D. Čaplovič, poslanec: (2003-09-10):
Neodpustím si však na úvod preto povedať k tomuto aj niekoľko poznámok, pretože pôjdeme aj do tejto novely a chcel by som aj povedať niektoré svoje poznámky k tejto diskusii. Prekvapilo ma, že pán podpredseda vlády a minister financií, pán Ivan Mikloš, sa zrazu prebudil, a dovolím si povedať, z nepredstaviteľne dlhého spánku vo vzťahu k problematike spoplatnenia vysokého školstva, až na zasadnutí augustovej vlády. A už teraz upozorňujem, že v zmysle avizovaného návrhu pána podpredsedu vlády, absolventa bezplatného štúdia na Vysokej škole ekonomickej, táto diskusia bude ešte vyhranenejšia. Pretože návrh spoplatnenia sa má prevažne opierať o pôžičkový systém vo vzťahu k bankám, na ktorom bude ešte viac zreteľná nerovnosť šancí študovať na našich vysokých školách – a už sa toho, samozrejme, nebudem momentálne ďalej dotýkať. A teraz niekoľko konkrétnych poznámok k predkladaným novelizovaným zmenám zákona. Ja osobne, a myslím, že aj moji kolegovia, vítajú, že novela prináša aj novelizáciu zákona č. 209 o Študentskom pôžičkovom fonde. Len sa chcem opýtať pána ministra, či v budúcnosti uspokojí finančná sila fondu všetkých, vieme o tom, že pán Zburín informoval, že veľká časť je uspokojená v dnešnom stave, či väčšinu záujemcov, keď sa jednak zrovnoprávňujú podmienky na jeho získavanie, čo vítam, a súčasne sa zvyšuje maximálna výška pôžičky z 20- na 40-tisíc Sk. Samozrejme, vychádzajúc z európskej legislatívy a vo vzťahu k našim vysokým školám sa uskutočňuje potrebná novelizácia aj zákona č. 132 o vede a technike. Myslím si, že periodické hodnotenie výskumu a vývoja na vysokých školách mohlo byť pri pozornosti navrhovateľov zákona, teda pôvodného, nie novely, uplatnené v pôvodnom zákone už vo februári minulého roku, ale vítam to, samozrejme. Avšak, a tu by som chcel upozorniť našich pánov poslancov a pani poslankyne, pri riešení tohto zámeru vo vzťahu k vede a technike na vysokých školách nesmieme zabúdať na slová európskeho komisára pre vedu a techniku pána Philippa Busquina, ktorý povedal: „Dobre vybavené laboratóriá sú rovnako dôležité, ako mať dobré cesty.“ A budeme tu hovoriť o cestách v štátnom rozpočte v budúcom roku, tak hovorme aj o dobre vybavených laboratóriách na vysokých školách. K novelizácii zákona č. 401 o zriadení Slovenskej zdravotníckej univerzity sa nebudem vyjadrovať vzhľadom na jej politické zriadenie zákonom minulého roku, môžem dnes len zasyčať. (Smiech v sále.) Samozrejme, aj zosúladenie obsahu vzdelávania a zmien v obsahu vzdelávania vo vybraných študijných odboroch na vysokých školách, vytvorenie osobitného akademického titulu pre zubných lekárov a tak ďalej, všetky tieto návrhy, ktoré sú obsiahnuté, veľmi vítam a budem podporovať. Zaujímavé je, že sa v obsahu zákona viac neodráža, okrem, keď hovorím o Bolonskej deklarácii, samozrejme, prirodzene, je tam vidieť, cítiť jej obsah, to sa cítilo už aj v predchádzajúcom zákone, aj v tejto novele, ale že sa viac neodráža, by som povedal, obsah Janovskej deklarácie o vede a technike, ktorá by vytvárala lepšie podmienky na umožnenie rozsiahlejšej, obsažnejšej a kvalitnejšej vedeckovýskumnej činnosti v prostredí slovenských vysokých škôl. A to aj so vzťahom predovšetkým pre študentov nielen bakalárskeho, to by som tam vynechal, ale najmä magisterského a ešte viac doktorandského štúdia. Za veľmi podnetné považujem rozšírenie možnosti využívať vysokoškolský potenciál pri výchove mimoriadne nadaných detí základných a stredných škôl, a to v tomto prípade nesmierne vítam, lebo som o tom hovoril v predchádzajúcom zákone, a že práve vysoké školy budú mať istú, by som povedal, gesciu, budú vytvárať pomoc práve týmto deťom a žiakom a študentom základných a stredných škôl. To je fantastická vec a myslím si, že tam je vidieť konečne tú väzbu medzi základnou, strednou a vysokou školou a obojstranná reflexia a to v podstate nesmierne vítam. Taktiež definované výhradné právo vysokých škôl nielen na poskytovanie, ale aj na organizovanie vysokoškolského vzdelávania a tým vylúčenie kritizované organizovanie vysokoškolského vzdelávania cez mnohé nevysokoškolské inštitúcie len za účelom zisku s dosahom na zníženú kvalitu externého vzdelávania takisto vítam. Veľmi často sme s pánom ministrom o tom diskutovali a tá diskusia vlastne viedla, a verím tomu, že vaše stanovisko, ktoré ste predložili, je o tom, že tento spôsob financovania je skutočne nelegálny a pokiaľ, no, bol ešte a bude nelegálny a bude proti zákonu. Vychádzam z litery zákona a konečne sa tieto veci vo vzťahu k externým študentom zrealizujú, samozrejme, žiada si to systém aj spoplatnenia, alebo príplatky v tejto oblasti. Výborná je kontrola a poistka na ochranu využívania majetku verejných vysokých škôl v § 9 ods. 1 písm. i), tam skutočne treba, tam to je rozširujúce a považujem to za veľmi prínosné a iste to vzbudí diskusiu možnože niektorých vysokoškolských kolegov, ale treba naozaj v tomto prípade toho množstva právomocí a vzájomnej väzbe tých povinností vytvoriť aj tento, by som povedal, vzájomný bekraud. Ďalej, podobne považujem za dôležité novelizovanie § 16 finančné fondy verejnej vysokej školy vo vzťahu ku skvalitneniu a zefektívneniu hospodárenia a vzájomného rozvoja vzdelávania, vedy a techniky na verejných vysokých školách. Napríklad zahrnutie nepravidelných výnosov, darov, výnosov z dedičstva do rozpočtu prostredníctvom finančných zdrojov. To je pomoc verejným vysokým školám veľmi výrazná. Napokon aj umožnenie používania viacerých osobitných účtov vo vzťahu k podnikateľskej činnosti táto novela vytvára a podporuje. Zrejme však napojenie účtov v bankách na Štátnu pokladnicu, ktorá má slovenské, ešte detské byrokratické a centralistické choroby, bude spôsobovať isté problémy, podobne ako v iných inštitúciách, ktoré tento momentálne existujúci zákon o Štátnej pokladnici kritizujú. Pripravuje sa novela, samozrejme, v ktorej by sa tieto veci mali riešiť. Za ústretové považujem najmä znenie § 112, ktoré umožňuje verejným vysokým školám, aby pôda vo vlastníctve štátu, ktorú používa vysokoškolský poľnohospodársky podnik, alebo lesný majetok štátu taktiež užívaný vysokoškolským lesníckym podnikom prešiel do ich vlastníctva v blízkom horizonte roku. Ďalej, pozitívne hodnotím doplnenie správnej rady o delegovaného zástupcu študentskej časti akademického senátu, myslím, že sa tam vytvárajú tie väzby, ktoré sú v Európe tradičné a ktoré sú akceptovateľné. Zjednodušenie nakladania s majetkom školy do stanovenej hranice jeho hodnoty takisto a predovšetkým rozšírenie podkladov na komplexnejšie hodnotenie aj súkromnej vysokej školy, tam to veľmi vítam vo vzťahu k Akreditačnej komisii, ktorá predkladá istý návrh, ako teraz predložila návrh a vláda schválila súkromnú zdravotnícku školu, ktorá bude pod pánom prof. Krčmérym, dúfam, fungovať, prepáčte, ešte je to len v medzirezortnom konaní. Napokon by som sa chcel ešte vyjadriť k ďalším častiam, a to, čo by sa malo do novely dostať a čo by tam malo byť. To je môj osobný názor a vychádza z filozofie poznania a kontaktov s funkcionármi vysokých škôl, ale aj pedagogickými vysokoškolskými pracovníkmi, ale aj študentmi. Samozrejme, je to vec na diskusiu, ja to tu chcem dopredu už predložiť, lebo vlastne k tomu sa budú viazať moje niektoré návrhy. Do novely by sa malo dostať nové znenie vo vzťahu k postaveniu a pôsobeniu akademických senátov na verejných vysokých školách, to je § 8 a 9, a to v tom, že by bolo explicitne vyjadrené. Voľba akademických senátov by mala predchádzať voľbe akademických funkcionárov. Vieme, aké problémy nám vznikli na školách a rôzne podozrenia, ktoré boli. Čiže si myslím, že práve nový akademický senát môže voliť aj nového rektora, aj nového dekana, a nie naopak. My to v Akadémii máme, chvalabohu, takýmto spôsobom fungujeme. A je tá väzba taká, aká je povedzme medzi Národnou radou a vládou Slovenskej republiky vytvorená. Výraznejšie by som definoval podmienky na tie prázdniny, ten rok, ten ročný subbatical leave najmä vo vzťahu ku kvalitnej vedeckej práci. Je tam to uvedené, samozrejme, chvalabohu, v tom prechádzajúcom zákone, teda nie v novele, ale v zákone, ale mali by sme si vytvoriť nejaké štandardné podmienky na toto pôsobenie, aby vysokoškolskí pracovníci, ktorí riešia vedeckú problematiku, pripravujú sa na habilitačné konanie alebo v oblasti vedeckej práce mohli skutočne pôsobiť art legis. Aj keď sa to opatruje rôznymi organizačnými poriadkami vysokých škôl, štatútmi verejných vysokých škôl, aby mohli takýmto spôsobom, ako poznáme v Spojených štátoch amerických alebo v európskom prostredí, fungovať. Osobitnú pozornosť si zaslúži terajšie postavenie Akreditačnej komisie. Niektoré paragrafové znenia, terajšie, teraz nie novelizované, ale tie, ktoré sú tam, považujem za zbytočné, resp. zbytočne rozsiahle, lebo to sú strašné kvantá, množstvá papiera, ktoré zahrňujú tieto paragrafy, konkrétne § 83. Ja som sa bavil aj s niektorými členmi Akreditačnej komisie predtým aj teraz, aj s ľuďmi, ktorí naozaj to považujú za zbytočné, veď dalo by sa to dostať do štatútu Akreditačnej komisie a nemusí to obsahovať zákon. Myslím si, že už dozrel čas na riešenie postavenia Akreditačnej komisie. A zase to predložím tak, ako to existuje v Európe a v zahraničí, kde pôsobia povedzme viaceré akreditačné komisie, aby sa zachovala jej pluralita názorov na funkčnosť vysokých škôl. V našom prostredí skutočne definovať Akreditačnú komisiu ako nezávislú, rešpektujúcu jej odborné, profesionálne stanoviská. Samozrejme, bolo by potrebné zmeniť aj jej kreovanie, aby nebolo často, a to sa týka kohokoľvek, ktorí boli, ktorí sú a ktorí budú vo vláde, aby nebola táto Akreditačná komisia politicky manipulovaná. Nepekné skúsenosti s jej vytváraním sú predovšetkým z minulého roku, vieme, ako dlho to stálo, čiže boli tam rôzne stanoviská, či už išlo o politické stanovisko SDĽ a tak ďalej a tak ďalej. Považujem to za neprípustné, malo by sa to nejakým spôsobom vyčistiť a kde by boli nesporné a dokázateľné aktivity s tým, že by boli rešpektované. Samozrejme, ony sú, ale že by to bolo kreované vnútorne cez samosprávne orgány verejných vysokých škôl, a my ich poznáme, samozrejme, tú diskusiu by sme mohli ďalej viesť zväčša podľa toho, aké sú tie návrhy. A na druhej strane, aby do toho nevstupovali politické tričká, kto za koho kope povedzme v tej Akreditačnej komisii. Skutočne dozrel čas na zvýraznenie jej nezávislosti a ctenia si profesionality a odbornosti Akreditačnej komisie vlády s tým, aby nebola politicky manipulovaná, opakujem, a jej nezávislosť by bola podporená aj prístupom k jej kreovaniu v konsenze odborných kruhov, nie politických, a nazval by som to často z minulosti, straníckych čachrov. Myslím si, že je v rozpore s akademickou slobodou, že ministerstvo školstva je zákonom oprávnené schvaľovať študijné odbory a programy podľa posudkov vládou zriaďovanej komisie. Treba legislatívne jej dať možnosť, aby sa ona vyjadrila. Samotné školy by vlastne reflektovali ten stav vo vzťahu k jednotlivým regiónom a týmto smerom a povedzme aj v tom európskom priestore si kreovali tie odbory, ktoré sú v podstate uplatniteľné na trhu práce. Treba legislatívne zvýrazniť, že minister školstva už nemôže do uzavretého procesu vstupovať, napokon minister bude vždy nominantom istej politickej strany, v ktorej sa nachádza, na základe § 102. Napokon je to obchádzanie aj súčasného postavenia v tomto zákone doktoranda. K tomuto by som sa chcel zvlášť vyjadriť, keď definujeme našu poznatkovú, na poznatky bohatú budúcu slovenskú spoločnosť aj v európskom priestore. A jeho predovšetkým finančného ohodnotenia v § 54. Deje sa tak napriek tomu, že sa tam nedostali mnohé návrhy, ktoré prišli od Asociácie doktorandov Slovenska na ministerstvo školstva a ktoré boli v prípravnom období novely zákona predložené a, samozrejme, bolo im prisľúbené, že tieto ich návrhy budú do tohto zákona, teda novely zákona zakomponované. Navrhovaná novela nerieši zásadný problém neadekvátneho odmeňovania interných, teda denných, by som nazval, doktorandov. Riešenie tohto stavu odporúčajú aj posledné závery pre zefektívnenie doktorandského výskumu a štúdia z konferencie 15. a 16. decembra minulého roku v Bruseli, na ktorej sa zúčastnil aj európsky komisár pre vedu a výskum, už tu spomínaný, Philippe Busquin, kde sa uvádza, že čistý príjem doktorandov by mal zodpovedať ohodnoteniu vysokoškolsky vzdelaného človeka, má právo na štipendium alebo plat, ktorý dosahuje výšku porovnateľnú s výškou platu zamestnanca vo verejnom sektore s rovnakou kvalifikáciou a praxou. Štipendiá doktorandov sú v súčasnosti najnižšie v Európe. Ja by som tu len uviedol konkrétny príklad, keď zoberiem len V 4, o ktorej často hovoríme. Je to prepočítané na eurá. Slovensko 150 EUR, Maďarsko 350 EUR, Poľsko 200 EUR a Česká republika od 300 do 500 EUR. Čiže vidíte, že doktorandi na Slovensku majú najnižšie finančné ohodnotenie, a pritom stále hovoríme, že to vlastne by mal byť budúci výkvet našej vedeckej elity. Týmto smerom by sme mali ísť, ako idú aj iné štáty nielen Európskej únie, ale aj v zámorí. I napriek tomu, že sme tu hovorili, koľko je doktorandov v Spojených štátoch amerických, tak celkove 70 % doktorandov na univerzitách v Spojených štátoch amerických je z ázijského priestoru. Čiže nie sú to samotní Američania, ale tí, ktorí prichádzajú ako doktorandi do Spojených štátoch amerických. Návrh novely zákona rieši túto situáciu, ktorú som spomínal, v § 54 ods. 19, pán minister, len čiastočne, a to s tým, že vypúšťa ustanovenie, ktoré určovalo posudzovať poskytované štipendium ako plat, ktorým vznikala neistota ohľadne postavenia doktoranda, teda študent, resp. verzus zamestnanec. Touto zmenou sa štipendium oslobodzuje od dane z príjmu, čo je v dôvodovej správe odôvodnené práve snahou o zlepšenie príjmu doktorandov. Pozor však, ale ods. 18 § 54, ktorý určuje postavenie doktorandov, tam sa hovorí, že „za účelom zdravotného, nemocenského a dôchodkového poistenia a na účely platenia príspevku na poistenie v nezamestnanosti“. Za zamestnancov zostáva však nedotknutý. Čiže bolo by treba zvážiť, samozrejme, aj istú úpravu tohto paragrafu. A z toho dôvodu, keby sa takto to zachovalo, ako je to navrhnuté v tejto novele, by doktorandi aj po novelizácii museli odvádzať povinné odvody, čo v súčasnosti tvorí väčšiu položku ako dane. A tak by po prípadnej realizácii navrhovanej daňovej reformy a pri udržaní štipendia na terajšej úrovni ročný príjem doktoranda len tesne prekročil nezdaniteľné minimum a tak sa prakticky príjem doktoranda nezmení. A už dnes doktorand, ktorý nastúpi na doktorandské štúdium, má nižší príjem ako odborný asistent, ktorý nastúpil na verejnej vysokej škole. Nuž koho máme podporovať, hovoríme, že chceme tlačiť doktorandov do popredia, chceme sa s tým chváliť pred svetom. Mali by sme sa nad tým zamyslieť aj pri príprave tejto novely. Treba pripraviť taký návrh, ktorý zrovnoprávni finančné ohodnotenie absolventov magisterského alebo inžinierskeho štúdia, ktorí nastúpia na verejnú vysokú školu alebo neexterné vzdelávacie inštitúcie do pracovného stavu k pomeru s doktorandom. Ak nechceme len deklarovať, ako som už spomínal, zvyšovanie úrovne vzdelávania v Slovenskej republike aj cestou najvyššou v oblasti vysokoškolského vzdelávania, musíme urobiť aj konkrétne legislatívne zmeny do predkladanej novely zákona o vysokých školách, konkrétne paragrafové znenia návrhov vo vzťahu k voľbám akademických senátov a akademických funkcionárov, k postaveniu akreditačných komisií a teraz spomínaných doktorandov, ale aj k obsiahnutým navrhovaným zmenám k predkladanej novele zákona. Tieto predložím do druhého čítania. A preto znenie novely zákona o vysokých školách v prvom čítaní podporím a vrele vítam. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)