Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2013-06-27):
Pán poslanec Mikloško, to zaznelo, právom si zlíznete svoje, lebo naozaj minulá politická zostava aj s hlasmi poslancov vašej politickej strany skladala dosť krutý návrh zákona, od ktorého sa potom mnoho ľudí odrazu tesne predtým dištancovalo. Je to pravda, je to čistá pravda, aj vy viete, že je to pravda. Ale pravdou aj je, že doteraz sme problém nevyriešili, čiže akože systémové riešenie na stole nie je. Chcem povedať, že zákon o miestnych poplatkoch je zákon, ktorý patrí obciam a hovorí o originálnych príjmoch samosprávy. Chcem povedať zo skúsenosti, že okolo 6-10, keď som mal možnosť byť pri legislatívnom procese, že si naozaj myslím, že sa štát nemá veľmi iniciatívne montovať do tohto zákona, poviem to ľudovo, ale má to robiť v zhode s predstaviteľmi samospráv a má kľúčovo v tejto veci komunikovať s predstaviteľmi samospráv, lebo je to o ich originálnych príjmoch. Preto aj všetky poslanecké návrhy, moje odporúčanie, by mali byť silne, odporúčam, odkomunikované aj s predstaviteľmi ZMOS-u, ktorí sedia aj v tejto váženej Národnej rade, a bolo by fajn, keby si získali teda aj podporu ZMOS-u a jednotlivých regionálnych skupín ZMOS-u, pretože my máme aj sme viazaní memorandom, ktoré naozaj hovorí o neútočení. Čiže na jednej strane dosiahnutie nejakého fiškálneho cieľa, na druhej strane štát sa alebo vláda sa zaviazala, že nebude ďalej priťažovať samosprávam, a tiež musím pripomenúť ústavný zákon o rozpočtovej zodpovednosti, ktorý je teraz tak pertraktovaný, že je v ňom časť, ako spoluautor zákona si to veľmi dobre pamätám a veľmi pekne ďakujem dodnes predstaviteľom vyšších územných celkov aj samospráve, že sa prihlásili aj do tohto zákona a sú tam postihnutí aj v tom dobrom slova zmysle, v dobrom slova zmysle v tom, že naozaj prvýkrát v ústavnom zákone, v ústavnom zákone je napísané, že štát nemôže presúvať kompetencie bez financovania, lebo je parádne to napísať v obyčajnom zákone, ale treba povedať, že všetky exekutívy do roku 2011 to robili potichu, vedome-nevedome, ale robilo sa to. Dnes od roku 2012 od prijatia tohto ústavného zákona je v ústavnom zákone napísané, že sa to robiť nesmie, hej, že nesmú sa presúvať dodatočné priamo-nepriamo kompetencie bez financovania. Chcem tu ešte – a tento zákon bol prijatý snáď 150-člennou väčšinou, to znamená všetkými poslaneckými klubmi, ešte v minulom volebnom období – a chcem ešte podotknúť aj všeobecnú politickú podporu na tzv. audit verejnej správy, to znamená inventúru v oblasti finančných, ale aj finančných vzťahov, ale, samozrejme, aj procesných vzťahov medzi štátom, samosprávou a občanom, kde sa právom domnievame, že je mnoho duplicít – či na strane samospráv, alebo štátov, mnoho neefektívnych procesov, platieb z oblasti mzdových, výdavkov bežných tovarov a služieb a podobne. Len pre predstavu, dnes výdavková obálka štátu má objem okolo 17 mld. eur, z toho je veľká časť zase, zase eurofondy a hovoríme o nejakej netto časti 15 mld. eur pre štát a 4,6 mld. výdavkov pre samosprávu, pre vyššie územné celky a mestá a obce, 15 kontra 4,6; to nie je malá časť z celkových výdavkov verejnej správy ako takej. Čiže sme odsúdení na to, sme odsúdení na to, aby sme spolu o týchto veciach hovorili, de facto sme odsúdení na to, aby sme sa aj stále sporili, lebo ako zvyknem hovoriť, to krmítko – kam chodieva aj štát, aj samospráva – je spoločné, hej, hlavne pri dani z príjmov fyzických osôb. Takže tie občasné spory alebo konflikty, ktoré sú, ale väčšinou a zväčša, samozrejme, v mene veci, naprieč politických strán, naprieč politického spektra, majú svoj význam a má význam robiť poriadok aj v štáte, teda v oblasti štátnej správy, aj v oblasti samosprávy ako takej. Nieže to má len význam, ale my to budeme musieť robiť, my sme na to odsúdení z pohľadu záväzkov a situácie, do ktorej sme sa v Európe dostali. Ďakujem, skončil som.