J. Berényi, poslanec: (2008-10-28):
Prepis maďarských zemepisných názvov či už v učebniciach alebo v tlačených médiách nie je žiadny nový spor. Takéto návrhy sa vynárajú cyklicky vždy po 10 – 15 rokoch. Takéto pokusy boli ale zatiaľ vždy neúspešné. Teraz ale bola vytlačená učebnica vlastivedy a dejepisu pre študentov maďarskej národnosti výlučne so slovenskými verziami zemepisných názvov. Náš návrh, ktorý hovorí o tom, aby geografické názvy boli v knihách uvedené v jazyku príslušnej národnostnej menšiny, tak ako sme toho boli svedkami aj v sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch počas tzv. totalitného režimu, sa dá odôvodňovať z viacerých hľadísk. Súbežne toto odôvodnenie zároveň aj vyvráti správnosť zavedenia tzv. hybridného jazyka do učebníc pre národnostné školy. Po prvé, ústava Slovenskej republiky, ale aj platný školský zákon hovorí o tom, že žiakom patriacim k národnostným menšinám sa zabezpečuje výchova a vzdelanie v ich jazyku, výučba zemepisných názvov aj v jazyku národnostných menšín bezpochyby patrí do vyučovacieho procesu. Po druhé, mohol by som citovať aj medzinárodné dokumenty, najmä Rady Európy, ktoré presadzujú zásadu čo najširšieho používania zemepisných názvov aj v jazykoch menšín, aj medzištátna slovensko-maďarská zmluva o priateľstve a dobrom susedstve hovorí o tom, že menšiny majú právo používať miestopisné údaje vo svojom materinskom jazyku. Myslím si ale, a po tretie hovorím, že teraz v tomto okamihu sú dôležitejšie iné argumenty ako medzinárodné dokumenty, napr. jazyková integrita materinského jazyka tak maďarčiny, ako aj slovenčiny na školách s vyučovacím jazykom maďarským. Predstavme si situáciu, vážené kolegyne, kolegovia, keby sa štyri veľké štáty, Veľká Británia, Nemecko, Francúzsko a Taliansko, dohodli, že presadia, aby zemepisné názvy vo všetkých členských štátoch EÚ boli používané len v štátnom či úradnom jazyku príslušného štátu, na území ktorého sa nachádza daná obec alebo zemepisná lokalita. Cestopisná kniha v slovenčine by vyzerala asi nasledovne: „Cestou do Paris sme sa zastavili v Münchene. Zistili sme, že architektúra Münchenu a Wienu je veľmi podobná. Na druhý deň sme sa vydali na cestu cez krásne hory Schwarzwaldu do Venezie.“ Áno, kolegyne, kolegovia, takto dnes jazykovo vyzerá učebnica vlastivedy a dejepisu pre časť maďarských žiakov na Slovensku. V znázornení absurdity súčasného stavu by som išiel ešte ďalej. Maďarský text so slovenskými výrazmi, ale v maďarskom skloňovaní môže vytvoriť nezmyselné, až priam smiešne vety. Poviem znovu konkrétny príklad, bude to fiktívny príklad z učebnice slovenského dejepisu. V tejto knihe „Slovensko v stredoveku“ sa píše: „Turci utrpeli pri Viedni zdrvujúcu porážku od kresťanských vojsk.“ Táto veta podľa súčasnej logiky presadzovanej verzie zemepisných názvov by vyzerala nasledovne: „Turci utrpeli zdrvujúcu porážku od kresťanských vojsk pri Wiene.“ Vážení prítomní, vsunutím nemeckého výrazu do slovenskej vety sa vytvoril jeden nezmyselný text. Podobné trápne vety sa môžu objaviť v prípade vsunutia slovenského výrazu do maďarského textu s maďarským skloňovaním. Vážené dámy a páni, viem si ľahko predstaviť, že skutočným cieľom presadzovania slovenských zemepisných názvov v maďarských učebniciach je, hovorím teraz veľmi otvorene a úprimne, zoslabovanie akejsi maďarskej povahy Uhorska v očiach, ale aj v ušiach maďarských žiakov na Slovensku. Ak zmyslom spomenutého úsilia je posilňovať väzbu maďarskej mládeže smerom k Slovenskej republike, tak musím povedať, že je to podobne veľmi pomýlená snaha, akú mal Apponyiho školský zákon z roku 1907. Lex Apponyi, dnes vieme, mal úplne opačný efekt na vtedajšie menšiny v Uhorsku, ako to autor pôvodne zamýšľal. Situácia je teraz veľmi analogická. Dnešný hybridný text u maďarských žiakov, ale aj u pedagógov a rodičov vyvolá popri už spomenutých tragikomických situáciách skôr pocit menejcennosti, druhoradosti, smútku a hnevu. Môžem vás ubezpečiť, že tak často spomínaná lojalita takýmto textom zaistená nebude, tak ako nebola ani v roku 1907. Viem ale, že zemepisné názvy v maďarčine napriek všetkým takýmto zúfalým snahám budú používať na južnom Slovensku naďalej všetky generácie, a to z dôvodu jazykovej integrity, z dôvodu veľmi bohatej literatúry v maďarskom jazyku, v ktorej sú, samozrejme, zemepisné názvy uvedené v maďarčine, z dôvodu televízneho a rozhlasového vysielania z Maďarska. A mohol by som pokračovať konzekvenciami členstva Slovenska v EÚ. Ak sa nič nezmení na súčasnej praxi, tak žiaci v školách s vyučovacím jazykom maďarským budú dennodenne konfrontovaní rozdielnym jazykom ich učebníc s používaním ich jazyka v bežnom živote. Opakujem a zdôrazňujem, toto určite nevyvolá požadovanú integráciu maďarskej menšiny na Slovensku. Som presvedčený, že duševne zdravý a racionálne uvažujúci poslanec Národnej rady Slovenskej republiky nemôže súhlasiť s takýmto hybridným jazykom a jeho vplyvom na vývoj mladých ľudí. Vážené kolegyne a kolegovia, chcel by som podčiarknuť, že naším návrhom chceme najmä otvoriť priestor pre diskusiu v Národnej rade Slovenskej republiky. Náš návrh obsahuje riešenie, ktoré som ja zažil ako študent a možno zažil pán Szigeti už ako učiteľ v sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch. Počas totality totiž zemepisné názvy boli v učebniciach pre menšiny v jazyku národnostných menšín a na konci knihy bol uvedený slovník všetkých odborných výrazov aj po slovensky. Nevidíme dôvod, prečo by v súčasnosti nemohlo byť povolené to, čo bolo možné počas komunizmu. Predsa by som chcel deklarovať, že sme otvorení ku kompromisným riešeniam. Apelujem na vás, aby ste dali šancu tomuto návrhu a zároveň celému problému na diskusiu v druhom čítaní. Od vzniku celého prípadu sme už zaregistrovali viaceré zmeny aj v postoji pána ministra školstva alebo iných členov vlády. Sme svedkami toho, ako keby dnes každý hľadal východisko z tejto situácie. Nazdávam sa však, že to riešenie by malo vychádzať skôr z diskusie v relevantných parlamentných výboroch, ďalej, zo stretnutia so zástupcami vlády a zástupcami Zväzu maďarských pedagógov a rodičov. Podotýkam, že názor vydavateľov v tejto veci je nepodstatný, nakoľko vydavateľstvá nie sú finálnymi užívateľmi učebníc, mali by len splniť zadanú úlohu ministerstva školstva a na základe existujúcich právnych predpisov. Nájdime teda, vážené kolegyne a kolegovia, spoločné a kompromisné a dobré riešenie, ktoré môže byť schválené väčšinou poslancov na decembrovom zasadnutí Národnej rady Slovenskej republiky. Tak ako to často od vás počúvame, aby sa veci riešili doma, a nie v Bruseli, tak teraz vás žiadame my, aby sme skutočne riešili veci tu v parlamente, a nie inde. Vážené kolegyne a kolegovia, dajte, prosím, šancu dialógu a kompromisnému riešeniu v druhom čítaní. Ďakujem za pozornosť.