V. Soboňa, poslanec: (2004-09-21):
Po druhé, vláda nebude rozdávať, rozdávať tak, ako rozdávala v minulosti, no bude rozdávať, pán minister, pretože ja som nemyslel na ten zákon, ale myslel som na zákon o poskytovateľoch, kde známy § 90 ods. 5, ktorý ste zatajili, keď sme mali vystúpenie v televízii, nakoniec ste sa ospravedlnili, že som mal pravdu, znovu mám pravdu, lebo ste ho okresali v spoločnej správe, že vláda môže prideliť bezplatne školám, samosprávnemu orgánu, teda véucéčke a myslím si, že obci môže a chýba tam, čo vlastne s tými akciami bude treba robiť. Takže v tomto vystúpi niektorý poslanec a elegantne to doplní a o tom som presvedčený, že to tak bude, a vráti sa tam to, čo tam pôvodne malo byť, že teda vláda na návrh ministerstva zdravotníctva bude rozdávať a určovať podiely fyzických a právnických osôb a bude zabezpečovať likvidáciu dlhu, ktorými sú tieto spoločnosti zaťažené. V posledných dňoch som sledoval vystúpenia ministra zdravotníctva pri verejnom presadzovaní zákonov okolo reformy zdravotníctva. Zaujímavé bolo hlavne jeho posledné vystúpenie v relácii Sito. Pán minister prehlásil, že posledné výskumy verejnej mienky, ktoré úplne jasne odmietajú jeho reformu, sú preto také negatívne, lebo ľudia reforme nerozumejú a za podobných hlupákov prehlásil aj poslancov Národnej rady Slovenskej republiky, s ktorými sa ťažko rokuje, nakoľko nechápu také zložité zákonné normy. Podľa môjho názoru sa veci majú úplne inak. Je pravdou, že tak povrchne a legislatívne nekvalitne predkladané zákony by v žiadnej inej krajine v Európe nemali šancu sa dostať ani do parlamentu, pretože práve sa skončila rozprava o rozsahu zdravotníckej starostlivosti, kde sa odsúhlasilo, alebo ukončila sa rozprava o tom, že bude zabezpečovaná spoluúčasť pacienta, pričom nie sú na to splnené žiadne podmienky a tie podmienky sú v tom, že sa musí určiť, aká bude cena spoluúčasti. Je povedané, že buď bude paušálna, alebo percentuálna, ale z čoho, nemáte vykonané oceňovanie výkonov, pán minister, a preto toto nikdy nemôžete urobiť žiadnym opatrením, nehovoriac o tom, že to je protiústavné, lebo vy opatrením nemôžete podľa čl. 40 ústavy, nemôžete nič nariaďovať, jedine zákonom, žiadnym opatrením ministerstva, to je protiústavné v tom zákone o rozsahu. Môže sa to tak stať len na Slovensku, teda takéto zákony sa môžu dostať na prerokovanie na Slovensku, kde nevládne vláda, ale o zákonoch rozhodujú jednotlivé politické strany vládnej koalície na základe obyčajného kupčenia na princípe: Ty budeš hlasovať za moje podvody a ja potom zahlasujem za tvoje podvody. Ak sa tak nestane, vystupujem z koalície a obchod je uzatvorený. A aby sa nemohli navzájom ohroziť, vytvorili si ešte takzvanú zadnú pochodovú záštitu na princípe žoldnierstva, ktorú vytvárajú takzvaní nezávislí poslanci, ktorých nezávislosť je charakteristická tým, že sú úplne závislí, a to až tak, že stratili akúkoľvek možnosť slobodného rozhodovania sa. Žold má pritom rôzne podoby: peniaze, služby, zákazky, odpustky, ale ich rozbíja, pre tých naivnejších niekedy stačí aj pekne vykŕmené, tučnučké sľuby. Pán minister sa mýli, pokiaľ tvrdí, že pracuje v menšinovej vláde, menšinová vláda si získava parlamentnú podporu vecnou argumentáciou a nie postupmi hore opísanými. Minister tieto postupy v slovenskom parlamente zrejme veľmi dobre pozná, preto si mohol dovoliť v Site prehlásiť, že všetky zákony jeho reformy prejdú. Z čoho však pramení tá vysoká nedôvera verejnosti voči zákonom predkladaných súčasnou vládnou mocou. Je to vlastne jednoduché vysvetlenie, táto vláda ešte nepredložila žiadne opatrenie, žiadny reformný krok, na ktorý by nedoplatil práve občan. Táto vláda nezabezpečila taký nárast ekonomických ukazovateľov zamestnanosti, ktorý by vychádzal zo zdravého rozvoja spoločnosti, zo skutočného ozdravovania ekonomického prostredia. Každý krok tejto vlády je zameraný na zdroje, ktoré vyžmýka od občanov. V oblasti zdravotníctva je to možno najviditeľnejšie a minister zdravotníctva rovnako ako jeho kolegovia evidentne zavádza občanov, ignoruje mienku odborníkov a vyhlasuje verejne, že spoluúčasť občanov na hradení zdravotníckych služieb sa už nebude zvyšovať a kto tvrdí niečo iné, je nenapraviteľný hlupák a reforme sa rozumie len on, niekoľko málo kapitálovo silných skupín, Asociácia súkromných lekárov, prípadne niekoľko málo zdravotníkov, ktorí budú spadať pod § 90 ods. 5 zákona o poskytovateľoch, podľa ktorého sa budú prideľovať z rúk pána ministra léna, presne podľa zákona, vláda Slovenskej republiky na návrh ministra zdravotníctva rozhodne o rozdelení podielov fyzických a právnických osôb, na majetku transformovaného zdravotníckeho zariadenia a o spôsobe vysporiadania jeho dlhov. A toto je to, čo hovorím, že sa korigovalo síce v spoločnej správe, ale k tomuto zneniu dôjde. Minister sľubuje, že ak sa prijme táto reforma, zlepší sa kvalita zdravotnej starostlivosti, dostupnosť, sociálna spravodlivosť, čakacie listiny nikomu nebudú prekážať, lebo zoznamy budú visieť na všetkých miestach, budú transparentné a čakateľ od samého začiatku bude vedieť, že nemá nádej na operáciu, pretože smrť príde oveľa skôr. Preto, následkom toho, že po týchto excelentných zákonoch zmizne i korupcia v zdravotníctve, tento čakateľ nezoberie balík peňazí a nebude kupovať miesto v poradovníku, prípadne nebude uplácať lekára, aby ho operoval mimo poradia, nehovoriac o tom, že na každom rohu sa bude otŕčať agent provokatér vycvičený ministrom spravodlivosti a ministrom vnútra, ktorí pripravia dobre vykonané policajné akcie. Navyše inteligentný čakateľ na smrť na transparentnej čakacej listine pochopí, že i v týchto čakacích listinách môžu byť nasadení agenti provokatéri, a to na popredných, na tých najdrahších miestach. Trošku veci, samozrejme, nadsadzujem, ale ak sa nad tým zamyslíte, môže to byť veľmi blízko k pravde a miesto toho, aby pacient pri boji o svoju existenciu, o svoje zdravie a svoj život sa neocitne na operačnom lôžku, ale vo vynovenej leopoldovskej väznici. A to ešte nie je všetko. V zdravotníctve všetko bude lepšie napriek tomu, že nikto nemusí dať do systému ani o korunu viacej, ba dokonca bude nadbytok peňazí a budú sa vyplácať dividendy, bude sa obchodovať na kapitálových trhoch. A na záver úplne to najlepšie. Koľko za to zaplatíme. Ani jeden občan už nebude platiť ani o korunu viac, liekov bude dostatok a stále lacnejších a ak niekto zistí, že ho nejaký transformáciu nechápajúci zdravotník ošmekol, stačí ak zoberie pánovi ministrovi bloček. To pán minister prehlásil vo vystúpení v Site. Musím podotknúť, že toto všetko sa odohrá v štáte, ktorý vynakladá na zdravotníctvo v priemere na jedného občana tak málo peňazí, že sa radí na posledné miesta v rebríčku štátov Európy. Stačí si však prepočítať niektoré čísla, ktoré sú z oficiálnych zdrojov ministerstva zdravotníctva, a zistíme, že ekonomický podklad pre predloženú reformu je holým nezmyslom. Ak si zoberieme príjmy zdravotníctva za isté časové obdobie, dajme tomu posledných 9 rokov, teda od roku 1995 do roku 2004 a vyjadríme ich percentami z HDP a výdavky na zdravotníctvo v tom istom období a v tých istých percentách z HDP, objasní sa nám niekoľko vecí. Predovšetkým, že sa každým rokom zvyšovala vonkajšia zadlženosť rezortu, nakoľko celková vnútorná bilancia systému bola negatívna. Výdavky prevyšovali príjmy a dlh dosiahol ku koncu roku 2003 asi 30 miliárd Sk. Z uvedeného prehľadu ale je pomerne jasné, že výška výdavkov je reálna potreba zdravotníctva, aby sa zachovala úroveň starostlivosti aspoň taká, aká je v súčasnej dobe. Pretože ak príjmy zdravotníctva sa pohybovali niekde okolo 6,7 % z hrubého domáceho produktu, tak výdavky v skutočnosti na konci činili až 7,5 %, môžem to považovať, že je to množstvo peňazí, ktoré pravdepodobne by pokrylo tú starostlivosť, ktorá teraz je, žiadnu lepšiu. Teda ak sa predpokladá, že v roku 2004 bude mať HDP hodnotu 1 293 mld. Sk, tak 7,5 % z HDP tvorí sumu 97 miliárd Sk. Ministerstvo však predpokladá zdroje len vo výške 84 miliárd Sk, do ktorých je už započítaná aj spoluúčasť pacienta vo výške 14 miliárd Sk za rok 2004, pričom v roku 2003 táto činila 10,5 miliárd. To je to, čo som vysvetľoval, že neznižuje sa zadlženosť, ale sa koriguje spoluúčasťou pacienta. Aby sa teda zastavilo zadlžovanie systému pri udržaní súčasnej kvality zdravotníctva, bude chýbať 13 miliárd Sk. Otázka je, kto ich zaplatí? Odpoveď je jasná. Platiť bude občan buď tým, že vyrovná chýbajúci deficit o 100 % vyššou spoluúčasťou, alebo budú tie peniaze chýbať a občan zaplatí zdravím, bolesťami a životom. Poďme však ešte ďalej. Zdravotné poisťovne ako akciové spoločnosti musia tvoriť zisk. Ak zoberieme, že budú narábať so zdrojmi asi vo výške 70 miliárd, koľko bude treba na dividendy a rôzne zhodnocovacie transakcie na kapitálovom trhu - 5, 10, 15 miliárd? Ale aj tieto peniaze musí niekto doplniť a znovu to bude len občan, lebo iné zdroje nie sú a nebudú. Ale potom z toho vychádza, že ak chceme zachovať súčasnú úroveň zdravotníckej starostlivosti, spoluúčasť musí stúpnuť až na 200 % súčasného stavu. Takže občan v priebehu krátkej doby, ak bude chcieť starostlivosť na dnešnej úrovni, musí zaplatiť najprv dvakrát toľko ako dnes a neskôr trikrát toľko ako dnes. Takže preto vám, pán minister, občania nedôverujú, oni totižto v týchto počtoch žijú už dnes pri návštevách lekára, nemocnice a pri výbere liekov. Často nedôstojným spôsobom vyberané poplatky vážne narušujú vzťah zdravotník - pacient a táto nebezpečná rozhľadenosť bude takto prijatými zákonmi narastať. A zdravotníci, väčšina z nich, ako som už spomínal, sa ocitne v pozícii vazala systému a niekedy mi to pripadá, že ak by sa im niekto chcel pomstiť, lepšie by to nevymyslel ako predkladanými zákonmi. Čo sa týka zákona o zdravotnej starostlivosti, samotného, nebudem sa zaoberať legislatívnymi nedostatkami, ktorých je neúrekom, nepresnosťami v terminológii, ale sa pokúsim vystihnúť podstatu nedostatkov uvedeného zákona. Katalóg zdravotných výkonov v § 3 ods. 1 hovorí, že sú nevyhnutným predpokladom na správne poskytnutie zdravotnej starostlivosti. To je to, čo som spomínal, že neexistuje žiadna kontrola kvality, nezakladá sa v týchto predkladaných zákonoch. Tento paragraf hovorí v ods. 3: Zdravotná starostlivosť je poskytnutá správne, ak sa bezodkladne vykonajú všetky zdravotné výkony potrebné na určenie správnej diagnózy a zabezpečí sa správny preventívny postup alebo správny liečebný postup. § 3 ods. 2 ministerstva zdravotníctva ide zriaďovať katalogizačnú komisiu pre zdravotné výkony. O čo ide? Ide už o spomínané takzvané štandardné diagnostické a liečebné postupy. Sú prakticky základom kontrolných mechanizmov pri kontrole a monitorovaní úrovne vnútornej kvality systému. Pri financovaní a odmeňovaní za výkon by tieto štandardy mali dôležitú úlohu aj v ekonomickej väzbe a to pri uznávaní výkonu za dôvodný alebo nedôvodný. Ak by sa nedodržal postup, štandardný, poisťovňa by mala pádny dôvod spochybniť dôvodnosť výkonu a nemusela by zdravotníckemu pracovníkovi sumu uvedenú a náklady uhradiť. Pri tejto reforme však nie sú dôležité a preto nie je nikto z toho nervózny, že zákon bude platiť od 1. 1. 2005, a dovtedy určite katalóg výkonov nebude pripravený. Zámery tejto reformy budú dokonca ľahšie realizovateľné, ak takýto katalóg existovať nebude. Ďalšia otázka je, na akých princípoch má byť vypracovaný a zostavený takýto katalóg. Základným východiskom musia byť najnovšie poznatky lekárskej vedy. A keby sa vychádzalo z tejto skutočnosti, aj ekonomický dopad postupov by bol najpriaznivejší. Ale takéto kritérium priamo v zákone nie je uvedené, pretože včasná diagnóza je najúčinnejšia, na ňu je možné nadviazať najúčinnejšiu a najlacnejšiu liečbu. V § 11 ods. 1: Každý má právo na poskytovanie zdravotnej starostlivosti. Ods. 2: Právo na poskytovanie zdravotnej starostlivosti sa zaručuje rovnako každému, presne podľa, je odvolávka na antidiskriminačný zákon, a to v súlade so zásadou rovnakého zaobchádzania sa zakazuje diskriminácia pre sociálny pôvod a majetok. Lenže táto reforma uvedené v plnom rozsahu porušuje, pretože tým, že zužuje rozsah poskytovania zdravotnej starostlivosti za úhradu, fakticky umožňuje, aby tí, ktorí sú sociálne slabší a nemajú dostatok zdrojov, sa nedostanú k zdravotnej starostlivosti, ktorú si zaslúžia. A teraz nechcem ani hovoriť o čakacích listinách alebo nie čakacích listinách, pretože pomôcť treba niekedy okamžite a choroba môže tak rýchlo pokročiť, že čakacia listina len celý stav zhorší. A používať systém prioritná choroba, prioritné ochorenie je katastrofou. Ja si vôbec ani neviem vysvetliť, koho niečo takéto mohlo napadnúť, pretože si viem absolútne dokonale predstaviť diskusiu dvoch postihnutých ľudí chorobou, z ktorých jeden sa bude sťažovať, že mal by ísť k lekárovi, ale nemá na to peniaze, lebo si to vypočítal a jednoducho nemôže rodine utrhnúť, lebo rodina nemá potom na základnú obživu a druhý mu povie, no ja mám šťastie proti tebe, lebo ja trpím prioritnou chorobou. Toto je vec, ktorá sa v živote skutočne môže udiať. Ďalej ods. 6 § 11: Každý má právo na výber poskytovateľa. Nie je to tak. Nemá právo na výber poskytovateľa, výber poskytovateľa bude určovať poisťovňa, úrad poisťovňa priamo aj nepriamo, dokonca ešte aj zakotvené možnosti ako sa môžem prehlásiť k inému poskytovateľovi počítajú s nepochopiteľnou šesťmesačnou výpovednou lehotou, čo môže v praxi priniesť neskonalé problémy, ale ja nebudem mať šancu si vybrať lekára, ktorého chcem, pretože musia byť splnené dva predpoklady - po prvé, že keď nie som dobre finančne zabezpečený, musím si byť istý, že mi poisťovňa uhradí, a kto mi garantuje, že s tým lekárom, ktorého som si ja vybral, uzavrela poisťovňa zmluvu a uzavrie zmluvu. No nikto to nemôže garantovať a nebude to ani garantované, o čom hovorí to, tá skutočnosť v zákone o minimálnej verejnej sieti a verejnej sieti. Môže sa stať a veľmi často sa to aj stane, že nebudem mať možnosť slobodného výberu a nastúpi takzvaný manažment poisťovne, ktorý určí, ku ktorému doktorovi môžem ísť, podľa toho, asi pravdepodobne na rôznych kritériách, na báze kamarátstva, na báze dobrých vzťahov, na báze istých provízií za dohodené peniaze, skrátka spôsobmi, ktoré zdravá spoločnosť musí odsúdiť a pritom zoči-voči sme voči vládnej garnitúre, ktorá tvrdí, že ide odstraňovať zo zdravotníctva korupciu. Nie. Ja tvrdím niečo iné. Tieto reformné zákony vo forme čakacích listín zakladajú právnu možnosť na legitímnu korupciu, na ospravedlniteľnú a legitímnu korupciu, pretože boj o zdravie a život musí ospravedlniť každého, ak by sa pokúsil zmeniť svoje poradie v čakacej listine, akokoľvek to už beriem. Vzhľadom na uvedené skutočnosti a vzhľadom na to, že tento zákon nie je - ako ani ostatné - v súlade s právom Európskeho spoločenstva a Európskej únie, nemôžem takýto zákon podporiť a rozhodne ho nebude podporovať ani Ľudová strana.