Radičová, Iveta, predsedníčka vlády SR (2010-12-02):
Ďakujem veľmi pekne. Vážená pani poslankyňa, ostatní prítomní, dlhová kríza v niektorých krajinách eurozóny mala dve hlavné príčiny. Tou prvou boli dôsledky globálnej recesie, ktorá výrazne obmedzila schopnosť vlád financovať rastúci verejný dlh. V dobrých časoch bol na finančných trhoch dostatok lacných voľných zdrojov a nákup štátnych dlhopisov bol považovaný za bezpečnú investíciu. Stabilné euro a nízke úrokové sadzby umožňovali členským krajinám eurozóny uniesť oveľa vyššie dlhové bremeno, než bolo zdravé, a než by boli schopné financovať bez tohto ochranného dáždnika. Rovnakým nezdravým spôsobom rástol v niektorých krajinách aj súkromný dlh a angažovanosť komerčných bánk. Momentálne na tento úverový boom doplatilo Írsko. Druhou príčinou bolo nedodržiavanie vlastných pravidiel, ktoré si členské krajiny Európskej únie schválili, a ktoré mali byť pilierom projektu spoločnej meny. Pakt stability a rastu vlády ignorovali a jeho plnenie zodpovedné inštitúcie vymáhali iba vlažne, ak vôbec. Ani tzv. „now built out“ klauzula v Lisabonskej zmluve neprežila prvú vážnejšiu krízu. A je otázka, či vôbec niekedy bola reálnou kredibilnou hrozbou pre nedisciplinované krajiny eurozóny. V atmosfére nedôvery a obáv finančné trhy zamrzli a rizikové prirážky prudko vyskočili. Situácia vyvrcholila gréckou krízou a následnou improvizovanou reakciou eurozóny v podobe gréckej pôžičky a Európskeho finančného stabilizačného nástroja, ktoré mali upokojiť finančné trhy. Súčasná slovenská vláda od začiatku upozorňovala, že oba tieto nástroje nie je možné považovať za skutočné riešenie. Eurozóna si obranným valom kúpila čas, ale musí ho rozumne využiť, na sprísnenie Paktu stability a rastu, na prijatie trvalého krízového mechanizmu, ktorý má nahradiť ad hoc reakcie a na reštrukturalizáciu finančného sektora. Aktuálny vývoj v Írsku to iba potvrdzuje. Keď Slovensko v lete potvrdilo záväzok predchádzajúcej vlády a vstúpilo do Európskeho finančného stabilizačného nástroja, tzv. eurovalu, vláda Slovenskej republiky sformulovala tri jednoznačné podmienky, za ktorých bude ochotná súhlasiť s jeho použitím na pomoc konkrétnej krajine vo vážnych problémoch. Ja ich iba zhrniem. 1. Európska únia schváli podstatné posilnenie Paktu stability a rastu, vrátane pravidiel, jeho implementácia vymáhateľnosti, pričom súčasťou zmien musí byť aj jasný mechanizmus riadeného bankrotu krajiny, ktorá konzistentne vykonáva nezodpovednú rozpočtovú politiku. 2. Európska komisia, aj Európska centrálna banka jasne preukážu, že dotknutá krajina spravila všetko, čo bolo v jej vlastných silách na zabezpečenie schopnosti refinancovať a poriadne sa refinancovať na finančnom trhu. 3. Návratná finančná výpomoc krajinám v problémoch bude poskytnutá v súlade s politikou a podmienkami Medzinárodného menového fondu. Všetky tieto tri podmienky slovenskej vlády sú zároveň dôležitou súčasťou úvah o vytvorení permanentného krízového mechanizmu, ktorý má nahradiť súčasné nedokonalé a dlhodobo neudržateľné nástroje. Základná otázka je, či vôbec eurozóna potrebuje takýto mechanizmus. Je pravda, že Európska únia má pravidlá, ktorých hlavným cieľom je zabrániť, aby vôbec ku krízovej situácii došlo. Ale riziko podobnej globálnej krízy, ktorá má tvrdý dosah na verejné financie nie je možné úplne vylúčiť ani potom, čo dôjde k sprísneniu Paktu stability a rastu. Preto eurozóna potrebuje nástroj, ktorý jej umožní manažovať a vyriešiť krízovú situáciu, ktorá ohrozuje stabilitu členských krajín, prípadne celej menovej únie. Dočasné ad hoc mechanizmy prijímané v časovom strese a panike nie sú dostatočný základ na riešenie prípadných budúcich finančných kríz. Práve preto Európska rada na októbrovom summite v Bruseli súhlasila s potrebou vytvoriť trvalý krízový mechanizmus, ktorý má zabezpečiť finančnú stabilitu celej menovej únie. Koncom novembra sa ministri financií eurozóny dohodli na základných princípoch fungovania takéhoto riešenia, ktoré nazvali Európsky stabilizačný mechanizmus. Mal by to byť doplnkový nástroj k ostatným opatreniam v oblasti zabezpečovania vynucovania rozpočtovej disciplíny, ktoré sa zameriavajú na prevenciu a predchádzanie dlhovým krízam. Treba zdôrazniť, že dohoda o princípoch fungovania Európskeho stabilizačného mechanizmu je v súlade s požiadavkami, ktoré slovenská vláda sformulovala už v lete pri schvaľovaní účasti v dočasnom eurovale. Najdôležitejšie je, že rešpektuje kľúčovú slovenskú podmienku, aby mechanizmus znižoval riziko morálneho hazardu. To znamená, aby náklady na záchranu členskej krajiny, ktorá nie je schopná sama zvládnuť financovanie verejného dlhu, neniesli iba občania, daňovníci, ale aj veritelia, ktorí požičiavali peniaze. Výhoda trvalého riešenia je v tom, že stanoví jasné a predvídateľné pravidlá reštrukturalizácie dlhu, ktoré by mali napraviť pokrivené motivácie finančného sektora a tlak na to, aby celé bremeno krízy znášali iba rozpočty členských krajín eurozóny. Po ostatných rozhovoroch je situácia jednoznačná. V prvom kroku by sa mali zohľadňovať hlavne záväzky veriteľov, a až následne vstúpia do funkcie nastavené mechanizmy. Základné princípy fungovania budúceho Európskeho stabilizačného mechanizmu budú teda nasledovné. V prípade krajín v problémoch s likviditou, ktoré však na základe analýzy Európskej komisie a MMF budú považované za solventné, budú súkromní veritelia motivovaní, aby vyriešili svoje pohľadávky v súlade s medzinárodnými pravidlami a pravidlami MMF. Členská krajina, ktorej bude hroziť nesolventnosť, si bude musieť so súkromnými veriteľmi dohodnúť plán reštrukturalizácie s cieľom zabezpečiť udržateľnosť verejného dlhu. Ak bude možné pomocou týchto opatrení dosiahnuť udržateľnosť dlhu, Európsky stabilizačný mechanizmus môže členskej krajine poskytnúť nevyhnutnú finančnú pomoc. Reštrukturalizačný plán dohodnutý so súkromnými veriteľmi môže mať rôznu podobu. Od predĺženia splatnosti štátnych dlhopisov, cez zníženie úrokov, až po procedúru riadeného bankrotu, keď veritelia schvália zníženie istiny dlhu členskej krajiny. Tieto procedúry by sa mali začať uplatňovať od polovice roka 2013. Zriadenie Európskeho stabilizačného mechanizmu si bude vyžadovať malé doplnenie Lisabonskej zmluvy. Touto otázkou sa bude zaoberať Európska rada na svojom zasadnutí v dňoch 16. až 17. Decembra v tomto roku. Dovtedy má všeobecné prvky budúceho krízového mechanizmu definitívne dopracovať Európska komisia v úzkej spolupráci s predsedom Európskej rady, ktorý aj v týchto dňoch bilaterálne rokuje s jednotlivými štátmi, najmä o ich pripravenosti na tzv. malú zmenu zmluvy o fungovaní Európskej únie. Naše rokovania prebiehali včera a predvčerom. Intenzita prebiehajúcich rokovaní dokazuje, že všetky členské krajiny Európskej únie majú skutočný záujem vyriešiť súčasnú krízovú situáciu a zabezpečiť, aby v budúcnosti už nikdy bremeno riešenia hospodárskych problémov neskončilo len na pleciach občanov. Verím, že prebiehajúce rokovania dospejú k riešeniu, ktoré upokojí súčasnú situáciu a obnoví dôveru a finančnú stabilitu v Európe. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť.