M. Sabolová, poslankyňa: (2007-12-11):
Pôvodné znenie ustanovenia § 3 ods. 5 zákona č. 151/2002 Z. z., keď bol v roku 2002 prijatý v Národnej rade, znelo: „Génové techniky sa smú používať na genómoch všetkých organizmov vrátane mikroorganizmov.“ Tam bola špecificky uvedená veta: „Je zakázané ich vykonávať na ľudských genómoch.“ Podľa názoru odborníkov ide o odborne nesprávny, zbytočný, široký rozsah požiadavky zákona. Jej uplatnenie by znamenalo, že nemožno vykonávať žiadne zásahy do ľudského genómu v žiadnej bunke ľudského pôvodu. Celý ľudský genóm obsahuje totiž každá bunka tela, ktorá má bunkové jadro, a teda aj genómy somatických telových buniek. To by znamenalo zákaz akéhokoľvek genetického výskumu využívajúceho génové techniky vrátane výskumu a vývoja diagnostických a liečebných prostriedkov a postupov, čo zrejme nebolo v roku 2002 úmyslom zákonodarcu. Zrejme preto došlo aj k novelizácii zákona v roku 2005, keď zákonom č. 77/2005 Z. z. bolo toto znenie § 3 ods. 5 novelizované takto, bola to len jedna veta: „Génové techniky je zakázané vykonávať na ľudských bytostiach.“ Opäť podľa názoru odborníkov je odborne nesprávne formulovaný obsah aj rozsah požiadavky zákona a génové techniky sa nemôžu vykonávať na ľudských bytostiach, ale vždy na konkrétnom genóme, t. j. genómoch konkrétnej bunky, resp. buniek, a to či už in vivo, v živom organizme, alebo in vitro v skúmavke, ohľadom rozsahu požiadavky, tak ako som to už hovorila, že by nebolo možné vykonávať ani tie diagnostické a liečebné postupy. Táto novela zákona (tlač 469) v bode 5 § 3 ods. 5 hovorí nasledovné, prečítam celý návrh, ako by znel: „Génové techniky je zakázané vykonávať na germinatívnych bunkách človeka s cieľom zmeniť jeho fyziologické charakteristiky. Možno ich však používať na diagnostické a terapeutické účely.“ Predkladateľ, a tu si dovolím povedať, že skôr by som očakávala, že v tejto časti bude predkladateľom zákona ministerstvo zdravotníctva, lebo je to dosť vážna výhrada moja, alebo oveľa väčšia spolupráca týchto dvoch rezortov, vo svojej dôvodovej správe uvádza, že novelizácia je v súlade so smernicami EÚ, je veľa odrážok v dôvodovej správe, a že nevyhnutnej miere reaguje na niektoré nepresnosti transpozícií smerníc vyplývajúce z úradných prekladov smerníc a že reaguje na nové zákony týkajúce sa nakladania s geneticky modifikovanými organizmami vo verejnom zdravotníctve a poľnohospodárstve. Vážne je však to, že v § 3 ods. 5  je uvádzaná nepresná formulácia, ktorá, ako sa môže zdať, chce rozšíriť používanie genetických technológií aj na zárodočných bunkách, formulácia novely, ktorá sa zrejme snaží riešiť odborné a etické stanovisko. Formulácii chýba jednoznačné odborné stanovisko rezortu zdravotníctva, ktoré mi chýba aj v dôvodovej správe navrhovanej novely. Ako z chronológie vidno, všetky ustanovenia zákona, ktoré sme mali možnosť vidieť, či ide o pôvodné znenie alebo novelizované prvé alebo druhé, majú nejednoznačnú terminológiu. Nedefinujú dostatočne génovú, genetickú techniku či metódu. V skutočnosti teda nie je jasné, či v úprave nejde predkladateľovi o používanie genetických technológií na genóme ľudských germinatívnych zárodočných buniek. Aj keď takéto zásahy do genómu germinatívneho bunkového radu človeka sa všeobecne považujú za neprijateľné a v mnohých krajinách sú explicitne zakázané zákonom, je to aj teda v Slovenskej republike, ktoré sú v zákone napr. o lieku č. 140/1998 Z. z., je tu istá obava. V prípade zlej formulácie možno jedného paragrafu zákona môžu vzniknúť problémy pri výklade. Aj keď budem možno trošku predlžovať rokovanie o tomto bode, pokúsim sa vám prečítať odborné stanovisko k tejto spomínanej oblasti novelizácie zákona. Po prvé. Zásahy na genóme ľudských telových somatických buniek nepredstavujú dodatočný etický problém k etickým problémom biomedicínskeho výskumu vrátane genetického výskumu, ako aj výskumu nových diagnostických liečebných postupov vrátane postupov využívaných genetickej techniky. To je tak, ako uvádza zákon o zdravotnej starostlivosti, zákon o lieku. Hovorím o genóme ľudských telových somatických buniek. Takéto zásahy totiž nie sú prenášané na potomstvo, na tieto bunky. A sú účinné a prítomné len počas života daného organizmu, a teda aj človeka. S jeho smrťou možnosť ich prenosu na potomstvo a možnosť ovplyvnenia genofondu danej populácie organizmov a ďalších generácií organizmov zanikajú. Zásadným je však požiadavka zaistenia bezpečnosti takýchto zásahov, aby nechcene nemohlo pri nich dochádzať k zásahom, ako je uvedené. A teraz to čo by mohlo byť vážne, ak bude nepresná formulácia. Po druhé, zásadným etickým problémom sú zásahy na genóme ľudských germinatívnych buniek (ľudské vajíčko, spermia), príp. buniek, ktoré by v budúcnosti vo svojich ďalších generáciách a vývoji mohli takýmito bunkami sa stať, viď novšie možnosti molekulárnej, celulárnej biológie a genetiky, napr. na bunkách ľudského embrya a plodu alebo bunkách, z ktorých sa neskôr vyvinú pohlavné žľazy, gonády vrátane germinatívnych buniek. Prvým dôvodom takejto obavy je, že takéto zásahy sa môžu preniesť na potomstvo a sú účinné a prítomné aj po smrti daného organizmu, u ktorého by vykonané vrátane možnosti ovplyvnenia genofondu danej populácie organizmov a ďalšej generácie mohli mať dosiaľ nepredvídateľné dôsledky. Ďalším etickým neprijateľným aspektom je manipulácia genetickej identity genómu nového jedinca človeka ešte pred počatím, príp. v jeho včasnom embryonálnom alebo fetálnom štádiu vývoja, t. j. manipulácia jeho genómu, genómu všetkých budúcich buniek jeho tela, a to i somatických aj germinatívnych. Preto takéto zásahy z uvedených dôvodov sa v súčasnosti nepripúšťajú ani s cieľom terapie. To máme v zákonoch o zdravotnej starostlivosti a liekoch. Teda diskutovateľnou zostáva možnosť povoliť génové techniky na ľudských germinatívnych bunkách in vitro (v skúmavke) v rámci biomedicínskeho výskumu so súčasným ustanovením, že tieto geneticky modifikované ľudské germinatívne bunky je absolútne zakázané používať na účely asistovanej reprodukcie človeka. Vo všeobecnosti sa však takéto uvoľnenie použitia techník génovej či genómovej manipulácie považuje za rizikové z hľadiska otvorenia cesty v ich neskoršej aplikácii in vivo. A považujem teda za vhodné neumožniť takéto využitie génových techník v zákone. V rámci tohto stanoviska je potrebné v uvedenom kontexte rozumieť aj ustanovenie § 4 ods. 2 v druhej vete zákona: „Na účely tohto zákona sa za organizmus nepovažuje ľudský organizmus.“ To by mohlo znamenať, že diskutované ustanovenia § 3 vecne nepatria do tohto zákona, ale do zákona o zdravotnej starostlivosti č. 576/2004 Z. z., resp. do možno nového zákona o biomedicíne, ktorý sa pripravoval na ministerstve zdravotníctva ešte v minulom období, ale nebol vzhľadom na jeho dosť komplikovanú problematiku z medicínskeho a etického pohľadu predložený do Národnej rady. Teraz čo na záver? Z uvedeného vyplývajú predbežné závery. Sú to skutočne stanoviská ľudí, ktorí pracujú v tejto oblasti. Po prvé, aktuálne platné ustanovenie § 3 ods. 5 je potrebné novelizovať, lebo je vecne nesprávne, a to medicínsky i eticky. Čiže novelu potrebujeme. Po druhé, navrhované novelizované ustanovenie je formulované nepresne, nakoľko nepostihuje, nezakazuje prípadnú génovú manipuláciu buniek, z ktorých by ľudské germinatívne zárodočné bunky mohli vzniknúť. Vylučuje iba úmysel meniť fyziologické charakteristiky človeka, avšak nevylučuje genómové manipulácie germinatívnych buniek, ktoré by mohli vykonávať sa s iným úmyslom diagnostickým alebo terapeutickým, ktoré sú však eticky neprípustné. A je žiaduce ich zákonom zakázať, čím je viazaná aj Slovenská republika. A sú to záväzky medzinárodnoprávnych záväzkov k Európskej únii, Rade Európy. A ešte, neformuluje presne, že génové techniky ako také je možné i žiaduce používať na diagnostické, terapeutické účely alebo výlučne v zásahoch do genómu somatických telových buniek človeka s absolútnym vylúčením zásahu, z ktorých by sa germinatívne bunky mohli vyvinúť. Toto sú dôvody, prečo na tejto schôdzi upozorňujeme na predložené znenie § 3 ods. 5 týkajúce sa génových technológií. Pán minister, ja vám odovzdám tento môj príspevok, kde aj navrhujem variantné riešenie a istejšie definovanie § 3 ods. 5 v dvoch variantoch. A verím, že ich budete konzultovať s rezortom zdravotníctva, pretože ich sa bezprostredne moja výhrada a moje vystúpenie dotýka. Ak by sme chceli zadefinovať v tom § 3 ods. 5 génové techniky, mali by sme hovoriť: „Génové techniky je zakázané vykonávať na germinatívnych bunkách človeka alebo na bunkách, z ktorých by germinatívne bunky človeka mohli vzniknúť. Ustanovením odseku 5 nie je dotknutá možnosť vykonávať génové techniky na diagnostické a terapeutické účely na somatických bunkách človeka. Pritom je nevyhnutné zabezpečiť, aby pri takomto použití génových techník nemohlo prísť k neúmyselnému ovplyvňovaniu genómu ľudských germinatívnych buniek alebo buniek, z ktorých by takéto ľudské geminatívne bunky mohli vzniknúť.“ Čiže možno umožniť génové techniky, ale tak, aby sme vylúčili možnosť manipulácie génovej na ľudských germinatívnych bunkách zárodočných, nie somatických. Alebo zjednodušená podoba odseku 5: „Génové techniky je zakázané vykonávať na germinatívnych bunkách človeka alebo na bunkách, z ktorých germinatívne bunky môžu vzniknúť,“ a odsek 6 by znel, „kým nie je dotknutá možnosť vykonávať génové techniky na diagnostické a terapeutické účely na somatických bunkách človeka,“ kde by sme vlastne vyšpecifikovali, kedy je možné ich využívať. Chcem upozorniť možno aj svojím dlhším vystúpením na jednu časť zákona, pretože viem, že súvislosť je možno na zákon o geneticky modifikovaných potravinách a možno aj všetky ostatné požiadavky na transpozíciu smernice. Ale ak možno v tomto návrhu zákona zle, nepresne zadefinujeme túto možnosť génových techník, myslím si, že môže dôjsť potom k ohrozeniu do budúcnosti, že na základe tohto zákona budeme chcieť novelizovať zákony, v ktorých dnes máme síce zakázané génové techniky na ľudských zárodočných bunkách, ale veľmi dobre vieme, ako rýchlo smerujú a nadobúdajú platnosť smernice Európskej únie. A mnohokrát sa stane, že možno aj takáto drobnosť môže byť prehliadnutá. Veľmi pekne ďakujem za pozornosť. Je to príliš odborná terminológia. Ale myslím si, že možno aj takým dlhším exkurzom som upozornila na vážnosť problému, ktorú môže jedna veta zákona spôsobiť. A budem veľmi rada, ak by sme mohli v druhom čítaní, pán minister, a rada prídem na gestorský výbor, hovoriť o lepšej a zrozumiteľnejšej formulácii, ktorou by sme neohrozili iné znenie zákonov. Ďakujem veľmi pekne.