V. Petríková, podpredsedníčka vlády a ministerka spravodlivosti SR: (2009-10-15):
Skôr než začnem, chcem vás ubezpečiť, že ak by som niekedy konala v rozpore so zákonom a s morálkou, určite by som sama podala demisiu. Nepatrím medzi ľudí, ktorí si nevedia priznať chybu. Vždy som však dodržiavala zákony, ctila si ústavu a žila bez škandálov. Priznám sa, že keď som si prečítala návrh a najmä dôvody, prečo by som mala byť odvolaná, zostala som zaskočená. Naozaj, poslanci, ktorí ste sa podpísali pod moje odvolanie, viete, čo sa v uvedenom texte nachádza, a hlavne, dal si niekto z vás tú námahu a overil si, či ide o naozaj pravdivé tvrdenia? Začnem poporiadku. Dôvodom môjho odvolania je, že som využila svoje zákonné právo a na návrh predsedu súdu som pozastavila výkon funkcie sudkyni Dubovcovej za to, že sudcovský talár vymenila za politiku. Viem, že pán poslanec Lipšic je za absolútnu slobodu prejavu, pokiaľ sa to nedotkne jeho osoby. Vtedy podáva trestné oznámenia na hovorcu ministerstva spravodlivosti. Ale sudcovia majú obrovskú zodpovednosť, rozhodujú o osudoch ľudí, firiem. Toto, čo predviedla pani Dubovcová, nie je prípustné v žiadnom štáte a je to v rozpore so zákonom a Etickým kódexom sudcu. Sudca nemôže vyvíjať politickú činnosť nikde v demokracii. Sú síce úpravy, že môže napríklad v Bavorsku byť členom politickej strany, ale nesmie vyvíjať aktívnu politickú činnosť. Dokonca nie je prípustné, aby v kolíske demokracie, napríklad vo Veľkej Británii, sudca vyzval ministra spravodlivosti na odchod z funkcie a podobne. Nechcem vám, vážení poslanci, prednášať o európskom práve, ale toľko klamstiev, koľko bolo vyprodukovaných na moju adresu, toľko urážok bolo vyprodukovaných na adresu sudcov za posledné týždne, je naozaj úbohé a nabúrava to demokraciu a právny štát. Návrh na moje odvolanie má niekoľko klamstiev. Opiera sa o rozhodnutie Európskeho súdu pre ľudské práva v Štrasburgu vo veci Kudashkina proti Rusku. Určite nemáte čas študovať tieto rozhodnutia, ale uvedené rozhodnutie s prípadom Dubovcová nemá takmer nič spoločné. Pán Lipšic vám zamlčal, že ide o sudkyňu z Ruska, ktorá, zdôrazňujem, prerušila svoj výkon funkcie sudcu, keďže nesúdila, čiže nesúdila, kandidovala do Dumy na post poslankyne a počas predvolebnej kampane kritizovala súdnictvo. Za túto kritiku ju chceli stíhať. Nešlo o sudkyňu, ktorá kritizovala priamo v talári, ako to robila sudkyňa Dubovcová. Tu by bol teoreticky ten spoločný moment za predpokladu, ak sa Dubovcová chystá vo farbách svojho kamaráta Lipšica kandidovať do parlamentu, ale to si musí najskôr prerušiť výkon funkcie, a tak robiť predvolebnú kampaň svojmu chránencovi. Nie robiť politiku z talára. To nie je prípustné, sudcovia majú veľmi prísne normy na spôsob vyjadrovania. Toto rozhodnutie Európskeho súdu pre ľudské práva rovnako nemožno spájať s mojím rozhodnutím o dočasnom pozastavení výkonu funkcie sudcu, nakoľko v uvedenej kauze Európskeho súdu pre ľudské práva bola dotknutá sudkyňa odvolaná z funkcie sudcu, to znamená, že jej bolo uložené disciplinárne opatrenie, čo nemožno zamieňať s inštitútom dočasného pozastavenia výkonu funkcie sudcu, čo sa stalo Dubovcovej. Pretože dočasné pozastavenie výkonu funkcie sudcu nemá žiaden vplyv na rozhodnutie disciplinárneho súdu o podanom disciplinárnom návrhu. Lebo vo vlastnej predvolebnej kampani, čo ide v prípade Kudashkina verzus Rusko, má každý právo kritizovať a slobodne sa vyjadrovať s výnimkou popierania holokaustu, rasizmu a xenofóbie. Je inak zaujímavé, poukazujem na to, že štrasburskí sudcovia sa nepostavili jednoznačne za ruskú sudkyňu, ktorá kandidovala do Dumy, hlasovanie skončilo mimoriadne tesne, 4 : 3. Ale už som si zvykla, že pracovnou metódou pána Lipšica je zavádzanie. Čo ma v návrhu naozaj zarazilo, je očividné a preukázateľné klamstvo. Citujem z návrhu: „V prípade sudkyne Dubovcovej ministerka spravodlivosti Petríková neváhala ani jeden deň, rozhodla sa okamžite pozastaviť jej výkon funkcie sudcu.“ Koniec citátu. Nuž, dátumy nepustia. Návrh od predsedu Okresného súdu v Banskej Bystrici mi bol doručený 16. septembra 2009 a po preštudovaní návrhu som sa rozhodla dňa 25. septembra 2009 o dočasnom pozastavení funkcie sudkyne Dubovcovej. Takže ubehlo 9 dní. Ale to by už nebolo natoľko mediálne dobré, a tak malé klamstvo ako pracovná metóda pána Lipšica je bežné, takže načo sa nad tým vzrušovať? Pán Lipšic, vy klamete úplne bežne. Chcete ďalší dôkaz? Uvádzate, že v prípade sudkyne Sninskej, stíhanej pre korupčný čin, trestný čin, rezort spravodlivosti jej nepozastavil výkon funkcie dva roky. Ale ja som vo funkcii tri mesiace. A len čo bola prijatá obžaloba na Sninskú Špecializovaným trestným súdom, ihneď som pozastavila jej výkon funkcie ako sudkyne. Veď, vážení, ja som to nemohla urobiť skôr, než som sa stala ministerkou spravodlivosti! Odvolávate Harabina alebo mňa? Prípad detenčného ústavu, ktorý tak, pán Lipšic, rád spomínate, budem citovať agentúru SITA z 8. októbra 2009, kde sa uvádza, citujem: „V roku 2006 bolo pritom podľa neho“, myslia tým poslanca Lipšica, „všetko pripravené na vybudovanie zariadenia aj vyčlenené peniaze.“ Koniec citátu. Pravda je však taká, že v rozpočte rezortu zdravotníctva, ktoré za to zodpovedalo, neboli vyčlenené finančné prostriedky. Ale vy spokojne klamete verejnosť a zakrývate vlastné zlyhania. Vy ste nič nepripravili. Presne 7. februára 2006, teda deň predtým, ako ste utiekli z ministerstva, podpísali ste na poslednú chvíľu dohodu s vtedajším ministrom zdravotníctva pánom Zajacom. Priznali ste to vo svojom vyhlásení pre agentúru SITA z 9. júna 2008, kde ste verejne opäť klamali, že ste podpísali dohodu o zriadení ústavu, pritom išlo iba o dohodu o strážení psychiatrickej liečebne, čo zrejme pán poslanec úmyselne zamlčuje. V celej dohode sa nič nehovorí o tom, ako by mala liečebňa vyzerať a koľko bude stáť jej výstavba. Zaráža ma, že pokiaľ iní poslanci vrátane opozičných, napríklad pána Dzurindu, sú pod drobnohľadom médií, vy, pán Lipšic, môžete všetko. Prešli vám diktafóny, ktoré ste dlho nevracali ministerstvu spravodlivosti, predražené nákupy na ministerstvo spravodlivosti, prieskumy verejnej mienky pre vaše politické účely a na účet štátu a čerešničkou na torte je vaša justičná skúška, ktorú ste si sám odporúčali na ministerstve spravodlivosti. O vás nájsť niečo negatívne, alebo preverenie, či držíte sľuby, nie je možné. Stále vás predstavujú ako politika novej generácie, čo by bol koniec slušnosti v tejto krajine. Ste iba mediálny hráč. Klamete. Je známe, že máte veľmi veľa kamarátov v médiách, preto máte taký priestor a všetko sa vám prepečie. Trochu som odbočila od témy, ale jednoducho iný priestor na vyjadrenie nemám. Pretože sa nemôžem ubrániť pocitu, že celé posledné dianie v justícii je pod taktovkou pána Lipšica a škodí tejto krajine. Vážené poslankyne, vážení poslanci, máme 1 340 sudcov. Nezamysleli by ste sa, prečo iniciatívu okolo pani Javorčíkovej nepodporili aj ďalší? Napríklad sudcovia, ktorí sú dlhoročnými kritikmi pána Harabina a uznávanými kapacitami vo svojom odbore? Odpoveď je veľmi jednoduchá. Tak ako bežní občania, ani vy asi neviete, kto je kto v danej kampani. Ale my sudcovia sa poznáme. Ak sa pozriete na zoznam, ide o sudcov, ktorí boli v minulosti predsedovia alebo podpredsedovia súdov, mali svoje výhody, boli vojenskými sudcami, špeciálnymi sudcami a, samozrejme, sudcovia disciplinárne postihovaní. Predstavím vám dvoch lídrov a potom ešte pár prípadov stíhania. Pani Javorčíková, hlavná predstaviteľka Piatich viet, sa ešte prednedávnom volala pani Stránska. Verejnosti sa zviditeľnila tým, že ako jediná predsedníčka senátu rozhodla v neprospech štátu v kauze tzv. Duckého zmeniek, ktoré opozícia neustále kritizovala. Štát by mal podľa nej za zmenky zaplatiť pol miliardy korún. Dovolím si použiť slová človeka, ktorý už nie je medzi nami, a ja si ho osobne za jeho prácu vážim. Ide o pána Jána Langoša, ktorý získal informácie o tejto sudkyni, postavil sa voči nej a podal 1. júla 2006 na ňu trestné oznámenie práve za kauzu Duckého zmeniek. K rozhodnutiu dospel, keď videl úplný záznam z rozhovorov, ktoré poskytla sudkyňa Stránska a obhajca Union banky Anton Blaha Slovenskej televízii. Citujem tlačovú besedu Jána Langoša, citát: „V týchto kontroverzných výpovediach je dostatok dôkazov pre podozrenie z trestného činu prijatia úplatku.“ Koniec citátu. Je pravdou, že prokuratúra nezačala stíhať sudkyňu a pani Stránska chcela, aby stíhali Langoša, čo tiež skončilo v koši. Dnes to už nikomu neprekáža. Sudcovia vedia pravdu, ale verejnosti ju politici predstavia ako líderku, hlavne, že kritizuje vládu, Harabina. Preto sa k tejto politickej iniciatíve sudcovia nepridávajú. Dovolím si vám ešte predstaviť pána Dr. Ing. Gavalca. Sudcovia nemajú radi kolegov, ktorí sa hrajú na autority bez skúseností. Pán Gavalec odštartoval kariéru ako stážista na legislatíve rezortu spravodlivosti, potom sa stal sudcom, pričom len tri roky bol na Okresnom súde Bratislava III a odtiaľto raketovo, bez toho, aby bol na krajskom súde čo len jeden deň, sa stal sudcom Najvyššieho súdu. Preto u kolegov vzbudzuje skôr úsmev ako morálny rešpekt. To je, ako keby ste nováčika lekára nechali robiť transplantáciu srdca. Nechali by ste sa operovať? Ja teda nie! Iniciatíva Päť viet dala krídla sudcom, ktorí si neplnia svoje povinnosti. Je tam napríklad podpis dôchodcu Škorpila z Krajského súdu v Banskej Bystrici. Tento pán sudca dostal v roku 1999 jeden z najväčších prípadov podvodov na dani. Štát mal prísť podľa obžaloby o približne 150 mil. korún. V tom čase to bolo a aj dnes to je obrovská suma peňazí. Pred súdom sa malo posadiť na lavicu šesť obžalovaných. Títo nikdy pred súdom nestáli. Pán Škorpil odišiel v roku 2007 do dôchodku, prípad má odvtedy na stole sudca Juraj Babjak, známy to kritik pomerov v justícii, verný pisateľ do médií. Avšak pán Babjak sa stále nemá do pojednávania, nemá čas, musí riešiť svoju kampaň, a pritom vie, že ak by ho začali stíhať za prieťahy, ohlási sa, že on je obeť totality. Ale prípad preverujem vďaka denníku Sme a nezľaknem sa, lebo šiesti obžalovaní si užívajú spokojne slobodu už desať rokov, ale hlavne, že ich sudcovia sa cítia ohrození na slobode slova. (Potlesk.) Ja sa... Ďakujem. Ja sa verejne pýtam, koľko zoberie sudca za megapodvod, aby ho nevytýčil a nepojednával? Nikoho neupodozrievam, ale toto nie je v poriadku. Toto sú u mňa sudcovia, ktorí nahrávajú zločinu. Takýchto sudcov sa idete, vážené poslankyne a vážení poslanci, zastávať?! Ste za to, aby sudca mohol nepojednávať megapodvod za 150 mil. korún osem rokov?! A pritom pán Lipšic sudcom vytvoril tie najlepšie podmienky, aspoň podľa jeho vyhlásení. Takto môžem pokračovať veľmi dlho, ale chcem vám vysvetliť disciplinárne konania. Kto je stíhaný a prečo? Na úvod si pomôžem najjednoznačnejším prípadom, kde médiá cez politikov robia zo sudcu obeť. Médiá už dlhodobejšie ostro sledujú prípad okolo Róberta Okoličányho, ktorého označujú za mafiánskeho bosa. Kvôli nemu ste, vážení poslanci, pred časom zasadali a menili trestné kódexy, aby súdy mohli výnimočne predĺžiť dĺžku väzby zo štyroch na päť rokov. Podobný krok urobil aj pán Lipšic v minulosti. Ide však o boj so zločinom a takmer všetci ste sa zhodli na potrebe tejto úpravy. Vaša snaha vyšla nazmar, lebo sudcovia, medzi ktorými je aj signatár z iniciatívy Päť viet Juraj Majchrák, ktorý za rok, jeden z nich má príjem cez 3 milióny, síce najskôr predĺžili väzbu Róbertovi Okoličánymu, rešpektovali zmenu zákona, ale akože zmeškali lehotu a pozabudli na rozhodovanie o jeho spoluobžalovanom Jaroslavovi Potúčkovi. Toho Špeciálny súd neprávoplatne poslal za vraždu a pokus o vraždu na doživotie. Skúste hádať, páni poslanci, kde je po chybe sudcov tento obžalovaný? Ja vám odpoviem: na slobode. Človek, ktorý podľa neprávoplatného rozsudku Špeciálneho súdu strieľal so samopalom v Košiciach, síce raz minul, ale v Moldave nad Bodvou už svoju obeť samopalom rozstrieľal. Takže čo má urobiť predseda súdu? Dať sudcom odmeny 200-tisíc korún, ako to mali naplánované pred príchodom Harabina na Najvyšší súd Slovenskej republiky? Mal sa tváriť, že o ničom nevie, lebo predsedom tohto senátu bol čestný prezident Združenia sudcov Slovenska Juraj Majchrák a zľaknúť sa pána Lipšica, ktorého je to osobný priateľ? Odpoveď znie: v každom demokratickom štáte pri takomto prešľape musí ísť sudca zo systému a je jedno, koho je kamarát. Pýtam sa... (Potlesk.) Pýtam sa, prečo sudkyňa... (Reakcie z pléna.)