P. Prokopovič, poslanec: (2009-11-03):
Ja už to nemôžem kvalifikovať ani ako nejaké neodborné posúdenie a podobne, ale iba ako obyčajné politické táranie. Mohol by som sa spýtať, teda kto postavil obchvat Ožďany – Figy úseku Nová Baňa – Žarnovica, Vrtižer – Hričovské Podhradie, Hričovské Podhradie – Žilina – Strážov alebo na ceste prvej triedy prepojenie Oravy – Kysúc či Ladce – Sverepec. Vy ste to odovzdávali. Prvý už dva mesiace po nástupe do funkcie, pán minister Vážny. Čiže od septembra 2006. To chcete tvrdiť, že za dva mesiace ste vtedy postavili prvý úsek alebo priebežne ďalšie úseky? Takže, prosím vás, buďme aspoň trošku seriózni v tomto smere. Ja sa nebránim odbornej debate, môžeme si to rozobrať úsek po úseku, čo bolo v roku 2006 rozostavané. Veď sme chodili s otvorenými očami vtedy po Slovensku, ale prosím vás, nie takto demagogicky tárať. A teraz k tomu, čo chcem povedať k rozpočtu. Vážené kolegyne, kolegovia, po tom, čo nám tu vláda predviedla pri rozpočte na rok 2009, ktorý sme tento týždeň, konštatujem tento týždeň, dva mesiace pred koncom rozpočtového obdobia narýchlo novelizovali, alebo aby som sa presnejšie vyjadril, zmenili sme len výšku deficitu, mám pocit, že ani už súdiac aj podľa pozornosti, ktorému poslanecká snemovňa to venuje, že ani nemá veľký význam o predloženom rozpočte na volebný rok 2010 diskutovať. Na stoly sa nám dostal návrh, ktorý je postavený do istej miery na takzvaných virtuálnych príjmoch. Teda na presvedčení, že sa znásobí čerpanie eurofondov, no a ak by sa náhodou nezlepšilo, tak po voľbách sa uvidí. Buď sa bude s dierou v rozpočte trápiť iná vláda, alebo potom v októbri opäť zväčšíme zaťatú sekeru. V tejto súvislosti si dovolím použiť tiež metódu trikrát a dosť, ktorú prezentoval pán kolega Lipšic, aj keď v úplne inej súvislosti, v inom garde. Použijem ju preto, že už dvakrát som sa pokúšal pri optimistických očakávaniach tejto vlády vysvetliť, ako funguje čerpanie eurofondov v doprave. Hoci ide o povestné hádzanie hrachu na stenu, ak už nechcem hovoriť v tomto prípade o hádzaní perál. Dovoľte mi teda ešte raz veľmi krátko niekoľkými vetami priblížiť vám komplikovaný príbeh, ktorý absolvujú na svojej ceste európske peniaze. V prvom rade sa musí schváliť zásobník projektu, ktorých sa budú týkať, ktorý schvaľuje takisto zástupca Európskej komisie. Takisto tender, ktorý sa urobí, účasť v tendrovej komisii má Európska komisia. A ďalší postup je nasledovný, a to sa už týka toho cash-flow toku samotných europeňazí. Stavebná firma po vykonaní prác vystaví faktúru na základe schválených projektov, podotýkam odsúhlasených v Bruseli už predtým. Tá faktúra ide na Národnú diaľničnú spoločnosť. Tam ju musia prekontrolovať, ide ďalej na ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií. Tam faktúra opäť prechádza jednotlivými sekciami, jednotlivými zložkami. Všade pribúdajú podpisy, plynie čas, týždne, niekde aj mesiace. Z ministerstva dopravy putuje faktúra na ministerstvo výstavby ako riadiaci orgán, teda na ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja. Tam sa rovnaký kolobeh zopakuje. A až potom ide faktúra smerom do Bruselu. Faktúra príde do Bruselu, úradníci si ju preštudujú. Ak sa im na nej nevidí čo len maličkosť, akákoľvek maličkosť, vrátia faktúru naspäť rovnakou cestou, ako prišla k nim, ibaže opačným smerom. Čiže uplynú dlhé týždne, kým sa faktúra vráti späť stavebnej firme. Tá ju opraví a opäť tým istým spôsobom sa tá faktúra dostáva do Bruselu a potom môže byť preplatená, a teda tento projekt alebo časť projektu vyfinancovaný. Zhruba takto som sa vám to snažil vysvetliť, prečo je chimérou očakávať 10 miliárd korún z eurofondov do výstavby diaľnic v minulom roku. Myslím si, že som sa absolútne nemýlil a budem s napätím očakávať pri schvaľovaní záverečného účtu za rok 2009, koľko sme z tých 10 miliárd vyčerpali. Prečo o tom hovorím? Teraz nám ministerstvo dopravy tvrdí, že napriek skutočnosti minulého roku dokáže získať z eurofondov dokonca ešte viac v roku 2010, teda až 11,1 miliárd Sk v prepočte. Možnože protiargumentom niektorých z vás na moje vystúpenie budú argumenty, koľko kilometrov diaľnic sa postaví v budúcom roku cez PPP projekty. Dámy a páni, nechcem sa tu hrať na proroka, akceptujem, že možno veštcov máte vo svojich radoch vy, ale dovolím si presne zacitovať to, čo som povedal ja vo vlaňajšej rozprave k rozpočtu. Citujem: „Premiér aj pán minister dopravy nám trochu vychladli. Síce vytrvalo pripravujú podpis zmlúv so súkromnými partnermi, nemajú však garantované financie. Bankám sa akosi do projektu takto pripraveného a takéhoto rozsahu nechce. Vzhľadom na stupeň jeho pripravenosti sa ani nečudujem. Renomovaného poradcu nahradila zákulisne vybraná právna kancelária, dnes to už skúma aj Európska komisia, a rozsah nevyskúšanej formy výstavby je netypickým veľkým pilotným projektom, ktorý nemá vo svete, podotýkam, ako pilotný obdoby.“ Koniec môjho citátu z minulého roku. Skúsme si teraz odpovedať na otázku, aký je stav dnes. Prvý balík PPP projektov dnes nie je finančne uzatvorený, hoci vláda narýchlo v skrátenom legislatívnom konaní sľúbila prevzatie značnej časti štátnej záruky za úver pre súkromného investora. Až sa natíska otázka, pýtam sa teraz takou rečníckou otázkou. Načo nám je potom ten investor, prečo si vláda nepožičia rovno sumu sama a nestavia sama? Načo je na to medzičlánok súkromný partner, keď my mu zháňame peniaze, respektíve za nich ručíme. To potom nie sú PPP projekty, to je akási hybridná zmluva o spolupráci, kde ten, čo ide stavať, prakticky nemá žiadnu zodpovednosť, nemusí zháňať finančné prostriedky, dosadí si len firmy, robí a fakturuje. Som presvedčený o tom, že ministerstvo dopravy a Národná diaľničná spoločnosť pri PPP projektoch konajú nie z vlastnej vôle, konajú pod tlakom ľudí, ktorí istým spôsobom sú v pozadí strany SMER a sú aj príjemcom najväčších zákaziek od ministrov, ktorí boli nominovaní stranou SMER. Spomínal som, a to je veľmi podstatný fakt, ten zákulisný výber poradcu už rieši aj Európska komisia. Ministerstvo dopravy raz odpovedalo na otázky, pravdepodobne to Európskej komisii nestačí, lebo prišiel nový list a sú ďalšie otázky, na ktoré práve ministerstvo dopravy pripravuje odpoveď. Takže aby som skonštatoval, za ten rok sa v rámci PPP nič nepostavilo. Podarilo sa akurát uzavrieť dohody o druhom balíku PPP, teda na výstavbu rýchlostnej cesty R1. Aj to, a to podotýkam, za iných, úplne iných podmienok, ako znela ponuka, s ktorou konzorcium vyhralo verejnú súťaž. Dodatkom sa zvýšila cena za výstavbu o 300 miliónov eur. Zároveň sa zvýši ročný poplatok, ktorý bude štát odvádzať koncesionárovi po výstavbe R1, a to zo 109,4 milióna eur na 127,4 milióna eur. Celkovo sa nám tak cena počas trvania koncesie zvýši o takmer 11 miliárd Sk. A myslím si, že ani pri D1 to nebude ináč. Toto všetko má, samozrejme, s odvolaním sa na svetovú krízu zakryť aj nesplnenie ďalšieho zo sľubov predsedu vlády a vlády Slovenskej republiky o diaľnici do roku 2010, ako aj toho, že na rok 2009 síce dala vláda z rozpočtu na diaľnice viac ako v predchádzajúcom roku, ale ešte stále to bolo, dámy a páni, zhruba o 100 miliónov korún menej, ako tomu bolo v roku 2006. A ak si dobre pozriete štátny rozpočet, ktorý máme teraz pred sebou, tak veľmi ľahko zistíte, že výdavky ministerstva dopravy na výstavbu diaľnic sa krátia v porovnaní s rokom 2008 transferom zo štátneho rozpočtu o 50 %. Áno, to je holá realita jednej z priorít vlády, alebo aspoň tak to vláda deklarovala. Celú ochotu napĺňať svoju prioritu teda prenáša veľkoryso na budúce generácie, ktoré budú 30 rokov vysoko preplácať cez PPP projekty ďalšie naše generácie. V reáli  tu ale môžeme                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                        očakávať, že budeme každý mesiac do volieb sledovať okázalé otváranie nových úsekov diaľnic a polodiaľnic, ale pred kamerami skromne pomlčíme o tom, čím som začal, koľko z týchto úsekov ste zdedili rozostavaných a koľko ste ich skutočne začali a postavili vy. A takto by som mohol, vážené kolegyne a kolegovia, pokračovať ďalej. Napríklad len tak veľmi stručne sa zmienim o Železniciach Slovenskej republiky, o impozantnom náraste prostriedkov určených pre Železnice Slovenskej republiky, počúvajte dobre, zo 60,6 milióna eur na 275,6 milióna eur, ak by však pri transfere zo štátneho rozpočtu nesvietila na budúci rok aj na tie nasledujúce nula. Štát počíta len so spolufinancovaním, teda kofinancovaním európskych peňazí vo výške 48,6 milióna eur. Navyše už od konca septembra počúvame z určitých kruhov, že ak sa aj nepodarí čerpať plánovaný objem europeňazí, tak sa vlastne nič nedeje, lebo prispejeme k nižšiemu schodku štátneho rozpočtu. No nádhera! Železničiarom   sa to asi výborne počúva. Takže takto asi v skratke vyzerá s rozpočtom, ktorý je v oblasti dopravy skutočne postavený na vode. No ale ako som už povedal, asi pre túto koalíciu je zákon o štátnom rozpočte len čímsi, čo sa dá veľmi ľahko novelizovať, dokonca, ak je to potrebné rýchlo v skrátenom konaní. A že výsledkom bude len ďalšie zadlžovanie? No nevadí, veď sa utešíme tým, že pomer k HDP ešte nemáme najhorší. Nech naše deti splácajú, veď sú nám to dlžné. Držím vám palce všetkým, ktorí budete za tento návrh rozpočtu hlasovať, aby ste sa mohli s čistým svedomím pozerať do očí svojim deťom a vnukom. Ja za takýto rozpočet hlasovať nebudem. Ďakujem. (Potlesk.)