M. Hort, podpredseda NR SR: (2007-10-17):
Nech sa páči, pán minister, máte slovo. J. Kubiš, minister zahraničných vecí SR: Ďakujem. Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, dovolil by som si reagovať iba na niektoré z tých bodov, ktoré ste tu vzniesli. Ja som veľmi rád, že diskusia bola zaujímavá, bola bohatá. Diskusia potvrdila, aspoň z môjho pohľadu, že sme na najlepšej ceste a že existuje tuná veľmi významný konsenzus, i keď nie úplný konsenzus, k tomu, aby v prípade – a ja to očakávam, že Reformná zmluva bude schválená a bude schválená v dohľadnej dobe – táto Národná rada Reformnú zmluvu, tak ako bude predložená Národnej rade, schválila. Ja môžem potvrdiť, že vláda Slovenskej republiky dobre vedela, s čím prichádza nielen na rokovania medzivládnej konferencie a nielen na rokovania o mandáte, ale s čím chce prispieť k tomu, aby konečne Európska únia mala za sebou toto obdobie takzvanej reflexie. A svojím spôsobom to bolo obdobie určitej paralýzy, keď sme stáli na mieste a keď sme robili to, čo bolo možné a nutné, ale robili sme to so škrípom a jednoducho sme neboli schopní ukázať svetu, že sme dynamickým, ambicióznym zoskupením, že chceme niečo robiť. Jednoducho sme stáli na mieste. Konečne toto posunieme dozadu. Takže ešte raz, naše základné pripomienky ako vlády Slovenskej republiky na rokovania boli dostať sa za túto etapu, pričom východisko pre naše rokovania bolo to, čo Národná rada Slovenskej republiky viac než ústavnou väčšinou, alebo teda ústavnou väčšinou schválila. Myslím si, že išlo o 127 hlasov, pokiaľ sa nemýlim. To je dostatočný mandát aj pre túto vládu, a preto táto vláda jednoznačne obhajovala pozície, ktoré vychádzali aj z tých pozícií, čo táto Národná rada už odobrila. Zároveň však počúvala veľmi pozorne tým poznámkam vás politických subjektov, ktoré tu ste, v prvom rade musím povedať, áno, koaličných partnerov, ktorí prichádzali s mnohými poznámkami a ktorí trvali na tom, aby sa posilňovali prvky suverenity aj pri tomto rokovaní. A tieto prvky sa posilnili. Bola tu vznesená otázka k činnosti národných parlamentov, že majú – to je parafráza, hej, a nie je to presný citát – akúsi len ornamentálnu úlohu, dostanú informáciu, ale vlastne nemôžu nič robiť. No, povedal by som, že to tak nie je úplne. Áno, v prvom rade sa predlžujú možno termíny na to, aby sa parlamenty zoznámili s iniciatívami, zákonodarnými iniciatívami. Národné rady, parlamenty dostanú ako povinne od Komisie, od tých, ktorí predkladajú iniciatívy, texty návrhov. Majú možnosť sa k nim vyjadriť. A už ako efektívne sa k nim budú vyjadrovať, to je už druhá vec. K tomu sa tiež dostanem. Ale majú možnosť sa k nim vyjadriť. A potom skutočne, keď sa nadpolovičná väčšina ozve a povie toto nie, nie je to v našom záujme, Komisia sa musí vyjadriť, dať odôvodnené stanovisko a dostáva sa toto stanovisko na posudzovanie na úroveň Európskej únie. A posudzuje to aj europarlament a posudzuje to Rada. A Rada má mechanizmy, aby zase prijala, pokiaľ je takýto záujem, záver, že jednoducho odmieta túto iniciatívu Komisie, a tým pádom sa záležitosť končí. To znamená, tu sú mechanizmy a posilnené mechanizmy, kde práve národné parlamenty zohrávajú veľmi významnú úlohu. Je tu poistka. Je tu poistka aj v tých oblastiach, ktoré sa odovzdávajú do kompetencie Únie. Áno, skutočne prebiehajú tieto procesy tak, ako prebiehali počas celej doby existencie Európskej únie. Pokiaľ sme nepochopili túto dynamiku, tak naozaj potom stojí otázka, prečo sme prijímali rozhodnutie, že chceme ísť do tohto organizmu. Toto, prosím, nie je statická záležitosť. To je dynamicky vyvíjajúci sa organizmus, ktorý chce pokračovať ďalej, ktorý má určité ambície a tieto ambície chce napĺňať aj tým, že si vytvorí nástroje na napĺňanie ambícií. To znamená, filozofia Európskej únie jednoducho nás vynucuje k tomu, aby sme súhlasili s tým, že budú prebiehať takéto procesy. Vrátane, až sa zhodneme, že budeme odovzdávať určité kompetencie, nie suverenitu, kompetencie na vyššiu úroveň. A zároveň sú tam poistky. Je tam zase poistka, úlohy, ktoré zohrávajú trebárs národné parlamenty, tuná máme poistky, ktoré sú zabudované. Navyše je celá hromada oblastí, kde nikto ani neplánuje a nemieni odovzdávať tieto kompetencie ďalej. Sú vymenované. Sú vymenované aj v našom materiáli. A budeme si ich strážiť. Či si strážime naše pozície, to je ako komentár k ďalšej poznámke, ktorá tuná odznela. Samozrejme, že si strážime. Tuná mnohokrát bola pertraktovaná otázka daňovej suverenity. Mnohokrát sa vznášala, ako keby sme neboli dosť aktívni. A ja som mnohokrát, aspoň na výbore pre európske záležitosti, jednoznačne potvrdzoval, že nie na základe vyjadrení alebo ponúkaní Národnej rady, ale na základe ochrany štátnych záujmov Slovenskej republiky vláda Slovenskej republiky a ja osobne sme vystupovali proti tomu, aby prechádzali, aby sa dokonca vznášali niektoré námety, ktoré by nás oberali o túto možnosť, nazvime ju daňovou suverenitou. Jednoducho vláda koná tam, kde konať má. Boli tu aj iné otázky, zase reagujem teda len na niektoré body, týkali sa napr. toho, do akej miery by sme mali ešte protestovať voči tomu alebo sa ohradiť, že prichádzame o jedno miesto v Európskom parlamente v tom ďalšom období. No, viete, my sa vraciame na východiskovú pozíciu. Táto východisková pozícia bola tou pozíciou, ktorú my sme akceptovali, a to, čo sme mali teraz, to znamená o jedno miesto navyše, to bola svojím spôsobom anomália, pretože nám pripadol jeden hlas z tých rozdelených hlasov, ktorý mali mať Bulharsko a Rumunsko, ale vzhľadom na ten proces ich prístupu atď. to nedostali. My tento hlas iba odovzdávame späť. Nám tento hlas nepatril. Takže z tohto dôvodu ako nemáme voči čomu protestovať a napriek tomu som na minulom pondelkovom zasadaní povedal, že ako nemáme z toho nejakú veľkú radosť, že by sme si tento hlas radi ponechali. Bolo to len z toho dôvodu, aby som aspoň ozrejmil partnerom, že ako bolo by lepšie ten jeden hlas mať. Je mi jasné ale, že my iba vraciame späť to, čo nám bolo požičané, a vedeli sme, že je nám to požičané iba na určité časové obdobie. Mohol by som sa takto vyjadrovať k iným otázkam – charta. Viete, ono bolo indikatívne, že kolegovia z Veľkej Británie od samého začiatku zaujali určitý postoj a netajili sa tým, a to by sme sa museli vyprávať o dynamike politických a iných procesov vo Veľkej Británii, ktoré priviedli Veľkú Britániu aj politické vedenie k tomu, že zaujíma takéto stanovisko. Nebudem pátrať po pohnútkach našich poľských kolegov, ktorí prišli s tým istým stanoviskom dnes. Môžem vám priviesť stanovisko Írov, ktorí povedali, že vlastne k tomuto opt out, hľadaní výnimky, pristúpili hlavne z toho dôvodu, že chcú zachovať solidaritu s Veľkou Britániou, pretože u nich neplatí kontinentálne právo, ale common law a chcú túto solidaritu držať. To sú slová írskych predstaviteľov z minulého pondelka, takto sa vyjadrovali. A ktorí potvrdili, že pokiaľ ide o vlastné uplatňovanie týchto výnimiek, Írsko urobí maximum, aby ich neuplatňovalo. Že si nevie predstaviť, tie oblasti, samozrejme, že nejaké asi budú, ale nechce si uplatňovať výnimky. To bolo zase veľmi silné posolstvo, ktoré vyslali. Takže len aby sme si ozrejmili vlastne tie rámce diskusií, ktoré prebiehajú aj pri takejto dôležitej otázke, pričom Charta základných práv, to bola záležitosť, za ktorú sa veľmi kategoricky postavila väčšina štátov. A nezabúdajme, že všetky krajiny Európskej únie na úrovni vrcholného politického vedenia parafovali Ústavnú zmluvu, kde táto charta bola vlastne už zaradená. To znamená, opäť tam nevznikali otázky, vznikli otázky iné, dobre, riešili sa, ako sa riešili. Áno, charta okrem iného má celý komplex otázok sociálnych. Áno, a ja si nemyslím, že to je niečo zlého, naopak, ja sa domnievam, že zvýšená ochrana sociálnych práv je v našom záujme a určite táto vláda proti tomu nejakým spôsobom protestovať nebude. Takže z tohto pohľadu, ešte aj z tohto pohľadu táto vláda sa bude zasadzovať tak, ako sa zasadzovala, tak, aby charta a jej status bol zachovaný tak, ako je zachovaný v revízii zmlúv. Mohol by som reagovať zase ešte raz na celý rad pripomienok a poznámok, ale myslím si, že zásadnú odpoveď nám dáva aj text materiálu, ktorý bol predložený. Chcel by som tiež oceniť skutočnosť, že politické strany pozitívne zareagovali na tú ponuku uskutočniť konzultácie vlastne ešte v tomto období, než je zavŕšený celý proces rokovaní medzivládnej konferencie. Tie konzultácie boli veľmi užitočné, pretože nám ozrejmili aj niektoré otázky a problémy, ktoré majú jednotlivé politické strany, pokiaľ ide o revíziu zmlúv, ale zároveň potvrdili, a z môjho pohľadu to je pozitívne zistenie, väčšinovú podporu revízie zmlúv, väčšinovú podporu tých pozícií, ktoré zastáva vláda Slovenskej republiky na rokovaniach. Hovorilo sa tu mnoho o vyjadreniach alebo nevyjadreniach, o pozícii alebo nepozícii pána premiéra Fica. No, keby som sa mal spoliehať iba na to, čo si prečítam v novinách, alebo resp. čo si z toho, čo pán Fico povie po rokovaní Európskej rady, vyberú noviny a čo potom dajú ako pozíciu pána premiéra, tak by som možno mohol mať takýto dojem, s ktorým ste operovali vy, páni kolegovia, páni poslanci, panie poslankyne. Môžem vám však garantovať ako človek, ktorý sa zúčastňuje s pánom premiérom rokovaní, že pán premiér je mimoriadne aktívnym pracovníkom, členom tohto kolégia, že vystupuje, že vystupuje na ochranu záujmov Slovenskej republiky, a veľmi aktívne, že v neformálnych rokovania, a to je aj o tom, v neformálnych rokovaniach pracuje s partnermi, snaží sa hľadať východiská a snaží sa podporiť tie východiská, ktoré trebárs navrhujú aj iní. Toto je skutočnosť. A preto ešte raz, ja uznávam, že keby som si zobral akurát médiá a zobral si to, čo ony dávajú, ako to najdôležitejšie, tak by som možno mohol mať tento dojem. Nezodpovedá realite, nie je odrazom skutočnosti, hej, a jednoducho, no, pozície vlády Slovenskej republiky, si myslím, že odrážajú veľmi jasne, čo chceme, a to sú pozície, ktoré presadzuje aj pán premiér Fico. Padla tu jedna otázka, resp. jeden námet – Ukrajina. No, Slovenská republika okrem iného podporuje ukončenie tejto etapy a činnosti medzivládnej konferencie aj práve preto, aby sme mohli ďalej ako Únia pôsobiť stabilizačným vplyvom na oblasť západného Balkánu a na oblasť na východ od našich hraníc. Tam, samozrejme, patrí aj Ukrajina. A mohol by som veľa hovoriť o veľmi aktívnej úlohe Slovenskej republiky práve v práci s Ukrajinou. Či už ide o to, že pracujeme ako Kontaktné veľvyslanectvo pre NATO v Kyjeve, či už o to, že máme jeden z najlepších akčných plánov spolupráce s Ukrajinou, pokiaľ ide o pristupovanie k Európskej únii alebo približovanie Ukrajiny k Európskej únii, či už ide o veľmi intenzívny politický dialóg, ktorý tuná existuje a ktorý bol potvrdený nedávnou návštevou pána prezidenta Juščenka, či už ide len o skutočnosť, že som bol, pokiaľ sa nemýlim, 3- alebo 4-krát na návšteve na Ukrajine len za to obdobie, čo sme vo vláde, to je rok aj niečo, hej, a že som mal ešte mnohé aj ďalšie stretnutia, že som aktivizoval alebo sme aktivizovali, aby som nebol len osobný, hej, činnosť Vyšehradskej štvorky nato, aby sme približovali Ukrajinu k Únii, aby sme jej otvárali cestu k lepšej spolupráci aj s alianciou. Ja mám však pochybnosti, či takáto deklarácia, ako je navrhovaná, slúži tomuto cieľu. Opäť je to na tomto kolégiu, je to na vás, aby ste prijali rozhodnutie, či je toto niečo, čo približuje Ukrajinu k Európskej únii. Ja osobne sa domnievam, že toto nie je to potrebné. Ja netvrdím, že to je deklarácia zlá, pozor, ale toto nie je určite tým nástrojom, ktorý potrebujeme na približovanie alebo na zlepšovanie spolupráce Ukrajiny s Európskou úniou. Ešte raz, viem si tuná zdokumentovať, že my pracujeme a využívame reálne nástroje, ale takáto deklarácia, to je záležitosťou úplne iného charakteru, tá neadresuje otázku približovania Ukrajiny k Európskej únii, nie som si tým úplne istý. Je to však na tomto kolégiu, aby sa rozhodlo, že či potrebuje ísť touto cestou, alebo nie. Ja chcem, samozrejme, potvrdiť, že sa budeme zaoberať aj otázkou činnosti Národného konventu. Pre nás Národný konvent je veľmi dobrým inštrumentom. Áno, je to prenesené čiastočne na akademickú pôdu, ale sú tam zaangažovaní nielen predstavitelia akademickej obce, ale, samozrejme, aj politológovia, politici, študenti a pod. Ministerstvo zahraničných vecí ani predtým nebolo gestorom tejto záležitosti, vykonávala to trošku iná inštitúcia a nie ministerstvo, takže tuná si myslím, aby nedochádzalo k určitému ako prepleteniu pojmov. No a chceme, aby to fungovalo efektívne, pretože my chceme, aby sa v tomto smere vytváral spoločenský a politický konsenzus, ktorý podporí a potvrdí platnosť a užitočnosť reformných zmlúv. A ja chcem veriť, že keď vláda Slovenskej republiky po ukončení rokovaní medzivládnej konferencie príde s návrhom na to, aby Národná rada Slovenskej republiky odobrila tento dokument, tieto výsledky, Reformnú zmluvu, že opäť nájde viac než ústavnú väčšinu tu v Národnej rade. Pretože ona naozaj nielen spĺňa nutnosť toho dynamického rozvoja Európskej únie, nielen nám umožňuje pokračovať ďalej aj v tých otázkach stabilizácie, ale zároveň posilňuje našu suverenitu, dáva nám poistky, vracia niektoré veci aj na tú národnú úroveň alebo nám aspoň umožňuje si ich prevziať na národnú úroveň a z tohto hľadiska tiež odráža tie niektoré pripomienky, ktoré tuná boli vznášané, a to, myslím, zo strany niektorých partnerov politických strán tu v tejto miestnosti. Takže, vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, páni poslanci, ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)