Viskupič, Jozef, poslanec NR SR (2015-02-05):
Ďakujem, pani predsedajúca. Vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte mi uviesť z môjho pohľadu asi najdôležitejší návrh zákona, ktorý som v tomto ctenom pléne za druhé volebné obdobie, ktoré v parlamente som, predkladal. Viem, že z hľadiska potrebnosti prijatia toho, úpravy, ktorú následne opíšem a určím dôvody, a tentokrát by som dovolil nebyť stručný, je potrebných 90 poslancov, aby zaňho zahlasovalo. Tento návrh zákona má svoju históriu, resp. téma toho, čo sa budeme spolu s kolegami a kolegyňami snažiť presvedčiť, aby sa, aby získalo podporu Národnej rady, má svoju históriu, ktorá sa traduje od roku 2000, a vysvetlím prečo. Dokonca táto téma spôsobila pád druhej Dzurindovej vlády v zmysle vykonávacieho predpisu k medzinárodnej zmluve, a preto aj pod znením tohto návrhu je podpísaný celý klub poslancov za hnutie Obyčajní ľudia a nezávislé osobnosti až na jednu výnimku. Myslíme si, že návrh tohto ústavného zákona je dôležitý, pretože uzatvára mnohé kategórie, ktoré sa parciálne dostávajú na rokovanie Národnej rady a súvisia, a teraz to slovko alebo terminus technicus spomeniem, keďže sa jedná o výhradu vo svedomí. Naposledy sme tu otvárali túto tému, či už to boli liberálni poslanci, konzervatívni poslanci alebo poslanci vládnej strany, pri téme napríklad, ktorú priniesla do Národnej rady strana kresťanských demokratov, a to bola práca v nedeľu, resp. uzatvorenie obchodov v nedeľu. Vtedy sme viacerí spomínali, že existuje elegantnejšie riešenie, nie ktoré chodí alebo je v nejakej represii alebo v zákazoch, ale v povolení tzv. výhrady vo svedomí. Z dôvodovej správy by som si dovolil uviesť niekoľko faktov. Neoddeliteľnou súčasťou slobody myslenia, presvedčenia, svedomia, náboženského vyznania, viery je predmetná výhrada vo svedomí. Právo na výhradu vo svedomí sa však nerodilo ľahko, a to ani na pôde Rady Európy, keď trvalo niekoľko desaťročí, kým ho väčšina členských štátov prijala aspoň vo vzťahu k vykonávaniu vojenskej služby. Urobila tak následne aj Slovenská republika, a to priamo vo svojom základnom dokumente, v čl. 25 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky, a to zakotvením práva na výhradu vo svedomí do čl. 10 alebo zakotvením práva na výhradu vo svedomí do čl. 10 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie, ktorá ho uznáva v súlade s vnútroštátnymi zákonmi upravujúcimi výkon tohto práva, sa vytvoril priestor na rozšírenie výhrady vo svedomí aj do iných oblastí spoločenského života a jej zakotvenie vo všeobecnej rovine pre každého vo forme základného práva garantovaného ústavou, čo je aj cieľom predloženého návrhu zákona. Právo na výhradu vo svedomí v tomto návrhu ústavného zákona predpokladá alebo hovorí, je zakotvené ako základné právo garantované ústavou pre každého bez ohľadu na jeho zmýšľanie, pričom nositeľom tohto práva môže byť len fyzická osoba. Zahŕňa nielen svedomie, ale aj presvedčenie, myslenie a náboženské vyznanie. Je vnímané ako vonkajší prejav výhrady vo svedomí, právnicky forum externum, ktorý je obmedzený ústavou v čl. 24 ods. 4 iba na prípady bezprostredného ohrozenia života iných v záujme ochrany základného práva na život. A možno ho obmedziť aj zákonom na základe zmocnenia v ústave čl. 24 ods. 5 na ochranu verejného poriadku, zdravia, mravnosti alebo práv a slobôd iných. Výhrada alebo tento návrh ústavný spočíva výlučne v odmietnutí konania, pričom za konanie sa považuje aj spoluúčasť na konaní a činnosť s takýmto konaním súvisiaca vrátane jej asistencie. A tento návrh zákona má za dôsledok vylúčenie právnej zodpovednosti toho, kto si toto právo uplatnil v súlade s ústavou a osobitnými zákonmi prijatými na jeho vykonanie. Keďže podrobnosti týkajúce sa výkonu práva na výhradu vo svedomí ustanoví až zákon, nadobudnutie účinnosti návrhu ústavného zákona posúvame na január roku 2016. Medzi osobité predpisy, ktoré by do tohto dátumu bolo vhodné prijať, aby sa neopakovala situácia, ktorá nastala po ratifikácii základnej zmluvy medzi Slovenskou republikou a Svätou stolicou, konkordát alebo Vatikánska zmluva, patria zákony v oblasti zdravotníctva, ozbrojených síl, výchovy, vzdelávania, občianskoprávnych, pracovnoprávnych a rodinných vecí, výkonu právnických povolaní a pracovnoprávnych vzťahov, pričom v oblasti ozbrojených síl a zdravotníctva je už právo na výhradu vo svedomí aj v súčasnej dobe iba čiastočne upravené. Keďže ide o návrh ústavného zákona, navrhovaná právna úprava by mala mať prednosť nielen pred úpravou zakotvenou v Zmluve medzi Slovenskou republikou a registrovanými cirkvami a náboženskými spoločnosťami, ale aj pred Vatikánskou zmluvou, ktorá síce má prednosť pred zákonmi v zmysle čl. 7 ods. 5 ústavy, avšak nie pred ústavou samotnou. Vzhľadom na to, že predložený návrh ústavného zákona je vo vzťahu k právu na výhradu vo svedomí formulovaný širšie, ako sú sformulované znenia oboch uvedených parciálnych zmlúv, nemalo by dôjsť k vzájomnej kolízii. Navyše obe zmluvy nie sú bez prijatia ďalších zmlúv na ich vykonanie uplatniteľné rovnako, ako nie je uplatniteľné ani právo na výhradu vo svedomí v zmysle predkladaného návrhu ústavného zákona bez prijatia osobitých zákonov na jeho vykonanie. K dôvodom, priamo možno k stručnej histórii toho, s čím sa tu dekádu a pol alebo možno 15 rokov boríme, je, že ústava síce v čl. 24 zaručuje každému človeku slobodu jeho myslenia, svedomia, náboženského vyznania a viery a ide o základné slobody späté s existenciou človeka. Rovnako tak by aj toto právo, ktoré je zakotvené v čl. 9 Európskeho dohovoru o ľudských právach, v čl. 10 Charty základných práv Európskej únie, malo mať priamo explicitné znenie v ústave nášho štátu. Podľa prevládajúceho názoru odborníkov z oblasti právnej vedy je výhrada vo svedomí odvedená zo slobody myslenia, presvedčenia, svedomia, náboženstva. Možno ju definovať ako právo vyhnúť sa zákonnej povinnosti v mene vyššej povinnosti, ktorú ukladá svedomie – to je citát pána doktora Jána Drgonca z roku 2010 –, alebo odmietnutie konania, ktoré je v príkrom rozpore so svedomím konajúcej osoby bez toho, aby bola táto osoba nejakým možným spôsobom sankcionovaná. Právo na výhradu vo svedomí teda v súčasnom stave nie je v ústave explicitne stanovené. Článok 25 ods. 2 ústavy upravuje výnimku z povinnosti konať vojenskú službu formuláciou: „Nikoho nemožno nútiť, aby vykonával vojenskú službu, ak je to v rozpore s jeho svedomím alebo náboženským vyznaním.“ Podrobnosti stanovuje osobitný predpis, ktorým je zákon č. 569/2005 Z. z. o alternatívnej službe v čase vojny a vojnového stavu v znení neskorších predpisov. Výhrada vo svedomí v zmysle príslušného zákona sa vzťahuje na každého registrovaného občana alebo vojaka v zálohe vo vzťahu k vykonávaniu mimoriadnej služby, ktorý je povinný vykonať v čase vojny alebo vojnového stavu, ak podal písomné vyhlásenia o odopretí výkonu mimoriadnej služby z dôvodu, že jej výkon je v rozpore s jeho svedomím alebo náboženským vyznaním. Čiže v jednom parciálnom právnom predpise toto upravené je. Niektoré osobitné zákony výhradu vo svedomí upravujú už aj v súčasnosti. Napríklad – to je druhý príklad – zdravotný pracovník podľa prílohy č. 4 zákona 578/2004 o poskytovateľoch zdravotnej starostlivosti a tak ďalej v znení neskorších predpisov môže odmietnuť taký výkon alebo spoluúčasť na ňom, ktorý odporuje svedomiu okrem prípadov bezprostredného ohrozenia života alebo zdravia osôb. V tejto súvislosti opäť spomeniem Vatikánsku zmluvu, ktorá bola ratifikovaná 18. 12. 2000 a uverejnená v Zbierke zákonov pod č. 326/2001, a osobitne článok 7, ktorý priznáva každému právo na výhradu vo svedomí podľa vieroučných a mravoučných zásad v katolíckej cirkvi, pričom rozsah a podmienky uplatnenia tohto práva by mali byť zakotvené vo vykonávacej medzinárodnej zmluve, ktorá však zatiaľ uzavretá nebola, to je ten spomínaný príklad z roku 2005 alebo ’6, čiže pád druhej Dzurindovej vlády. Táto medzinárodná zmluva má prednosť pred zákonmi Slovenskej republiky, avšak nie, ako som spomínal, pred ústavou samotnou. Slovenská republika uzatvorila zmluvu taktiež s registrovanými cirkvami a náboženskými spoločnosťami. Článok 7 Zmluvy medzi Slovenskou republikou a registrovanými cirkvami a náboženskými spoločnosťami – okrem katolíckej cirkvi, keďže je to riešené v konkordáte – priznáva právo každému uplatňovať výhrady vo svedomí podľa vieroučných a mravoučných zásad svojej registrovanej cirkvi alebo náboženskej spoločnosti. Táto zmluva však nemá prednosť pred zákonmi Slovenskej republiky. Preto navrhovaná úprava ústavného zákona je v súlade s oboma vyššie uvedenými zmluvami, nevytvára priestor na rozpor právnych predpisov, ale, to je veľmi dôležité, rozširuje možnosti uplatniť si právo na výhradu vo svedomí každému, ak je to v rozpore s jeho svedomím, myslením, presvedčením a aj náboženským vyznaním, čo vlastne tie dve medzinárodné, tie dve zmluvy subsumuje, teda nielen v rozpore s vieroukou a mravoukou a zásadami katolíckej cirkvi, ale aj v širšom kontexte výhrady vo svedomí z iných dôvodov. Z komentára k článku 10 Charty základných práv Európskej únie vyplýva, že právo zaručené v ods. 2, právo na výhradu vo svedomí odráža vnútroštátne ústavné tradície a vývoj vnútroštátnych právnych predpisov v tejto otázke. Pri výklade možno dospieť k záveru, že výhrada vo svedomí má hlboký sociálny, kultúrny, spoločenský význam, ktorý sa medzi jednotlivými spoločnosťami a štátmi môže líšiť. Zavedenie práva na výhradu vo svedomí je v dispozičnom oprávnení zákonodarcu každého štátu a je v jeho výlučnej právomoci, akým spôsobom právo upraví, či už v základnom zákone štátu, alebo v konkrétnych parciálnych zákonoch, a akým spôsobom určí hranice jeho uplatnenia. Zavedenie práva na výhradu vo svedomí je v pôsobnosti štátov v rámci ich vnútroštátnej legislatívy bez obmedzenia Európskeho dohovoru o ľudských právach, Charty základných práv Európskej únie alebo práva Európskej únie. Vzhľadom k tomu je plne v právomoci ústavného orgánu upraviť právo na výhradu vo svedomí vo všeobecnosti ako ústavné právo. Keďže by bolo, tá debata, ďalej, a dôvody, ktoré uvádzame aj v osobitých častiach tohto ústavného zákona, má veľmi veľa právnych formulácií a právnych dôsledkov, dovolím si pri uvádzaní tohto návrhu zákona zopakovať dva podstatné fakty. Uplatnenie výhrady vo svedomí v širšom kontexte rozširuje vo veľmi podstatnej miere mieru slobody, a ak by sme ho upravili do základného zákona, Ústavy Slovenskej republiky, vytvorili by sme priestor, aby nie iba ako keby tri parciálne oblasti, ktoré, jedna je upravená len čiastočne, keďže konkordát bol prijatý, ale vykonávacia medzinárodná zmluva chýba, zároveň zmluva s registrovanými cirkvami, ktoré vytvárajú tento priestor iba do oblasti zatiaľ zdravotnej starostlivosti a ozbrojených síl, by rozšírila možnosť pôsobnosti do iných. Dôležitý je napríklad, tak ako som spomínal, ten pracovnoprávny rozmer, kedy uplatnením výhrady vo svedomí pri pracovnoprávnych vzťahoch by sme nemuseli riešiť otázku toho, či niekto v nedeľu je nútený alebo nie je nútený pracovať. Je to jeden z tých konkrétnych príkladov, ktoré by prijatie ústavného konštruktu a následne jeho zapracovania do Zákonníka práce umožnilo uplatniť výhradu vo svedomí aj v pracovnoprávnych vzťahoch. Menoval som všetkých prierezových sedem oblastí, kde máme zatiaľ poriešené iba dve, a preto si myslím, že už v tradícii toho, že demokratickej tradícii, že niekedy je veľmi potrebné začať, urobiť ten povestný malý krok na tisíckilometrovej ceste. Predchádzajúci návrh zákona, ktorý predkladala pani poslankyňa, pani podpredsedníčka Jurinová, tiež začal tak, že sme pôvodný návrh zákona o platoch multifunkcionárov predkladali v roku 2011 a mal podporu štyroch poslancov. Následne sa stal agendou aj vládnej strany a toto ustanovenie už v našom zákonodarstve máme. Preto si myslím, že dostať do pléna Národnej rady tému výhrady vo svedomí, ktorá by mala byť urobená poriadne a odvrchu, je urobená s ambíciou urobenia toho prvého povestného kroku a možno prijatím tohto návrhu sa aj po, po tom, čo je teraz často v spoločnosti v súvislosti s referendom volané, otvorme diskusiu. Skúsme otvoriť diskusiu aj o tomto probléme, pretože by to mnohé veci, ktoré parciálne riešime, vedelo, by sme vedeli uzatvoriť aj prijatím tohto ústavného riešenia. Preto vás prosím o podporu, a zatiaľ ďakujem za pozornosť.