Maďarič, Marek, poslanec NR SR (2011-03-29):
Ďakujem za slovo. Vážené dámy poslankyne, vážení páni poslanci, dnes nejde o zmenu rokovacieho poriadku, ale ide o Slovensko. Aj preto sme tu rozprestreli štátnu zástavu Slovenskej republiky, aby to bolo každému jasné. Nie preto, aby tento štátny symbol bol zdrojom posmeškov zo strany poslancov vládnej koalície. Dnes naozaj ide o Slovensko, slobodné a demokratické. Už vo svojom vystúpení k prvému čítaniu som konštatoval, že koalícia chce zmeniť tajné hlasovanie na verejné z nedemokratických, čisto mocenských dôvodov. Verejná voľba je v tomto prípade len synonymom pre stopercentnú kontrolu koaličných poslancov, aby boli na posty, ktoré majú byť politicky nezávislé a nestranné, zvolení určení politickí nominanti. Kvôli tomuto nedemokratickému cieľu chce koalícia vziať poslancom slobodný výkon mandátu a z ľudí robí hlupákov táraním o transparentnosti. Predstiera, že jej záleží na tom, aby ľudia vedeli, ako poslanci hlasujú. Ak chcete byť k ľuďom skutočne otvorení, rovno im povedzte, rozhodli sme sa, že tento pán bude generálny prokurátor, a rovno si ho menujte. Nezdržiavajte nás hlasovaním. (Potlesk.) Načo to divadlo s verejnou voľbou, ktorej výsledok je jasný? Princípom transparentnosti koalícia nemôže verejnú voľbu v žiadnom prípade zdôvodniť aj preto, že voľbu generálneho prokurátora začala tajnou voľbou a transparentnosť verejnej voľby objavila až potom, keď zistila, že tajná voľba je riziková. Časom však prišli aj ďalšie dôkazy pokrytectva koalície. Ako na počkanie prišlo vyjadrenie pána poslanca Viskupiča o personálnom hlasovaní v poslaneckom klube SaS. Citujem: „Opäť hlasovali o našom zotrvaní v klube, tentoraz tajne. Hlasovanie dopadlo rovnako ako verejné, všetci boli za naše zotrvanie.“ Zvláštne. Z akých dôvodov sa klub SaS rozhodol hlasovať tajne? Normálnemu človeku je to zrejmé. Chceli, aby v citlivej personálnej otázke boli členovia klubu slobodní, aby neboli pod tlakom a kontrolou predsedu strany. A myslím si, že to bolo správne rozhodnutie. Ale prečo potom chcú vziať túto slobodu poslancom pri voľbe prokurátora? Najmä ak tu existuje verejný nátlak a vyhrážka premiérky. Možno by odpovedali, že koaliční poslanci sa neboja verejného hlasovania a žiadneho nátlaku a budú hlasovať slobodne. Ale prečo sa potom koaličný poslanec Matovič medzičasom zveril médiám s nasledovnou osemmesačnou skúsenosťou? Citujem: „Potvrdili sa moje predpoklady, že politika je špinavá. Politici si dosadzujú na teplé miestečka svojich nominantov, tvária sa inak pred kamerami a inak mimo kamier. Veľa z nich nemá chrbticu. Poslanec nemôže hlasovať slobodne. Za slobodné hlasovanie sú poslanci trestaní, potvrdilo sa to aj na mojom prípade.“ Zopakujem to podstatné, čo tvrdil jeden z koalície, „poslanec nemôže hlasovať slobodne, za slobodné hlasovanie sú poslanci trestaní“. To sú teda, vážení, dôvody, pre ktoré musíte zmeniť tajnú voľbu, ktorá dáva poslancom slobodu, na kontrolovanú voľbu verejnú. Nie kvôli verejnosti, kvôli cieľu politicky ovládnuť prokuratúru. To je krok proti verejnosti a proti demokracii. A všetci, ktorí za verejnú voľbu budete hlasovať, preukážete, že ste a chcete zostať neslobodní a že sa podriaďujete nedemokratickému diktátu Koaličnej rady. Áno, aj o tom je návrh na zmenu rokovacieho poriadku. Je to o zmene koaličných poslancov na neslobodných poslancov. Je to o nedemokratických spôsoboch tejto koalície. Dnes sa už nebudem obšírnejšie vracať k zmyslu tajnej voľby z hľadiska histórie a filozofie. Zopakujem len argument klasika liberálnej demokracie Johna Stuarta Milla, ktorý tvrdí, že „najsilnejší dôvod pre tajné hlasovanie je tam, kde sa vzmáha zhubná nadvláda malého počtu nad väčšinou, kde môže byť hlasujúci zastrašený nátlakom alebo tým, ak je niekto dostatočne nadradený druhému a môže si privlastňovať právo predpisovať mu, ako má hlasovať“. Akoby tento klasik poznal našu koalíciu a jej Koaličnú radu. Ale tajná voľba nie je len ochranou proti nátlaku. V prípade určitých funkcií je aj predpokladom požadovanej politickej nezávislosti a nestranného výkonu funkcie zvoleného. Verejná personálna voľba totiž logicky vytvára jasne čitateľný vzťah medzi poslancom a zvolenou osobou, ktorý môže zvoleného pri výkone funkcie ovplyvňovať. Konkrétne povedané, ak sa chceme vyhnúť riziku politizácie prokuratúry, generálny prokurátor by nemal vedieť, ktorým poslancom je zaviazaný za svoje zvolenie a, naopak, ktorí ho nevolili. Je to normálne, aby generálny prokurátor vedel, kto ho nevolil? A bude rovnako prísnym metrom pristupovať aj k tým, ktorí ho volili? Vážení, už v starom Grécku volili sudcov tajne. A od tých čias, zdá sa, sme na Slovensku veľmi nepokročili. Naopak, zdá sa, že upadneme. To, čo chcete urobiť, je nedemokratické, čisto mocenské. Spočiatku mali so zmenou tajnej voľby na verejnú problém aj niektorí koaliční poslanci. Predseda ústavnoprávneho výboru pán Procházka sa snažil z dilemy vykorčuľovať s nápadom, ak si to dobre pamätám, že v zákone by bola akási predispozícia na tajnú voľbu. Možno aj výsledkom takýchto úvah je v návrhu zachovanie iluzórnej možnosti tajného hlasovania, ak sa na takom návrhu uznesenie plénum parlamentu. Ale povedzte mi, načo je verejné hlasovanie o tom, či sa má hlasovať tajne? Aj hlupákovi je jasné, že nikto, kto by chcel hlasovať za iného generálneho prokurátora, ako určila Koaličná rada, sa neodváži verejne podporiť tajnú voľbu. Veď by sa prezradil, že chce hlasovať inak. Čiže navrhovaná možnosť tajného hlasovania je len prázdnym gestom, fintou, ako zachovať ilúziu. Ak má byť totiž tajné hlasovanie reálnou možnosťou a nie len trikom, musí sa o návrhu na tajné hlasovanie hlasovať tajne. Inak ho tam vôbec nemusíme mať. A k tomu smeruje aj môj pozmeňujúci návrh týkajúci sa § 39 ods. 8, ktorý by sa doplnil o poslednú vetu, ja vám to potom dám, pani spravodajkyňa, o tomto návrhu sa hlasuje tajne. Odsek by teda znel: „Tajne sa hlasuje v prípadoch ustanovených ústavou, alebo ak sa na tom na návrh najmenej 15 poslancov bez rozpravy uznesie Národná rada. Taký návrh sa podáva najneskôr do začiatku rokovania o tomto bode programu schôdze Národnej rady. O tomto návrhu sa hlasuje tajne.“ Bol by som rád, keby som si mohol po hlasovaní o zmene rokovacieho poriadku naďalej vážiť aspoň niektorých poslancov koalície ako slobodných poslancov, ktorí nechcú byť za každú cenu ponižovaní kontrolou svojich straníckych šéfov. Mám na mysli teraz v takom prípade, že by podporili tento môj pozmeňujúci návrh. Pretože v každom demokratickom a právnom štáte je dôležité, aby personálna voľba v parlamente najmä pri nepolitických funkciách mala takú formu, ktorá zabráni politickej moci, ak podľahne takému pokušeniu diktovať poslancom nátlakom, či už politickým, alebo mediálnym, koho majú voliť. A súčasná koalícia takému nedemokratickému pokušeniu podľahla a tými, ktorí predovšetkým poslancom diktujú, sú premiérka Radičová a predseda parlamentu Sulík. Títo dvaja tlačia koalíciu tam, kde sa začína nedemokracia. Nenechajte sa vydierať a zachovajte tomuto demokraticky zvolenému parlamentu aspoň reálnu možnosť tajnej voľby. Na to, aby k nej naozaj mohlo dôjsť, sa musí o nej samotnej hlasovať tajne. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)