Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2013-09-19):
Ďakujem, pani podpredsedníčka. Vážení kolegovia a kolegyne, vítam túto novelu zákona o dani z príjmov. Seniori si skutočne zaslúžia našu pozornosť aspoň plnením tohto zákona, ktorý nie je až tak náročný ani na štátny rozpočet. Náš priemerný dôchodok je dnes okolo 390 euro, pomaly to stúpa, ale najmä preto, že tí najstarší seniori, ktorí majú najnižšie dôchodky, žiaľ, pomaly umierajú, a to je hlavný dôvod, prečo predsa každoročne náš dôchodok trocha stúpa. Treba ovšem podčiarknuť, že niekoľko desiatok tisíc ich má dôchodok okolo 200 euro a z toho sa vyžiť skutočne nedá. Ja som svojho času tu dal taký návrh len v rozprave, nedotiahol som to do zákona alebo do novely, ale bol to tiež návrh na zmenu zákona o dani z príjmov, aby 2-percentnú sumu zo základu dane bolo možné darovať nielen na kultúru, školstvo, nevládne organizácie, cirkev, šport a tak ďalej, ale aby sme ich mohli dať aj svojim vlastným biologickým rodičom. Nebol to zlý návrh, všelikto si to aj všimol, len bol tam jeden háčik, že celý zákon o dani z príjmu to umožňuje len pre právnické osoby. Zmeniť to aj na fyzické osoby, sme videli, nie je tak jednoduché a bolo by treba v tom zákone všeličo zmeniť, a teda bola by to dlhšia procedúra. Táto cesta, ktorú navrhujú moji kolegovia, sa mi zdá omnoho jednoduchšia aj administratívne. Pripomínam, že v zákone o rodine je záväznosť starostlivosti rodičov o svoje deti. To, že sa to často nedodržuje, vidíme pri plných detských domovoch, reedukačných centrách, pri mnohej náhradnej starostlivosti, pestúnskej, adoptívnej starostlivosti, kde väčšinou rodičia zlyhávajú, nechcú sa starať o svoje deti, alebo nevedia, alebo ani nemôžu tú starostlivosť vykonávať. Na druhej strane v zákone je aj opačný záväzok, v zákone o rodine, starostlivosť detí o svojich rodičov, ktorá je tiež často porušovaná. Často chodím do domovov dôchodcov, DD, aj jedno aj druhé má tú istú značku, kde si potvrdzujem túto skutočnosť. Seniori v rozpravách sa ostýchajú povedať, že ich deti na nich zabúdajú, často ich ospravedlňujú, iste aj niekedy oprávnene, že samy ich deti nemajú, majú problémy, sú nezamestnaní, sú zadlžení a tak ďalej. Čiastočne je to pravda, ako som už povedal, ale niekedy aj nie. Veľmi často sa stáva, že rodičia sa dostanú do domu dôchodcov práve tým, že sa predá ich byt alebo dom, deti si to rýchlo rozoberú, ale potom, keď treba dať 50 euro na svojho rodiča alebo pravidelne dávať do domu dôchodcov, tak deti kričia: „Sme nemajetní, štát, staraj sa!“ V dnešnej situácii, keď je demografická kríza, že starých je stále viac a bude ich stále viac a mladých je stále menej, lebo sa nerodia, tak starí to budú mať stále zložitejšie, aj štát to bude mať zložitejšie v súvislosti s dôchodkami, a teda tento návrh v tomto smere je určitým riešením, je určitý krok v sociálnom smere. Pripomínam, že napríklad v Ázii, napríklad v takých Filipínach, keď som bol, nemajú vôbec penzie, nevedia, čo to je, pretože deti sú povinné automaticky sa postarať o svojich rodičov, zobrať si ich domov a doopatrujú ich. Zato tam je tých detí viacej. Ale je to česť aj pre deti, aj pre rodičov, že sú zaopatrené, že nebudú sa potulovať kdekade a živoriť. V minulom roku bol Rok aktívneho starnutia a medzigeneračnej solidarity a spolupráce, teda apelujem na to aj teraz, že tá medzigeneračná solidarita a spolupráca by nemala končiť v roku 2012, ale by mala pokračovať stále. Toto je krok v tomto smere. Som za tento zákon, apelujem aj na snemovňu, aby hlasovala zaň. Týka sa nás všetkých, našej zodpovednosti za svojich rodičov, ktorým sme určite všetci niečo dlžní. A obyčajne si to uvedomíme až vtedy, keď tí rodičia už nie sú tu. Ďakujem za pozornosť.