M. Vášáryová, poslankyňa: (2008-02-15):
Slovenská republika ako členská krajina Európskej únie a členská krajina Rady Európy sa zaviazala, že – zaviazala, no, nie sme celkom zaviazaní týmto rozhodnutím, ale patríme medzi tie krajiny, kde sa asi všetci naprieč celým politickým spektrom zhodneme na tom, že potrebujeme verejnoprávne médiá. Potrebujeme verejnoprávnu televíziu a potrebujeme verejnoprávny rozhlas. Nie som si taká istá, či potrebujeme verejnoprávnu TASR, ale o tom bude diskusia pri inom návrhu zákona, to by som chcela povedať na začiatku. Dnes, teda ráno o deviatej, končíme diskusiu o tom, akým spôsobom zabezpečiť financie dvoch verejnoprávnych médií, a to Slovenskej televízie a Slovenského rozhlasu. Moji kolegovia, ktorí vystupovali predo mnou, už dali tomuto zákonu niekoľko mien. Jeden z tých najznámejších je, že toto je „zástrčkový“ zákon. Toto meno vymyslela Iveta Radičová a zdá sa, že sa ujalo. Včera pán predseda výboru pre kultúru a médiá nazval tento zákon trošku ešte inak: „Čo som našiel v zásuvke.“ Ja by som doplnila: „Čo som našiel v zásuvke a čo moji predchodcovia, ktorí ho nechali pripraviť, odhodili.“ Ja by som mala ešte niekoľko mien pre tento zákon, napríklad, pretože nie je doriešené vlastne, ako to bude fungovať, ako to bude organizované, ako včera upozornil pán Minárik veľmi presne na to, že nemožno počítať s peniazmi, ja si myslím dokonca ani skoro ani do konca tohto roku, ale tieto peniaze už sú rozdelené v rozpočte verejnoprávnej televízie, čo je zvláštne. A preto by som nazvala tento zákon takou typicky slovenskou vetou: „Však sa to dáko.“ Hlavná vec, aby sme to schválili a potom sa to už „dáko“. Všimnite si, že slovenčina je tak úžasná reč, že nepotrebuje ani sloveso ako všetky ostatné európske jazyky, aby sme vyjadrili, čo chceme povedať. Ale najmä tento zákon je o novej dani pre stranícke médiá a to už dnes tu môžeme jasne povedať. Po voľbe, po voľbách, ktoré sme absolvovali – teda ako kto, aspoň teda poslanci vládnej koalície –, do televíznej rady a do rozhlasovej rady, už dnes vieme, že sen niektorých ľudí sa naplní, budú to stranícke médiá. A možno v konečnom dôsledku sa naplní aj sen pán prezidenta, že to budú vládne médiá, ale na to si môžeme počkať. Ako som povedala, určite sa zhodneme na jednej veci a to je, že verejnoprávne médiá potrebujeme. My používame preklad z nemčiny, to znamená „recht-öffentliche Medien“ a nemáme dostatočne jasný preklad z toho anglického „public media“, ktoré by boli asi lepším vyjadrením, akú úlohu majú verejnoprávne médiá hrať v živote verejnosti. Možno by sme sa mohli zhodnúť ešte na jednej veci všetci naprieč politickým spektrom a to je, čo sú tri najzákladnejšie slová, ktoré charakterizujú alebo by mali charakterizovať verejnoprávne médiá. Tieto tri slová sú: Po prvé nezávislosť. To znamená nezávislosť od politických turbulencií, od výmeny politickej moci a všetkého toho, čo chápeme rovnako pod pojmom „nezávislosť“. Tento zákon nerieši nezávislosť médií, aj keď sa to niektorí predrečníci snažili snáď takýmto spôsobom obhajovať, nerieši nezávislosť, pretože nezávislosť médií rieši spôsob riadenia verejnoprávnych médií a u nás je to dané zákonom, to znamená radami, či už televíznou, alebo rozhlasovou, a o tom sme už hovorili. Druhé slovo, na ktorom by sme sa mohli zhodnúť, je kvalita. Verejnoprávne médiá by mali byť kvalitné, to znamená, mali by prinášať niečo iné, než prinášajú komerčné médiá, ktorým ide, ako normálne v obchode, o zisk. To znamená, že ony môžu, samozrejme, nevylučuje sa to, môžu urobiť nejakú charitatívnu akciu, ale v prvom rade im ide o zisk. Kvalita. Nuž aká je to kvalita našej verejnoprávnej televízie, keď to, čo je vždy absolútne diamantom každej verejnoprávnej televízie, a to je spravodajstvo, dnes vlastne pozerá len sedem Slovákov zo sto. A to je ten zásadný problém, ktorý máme. Ale toto... (Reakcia z pléna.) Pán predkladateľ, veď vy môžete hovoriť, kedy chcete, povedzte si to vtedy, dobre? Ja nie že by som nebola zvyknutá, že ma niekto vyrušuje, ale buďte taký láskavý už z úcty k vašim šedinám. Ďakujem pekne. A tretím slovom, na ktorom sa určite zhodneme... (Reakcie z pléna.) Ja vám to vysvetlím potom, dobre? ... je invencia. Verejnoprávne médiá by mali dávať mimoriadny priestor na tvorivosť, to znamená niečo, čo si komerčné televízie, pokiaľ by im nemala táto tvorivosť zabezpečiť sledovanosť, nemôžu dovoliť. Ale verejnoprávne médiá by mali otvoriť priestor pre tvorivosť a invenciu slovenských občanov, teda umelcov a tvorcov. Takže to sú tieto tri slová, na ktorých by sme sa mohli zhodnúť: nezávislosť, kvalita a invencia. Ale tento zákon o týchto veciach nehovorí a ani nerieši a ani nemôže riešiť. Tu hovoríme len o tom, ako vôbec udržať, aby sme tie verejnoprávne médiá dáko ufinancovali. Takže to na úvod. My sme tento návrh hneď už v prvom čítaní odmietli a predložili sme svoj, o ktorom si dodnes po dlhom premýšľaní a diskusiách stále myslím, že bol lepší, bol solidárnejší, bol sociálnejší a zabezpečoval lepšie nezávislosť. Samozrejme, ten zákon, ktorý sme predložili, by bol potreboval ešte ďalšie legislatívne kroky, aby sa to dalo naozaj, naozaj zabezpečiť. Napr. iným spôsobom menovanú televíznu radu. Veď nie všade sú televízne rady volené politikmi, televíznu radu priamo delegujú skupiny občanov alebo organizácie svojich zástupcov. Tento zákon, ktorý predkladá pán minister, zaťažuje občanov, podnikateľskú sféru. A hlavne, a čo je najdôležitejšie, to, čo mal tento zákon vyriešiť, to znamená skutočne dofinancovanie verejnoprávnych médií, tento zákon nerieši. Aj keby hneď sa podarilo vybrať 90 % z tých peňazí, s ktorými počíta zástrčkový zákon, neznamená to, že verejnoprávne médiá budú mať dostatok peňazí, na čom sa zase všetci zhodneme. Pretože pán minister to povedal, niektorí to povedali v diskusiách, na výbore sme si to povedali. Tento zákon toto nerieši. Je to teda prechodné opatrenie a to je, myslím, okrem zástrčky meno tohto zákona, prechodné opatrenie, pretože sme to našli na stole, my sme to odhodili a vy ste to zdvihli. Citát z dôvodovej správy: „Nakoľko ide o platbu, ktorá má osobitný charakter, zavádza sa namiesto doterajšieho názvu koncesionársky poplatok nový pojem úhrada za služby verejnosti poskytované Slovenskou televíziou a Slovenským rozhlasom.“ Teda koncesionárske poplatky sa rušia, takže akékoľvek používanie slova poplatky je nenáležité. Po schválení tohto zákona budeme mať novú daň. Keďže rozhodujúcou podmienkou pre vznik povinnosti platiť je elektrická prípojka, je to ten zástrčkový zákon. Nie je to teda zmena princípu platby úplne iným spôsobom, len zavedenie novej dane, ktoré postihne nielen domácnosti, ale aj všetky podniky, ktoré majú viac ako troch zamestnancov. Možno sa budem s niektorými mojimi predrečníkmi opakovať, ale vzhľadom na to, že začíname dnes ráno a máme nových divákov, možnože to pre nich bude dobré takéto pripomenutie. Nechápem preto naozaj, a musím to znovu zdôrazniť, zdôvodnenie v dôvodovej správe, že tento zákon je solidárny. A s kým je solidárny? Rodina na hranici hmotnej núdze bude platiť rovnako ako multimilionár. V čom je to solidárne? Multimilionár sediaci na svojom ranči s piatimi plazmovými obrazovkami zaplatí toľko ako rodina nad hranicou hmotnej núdze. Ak by sme mohli v tejto súvislosti hovoriť o solidárnosti, tak len so značnou dávkou irónie možno o solidarite ľudí, ktorí Slovenskú televíziu nesledujú, a s jej divákmi, ktorí tvoria, najmä pri niektorých reláciách, marginálnu menšinu. Hovorila som už o spravodajstve verejnej právnej televízie, ktorú v týchto dňoch sleduje zo sto Slovákov len sedem. Je to naozaj, myslím si, že rarita, pretože nepoznám v Európe verejnoprávnu televíziu, ktorej spravodajstvo by sledovalo tak málo občanov. Položili ste si už otázku, prečo niektorí ľudia nechcú platiť a prečo nemajú tým pádom záujem o túto vašu novú službu verejnoprávnej televízie? Nebude to náhodou aj tým, že ľudia nechcú pozerať verejnoprávnu televíziu a že jej asi možno niektorí aj neveria? Za stav, v ktorom sa dnes nachádza verejnoprávna televízia, ste ale už zodpovední vy. Vaši ľudia v Rade STV aj vďaka účelovej novele jedného z vašich poslancov, vďaka ktorej mohli dosadiť veľmi rýchlo do funkcie generálneho riaditeľa Radima Hrehu. Výsledok je žalostný. (Reakcia spravodajcu.) Vy máte pocit, že nemáte právo hovoriť, pán spravodajca? Ale veď vy máte, ako spravodajca môžete hovoriť, koľko chcete. Minister Maďarič asi teda patrí medzi veľkých optimistov, lebo očakáva, že výber tejto dane bude ideálny a že sa mu občania poskladajú na 3,1 mld. Sk. Ja si myslím, že výber bude nižší nielen preto, že treba počítať s tými ľuďmi, ktorí aj dnes neplatia za elektrinu, ale preto, lebo táto nová daň a výnimky, ktoré tento zákon v sebe má, povzbudí tých, ktorí budú kombinovať, a o tom som hovorila aj pri prvom čítaní, a hľadať cesty, ako platenie tejto novej dane obísť, napríklad tým, že napíšu odber elektriny na starších rodinných príslušníkov. Kým občania by mali zaplatiť pre verejnoprávne médiá, kde verejnoprávnu televíziu, znovu opakujem, pozerá sedem zo sto, počíta vláda aj od zamestnávateľov s 500 mil. Sk. A čo keby sme mohli začať uvažovať o tom, že niektorí zamestnávatelia, ktorí sú tesne na hranici zamestnávania, znížia jednoducho počet svojich zamestnancov napr. tým, že budú pracovať títo zamestnanci na zmluvu, a tým sa vyhnú plateniu novej dane. Ale to už ste si asi pravdepodobne vy na ministerstve aj na straníckych grémiách a koaličnej rade vyriešili, dúfam. Verejnoprávne médiá očakávajú, že dostanú trochu viacej peňazí v duchu hesla, keď netečie, aspoň kvapká. Ako teda chce pán minister riešiť dofinancovanie médií? Zatiaľ vieme len to, že zase z daní obyvateľstva, to znamená dofinancovaním zo štátneho rozpočtu, kam všetci prispievame. To znamená, občan bude platiť zo zástrčky, jeho zamestnávateľ v práci a ešte aj zo štátneho rozpočtu dofinancovávaním niektorých vybraných projektov, ktoré budú politicky vyhovovať, to si treba povedať jasne. Pán minister priznáva, pardon, o tom som už hovorila, o televízii. Ja si myslím, že zákon je diskriminačný voči malým podnikom a o tom sa tu hovorilo málo. Máme viac než 80-tisíc malých a stredných podnikateľov vrátane živnostníkov, ktorí sa budú musieť poskladať podľa mojich výpočtov na 430 mil. Sk ročne tejto novej dane, 80-tisíc malých a stredných podnikateľov. Združenie podnikateľov Slovenska zásadne nesúhlasí s týmto návrhom zákona, tak ako bol schválený. Tento návrh považuje Združenie podnikateľov Slovenska za účelový, s jediným cieľom zaviesť dodatočne zdanenie, teraz citujem z ich vyhlásenia, „podnikateľských subjektov na Slovensku“. Protestuje proti tomu, aby „vláda financovala svoje programy na úkor podnikateľských subjektov a aby zavádzala tieto dodatočné formy zdanenia“. Drvivá väčšina teda toho vyššieho zaťaženia z titulu prijatia zákona dopadne na úplne tie najmenšie podniky a, samozrejme, domácnosti. Teda na jednej strane slovenská vláda odstraňuje niektoré platby, ktorých regulačný účinok na ekonomiku bol jednoznačne pozitívny a ktoré zavádzajú aj teraz štáty ako Maďarsko alebo Česká republika, to znamená platby, tzv. zdravotnícke poplatky a na druhej strane vlastne tie isté rovnaké peniaze vytiahne z vrecák občanov cez vyššie dane za televízne a rozhlasové prijímače. Združenie podnikateľov Slovenska zároveň zásadne nesúhlasí, aby túto daň platili zamestnávatelia, ktorí zamestnávajú aspoň troch zamestnancov. Napr. výška poplatku v podniku s tromi zamestnancami je určená ako 560 Sk na jedného zamestnanca takéhoto podniku. V podniku so 49 zamestnancami je to však už len 137 Sk na jedného zamestnanca a v podniku s 15-tisíc pracujúcimi je to už len 11 Sk na zamestnanca. V čom je to spravodlivé? Znovu opakujem, že zákon tak negatívne postihne 80-tisíc malých a stredných podnikov, lebo tých veľkých 11 Sk na zamestnanca, prosím. Takže iba odložíme riešenie časovo, v čase posunieme. Myslím si, že tieto argumenty, to znamená žiadna orientácia tohto zákona do budúcnosti, nevyriešenie základného problému dostatočného financovania verejnoprávnych inštitúcií a v podstate v súvislosti s tým ani nedefinovanie, čo si vlastne predstavujeme, že by verejnoprávne inštitúcie mali poskytovať, sú dostatočným dôvodom, prečo ja odmietnem tento zákon. Myslím si, že je veľmi dôležité, aby sme si uvedomili, že toto je ďalší zo zákonov, ktorý je krátkodychý, a to je, myslím si, aj strata času, aby sme sa ďalej týmto zaoberali. Ďakujem pekne. (Potlesk.)