M. Fronc, minister školstva SR: (2003-04-24):
K zjednodušeniam by som chcel povedať, že samotný zákon má byť oveľa viac o obsahu štúdia ako o inštitucionálnej forme a o predpisoch. Myslíme si, že tie by mali byť inde. A tu chceme jednak vytvoriť podstatne väčší priestor na tvorivú činnosť žiakov, ale aj učiteľov, jednak redukciou obsahu učiva. Treba povedať, že dnes obsahy učiva sú podľa nás príliš veľké, ale to musí, samozrejme, posúdiť špeciálny orgán odborníkov. Aj kvôli tomu plánujeme a rozbieha sa schválenie kurikulárnej rady, ktorá by mala tieto záležitosti na starosti. Pokiaľ, pán poslanec, navrhujete zjednodušenie slovenčiny, my sme, myslím, o tom spolu hovorili. Ja nemôžem rozhodovať o tom, či bude existovať aj mäkké i, aj tvrdé y. Ja by som sa bez neho celkom rád zaobišiel a pomohlo by to celkom iste aj tým mladým, ale kodifikácia spisovného slovenského jazyka nepatrí ministerstvu školstva, ale inej inštitúcii. No a čo sa týka zavedenia dopravnej výchovy, musím povedať, že je to vec, o ktorej uvažujeme. Je to rozumná vec, ale treba aj povedať, že dnes už máme naozaj obsahy a veci, ktoré sa musia žiaci učiť, také veľké, že to nie je jednouchá vec. Čiže v súvislosti s celou touto komplexnou reformou je možné aj o vašom návrhu, ktorý, myslím si, je rozumný, uvažovať. Ďakujem. Čas určený na hodinu otázok uplynul. Končím teda tento bod programu a zároveň odovzdávam vedenie schôdze pani podpredsedníčke Martinákovej. Nech sa páči. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: V rokovaní pokračujeme bodom interpelácie poslancov . Chcem na úvod pripomenúť, že podľa § 129 ods. 4 zákona o rokovacom poriadku ústne prednesenie interpelácie nezbavuje poslanca povinnosti odovzdať svoju interpeláciu písomne predsedovi Národnej rady Slovenskej republiky. Nemám žiadnu písomnú prihlášku od žiadneho poslanca na interpelácie na členov vlády, preto otváram pre poslancov možnosť hlásiť sa ústne. Uzatváram možnosť hlásiť sa ústne s... No, dobre, teraz uzatváram možnosť hlásiť sa ústne s interpeláciami. Pán poslanec Fajnor, nech sa páči. K. Fajnor, poslanec: Vážená pani predsedajúca, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, podľa § 129 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov interpelujem pána predsedu vlády Mikuláša Dzurindu. Vážený pán predseda vlády, na valnom zhromaždení Slovenského plynárenského priemyslu zástupca Fondu národného majetku odsúhlasil predaj časti akcií SPP na základe tzv. pozemkovej zmluvy, ktoré vlastnili privatizéri Ruhrgas a Gas de France, na spoločnosť, ktorá má sídlo v Holandsku. Holandsko je známe ako daňový raj pre dividendy. Ak by vlastnili tieto akcie Ruhrgas, resp. Gas de France, dividendy z týchto akcií sa zdaňujú zrážkovou daňou vo výške 15 % priamo pri zdroji, t. j. sú príjmom Slovenskej republiky. Žiadny z nich, podotýkam, nevlastní viac ako 25 % podielu v SPP podľa zmlúv o zamedzení dvojitého zdanenia s Nemeckou republikou č. 18/1984 Zb. a Francúzskom č. 73/1975 Zb. V terajšej situácii, keď do hry vstúpil holandský vlastník, klesne zrážková daň na 10 %, ak táto spoločnosť bude vlastniť menej ako 25 % podielu v SPP, čo je rozdiel 5 %. Ak by holandská spoločnosť prekročila 25-percentný podiel v SPP, Slovenská republika si podľa Zmluvy o zamedzení dvojitého zdanenia s Holandskom č. 138/1974 Zb. nemôže zraziť nič, čím príde Slovensko po liberalizácii cien plynu o značné dane. Požadujem od vás, pán predseda vlády, túto informáciu: O akú výšku daní sme prišli a koľko akcií bude vlastniť holandská spoločnosť a kto je jej majiteľom? Druhou interpeláciou sa obraciam na ministra práce, sociálnych vecí a rodiny pána Kaníka. Vážený pán minister, obyvatelia Domu opatrovateľskej služby na Medvedej 21 v Bratislave-Petržalke sa na vás obrátili s naliehavou žiadosťou o riešenie ich sociálnej situácie. Ani avizované zvýšenie dôchodkov od 1. 6. 2003 o 300 korún nebude riešiť zúfalú finančnú situáciu, v ktorej sa uvedení obyvatelia nachádzajú. Uvádzajú, že po zvýšení mesačnej zálohovej platby, ktorá je od 472 až po 1 006 korún z miestneho bytového podniku, po úhrade za lieky a stravu ostáva obyvateľom domu opatrovateľskej služby v priemere mesačne 330 Sk. Táto situácia je pre nich neúnosná, osobitne čo sa týka samostatne žijúcich dôchodcov, ktorí musia znášať neúmerné náklady z jedného dôchodku. Vážený pán minister, títo obyvatelia očakávajú od vás konkrétnu pomoc. Odmietajú argumenty, aby hľadali vlastné riešenie ich situácie, a pripomínajú svoje odpracované roky v prospech štátu. Vážený pán minister, akú odpoveď dáte týmto dôchodcom na otázku, či sa dá vôbec takto žiť, a ako im pomôžete? Ďakujem pekne. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďalej vystúpi s interpeláciou pán poslanec Ďaďo. V. Ďaďo, poslanec: Vážená pani podpredsedníčka, v zmysle § 129 o rokovacom poriadku Národnej rady interpelujem ministra životného prostredia Lászlóa Miklósa s týmto problémom. Obec Vrchteplá sa nachádza v ochrannej oblasti Strážovské vrchy na turistickej trase Maninská tiesňava – Súľovské skaly. Je podhorskou obcou v okrese Považská Bystrica. V obci je 280 obyvateľov. Jej rozloha je 490 hektárov. V roku 1994 sa vybudoval záchyt prameňa podľa projektovej dokumentácie a vybavenie stavebného povolenia. Z hľadiska výskytu podzemných vôd je Obec Vrchteplá v druhom stupni vodného zdroja Maninská úžina a Horný prameň. Z toho dôvodu i pre ochranu maninského, ba i celého životného prostredia z ohľadu na lokalitu Maninskej úžiny bola vypracovaná projektová dokumentácia v obci na vodovod, vodojem, kanalizáciu a čističku odpadových vôd. Projektovú dokumentáciu a vybudovanie záchytu prameňa predstavuje výšku pre obec v sume 840 000 Sk, ktorú obec zaplatila. Okresný úrad v Považskej Bystrici vydal rozhodnutie o povolení stavby „Celoobecný vodovod, vodojem, kanalizácia a čistička odpadových vôd“ – pod týmto názvom –, avšak pre nedostatok finančných prostriedkov nebola stavba dodnes začatá. Dnes je v tejto obci taký stav, že vyše 60 % občanov je bez pitnej a úžitkovej vody, pretože obec nemá finančné prostriedky na dovoz pitnej vody. Občania si svojimi silami, každý ako vie, dováža vodu zo vzdialených vodných zdrojov. Žiadosti na dotáciu boli predkladané každoročne Ministerstvu životného prostredia Slovenskej republiky, a preto všetky podklady a dokumentácia je na uvedenom ministerstve. Z toho dôvodu, že starosta obce sa obrátil písomne na mňa ako poslanca so žiadosťou, aby započala stavba aspoň tohto roku v sume 1 300 000 korún, keďže stavebné povolenie končí 31. 12. 2003 a nebude možné ďalej pokračovať v tejto stavbe a finančné prostriedky sa stanú neúčelne vyhodené, žiadam pána ministra, aby dal odpoveď na uvedenú situáciu, ale nielen odpoveď, ale aby aj zabezpečil riešenie celého problému zabezpečenia zásobovania občanov pitnou vodou v obci Vrchteplá. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Ďaďo bol posledným prihláseným s interpeláciou. Vyhlasujem tento bod programu za skončený. Otváram ďalší bod, a to písomné odpovede členov vlády Slovenskej republiky na interpelácie poslancov Národnej rady Slovenskej republiky písomne podané predsedovi Národnej rady Slovenskej republiky do 31. marca 2003 , ktoré ste dostali ako tlač 214. Z dôvodu prehľadnosti prosím poslancov, aby pri svojom vystúpení uviedli číslo, pod ktorým sa odpoveď člena vlády v tlači 214 nachádza. Otváram rozpravu. Pýtam sa, či chce niekto z poslancov vyjadriť svoje stanovisko k odpovediam. Písomne sa neprihlásil žiaden z poslancov. Otváram možnosť hlásiť sa ústne. Uzatváram možnosť hlásiť sa ústne. Vyhlasujem rozpravu za skončenú. Budeme hlasovať o návrhu uznesenia, ktoré máte ako súčasť tlače 214. Prosím poslancov, aby sa dostavili do rokovacej sály, budeme hlasovať o uznesení k písomným odpovediam členov vlády na interpelácie poslancov. Prednesiem návrh uznesenia, o ktorom budeme hlasovať, týmto uznesením Národná rada Slovenskej republiky berie na vedomie písomné odpovede členov vlády Slovenskej republiky na interpelácie poslancov Národnej rady Slovenskej republiky písomne podané predsedovi Národnej rady Slovenskej republiky do 31. marca 2003. Budeme hlasovať o tomto uznesení. Prosím, panie poslankyne, páni poslanci, prezentujme sa a hlasujme. (Hlasovanie.) Prítomných je 94 poslancov, za 65, proti 11, zdržalo sa 18. Konštatujem, že sme písomné odpovede členov vlády na interpelácie poslancov Národnej rady Slovenskej republiky zobrali na vedomie. Zároveň vyhlasujem tento bod programu za skončený. V rokovaní budeme pokračovať v prerušenej rozprave k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 140/1961 Zb. Trestný zákon v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení niektorých zákonov . Písomne sa do rozpravy k tomuto bodu prihlásili páni poslanci Abelovský, Gaľa a Galbavý. Dávam teraz slovo pánovi poslancovi Abelovskému, ktorý sa prihlásil písomne ako prvý. Nech sa páči, pán poslanec, máte slovo. M. Abelovský, poslanec: Pani podpredsedníčka, pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, môj postoj k navrhovanej novele som prezentoval v tejto snemovni dvakrát. Chcem len zdôrazniť, že napriek veľmi vážnemu rokovaniu, ktoré prebehlo v ústavnoprávnom výbore, ktorý sa dopracoval k tým siedmim pozmeňujúcim návrhom, ktoré sú predmetom aj spoločnej správy, nič nemení na zmene môjho stanoviska, že táto novela Trestného zákona je z hľadiska existencie Trestného zákona nesystémová, nepatrí doň a v budúcnosti vyvolá rôzne problémy v súdnej praxi. Chcem len zdôrazniť, že veľká časť sudcovskej verejnosti, prokurátorov a advokátov rovnako túto novelu ako určité východisko na sprísnenie trestnej represie odmieta. Už som spomínal rokovanie ústavnoprávneho výboru, kde sme prijali celkom schodné východiská na priechodnosť tejto novely. Dokonca niektoré sme prijali aj nad moje očakávanie, poviem to otvorene, ktoré aspoň sčasti minimalizujú minimálne v dvoch častiach protiústavnosť tejto navrhovanej novely, a súdna prax ukáže, pretože je to súčasť vládneho programu tejto vládnej koalície. Takže vychádzajúc z toho, že v politike môžeme ísť len po hranicu možného a že vládna koalícia by schválila túto novelu, chcem vystúpiť s určitým komparatívnym vystúpením, ktoré sa zaoberá záležitosťou trikrát a dosť a vychádza z amerických prameňov, kde táto zásada je už niekoľko rokov aplikovaná. Nakoniec aj sám predkladateľ sa odvoláva na americké pramene, kde vychádza z poznatkov jej platnosti. Teda aby bolo moje vystúpenie chápané tak, aby zostalo v pamäti tejto snemovne, že sa našli poslanci, ktorí pred nesporným schválením tejto novely vystúpili a upozornili poslancov na to, ako táto novela pôsobí, by som povedal, v krajine jej zrodu, v Spojených štátoch amerických, kde je možné vzhľadom na dĺžku trvania tejto novely prísť k určitým záverom. Zásada trikrát a dosť bola začlenená do trestnoprávnych kódexov v 30 štátoch USA a vo federálnom zákonodarstve, v štáte Kalifornia dokonca formou ústavného zákona. Vo väčšine krajín sa aplikuje pri násilných a drogových deliktoch. V niektorých štátoch sa aplikuje aj pri vybraných majetkových deliktoch. Vo Veľkej Británii sa aplikuje zásada dvakrát a dosť, teda ukladanie obligatórneho trestu odňatia slobody na doživotie, už pri druhom odsúdení, ale len pri najzávažnejších násilných trestných činoch. Navrhovaná právna úprava sa obmedzuje na užšiu verziu tohto inštitútu, ktorá zahŕňa iba násilné a drogové delikty. Po zavedení inštitútu trikrát a dosť bola v Kalifornii vypracovaná štúdia, ktorá porovnávala predpokladaný počet trestných činov pred zavedením tohto inštitútu s počtom spáchaných trestných činov. Táto štúdia prišla k záveru, že každý ďalší rok uloženého trestu odňatia slobody u recidivistov zabránilo spáchaniu približne 3,5 trestných činov na jedného odsúdeného. Je tu aj prameň, je to Penal Confinement and Restraint of Crime z roku 1995. Z toho vyplýva, že od roku 1994 do roku 1998 klesol počet vrážd v Kalifornii o 51,5 %, počet znásilnení o 18,7 % a počet lúpeží dokonca o 48,6 %. Zavedeniu tejto zásady predchádzalo poznanie, podľa ktorého sa ukazovalo, že približne 6 % všetkých páchateľov pácha od 70 až do 80 % trestnej činnosti. Zásada trikrát a dosť sa zdala byť jednoduchou a účinnou odpoveďou na tento problém, aj problém recidívy. Prvým štátom USA, ktorý pristúpil k zavedeniu tohto inštitútu, bol Washington v roku 1993. V roku 1994 nasledovala Kalifornia, kde bola táto zásada schválená dokonca referendom. Prijatie tejto zásady bolo v prípade Kalifornie bezprostrednou reakciou na dve brutálne vraždy mladých dievčat spáchané recidivistami. V súčasnosti je táto zásada súčasťou právneho poriadku v 37 štátoch, hoci vo veľmi rozdielnom rozsahu a vo federálnom Trestnom zákone. V tomto sa však neaplikuje. Vo väčšom rozsahu sa v praxi aplikuje len v Kalifornii v uvedených prípadoch, t. j. dosiaľ, dá sa povedať, len v desiatkach prípadov, maximálne v stovkách prípadov, ešte v ďalších 5-6 štátoch, inak v podstate ide o obsolétne, teda nepoužívané ustanovenie. Odhaduje sa, že viac ako 90 % všetkých trestov v zmysle zásady trikrát a dosť bolo vynesené práve v štáte Kalifornia. Problémom argumentácie spomínaných 6 % kriminálnikov páchajúcich 70 až 80 % trestnej činnosti je, že je prakticky nemožné túto skupinu účinne identifikovať. Vo veľkej miere je trestná činnosť páchaná mladými mužmi, avšak 6 % nemožno stotožňovať len s odsúdenými a prepustenými recidivistami. Viacero štúdií poukazuje na skutočnosť, že účinnosť tohto princípu je len ilúziou. Najviac väčšina týchto kriminálnikov spadajúcich do skupiny 6 % tak či tak aj bez ohľadu na uplatňovanú zásadu trikrát a dosť strávi svoj aktívny kriminálny vek vo väzení a miera trestnej činnosti ďalších potenciálnych páchateľov, ktorí zostávajú na slobode, sa rapídne znižuje. Mnohé štúdie zaoberajúce sa vplyvom tohto inštitútu na celkovú mieru kriminality, t. j. posudzujúce jeho tzv. deterenčný účinok, však v tomto ohľade poukazujú na nie príliš presvedčivé, resp. minimálne, ak vôbec nejaké výsledky. Napr. štúdia Stolzenberga a D´Alessia z roku 1997 skúmala vplyv legislatívy Three Strikes and You´re out, teda trikrát a dosť, na mieru závažnej trestnej činnosti v 10 najväčších kalifornských mestách a dospela k záveru, že tento inštitút neprispel k zníženiu drobnej, ale ani závažnej trestnej činnosti. V Kalifornii sa táto zásada uplatňuje aj na menej závažné trestné činy. Zníženie trestnej činnosti v Kalifornii títo autori pripisujú už predtým existujúcim trendom. Tieto úvahy podporujú aj výsledky štúdie Mauera z roku 1996. Ten poukazuje na skutočnosť, že kriminalita sa v posudzovanom období znížila aj v štátoch, ktoré zásadu trikrát a dosť vo svojom právnom poriadku buď vôbec nemali, alebo ju neaplikujú. Uvádza sa príklad New Yorku, kde sa v roku 1995 znížil počet vrážd o 25 %, a štát Tennesee, kde sa zvýšil v tom istom období o 42 %, pričom právo v Tennesee v obmedzenom rozsahu spomínanú zásadu aplikuje, kým v New Yorku vôbec nie. Takisto poznamenáva, že ďalšie významné faktory ovplyvnili znižujúcu sa mieru kriminality v Kalifornii v 90. rokoch, a to zlepšujúcu sa hospodársku situáciu vo všeobecnosti a osobitne historicky najnižšiu mieru nezamestnanosti, ako aj najnižší podiel mladých mužov, teda potenciálne najčastejších páchateľov trestnej činnosti na celkovej populácii. Rovnako spochybňuje deterenčný efekt tohto trestu aj nie jednoznačne preukázaný deterenčný účinok trestu smrti, prečo by potom menej prísna sankcia sa mala pre tento deterenčný účinok vôbec vykazovať. Hoci v Kalifornii došlo k zníženiu kriminality počas relevantného obdobia o necelých 5 %, presne 4,9 %, v porovnaní s celoamerickým priemerom o 2 %, tento výraznejší pokles bolo možné pozorovať až v období predchádzajúcich 4 rokov zavedením spomínanej zásady. Korelácia uvádzaná v dôvodovej správe k tomuto zákonu, ktorý bol predložený, teda ešte nemusí nevyhnutne znamenať kauzalitu. Štúdia Stolzenberga a D´Alessia ďalej vysvetlila neefektívnosť zásady trikrát a dosť tým, že 1. už súčasné možnosti ukladania trestov umožňujú účinne trestať vysoko rizikové skupiny potenciálnych páchateľov, 2. uväznenie recidivistov na sklonku ich kriminálnej kariéry s väčšou pravdepodobnosťou skôr nemá vplyv na celkovú mieru kriminality a 3. mladistvých, resp. vekovo mladých páchateľov sa tento trest prakticky vôbec nedotýkal. Trestná činnosť mladistvých a vekovo mladých páchateľov napr. v Kalifornii stúpla aj naďalej po zavedení zásady trikrát a dosť. Ďalšie štúdie rovnako poukazujú na to, že miera kriminality v štátoch uplatňujúcich zásadu trikrát a dosť nie je signifikantne nižšia ako v štátoch, ktoré túto zásadu neuplatňujú. Americkí kritici tohto inštitútu poukazujú ďalej na to, že práve v dôsledku relatívne krátkych „kriminálnych kariér“, trvajúcich v priemere okolo 10 rokov, má uväznenie týchto recidivistov na taký dlhý čas malý, resp. žiadny účinok. Najvyššia miera páchania násilnej trestnej činnosti v USA býva dosahovaná u páchateľov vo veku od 17 do 27 rokov, a to v majetkovej trestnej činnosti vo veku okolo 20 rokov. Páchatelia upúšťajú od páchania násilnej trestnej činnosti po dosiahnutí veku 22 rokov a majetkovej trestnej činnosti po dosiahnutí 19 rokov. Inštitút trikrát a dosť zo svojej podstaty zasahuje ľudí, ktorí by neskôr trestnú činnosť aj po svojom prepustení tak či tak spáchali oveľa v nižšej miere, než sa to vo všeobecnosti predpokladá. Priemerný vek ľudí v súčasnosti uväznených na základe zásady trikrát a dosť je v Spojených štátoch 36 rokov. Pritom v roku 1999 len 22 % všetkých zadržaných páchateľov bolo vo veku 36 a viac rokov. Nad 50 rokov páchalo trestnú činnosť len 5 % všetkých páchateľov. Zásada trikrát a dosť je preto hodnotená ako nesprávne cielená. Štúdia Schafera z roku 1999 uvádza, že uplatňovanie tejto zásady môže mať nie deterenčný účinok, ale práve naopak, môže viesť k zvýšeniu trestnej činnosti. Ak totiž recidivista spadajúci pod pravidlo trikrát a dosť spácha trestný čin a čelí riziku chytenia a usvedčenia, v situácii, keď tak či tak vie, že mu hrozí doživotné väzenie, štruktúra tohto trestného činu ho môže viesť k tomu, aby vraždil svoje obete namiesto toho, aby ich napr. „len olúpil alebo znásilnil“, svedkov či policajtov, nachádzajúcich sa na mieste činu, a tým zabraňoval zvýšenej možnosti svojho chytenia. Ak pri zavedení asperačnej zásady ministerstvo argumentuje, že v súčasnosti pri viacčinnom súbehu trestných činov ďalšie menej závažné trestné činy pácha páchateľ de facto beztrestne, potom zavedením obligatórneho trestu, ktorý, samozrejme, v zmysle prijatých pozmeňujúcich návrhov je už determinovaný, v zmysle zásady trikrát a dosť zase umožňuje páchateľom de facto beztrestne páchať ešte závažnejšie trestné činy, ako by za normálnych okolností páchali. Napr. spomínaná vražda namiesto lúpeže. Štúdia Marvella a Moodyho z roku 2001 s príznačným názvom „Smrteľné účinky trikrát a dosť“ tento fenomén skúmala a dospela k záveru, že uplatnenie zásady trikrát a dosť v jednotlivých amerických štátoch z krátkodobého hľadiska viedlo k zvýšeniu počtu vrážd o 10 až 12 % a z dlhodobého hľadiska až o 23 až 29 %. Problémom uplatňovania zásady trikrát a dosť sú aj vysoké náklady. Pobyt starších väzňov uväznených v dôsledky zásady trikrát a dosť z hľadiska horšieho zdravia, ako aj ostatných zvýšených nárokov na starostlivosť o nich je až trojnásobne drahší a nákladnejší ako priemer väzenskej populácie, a to všetko za situácie, keď sú už títo väzni v podstate za horizontom svojich aktívnych kriminálnych kariér. Odhaduje sa, že náklady spojené s uplatňovaním zásady trikrát a dosť v Kalifornii dosiahnu počas nasledujúcich 25 rokov sumu 5,5 mld. USD. Je tu celý rad prameňov, z ktorých som čerpal svoje vystúpenie. Tento komparatívny materiál som si dal expertne pripraviť preto, aby členovia parlamentu videli, že aj argumentácia, ktorá je uvedená v dôvodovej správe, a pramene, na ktoré sa odvoláva predkladateľ, celkom nezodpovedajú tomu, čo je tam ako kauzálne vzaté. My tvrdíme, že napriek tomu, že zásada trikrát a dosť v Spojených štátoch reálne existuje už 10 rokov, že tie výsledky jej uplatňovania sú skôr pochybné a nesvedčia o tom, že budú viesť k radikálnemu zníženiu najzávažnejšej trestnej činnosti. Preto prosím, aby ste pri rozhodovaní o tom, či podporíte túto novelu, alebo nie, vzali tieto moje slová do úvahy. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Gaľa, pripraví sa pán poslanec Galbavý. Ešte predtým faktické poznámky. Uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. Faktická poznámka – pán poslanec Miššík.