Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2012-09-26):
Vážená pani podpredsedníčka, vážení kolegovia poslanci, po toľkých múdrych myšlienkach už neviem, aby som sa neopakoval, čo všetko poviem, ale upozorním na to, že je veľmi dobré, že tento návrh vznikol. Ale naozaj pokrýva z toho mediálneho balastu, ktorý tu máme, malú podmnožinu. Je dobré, že sme si to všimli, že signál dáme, ale poďme ďalej. Ja pracujem sám, a je to chyba, že som v tom sám, na zákone o ochrane detí a mládeže pred nežiaducimi vplyvmi. Teraz mi napadlo, že vlastne tento zákon by mal naozaj, robiť nie jeden človek, ale z každého klubu jeden človek, mali by sme si k tomu poriadne sadnúť, lebo tie rôzne ochrany alebo aj represie za porušenie sú v rôznych zákonoch, aj v Trestnom zákonníku. A dať ich nejako dohromady, zmodernizovať ich na úroveň dnešnej doby, to by nebolo zlé. Tak k tomu sa ešte vrátim a teda budem hľadať v každom klube niekoho, kto by sa do tohto pustil. Samozrejme, s touto novelou plne súhlasím a podporujem ju. Ďakujem pánu spravodajcovi, s ktorým sme sa nedávno stretli v Pezinku pri veľmi dobrej príležitosti, za podporu tohto zákona, aj výboru pre kultúru, ktorý tiež mal pozitívne stanovisko. Ja keď som sa rozprával o tomto s vysokopostaveným, nechcem bonzovať, kto to bol, členom Rady pre vysielanie a retransmisiu a som sa ho pýtal, čo treba robiť, tak on, zaujímavé, mi povedal, že vlastne toto je prvý krok, tá opona do 15 rokov veku. Takže je to aj v tomto zmysle odporúčanie. Už tu mnohokrát odznelo, že najmä v komerčných televíziách, ale občas aj vo verejnoprávnych, je veľa, by som povedal, oničoviek, slovenských a amerických seriálov, ktoré prispievajú k tomu, čo povedal aj minister kultúry, k idiotizácii nášho národa a k presadzovaniu, to už nepovedal, antikultúry, ktorú by som nazval drogy, sex, násilie. Súčasný zákon, ja som bol pri jeho zrode, rok a pol som to mal na starosti, vypracovali sme v Prahe osem jeho verzií, volal sa zákon o rozhlasovom a televíznom vysielaní, naozaj bol veľmi precízne dlhé mesiace veľkou komisiou robený, ja som ho potom predložil do Federálneho zhromaždenia. Bol v roku 1991 schválený, tak tento zákon, ktorý, si myslím, bol celý vnorený do našej legislatívy, možno nejaké novely odvtedy boli, sa sústavne porušuje, áno. V tomto zákone, pokiaľ sa pamätám, je, že programy nevhodné pre vekovú kategóriu do 18 rokov sa nebudú vysielať od 22 hodiny do 6.00 hodiny. Ale vôbec sa tam nehovorí o tom, že tie filmy, ktoré sa vysielajú v tom čase, môžu televízie opakovať na druhý deň ráno, keď choré deti sú samé doma a rodičia sú v práci. To už tu bolo spomenuté. O dodržiavanie tohto zákona sa stará Rada pre vysielanie a retransmisiu. Ale pokiaľ viem, a zase to mám od nich, ich pokuty vlastne nikoho nemrzia. Pokiaľ sa realizujú, postihnuté televízie vlastne odvysielajú ďalších päť-desať vysielaní rovnakého obsahu, možno aj horšieho. Skôr by som povedal, že tie pokuty finančné, už to bolo tiež povedané, vlastne nikoho až tak nepália, lebo na reklamách to krásne dotiahnu. Neviem, ako je to s filmami vo vekovej kategórii do dvanásť rokov. Na to by som rád sa aj opýtal, možno potom v závere, ale problém vidím aj v tom, že to, čo je vhodné do pätnásť a do osemnásť rokov, určujú vlastne samotné televízie, nie nezávislá komisia odborníkov, ktorým nejde o sledovanosť a reklamy, ale o morálku tohto národa, najmä nedospelej mládeže. A myslím, že v budúcnosti by to tak malo byť. Ja pokiaľ sa pamätám, viem, že v Nemecku to bola veľká komisia, ktorú bolo treba ľutovať, lebo musela pozerať všetky filmy, všetky televízie a tak ďalej a potom to hodnotiť. Ale takáto komisia by sa aj nám zišla, záväzná pre všetky televízie, ktoré vysielajú z nášho územia. Iste treba v budúcnosti rokovať aj s Českom, možno aj s krajinami V-4, prípadne Rakúskom, o tomto probléme. Samozrejme, dobre vieme, že stovky vysielaní zo satelitov na nás útočia „zo slobodného neba“ alebo z „televízie bez hraníc“. Proti tejto antikultúre sa ťažko postaví nejaký zákon, aj keď sa o to musíme pokúsiť. Viac možností vidím vo výchove, v tom, aby si ľudia aj mládež vedela vybrať, aby sa na tento balast pripravila, a proste v znížení sledovanosti tých televízií, ktoré na reklamách to potom pocítia. Je tu, samozrejme, problém internetu, už pán Senko to povedal. Je to tiež vlastne nepokryté, vlastne nič u nás v tomto smere neplatí. Ale to už je iná téma, ale mládež to veľmi rada využíva a to nikto asi nevie, ako to je. Apropo reklamy. No okrem futbalu toho veľa nepozerám, ale dráždi ma, keď pri filme najmä komerčných televízií päťkrát príde babka do kuchyne, viem, že je reklama. Tak je to absurdné a je to iná téma, ale tiež by sa k tomuto mohlo niečo povedať. Je na to smernica? Ja si myslím, že veľmi dôležité je, keď sa poruší zákon a ľudia to sledujú, aby sme im ukázali, ako treba niečo napísať, protestovať v novinách, na internete, v blogoch, na facebooku, písať listy. Viem, že na internete je tlačivo, ktoré treba vyplniť, ale ani sám som ho ešte nikdy nevyplnil. Ale proste naučiť to treba ľudí, ako sa to robí. Keď dostanú tieto televízie alebo Rada pre vysielanie a retransmisiu stovky, tisícky takýchto protestov, tak si možno to lepšie premyslia. Ďakujem.