M. Číž, podpredseda NR SR: (2007-10-24):
No a ukazuje sa, že naozaj veľmi dlho vystupovať netreba. Prvý základný message, ktorý sme vnímali, že teda SMER rozkráda zdravotníctvo a je priamou príčinou toho, že situácia v zdravotníctve je občas komplikovaná – a exceloval pán Dzurinda. Ak sa pri tom jeho vystúpení pristavím len preto, že vystúpil v mene klubu SDKÚ, no tak veľmi ťažko sa vystupuje na článok, ktorý čítal z časopisu TREND. Môj problém je, aká je dôveryhodnosť pána Dzurindu, pokiaľ hovorí o klientelizme, lebo manželka pána Pašku pracovala vo firme, kde, mimochodom, pracuje už možno 10 a viac rokov, ale povedzme, medzitým sa vystriedali štyria ministri, a pracuje na iste dôležitej, ale nejako významnej manažérskej funkcii. A napriek tomu teda tu bolo niekoľko poznámok a rôznych vecí. No ale dôveryhodnosť pána Dzurindu. No tak počas jeho vlády sa stal jeho brat veľmi významným funkcionárom Železničnej spoločnosti, tuším. Čítali sme tri mesiace o tom, ako si neoprávnene byt tam za nejakých málo peňazí získal a zároveň tento brat pána Dzurindu bol jedným z hlavných aktérov v kauze vláčiky, ktorá sa pohybovala v sume niekedy okolo 800 mil. korún, a teraz tento pán Dzurinda teda vysvetľuje, aký je ohyzdný klientelizmus a rodinkárstvo a neviem, čo všetko. No tak to je jedna časť, vážení kolegovia, ktorú ste v tejto diskusii prezentovali. Druhá bol pokus hľadať vecné príspevky, ktoré mali smerovať k obsahu zákona. Tie vecné, ktoré smerovali k obsahu zákona, sa dajú spočítať na dvoch rukách. Jedno vystúpenie bolo tu vykrikujúceho pred chvíľou pána predsedu výboru Novotného, ktorého naozaj oceňujem aj ja, pán predseda, že ste hovorili vecne o tom, čo je v obsahu zákona. A že s tým sa teda polemizovať dá. Možno ešte niektorí ďalší, samozrejme, nechcem sa dotknúť, možno pán Slafkovský a podobne. Ten zvyšok to bola taká zase povinná jazda osočovaní a ukážka politickej kultúry a politického dialógu, ktorú nám ponúkajú vážení kolegovia z SDKÚ. Ale, prosím, je to na nich. Ja by som sa teda vecne k tomu, čo bolo to hlavné. Napriek tomu, že pán Novotný hovorí teraz, že jeho vystúpenie nesmerovalo k zisku. Nehovoril celý čas, aspoň ja som, odpustite mi, pán predseda, nezacítil nič iné len to, že ste obhajovali, prečo je teda dôležité, aby si mohli súkromné spoločnosti, ktoré spravujú zdravotné peniaze v zdravotnom poistení, nakladať so svojím ziskom absolútne podľa vlastného uváženia. Ja som si predsa len, hoci nechtiac, nechcel som vystúpiť, som požiadal asistenta, aby mi skúsil zohnať kdesi, aspoň či sa nenájdu v odbornej literatúre stanoviská k ziskovosti poisťovní v oblasti zdravotníctva. Ja si dovolím tú odpoveď, čo som dostal, prečítať. Mrzí ma, že už pán Novotný bude mať iba malú možnosť reagovať. On mi hovorí: Žiadny významnejší autor sa k téme zisku zdravotných poisťovní veľmi nevyjadruje z jedného jednoduchého dôvodu. Pretože v žiadnej vyspelej krajine, teda okrem neoliberálnych príručiek, o ktorých tu hovoríme, neexistuje systém, kde by bolo na jednej strane povinné zdravotné poistenie, povinné zdravotné poistenie a zároveň pluralizmus ziskových zdravotníckych poisťovní. Poprosím popolemizovať, keď bude nejaký iný názor, veľmi rád si ho vypočujem. A ďalej mi píše. Buď existuje dobrovoľnosť zdravotného poistenia, dobrovoľnosť zdravotného poistenia a tam prirodzene je aj zisk a pluralita zdravotných poisťovní. Napríklad v Spojených štátoch. Ale systém, s ktorým sú teda nesmierne nespokojní, je predmetom každého štvorročného volebného boja, mimochodom, práve pani Clintonová v súčasnosti ako jedna z významných kandidátok má opäť vo svojom programe veľmi zásadné volanie po povinnom zdravotnom systéme. Po druhé zase existuje zdravotné poistenie povinné a existuje aj pluralita zdravotných poisťovní, ale treba jednoznačne povedať, že neziskových zdravotných poisťovní, vážení kolegovia. Napríklad vo Švajčiarsku. A potom ešte existujú systémy platenia zdravotnej starostlivosti z rozpočtu, teda bez poistenia, a systémy, kde je jedna zdravotná poisťovňa. Teda nikde proste neexistuje kombinácia, kde existuje pluralita zdravotných poisťovní, a ak existuje, tak ide vždy o neziskové organizácie. Myslím, že tieto fakty, pokiaľ sú preukázateľné a pravdivé, 90 % diskusných príspevkov, aj váš, pán predseda výboru Novotný, odkazujú do miesta, ktoré nechcem komentovať. Ale poprosím, aby sme to zobrali na vedomie, aby sme s tým nejako pracovali. A ak teda naozaj máme také kapacity na Slovensku, že vážení kolegovia z SDKÚ a tvorcovia zdravotnej reformy, pán Zajac má k dispozícii také poznatky a taký mechanizmus, že vymýšľa úplne nový mechanizmus, ktorý ide na Slovensku vyskúšať, v takom prípade bolo treba obhajovať a korektne teda diskutovať s našimi výhradami, ktoré tam boli. My sme nezistili ani jeden seriózny pokus pracovať s našimi výhradami, iba sme sledovali celý čas jednostranné obhajovanie práva na to, aby mohli mať zdravotné poisťovne zisk, a argumentovanie úplne nezmyselnými otázkami, ktoré súvisia s trhom a právom dosahovať zisk, ktorý nikto v živote nikdy nespochybnil, o ktorom sme nikdy nehovorili. Hovoríme vždy iba o tom, že právo dosahovať zisk v podmienkach, kedy je povinná zákonom stanovená povinnosť občanov odvádzať peniaze na nejaký systém a tam zveriť tieto peniaze, ktoré sú verejné a majú osobitný mechanizmus spravovania, do súkromných spoločností, kde je jediným legitímnym záujmom dosahovanie zisku, že je nekorektné a nezmyselné. Aby som sa ešte pokúsil jeden argument pre vás, pán predseda výboru, prepáčte, nie je to osobné, nechcem, len existuje AIM (Association internationale de la mutualité), poznáte veľmi dobre, je to asociácia združujúca zdravotné a sociálne poisťovne vo svete. Táto asociácia, ktorej členom je mimochodom Všeobecná zdravotná poisťovňa, ale aj Združenie zdravotných poisťovní Slovenskej republiky, teda Apollo, Dôvera, Európska zdravotná poisťovňa aj Union. A napríklad v správe tohto AIM-u na roky 2003 – 2005 sa píše: „Na základe výmeny informácií v rámci medzinárodnej spolupráce AIM“, teda tejto asociácie združujúcej zdravotné a sociálne poisťovne vo svete, „boli v rámci výmeny informácií a v rámci medzinárodnej spolupráce v záležitostiach výhľadových cieľov pri ochrane sociálnych hodnôt a základných princípov prijaté nasledovné základné hodnoty.“ Dovoľte mi ich povedať, sú štyri: prvá – základné právo na zdravie a živobytie, druhá – solidarita a nevylúčenie ako základný prostriedok k zaisteniu zdravotnej starostlivosti a sociálnych benefitov bez ohľadu na zdravotný a finančný status, tretia – samospráva a nezisková orientácia ako základný princíp pre zdravotné a sociálne služby založené na spotrebách občanov. Čo ešte viacej treba povedať minimálne na to, že legitimita a požiadavky a aktivity ministerstva zdravotníctva nechcú robiť nič iné, ako doniesť a organizovať situáciu v zdravotníctve v medzinárodných štandardoch. Ďalej mi ešte dovoľte na záver len veľmi krátko. Objavil som v Mladej fronte dnes, čo určite vážení kolegovia z SDKÚ neoznačia za nejaký ľavicový plátok, ale teda za noviny, ktoré majú k pravici bližšie ako blízko. Ak teda dovolíte. A tam takí dvaja páni, zhodou okolností sú obidvaja profesori z Fakulty verejného zdravotníctva z Harvardskej univerzity v Bostone, a tí sa zaoberali tak trošku situáciou v Českej republike. Keďže nechcem opakovať ani politické školenie, ani čítať články, ako to urobil pán Dzurinda, skúsim len také základné headliney, ktoré si oni z tejto svojej, v analytickom článku krátkom pripravili. Po prvé je výhodné súkromné zdravotníctvo? To je otázka. Hovoria, že môže byť výhodné, pokiaľ môže súkromný sektor zaisťovať služby efektívnejšie a s rovnakou alebo dokonca vyššou aktivitou než štát. Ale hovoria o tom, že tá situácia je veľmi zložitá a veľmi nejednoduchá. A ani zďaleka nemožno pristupovať k urýchleným a ukvapeným záverom. A k pánovi predsedovi výboru ešte jedno. Hovoria. V niektorých krajinách sa za podobnej situácie, ako je v Čechách, majú teda súkromní poisťovatelia tendenciu vyberať si iba relatívne zdravých klientov, čo ste vy hovorili, a zároveň teda vítajú, že sa pokúšame vytvárať nejaké mechanizmy, ktoré majú vyrovnávať riziká a zaisťovať, aby sa všetky zdravotné poisťovne, bez ohľadu na to, kto ich teda vlastní, tomuto problému vyhli. Ja tvrdím, že áno, máme taký mechanizmus, pán predseda, ale ten mechanizmus ani zďaleka nie je dokonalý. Je fakt, že zlepšuje situáciu a dá sa na ňom pracovať, že aspoň v tejto časti sa dá tá situácia aspoň trošku zlepšiť. Ale ďalej pokračujú: „Ale aj tak sa dá povedať, že skúsenosť s čisto súkromnými zdravotnými poisťovňami v USA, ktoré sa síce líšia od tých, ktoré sú v súčasnosti v Česku, ale sú súkromné, neposkytuje dobrý vzor pre efektívne financovanie zdravotnej starostlivosti.“ Hovoria, veľké sumy z vačkov pacientov sa rozdelia do súkromných pokladní a výhoda je pre niekoho iného a iba pre vlastníkov poisťovní a pre poistencov zostáva veľmi neistá. Ešte raz, sú to profesori Harvardskej univerzity, hovoria – treba sa ponáhľať? Hovoria, že veľmi opatrne a vôbec nie. Existujúce systémy vcelku sú kompatibilné s existujúcim stavom? Faktom je, že sú vývojové riziká, ale treba veľmi vážne pracovať nad každou reformou, lebo uvádzajú veľmi dôležitú vec – rozsiahle reformy je spätne len veľmi ťažko možno upravovať. A to aj súčasný problém, taký zásadný zásah do existujúceho stavu, tak hlboko neprepracovaný a s takým malým spoločenským súhlasom, ktorý tu je, jednoducho sa naozaj teraz veľmi ťažko reparuje, pretože vzniká celý rad zásadných problémov, ktoré tu sú. Naozaj možné aktivity v oblasti akože ochrany práva na rôzne investície, ktoré tu sú a podobne. To znamená, že ak niekto v predchádzajúcom období si nedal toľkú námahu, aby naozaj veľmi vážne rozmýšľal, dopracoval jednotlivé inštitúty, tak jednoznačne pochybil. Pochybil a vytvára veľmi zlý základ pre súčasnosť a nepochybne veľmi zlý základ aj pre budúcnosť. Jednoznačne pripomínajú, že debaty by mali mať za cieľ vytvorenie celospoločenského konsenzu o rozsahu existujúcich a predpokladaných budúcich problémov, o metóde financovania zdravotnej starostlivosti či o zmenách, ktoré môžu zaistiť, aby vložené finančné prostriedky boli vynaložené ozaj efektívne a tak, aby prispievali potrebe a prístupu k zdravotníctvu všetkých občanov, ako aj k dobrej zdravotnej starostlivosti. Takisto ostáva otázka, istá otázka dvojcestného zdravotníctva, ktorej sme sa všetci tak veľmi podivne vyhli. Pán predseda mi odpustí, že to pripomeniem. To ako ideme? Ideme mať jedno zdravotníctvo pre všetkých úplne rovnaké alebo ideme na dvojcestné? Kto si priplatí, ten má právo na lepšiu zdravotnú starostlivosť? Ako to vyzerá s etikou z tohto nášho pohľadu, ak sa chceme, tak sa prihlásme jednoznačne k dvojcestnému zdravotníctvu. Povedzte to otvorene, vážení kolegovia, ale povedzte to aj občanom a nezavádzajme to tými rôznymi okľukami a všetkým možným. To je otázka zásadného princípu. Buď – alebo. Ak to má byť zdravotníctvo pre všetkých a pre všetkých rovnaké, nie dvojcestné, ale rovnaké pre každého, tak v takom prípade musí mať celkom inú aj organizačnú, finančnú bázu. To chcem jednoznačne zdôrazniť. Takže, vážené kolegyne, kolegovia, chcem pripomenúť jednu zásadnú vec úplne na záver, na ktorú hlboko zabúdame. Všetky základné zdravotné úkony vrátane nevyhnutných operácií pre občanov garantuje štát. Garantuje štát, to znamená, že spochybňovať úlohu štátu pri zabezpečovaní, garantovaní tohto práva, jeho práva na priebežnú kontrolu a jeho povinnosti sanovať všetky prípadné zlyhania navrhovaných reforiem, robia zo štátu veľmi dôležitú inštitúciu, ktoré tie typy vnímania, aké ste tu prezentovali, vážení kolegovia, nemajú s realitou a skutočnými potrebami ľudí nič spoločné. Takže naozaj je potrebná diskusia a SMER je pripravený na korektnú diskusiu, ale na korektnú, nie na nezmyselné hájenie záujmov iba pár súkromných finančných spoločností a veľkých finančných skupín, ktoré, samozrejme, vidia obrovskú príležitosť na to, aby povedzme, že ako je podľa napríklad v dôchodkovom systéme, ak niekto tvrdí, že v roku 2085 bude veľkosť vo fondoch 70 % hrubého domáceho produktu, každý vie, o aké obrovské peniaze ide. Ako strategicky za týchto okolností štát reálne stráca kontrolu nad takýmito obrovskými peniazmi, ktoré priebežne budú vznikať, pričom on má byť tým garantom a on musí nastupovať do systému pre prípad zlyhania toho systému. To sú predsa veci, ktoré korektne musíme zvažovať. My sa nikdy nebránime diskusiám o tom, kde súkromná iniciatíva, ktorá objektívne vie v rôznych situáciách prinášať výraznejšie zisky a podobne, aby vstupovala do systémov, aby to bolo korektné, aby sme si udržali dostatočnú občiansku a štátnu kontrolu nad základnými procesmi, ktoré tam sú, a to v celkovom priebehu spravovania verejných peňazí. Na druhej strane, aby sa nestávalo, že práve hospodárenie zdravotných poisťovní bude smerovať k tomu, že zisk predsa môže byť veľký vtedy, pokiaľ ušetrím peniaze na vloženie do systému. Ako dá ten zisk komu? To je zisk, ktorý by za normálnych okolností mali lekári, pacienti, tí možno distribútori liekov, ja neviem. Ale za týchto okolností ešte ďalší subjekt, ekonomický, ktorý so zdravotníctvom nemá nič spoločné, tým, že akože ušetrí peniaze. Veď ušetriť sa dajú len tým, že sa tie peniaze jednoducho do toho systému nedostanú, ktoré tam patria. Čiže o týchto veciach treba diskutovať, kde je možný súkromný fenomén, nech vstupuje súkromný fenomén, kde je ale nevyhnutná občianska, spoločenská a štátna kontrola, musí existovať občianska, spoločenská a štátna kontrola, lebo inak ten systém dobrý nie je. Takže jedine výstupná diskusia, mám pocit, že do najbližšieho roku má zmysel. Tie ostatné veci, vážené kolegyne, vstupovať do nich nebudeme, ak ste registrovali, ale ako náhle budeme vidieť, že niekto chce slušne a korektne diskutovať o veciach, veľmi radi sa do diskusií budeme zapájať. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)