B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-07-09):
J. Tuchyňa, poslanec: Ďakujem za slovo, pán podpredseda. Vážené kolegyne, kolegovia, tak ako uviedol spravodajca výboru pre obranu a bezpečnosť k tomuto návrhu zákona, poslanec Langoš, náš výbor neprijal platné uznesenie, a keďže som vo výbore podal niekoľko návrhov, týkajúcich sa novely tohto zákona, výbor ich schválil, ale vzhľadom k neprijatiu platného uznesenia jednoducho nie sú zahrnuté do spoločnej správy, preto vystupujem na tomto pléne a podávam tieto pozmeňujúce a doplňujúce návrhy tu v pléne Národnej rady. Moje návrhy sa dotýkajú niekoľkých vecí, ale pre istotu ich najprv prečítam a potom čiastočne okomentujem. Navrhujem k bodu 7 navrhovaný odsek 3 doplniť aj o písm. d). Odôvodnenie v § 11, ods. 1, písm. d) je ako predpoklad pre vznik oprávnenia uvedený súhlas osoby, aby bola oprávnená oboznamovať sa s utajovanými skutočnosťami. Je preto logické, že aj predmetný súhlas musí byť daný po celú dobu platnosti vyjadrenia. Druhý návrh, k bodu 11, sa domnievam a navrhujem prvú vetu návrhu „a fyzických osôb“ vypustiť. Nemôžeme zase chcieť to, čo bolo voľakedy, aby fyzické osoby podávali vysvetlenia, hodnotili ľudí a podobne. To by sme sa vrátili tam, kde nechceme, takto to robila Štátna bezpečnosť, získavala informácie od jednotlivcov a tieto potom, na základe tých robila previerky osôb. Tretí môj návrh sa týka bodu 41, tento bod skupina poslancov, ktorá to navrhuje, navrhuje vypustiť. Domnievame sa, že je postačujúce, aby príslušníci úradu boli v služobnom pomere a netvorili ozbrojený zbor. Koniec koncov, ani príslušníci SIS-ky netvoria ozbrojený zbor. Následne potom znenie ods. 3 § 66 tak, ako je to tu, nie je potrebné. Štvrtý návrh, k bodu 43, navrhujeme nové znenie bodu, teda § 66 za ods. 3. Návrh znie: „Ak navrhovaná osoba odmietne preukázať svoju totožnosť, môže byť požiadaný o súčinnosť Policajný zbor za účelom zistenia jej totožnosti.“ Odôvodnenie: Právo predvádzať osoby za účelom zisťovania totožnosti nemôže byť rozširované na orgány štátu v príliš širokej miere, pretože by to bolo v rozpore s Európskym dohovorom o ľudských právach a základných slobodách, keď takéto právo by v zásade mali mať len orgány činné v trestnom konaní respektíve typicky policajné orgány. Ďalej ods. 4 návrhu vypustiť. Takéto opatrenia, tak ako som už uvádzal, môže vykonávať len útvar Policajného zboru. Môj piaty návrh sa týka bodu 43, teda novonavrhované § 66 b, c, d vypustiť. Už som o tom hovoril, že dané oprávnenie pre príslušníkov bezpečnostného úradu sú nadbytočné. Šiesty návrh, k bodu 47, novonavrhovaný ods. 3 na konci doplniť o povinnosti vydať potrebné potvrdenie o prevzatí utajovanej skutočnosti. Sami sme boli svedkami toho, čo sa stalo na úrade vlády, že si podávali dokumenty, ktoré sa nakoniec stratili, tak treba zákonom stanoviť, že takéto potvrdenie pri prevzatí dokumentu treba jednoducho vydať. Môj posledný návrh alebo predposledný, sa týka bodu 48, kde novonavrhované písm. f) znie: „Napriek výslovnému zákazu úmyselne neoprávnene vstúpi do budovy alebo priestoru, v ktorom sa nachádzajú utajované skutočnosti.“ Odôvodnenie: Pôvodne formulovaná citácia by mohla zakladať priestupok aj v konaní z nedbanlivosti. Mám ešte jeden návrh, vysvetlím ho neskôr. Ja poviem. Chcem podať jeden návrh na uznesenie Národnej rady. Môj návrh znie: Národná rada Slovenskej republiky žiada Národný bezpečnostný úrad Slovenskej republiky, aby vydal nové vyhlášky Národného bezpečnostného úradu o zozname utajovaných skutočností, o administratívnej bezpečnosti, o personálnej bezpečnosti. Doteraz platné vyhlášky č. 432 z 18. 10. 2001, č. 455 z 31. 10. 2001 a č. 2 zo 17. 12. 2001 zrušil vydaním nových vyhlášok. K tomu chcem povedať toľko a ešte to aj okomentujem, že tieto vyhlášky boli vydávané, keď ešte nefungoval Národný bezpečnostný úrad. Je v nich množstvo nepresností, dokonca rozporných aj so samotným zákonom o ochrane utajovaných skutočností, a preto ich treba vydať úplne nanovo, kompetentne, Národným bezpečnostným úradom. Tieto návrhy odovzdávam. Chcem sa krátko vyjadriť. Myslím si, že skutočne niet, a v tom podporujem navrhovateľov, niet pochybností o potrebe novely tohto zákona. Ukázalo to ročné fungovanie alebo ešte teda dokonca ani nie ročné fungovanie Národného bezpečnostného úradu alebo ročná platnosť tohto zákona o ochrane utajovaných skutočností. Treba však povedať, že Národný bezpečnostný úrad nemá zatiaľ zadefinované miesto v systéme bezpečnosti ani zo zákona o ochrane utajovaných skutočností, ale ani ústavným zákonom o bezpečnosti štátu. Myslím si, že tak som to už aj uvádzal, že ide novela do značnej šírky, chce vytvoriť z úradu ďalší ozbrojený zbor a myslím si, že je to zbytočné, Slovenská republika nepotrebuje toľko policajných orgánov a ozbrojených zborov. Skutočne by sa mohlo stať, že budeme právom hodnotení ako policajný štát. Ja som dokonca toho názoru, že by na tomto úrade nemali pracovať ani policajti, ani vojaci. Potom by to bol nezávislý úrad, jednoducho odbremenený od všetkých. Iste, v období vzniku, tvorby tohto úradu bola situácia iná. V tej dobe sa tak dal vytvárať, ale do budúcnosti tento úrad by nemal mať žiadne miesta pre policajtov ani vojakov. Mali by to byť predovšetkým štátni zamestnanci, zamestnanci alebo vládni zamestnanci a tak by boli absolútne nezávislí. O tomto sa dá, o závislosti a nezávislosti, hodne diskutovať, jednak majú hodnosti, platení sú niekde a tak ďalej, takže keď som tu hovoril a navrhoval prijať uznesenie o zrušení vyhlášok Národného bezpečnostného úradu, myslím si, že treba povedať alebo i ukázať, že jednoducho niektoré ustanovenia sú v značnom rozpore s právnymi normami tohto štátu. Treba si jednoducho uvedomiť, že štátny orgán môže to, čo mu stanovuje zákon. Na rozdiel od občana, ktorý môže všetko, čo mu zákon nezakazuje. Je potrebné uviesť, že zákon o ochrane utajovaných skutočností v § 17 ods. 1 písm. a) bod 5 medzi materiály predkladané navrhovanou osobou zaradil bezpečnostný dotazník osoby, pričom v tomto ustanovení zákona je výslovne stanovené, že ide o bezpečnostný dotazník, ktorý je uvedený v prílohe 5 tohto zákona. V citovanom zákone na žiadnom mieste nie je zmocňovacie ustanovenie pre Národný bezpečnostný úrad, aby formou všeobecne záväzného predpisu rozšíril okruh údajov vypĺňaných v bezpečnostnom dotazníku nad rámec stanovený zákonom. Ustanovenia § 6 ods. 9, resp. § 31 ods. 5 zákona, na ktoré sa inak správne odvoláva predmetná vyhláška, takéto zmocnenie vo vzťahu k bezpečnostnému dotazníku Národnému bezpečnostnému úradu nedávajú. Úprava podrobností o personálnej bezpečnosti, k čomu bol Národný bezpečnostný úrad zmocnený, neznamená, že pod pojem podrobnosti sa má na mysli iné údaje vyplňované v bezpečnostnom dotazníku, než sú stanovené v zákone v tej prílohe 5. A bohužiaľ, mnoho iných údajov v tomto dotazníku jednoducho je. Vo vzťahu úprava podrobností môže znamenať stanovenie jednotného tlačiva, formuláru, vzoru, spôsob jeho vyplňovania, skôr áno, nie, nehodiace sa škrtnite a tak ďalej alebo vyplňovanie číslicou vrátane podpisovej doložky. Na základe uvedeného možno potom konštatovať, že údaje uvedené v bezpečnostnom dotazníku v citovanej vyhláške idú nad rámec zákona, a preto navrhujem, aby jednoducho boli v budúcnosti upravené. Uvedená skutočnosť alebo môj návrh má oporu v Listine ľudských práv a slobôd v čl. 4: Povinnosti možno ukladať iba na základe zákona, v jeho medziach a len pri zachovaní základných práv a slobôd. Dokonca v Ústave Slovenskej republiky v čl. 2 ods. 2, tak ako som už povedal, štátne orgány môžu konať iba na základe ústavy, v medziach, rozsahu a spôsobom, ktorý im ustanovuje zákon. Každý môže konať, čo nie je zákonom zakázané, nikoho nemožno nútiť, aby konal niečo, čo mu zákon neukladá. Naviac čl. 19: Každý má právo na ochranu pred neoprávneným zasahovaním do súkromného rodinného života ods. 3 čl. 19: Každý má právo na ochranu pred neoprávneným zhromažďovaním, zverejňovaním alebo zneužívaním údajov o svojej osobe. Ešte sa dotknem vyhlášky č. 432 zoznamu utajovaných skutočností. V zoznamoch, ktoré tvoria prílohy č. 1 - 4 tohto zákona, nikde nehovoria o rozpočtoch rezortov, že majú nejaký stupeň utajenia. Keď sme to pripravovali vo výbore pre obranu a bezpečnosť, sme to zdôrazňovali a trvali na tom, že to nesmie byť v zozname utajovaných skutočností, lebo zákon o rokovacom poriadku hovorí o tom, že rozpočty sú verejné. Ale napriek tomu všetkému v tejto vyhláške v čiastke 176 strana, tak je označená, 46 - 73 pod poradovým číslom 205 a 206 už dáva stupeň utajenia rozpočtu ministerstva obrany ako dôverný. To isté o štátnych hmotných rezervách. Robili tieto zoznamy rezorty a ministerstvo vnútra, ktoré plnilo úlohy Národného bezpečnostného úradu, ich ani neprekontrolovalo a jednoducho i s týmito hrubými chybami, v rozpore so zákonom vydalo. Toľko k mojim návrhom. Ďakujem.