Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2015-09-25):
Vážený pán podpredseda, vážený pán minister, vážení kolegovia, kolegyne, pani spravodajkyňa, moja susedka, dovoľte predsa pár slov. Samozrejme, som za tento zákon a budem hlasovať za. Je to medzinárodná zmluva nad našimi zákonmi. Iste je dobre vypracovaná. Aj keď upozorňujem, že už v 2007 bola schválená v Lanzarote a že my sme ju podpísali už v 2009, čiže už šesť rokov sme ju mali možnosť posunúť a až teraz ju teda posúvame do parlamentu na ratifikáciu. Táto téma stále ešte aj bude dlho polarizovať spoločnosť. Iste k tomu prispelo aj dlho pripravovaná stratégia pre ľudské práva, ktorá svojho času na ministerstve zahraničia, teraz už na ministerstve spravodlivosti bude kontrolovaná a realizovaná. A teda verejné diskusie vždycky narazia na dve bariéry, ktoré medzi sebou ako svojím spôsobom, aj vinou médií, ako bojujú. Samozrejme to, že treba deti chrániť pred sexuálnym vykorisťovaním a zneužívaním, je samozrejmé, a že treba popritom aj medzinárodnú spoluprácu a prevenciu týchto trestných činov, trestanie týchto trestných činov, to je tiež správne. Treba pripomenúť, že 60 % týchto trestných činov sa deje v rodinách, v normálnych rodinách. O tom sa už menej hovorí, ale je to tiež pravda. Nedávno sme vo výbore, kde sme mali aj tento zákon, alebo zmluvu, mali sme aj rodovú rovnosť, správu za rok 2014. Bola tam diskusia na tú tému najmä preto, že teraz je 20 rokov od tzv. Pekinských zásad, keď bola konferencia v Pekingu, kde bolo daných nejakých 12 zásad, ktoré teraz hodnotiaca správa za rodovú rovnosť analyzovala, čo sa z toho udialo na Slovensku. Bol to celkom vážny dokument. Iste by bolo dobré mať ho aj tuná v pléne a prediskutovať ho, lebo je to téma večná, na ktorú má Slovensko trošku iný názor, ako má napríklad Európska únia. Ale tu sa to nedovolilo, čiže sme sa vzdali témy diskutovať v pléne na túto tému. Ja chcem upozorniť len na dve poznámky k tomuto, aby to zas odznelo. Aj pán minister to už čiastočne naznačil, že netreba sa obávať, ale ja to teda pripomeniem. Že v tomto Lanzarotskom protokole sú dva body, a to konkrétne čl. 16 a čl. 14, ktorý keď sa dobre vysvetľuje alebo rozumne, alebo tak, ako to u nás chápeme, tak je to v poriadku, ale keď sa to berie tak po európsky, dá sa povedať, tak môžu s tým byť vážne problémy a už doterajšie Slovensko k tomu nie raz došlo. Dohovor. Článok 6 dohovoru upravuje vzdelávanie detí, v ktorom sa uvádza, že zmluvná strana „prijme potrebné legislatívne a iné opatrenia, aby zabezpečila, že deťom budú počas vzdelávania na I. a II. stupni poskytnuté informácie o rizikách sexuálneho vykorisťovania, sexuálneho zneužívania“. Tieto informácie sa poskytujú v rámci všeobecných informácií o sexualite. Z uvedeného vyplýva, že po ratifikácii bude musieť Slovensko zaviesť sexuálne vzdelávanie na I. a II. stupni základnej školy vo vyššie uvedenom rozsahu, a to podľa čl. 2 dohovoru zásady nediskriminácie z dôvodu sexuálnej orientácie. Samozrejme, my máme a sme za sexuálnu výchovu, len bolo o tom už tu veľa diskusií, za akých podmienok a kedy. Pamätáte sa, že sme tu viackrát spomínali aj referendum, kde 900-tisíc ľudí povedalo, že je právom rodičov, aby rozhodli, či áno, alebo nie a akou formou. To bolo prvé. Potom tu bola spomenutá, by som povedal, kampaň okolo Hry proti AIDS, kde naozaj cez ministerstvo zdravotníctva prišiel na školy taký kurz neakreditovaný, kde naozaj sa tie deti učili neprimerané veci svojmu veku v siedmej triede. Nechcem to tu spomínať, viackrát som to tu už povedal. Čiže na moje interpelácie, na moje listy ministrom potvrdili, že vlastne so súhlasom rodičov takéto kurzy mali ísť, mali byť akreditované, a teda keď už idú aj neakreditované na školstvo, rodičia musia o nich dopredu vedieť. Čiže tak ako poznáme niektoré materiály o sexuálnej výchove, teraz mám taký, nejaká farmafirma na dvadsiatich stranách ukazuje dievčatku, ktoré je zdesené, že naraz nedostalo to, čo malo dostať. Mamička ho poteší s tým, však zober tieto pilulky hentaké a také a potom už, keď ide na ďalšie rande, už jej strčí do vatku do džínsov – do vačku, pardon (zasmiatie sa rečníka) – také pilulky a všetci sú happy, že to takto dopadlo. Samozrejme, firma, ktorá tie pilulky produkuje, je tam nie raz spomenutá. Čiže toto nie je sexuálna výchova, ale toto je na zváženie, hormonálna antikoncepcia pre mladistvých je svinstvo, to povedala jedna veľmi dobre informovaná česká psycholožka a je to, bohužiaľ, pravda. Čiže to je ten prvý bod, proste sexuálna výchova áno, ale primeraná veku a aj s vedomím rodičov. A myslím, že tak ako sa doteraz na školách vyučuje v biológii a v rôznych iných predmetoch, neni to, môže sa to aj zmeniť k nejakým iným metódam, ale proste rodičia by o tom mali vedieť. No a druhý bod je ten článok 14. Tam sa hovorí o možnosti premiestnenia obete z jej rodinného prostredia. Podmienky a trvanie tohto premiestnenia sa ustanovia v súlade s najlepším záujmom dieťaťa. Čiže sa má podľa dohovoru aj v spoločnosti vytvoriť taká atmosféra, mne sa zdá, akú poznáme zo zahraničia, keď dochádza v niektorých štátoch skutočne k masívnemu odoberaniu detí z rodín pre malicherné príčiny. (Reakcia z pléna.) Napríklad, hovorím, o tom je veľmi veľa dát. Nórsko, Veľká Británia, Belgicko, to ti dodám, osobne ti dodám. Odoberanie detí je faktom. Za nič. Aj dáš mu po ušách a môžu dieťa odoberať, nesúvisí to vôbec ani so sexom. Či je toto, samozrejme, slovenská spoločnosť neni na to zrelá, ani pracovníci sociálnoprávnej ochrany detí nie sú ešte odborne a personálne pripravení na to, aby pri aplikácii uvedených článkov nedochádzalo k odoberaniu detí z rodín na základe krivého obvinenia alebo z malicherných príčin. Ja som tu mnohokrát spomínal jeden prípad, o tom aj kniha vyšla, aj pán minister ju čítal, ako z krivého obvinenia manželky otca zavreli na trinásť mesiacov a deti mu odobrali a prakticky ich možná nikdy už neuvidí. Šesť rokov po totálnom oslobodení ešte tie deti nevidel a mnohé veci neboli doriešené, prakticky žiadne. Čiže dneska aj krivé obvinenie môže znamenať takéto dôsledky. A ja si osobne myslím, že mnoho ľudí, ktorí sedia dnes vo väzeniach za takéto kvázi delikty, ako sú tam po krivých obvineniach, a keď sa to dokáže, tak tým, čo tie krivé obvinenia spravili, sa vlastne nič nestane. To je na tom to zaujímavé a nepochopiteľné. Podľa dohovoru nie je vylúčené, že môže ísť o odoberanie pred riadnym rozhodnutím súdu o vine či nevine páchateľa-
-rodiča. Svedčí o tom použitie formulácie „možnosť premiestnenia údajného páchateľa“. Čiže môže byť niekto len údajný, svojou manželkou, svokrou alebo niekým udaný a tie jeho deti možno premiestniť. To je v tom Lanzarotskom protokole. Čiže táto téma si vyžaduje stálu diskusiu, pozitívnu, konštruktívnu, o konkrétnejších spôsoboch a limitoch v prospech rodiča, zachovania rodičovských práv rodiča, ktorý sa voči dieťaťu žiadneho takéhoto konania nedopustil. Tak nechcem pripomínať Pochod za život, ale možno ako bodka to môže byť. Tam ste videli, že aj o týchto témach sa dá aj pozitívne, aj radostne, aj, by som povedal, slávnostne hovoriť. Videli ste prekvapujúco veľa ľudí, ktorí prišli z celého Slovenska na tento Pochod za život, a teda tam bolo toľko mladých, že som ja bol sám prekvapený, že teda tých dedkov ako ja tam bolo podstatne menej. Aj keď som mal transparent, za mnou išli mladí. No, takže Slovensko rozmýšľa tak, ako sa hovorilo na tomto pochode, iste môže sa aj ináč rozmýšľať, ale doporučujem, napriek tomu, že to už podpísalo 47 štátov Rady Európy, 34 z nich ratifikovalo, aby sme to aj my urobili, aby sme o týchto dvoch hrozbách, to je to vzdelávanie neúmerné v smere farmafiriem a rôznych nezodpovedných ľudí a takisto to odoberanie možností detí, aby sme o tom vedeli a aby sme to strážili. To pán minister určite môže a verím, že to aj bude robiť. Ďakujem za pozornosť.