Ľ. Petrák, poslanec: (2008-10-21):
Ak dovolíte, ja by som zacitoval zo stránky euroaktiv.sk a budem citovať. „Systémy dôchodkového sporenia na osobné účty prehodnocuje napríklad aj Argentína. Prezidentka Christina Fernandez der Kirchner by mala dnes oznámiť návrh k priebežnému systému.  Dôvodom je všeobecná finančná nestabilita a strach o znehodnocovanie vkladov sporiteľov. Súkromný sporivý pilier zaviedla Argentína v roku 1994.“ Relevantná informácia alebo nerelevantná informácia, minimálne je to relevantné v tom, že vláda na Slovensku nie je jediná, ktorá prehodnocuje, či sú riziká, alebo nie sú riziká. Poďme k ďalším otázkam poklesu alebo rastu akciových trhov. Ak budeme hovoriť o tom, či existujú riziká, alebo neexistujú riziká. To, čo dneska naša vláda hovorí, hovorí, že existujú riziká v druhom sporivom pilieri z hľadiska kapitalizácie. Doteraz, keď boli ľudia  nahováraní, aby vstúpili do druhého piliera, sa všetko vykresľovalo, že nič sa nemôže stať, všetko je 100-percentne bezpečné a vy budete o chvíľočku milionári a nijaký iný vývoj nemôže prísť. Toto je podstata toho náboru, ktorý ste vy robili pred niekoľkými rokmi, keď ste ťahali ľudí do druhého sporivého piliera a my dneska nerobíme nič iné, len upozorňujeme, že ten vývoj môže byť aj iný. Ak budeme brať vzor slovenskej dôchodkovej reformy, tak môžeme hovoriť opätovne o Čile. Priemerný pokles akcií v dôchodkových fondoch za rok je mínus 23,38 %, pričom bezpečný náš konzervatívny fond má pokles mínus 2,77 %, rizikový náš rastový fond má pokles mínus 42,52 %. Pokiaľ budeme hovoriť o zdroji, na ktorý ste sa tu niektorí v predchádzajúcom období pýtali, je to stránka foneticky www.cendachile.cl. Môžete si to pozrieť v týchto veciach a môžeme hovoriť, či tie údaje sú korektne uvedené, alebo nie. Áno, som ochotný diskutovať aj o tom,  že treba zohľadniť vývoj na dlhšie časové obdobie, ako je za obdobie jedného roku, ale ja v tejto chvíli upozorňujem na to, že je možný aj iný vývoj ako trvalý a neobmedzený rast. Toto by bolo z hľadiska toho, či je oprávnené, alebo či je dôvod na otváranie tohto zákona, alebo nie je dôvod na otváranie zákona. Dlhodobo diskutujeme o tom, že či je v kríze prvý pilier, alebo je v kríze druhý pilier. Ja si osobne myslím, že prvý a druhý pilier sa od seba  nedajú oddeliť. Je to dôchodkový systém, ktorý treba posudzovať ako celok. Ak budeme hovoriť o dôchodkovom systéme ako o celku, tak treba povedať, že pri jeho zavádzaní sa urobili niektoré chyby, ktoré treba sanovať. Chyby, ktoré sú z hľadiska prvého piliera, ktorý predchádzajúca Dzurindova vláda neodhadla, je počet ľudí, ktorí vystúpili z tohto piliera a vstúpili do druhého piliera. Druhý problém, ktorý sa tu výrazne objavuje, je, či existujú financie na vykrytie týchto strát a potom, či v dlhodobom odhade je dobre hovoriť o celkovej dobe 50 rokov, kde sa robil prepočtový model, na ktorý sa takýto systém  modelovania ukázal ako najvýhodnejší, alebo je potrebné si to rozdeliť na nejaké etapy. Ak dovolíte, ja sa zastavím pri tých problémoch, ktoré pán poslanec Mikloš povedal slovami, no niektoré parametre sme neodhadli. No ale práve v tom je podstata toho problému. Ak by tie parametre boli dobre odhadnuté, ak by ten systém bol dobre nastavený, tak dneska nemusíme tam mnohé problémy riešiť. Tu je podstata tohto problému, ktorý akosi musím jednoducho povedať. A zase, ak si zoberieme dvojročné obdobie vašej vlády 2004 až 2006, budem úplne konkrétny. Keď budeme hovoriť o zákone o sociálnom poistení, ktorý bol v tomto období vyše 20-krát novelizovaný, hovoríte o tom, že skutočne ste niektoré parametre dôchodkového systému neodhadli a sami ste sa k nim vracali, predovšetkým pokiaľ ide o zásluhovosť prvého piliera, ktorý bol nastavený úplne choro na ten systém, ktorý je. Čiže ideme hľadať riešenie, ale nedá sa to oddeliť, že oddelíme druhý pilier, ktorý je dobrý, lebo vy hovoríte, že je dobrý, a prvý pilier, ktorý je zlý. Pozrime sa na otázku prvého piliera. Prvý pilier funguje viac ako 100 rokov, od čias, kedy ho zaviedol Bismarck. Kde boli parametre toho piliera, prečo vydržal také dlhé obdobie a prečo ani dneska nie je svojím spôsobom prekonaný? Bol založený na tom, že bola dokonca nižšia priemerná dĺžka života ako doba odchodu do dôchodku. To bol základný predpoklad, ktorý v čase štartovania priebežného systému vytváral jeho dlhodobú udržateľnosť. Pôrodnosť v tom období bola oveľa vyššia, ako je pôrodnosť v dnešnom období. Áno, toto sú demografické predpoklady, s ktorými sa treba vážne zaoberať, ale to neznamená, že ten pilier je zlý a že je neudržateľný a že sa nedá svojím spôsobom namodelovať aj na súčasné podmienky. Ak budeme hovoriť o problémoch, ktoré sú z hľadiska vývoja strednej dĺžky života, ktorá je dneska 70 rokov u mužov, 78 rokov u žien zaokrúhlene, tak v roku 2025 bude priemerná dĺžka života podľa demografických štúdií 74,39 u mužov a 81,79 u žien a v roku 2050 77,13 roka u mužov a 83,95 roka u žien. V čom tu nastáva problém? Problém tu nastáva vo zväčšovaní rozdielu medzi vekom odchodu do dôchodku a dobou dožitia, to znamená v dobe vyplácania dôchodku. To je prvý problém. A druhý problém je problém v pôrodnosti. V roku 2008 je predpokladaný počet narodených zhruba 53-tisíc, ale v roku 2050 je len zhruba 41-tisíc. Áno, toto sú vážne problémy, s ktorými sa treba zaoberať, ale poďme riešiť. Ak vy namodelujete systém, že jediný systém, ktorý je realizovateľný, je vek odchodu do dôchodku 62 rokov, kombinovaný systém valorizácie dôchodkov, no potom to takto vyjde. Ale ja si osobne myslím, že v období rokov 2025, 2030 možno 2040 sa nebude dať riešiť problém dôchodkového systému bez toho, aby sa zvyšovala doba odchodu do dôchodku. Skutočne som o tom presvedčený a dneska hovoriť, že toto je jediný model, ktorý je pravdivý ten, ktorý máme dneska na Slovensku, asi pravdou nie je. Jednoducho musíme prehodnotiť alebo úprimne povedať aj tieto fakty a aby sme ten pohľad na veci mali úplne objektívny.  Zastavme sa ešte pri niektorých veciach, či sú riziká, alebo nie sú riziká. Ešte pokiaľ ide o ten vek odchodu do dôchodku a či budeme musieť riešiť otázku veku odchodu do dôchodku. V modeloch, ktoré ste robili vy pri zavádzaní tohto dôchodkového systému je v období rokov okolo 2035, 2040 odhadovaný deficit dôchodkového systému vo výške 40 a viacej miliárd korún očne. Ja osobne si myslím, že hociktorá vláda, ktorá bude pri moci v tom období, nebude ochotná platiť z daní všetkých ľudí 30, 40 miliárd, možno viacej korún ročne na to, aby sa udržal dôchodkový systém a prídu zmeny, ktoré jednoducho prísť musia. Poďme sa pozastaviť nad otázkou, či sú riziká pre ľudí a či je potrebné otvárať tento systém. V jeho predchádzajúcom otvorení boli tie čísla nasledovné. Tie čísla uviedla pani ministerka – 210-tisíc ľudí, ktorí boli zaradení v tom období do druhého piliera neplatilo odvody, 210-tisíc ľudí, 250-tisíc ľudí malo predpokladaný vek sporenia menej ako 20 rokov, nízke príjmy a predpoklad, že si nenasporia na dôchodok, ktorý by bol vyplácaný z druhého piliera. Pozastavím sa pri tomto údaji, ktorý sa týka 250-tisícov ľudí. Ak nemajú nárok na vyplácanie peňazí z druhého piliera, to znamená, nebudú si môcť kúpiť doživotnú rentu, tie peniaze zostanú na účtoch správcovskej spoločnosti a k týmto peniazom sa dostanú až ich dedičia. Ale ja sa pýtam a my chceme, aby tie peniaze zostali tam nejakým spôsobom nasporené a ideme vytvárať novú kategóriu bezdomovcov? Pýtam sa. Je táto skupina občanov riziková, alebo nie je táto skupina občanov riziková? A podľa môjho názoru jednoznačne je. Poďme sa pozrieť na zhruba 180-tisíc ľudí, ktorí sú v druhom pilieri a majú príjmy na úrovni minimálnej mzdy. Áno, závisí od dĺžky sporenia, môžu si nasporiť, ale aj si nemusia nasporiť v dostatočnej výške na poberanie dôchodku z druhého piliera. Je táto skupina riziková, alebo nie je táto skupina riziková? Ak zrátam len tieto tri skupiny ľudí, tak je to zhruba pol milióna, vyše pol milióna ľudí. Ak budeme hovoriť o tom, že pri prvom otvorení piliera vystúpilo z druhého piliera vyše 100-tisíc ľudí, tak ešte stále existuje viac ako 400-tisíc ľudí, ktorí sú rizikovou skupinou a ktorí možno vo vidine kapitálového rastu ich kapitalizácie na dôchodkových účtoch veria, že budú mať dostatočné finančné prostriedky na svoju starobu. Ale my nerobíme nič iné, len ich upozorňujeme v kontexte súčasnej situácie vývoja na finančných trhoch a kapitálových trhoch, že to nemusí byť pravda a myslím si, že toto je krok zodpovedný a táto vláda v tomto smere robí zodpovedne. Ak by sme povedali a aby už som dlho nerozprával, či je výhodnejší prvý pilier, alebo druhý pilier. Pre ľudí, ktorí majú 15 až 20 rokov do dôchodku a budeme hodnotiť vývoj, výnosnosť  jednotlivých fondov od nejakých 3 do 8, 10 % podľa toho, či ide o konzervatívny, alebo rastový fond a budeme hodnotiť predpokladaný vývoj rastu miezd na Slovensku, tak musíme jednoznačne povedať, aj tie čísla uviedla myslím aj Sociálna poisťovňa, aj ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny, že výnosnosť z hľadiska rastu miezd v období najbližších 10 až 15 rokov, a tým pádom de facto zhodnocovanie zdrojov na dôchodok, sú z hľadiska prvého piliera oveľa vyššie ako z hľadiska druhého piliera. Toto je objektívne preukázateľné a jednoducho, ak hovoríme o tom, či sa ľudia majú objektívne rozhodovať, tak myslím si, že im to treba povedať v kompletnom znení. Dámy a páni, na záver v podstate jediná poznámka. Opozícia hovoríte, že presun prostriedkov, ktorý sa uskutoční otvorením druhého piliera a tieto prostriedky sa presunú do prvého piliera, je krádežou storočia a najväčšou krádežou. Ja chcem povedať, že najväčšou krádežou bola privatizácia, keď ľudia desiatky rokov tvorili hodnoty, vy ste ich predali pod cenu a nebojím sa teda povedať, že ste ich prehajdákali za pár rokov bez toho, aby ste pripravili dostatočné zdroje na ich dôchodkové zabezpečenie, lebo z privatizácie bolo odložených na druhý pilier, na sanáciu a transformačné náklady druhého piliera necelých 70 miliárd korún. Toto ja považujem za najväčšiu krádež, nie otvorenie druhého piliera. Ďakujem pekne. (Potlesk.)