídlil na území Slovenskej republiky. Čiže by sa mu neposkytovali dotácie zo štátneho rozpočtu tak, ako to sa navrhuje, ale zostavoval by sa vlastný rozpočet v rámci kapitoly ministerstva školstva. Tak sa to predpokladá. Čiže ústav by mal zároveň v zákone priamo zakotvené svoje pôsobnosti, ktoré môže vykonávať aj na území iných štátov. To sa aj stalo. Béčkom bolo, že by bol ústav tzv. preddavkovou organizáciou kapitoly štátneho rozpočtu ministerstva školstva. V tomto prípade by ústav nemal právnu subjektivitu, ale mohol by mať sídlo v Ríme, a bol by financovaný podobne ako zastupiteľské úrady v pôsobnosti teda ministerstva zahraničných vecí, ktoré pôsobia v zahraničí a hospodária so zvereným preddavkom. Toto by bolo celé sa otočilo a pôvodný návrh bol taký. Ale pán minister Lajčák oprávnene napísal list, mám ho aj tuná, kde veľmi všetko podporil, ale zároveň povedal, že veda a výskum patrí ministerstvu školstva. Čiže ono musí byť tým gestorom. No a za c) ešte nám povedali, ústav bude verejnoprávna inštitúcia zriadená zákonom, právnická osoba sui generis. V rámci tejto alternatívy by mohol byť ústav zriadený ako verejnoprávna inštitúcia so sídlom na území Slovenskej republiky s tým, že zákon by mohol ustanoviť, že sa mu každoročne poskytnú dotácie z rozpočtu ministerstva školstva. Ministerstvo školstva by však nemohlo plniť žiadnu zriaďovateľskú ani gestorskú funkciu. Ak bol ústav zriadený takýmto spôsobom, celá úprava hospodárenia a spôsobu nakladania s finančnými prostriedkami musí byť predmetom návrhu zákona, keď zákon o rozpočtových pravidlách, ktorý som citoval, neupravuje hospodárenie právnických osôb sui generis. Čiže z týchto troch možností, to boli mantinely ministerstva financií, priamo ministra, sme si vybrali tú prvú, že ústav bude rozpočtová organizácia zapojená na štátny rozpočet prostredníctvom kapitoly ministerstva školstva, a že teda vtedy ovšem musí mať sídlo na území Slovenskej republiky a vonku bude mať svoju činnosť tak, ako je to v tom zákone. No chcem upozorniť, že vlastne riaditeľ a jeho pracovníci budú v Ríme. Tá vedecká rada bude občas ad hoc tu zvolávaná, čiže nejaká inštitúcia nová alebo budova, alebo trebárs kancelária v Ríme, ktorá bude toto, bude snáď na ministerstve školstva, ale žiadna nová inštitúcia tým si myslím, že nevznikne. A preto sme našli tento nieže kompromis, ale akceptovali návrh ministra ad a). To je ako na odpoveď pánovi poslancovi Hrušovskému. Záverom by som chcel povedať aj ja svojim mladým kolegom, že ako právnici mi skutočne pomohli v tom. Ja som predsa len bývalý matematik, no, ale už voľačo som sa aj naučil, aj v tomto parlamente, aj v svojom živote dlhom, ale ďakujem im. A bola to pekná spolupráca, ja dúfam, že ešte nie posledná. Ďakujem pekne.