L. Miklós, poslanec: (2008-03-26):
No, vážené kolegyne, kolegovia, to, čo ja poviem, to sa absolútne nedotýka, takmer sa nedotýka tej novely, čo predkladajú predkladatelia, teda to, aby zväz malochovateľov dostal rovnaké práva a povinnosti ako zväz záhradkárov. S tým sa veci prakticky nemenia. Možnože je to tak, ako povedala pani kolegyňa Gibalová, že o niekoľko žiadostí bude viacej, respektíve môže tam za tým ešte niečo byť, ale to nebudem hovoriť, pretože som začal mierumilovne. Druhá vec, čo by som chcel povedať. Vôbec toto moje vystúpenie nie je voči záhradkárom, pretože ja si ich prácu takisto vážim. Mnohí to robili z oduševnenia a najmä nie proti tým, ktorí aj do budúcnosti chcú v tých záhradkách záhradkárčiť, a nie nadobudnúť majetok. Len nadobudnúť majetok a potom so záhradkami už nech sa deje, čo sa chce. Takže toto som považoval za dôležité povedať na začiatku. No, tento zákon totižto, tak ako bol postavený v roku 1997, možno vtedy mohol byť akýmsi riešením, ale v súčasnosti to už riešením nie je. Totižto tento zákon v súčasnosti už nie je o tom, ako umožniť záhradkárom v pokoji záhradkárčiť do budúcnosti, ale ide o to, aby sme nanútili odpredaj tých pozemkov, na ktorých záhradníčia núteným spôsobom za podpriemerné a smiešne ceny. Ja vám poviem hneď na začiatku jedno číslo. V záhradkárskej kolónii v Dunajskej Strede podľa tohto zákona maximálna suma, čo môže dostať záhradkách za štvorcový meter, je 36 korún. Úradný súdny odhad je 600 až 700 korún a trhová cena je 1 000 korún. A my chceme týmto zákonom nanútiť toho vlastníka, aby predal záhradku za 36 korún za štvorcový meter. Preto, pán poslanec Čech, keď si povedal, že sú tu obštrukcie zo strany vlastníkov, no, to je veľmi ťažko takto prijať, keď raz vlastník nechce svoje vlastníctvo predať za akýchkoľvek okolností alebo kedykoľvek, to neslobodno brať za obštrukciu. To už pripúšťam, že ten, kto tam záhradníči, tak chce za akúkoľvek cenu získať ten pozemok za čo najlacnejší peniaz. Čiže tento zákon, nie vaša novela, kolegovia, ale tento zákon, ako bol postavený, je naozaj o prinútení vlastníka predať pozemok a musím povedať, že on je nevyvážený, pretože ten bývalý vlastník je v nevýhode. Takže v čom asi je problém v tomto zákone? No, celkom iste nie je problém v tom, že niekto záhradníči, keď primerane platí. Ani v tom, nie je problém, že keď je naozaj ten pozemok na takom nevýhodnom mieste, ako to deklarujeme, ako to bolo vtedy deklarované a že na nič iné sa nehodí, no, tak nech si záhradníči do budúcnosti ďalších sto rokov myslím, a keď bude platiť aj ten minimálny poplatok, s tým  nebude žiaden problém. Problém je v inom. Problém je vtedy, keď vlastník, pretože zistí, že svoj pozemok má úplne inú cenu, ako teraz sa platí za to, ten nájom chce získať späť a nevie to získať späť. Vtedy vzniká problém, no a ešte iný problém je, že, samozrejme, tie záhradkárske kolónie sú v blízkosti miest, ktoré teraz sú developerským záujmom, čo ja nepovažujem za negatívne. To je všetko v poriadku. Čiže tie pozemky už zďaleka nie sú, by som povedal, bezcenné, tak ako kedysi boli, ale sú naozaj niekedy lukratívne. No a prečo by nemal mať vlastník z toho primeraný úžitok tak, ako má mať a nielen súčasný užívateľ. No, teoreticky by riešenie bolo jednoduché. Keď už má ísť o nejaké vysporiadanie pre nejaký rozvojový plán, tak nech vlastník predá pozemok za trhovú cenu tomu, kto to chce kúpiť, a nech ten, čo to chce kúpiť, tak nech sa vysporiada aj s tým užívateľom, čo do toho vrazil, do tých chatiek. No celkove nie je možné vlastne aplikovať ten prípad, čo zákon pripúšťa, a myslím si, že v dobrej viere by sa dalo, aby vlastník mohol dostať svoje vlastníctvo späť, keď sa vysporiada s užívateľom za tie investície, ktoré tam užívateľ dal. Ale to je neriešiteľné. Predstavte si situáciu, že niekomu zobrali jeden hektár pôdy, vlastníkovi, to je už väčšinou starý človek, peňazí nemá. To sa po štyri áre rozdelilo na záhradky, postavilo sa tam 25 chatiek a on má odkúpiť 25 chatiek. No, načo by mu bolo 25 chatiek? Načo by to kupoval? Ale však kdeže, však on na to peniaze nemá a ani nebude kupovať. Takže takýmto spôsobom je tento problém neriešiteľný. Takže všetky moje pozmeňujúce návrhy budú v tomto smere, aby sa ako-tak dalo s týmto pohnúť. Ale podľa mňa je naozaj tento zákon skoro až neriešiteľný, teda nenovelizovateľný, nevylepšiteľný. Jednoducho je taký, aký je. Skôr by som to nechal naozaj na trhové pomery. Keď vlastník raz nechce predať svoj pozemok, tak nech je tak, tak to nebude predávať a hotovo. Nenúťme ho do toho. Takže ja by som tie riešenia, tie základné morálne východiská by mali byť také, že vlastníctvo je vlastníctvo, nájom je nájom, no, proste jednoducho sa s tým aj ten nájomca musí vysporiadať. No a možné riešenie,  vytvoriť primerané podmienky na vrátenie pôdy vlastníkovi. Nieže nútiť vlastníka, aby sa zbavil pôdy, ale aby primerané podmienky vrátil vlastníkovi. Ale, samozrejme, že aj primeranú náhradu nájomcovi. Hoci aj tu je možno postaviť otázku, že čo je primeraná náhrada vlastníkovi. Totižto treba povedať, že vlastníka sa nikto nepýtal, keď ešte jeho pôda bola zobratá do JRD a potom od JRD boli vyčlenené tieto pozemky na záhradkárske osady. Čiže vlastníka sa nikto nepýtal. On bol nútený odovzdať svoju pôdu. Ale záhradkára nikto nenútil, aby tam mal záhradku, nikto ho nenútil, aby tam postavil chatku. Nikto ho nenútil do postavenia vodojemu ani vodovodu. A okrem toho išiel tam preto, lebo to bola určitá forma rekreácie. Ja si myslím, že veľmi pozitívna a veľmi dobrá. To nikto nekritizuje. Lenže nikto ho do toho nenútil. Takže teoreticky by sa aj to mohlo povedať, že on vložil tie peniaze do svojej rekreácie, do tých záhradiek. Napriek tomu som si neistý v tomto a neviem, ako by sa to dalo spravodlivo riešiť. Jedine tak, že keď už pôjde o predaj, tak nech vlastník predáva pôdu, a teda užívateľ nech predáva to, čo tam postavil, keď to niekto chce kúpiť. Takže toto je prvý predpoklad. Druhý predpoklad alebo druhá možnosť riešenia je ponechať nájomný vzťah a liberalizovať nájom. No a tretí predpoklad alebo tretia možnosť je vytvoriť podmienky na odkúpenie tejto pôdy nájomcov za trhové ceny. No, aké návrhy zmien by mohli smerovať k týmto zásadám, ktoré som povedal. Znovu podčiarkujem, dokonalé to nie je, ale pokúsil som sa aspoň niečo. Tak prvý môj pozmeňujúci návrh sa týka § 3, kde navrhujem nový odsek o možnostiach výpovede nájmu. Totižto  súčasné  znenie § 3 o možnosti vypovedania nájmu je také, že keď nejaký záhradkár normálnym spôsobom užíva záhradku, to je nevypovedateľný vzťah. Čiže za bežných okolností sa nedá vypovedať tento nájom. Takže navrhovaná zmena je nasledovná. Paragraf 3 sa dopĺňa o nový odsek v znení. „Nájomný vzťah podľa ods. 1 môže vypovedať vlastník pozemku, ktorého výmera a prislúchajúci podiel z výmery spoločných pozemkov tvorí viac ako polovičku pozemku užívanom užívateľom aj v prípadoch, ak vlastník po a má záujem o využitie pozemku sám, po b nie je spokojný so súčasnou výškou nájmu a s užívateľom sa nedohodol na inej výške nájmu.“ Ostatné odseky sa primerane prečíslujú. Druhý môj pozmeňujúci návrh je takisto k § 3 ods. 3 písm. a) zmena odkazu o výške náhrady. Tam už spomenula pani Gibalová, že tam bol ten predpis, ktorý skutočne znamená smiešne sumy a okrem toho ale tá vyhláška sa zmenila. Takže môj návrh. Prosím? Dobre, však nebudeme teraz hovoriť, že akým spôsobom. Jednoducho proste tá vyhláška už nie je a teraz sa nedopatrením dostalo, že vy ste to tu ponechali. Čiže tam je  zmena v § 3 ods. 3 v písm. a) odkaz 9 znie: Vyhláška č. 492/2004 Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky o stanovení všeobecnej hodnoty majetku. Keď to neakceptujete, tak vám tam zostane neexistujúca vyhláška. Tretí pozmeňujúci návrh je k § 4 ods. 1. Takisto je to zmena v odkaze o výške nájmu len v inom paragrafe. Čiže navrhovaná zmena v § 4 ods. 1 na konci vety odkaz 10 sa zamieňa za odkaz 9. Štvrtý pozmeňujúci návrh k § 7 ods. 1 o začatí konania. V súčasnosti ide o to, že konanie sa začína, keď to navrhuje nadpolovičná väčšina užívateľov. Tu o vlastníkovi sa ani nehovorí, respektíve sa hovorí v tom zmysle, že užívateľ môže tento návrh podať, keď vlastníci sa nevyjadrili k navrhnutej cene, respektíve k navrhnutej kúpnej zmluve, kde návrh ceny podľa § 11, čo sú tie smiešne ceny. No a tu on vlastne príde o vlastníctvo aj vtedy, keď sa nevyjadrí. No, prečo my chceme, aby sa vyjadril k tomu, že mu predávame, teda, aby predal za tri koruny alebo za 30 korún štvorcový meter. A keď sa on nevyjadrí, tak jednoducho už má po chlebe, jednoducho proste príde o ten pozemok aj o možnosť sa uchádzať o svoj majetok. Preto tá navrhovaná zmena je: § 7 ods. 1 znie: „Konanie sa začína na návrh nadpolovičnej väčšiny užívateľov, ktorí užívajú nadpolovičnú výmeru plochy a prislúchajúcu, keď je z výmery spoločných pozemkov.“ A teraz je to tá zmena. „Po preukázaní vysporiadania sa s vlastníkmi pod týmito pozemkami kúpnymi zmluvami.“ Čiže, keď to kúpil. Keď sa mu nepodarilo, no, nemôžeme, práve týmto by sme riešili tú nespravodlivosť, že nútime vlastníka predať svoj pozemok za neprimeranú nízku cenu. Piaty pozmeňujúci návrh je alternatívnym návrhom k § 7 ods. 1. Čiže, keď neprejde bod 4, tak navrhujem bod 5, a to je minimálne vylepšenie. A navrhovaná zmena znie. V § 7 ods. 1 sa za slovo „náhrady“ vkladá znenie „vo výške určenej podľa osobitného predpisu“ a odkaz  je 9. Čiže to je ten nový predpis, čo je trošku lepší ako ten bývalý. Šiesty pozmeňujúci návrh je k § 8 ods. 5. Tento paragraf je úvodným podkladom a o možnostiach v zastavených konaniach, kedy sa zastavili. No, v tomto súčasný zákon hovorí o tom, že vlastník je poučený, že môže ponúknuť svoje peniaze na odkúpenie tých stavieb, ktoré postavil záhradkár na jeho pozemku. No, a to za cenu rovnajúcu sa výške v návrhoch uvedených pri príslušných paragrafoch. No toto, ako hovorím, je prakticky neriešiteľné, lebo on nebude odkupovať 25 chatiek, keď mu zobrali onoho času hektár pôdy. No a keď sa toto nedeje, no tak konanie ide ďalej. Tak preto navrhujem ja zmenu. Navrhovaná zmena je ods. 5. Znie: „Ak uplatnenie ponuky podľa ods. 4 oznámia okresnému úradu vlastníci pozemkov, okresný úrad tieto pozemky vyjme z konania.“ Čiže vyjme, keď ho nechce predať, tak vyjme z konania.  A ods. 6 sa tým musí rušiť, lebo by bol nelogický. A mám siedmy pozmeňujúci návrh k § 10 ods. 3 písm. b) a c) o ponuke náhradných pozemkov. V súčasnosti sa hovorí, že vlastníkovi je ponúknutá možnosť, teda buď peňažná náhrada, alebo náhradný pozemok, čo sa aj uplatňuje, keď sa ponúkne primeraný pozemok. Keď sa ponúkne neprimeraný pozemok, samozrejme, ten vlastník to nechce, a preto dochádza potom k zastaveniu, respektíve k problémom, ktoré, samozrejme, nemôžeme považovať za žiadnu obštrukciu. Keď to jednoducho majiteľ vlastník neprijíma, tak to neprijíma. Navrhovaná zmena je teda  v  § 10 ods. 3 písm. b) sa vypúšťa a § 10 ods. 3 písm. c) znie. „(c) určí obvod pozemkových úprav (odkaz 20), ktorý tvorí samostatný obvod v zriadenej záhradkovej osade a samostatný obvod náhradných pozemkov, a to bez pozemkov, ktorých vlastníci podľa § 7 ods. 1 nesúhlasili so žiadnou formou náhrady. Ak takto určený obvod nezodpovedá kritériám na stanovenia hraníc obvodov pozemkových úprav, konanie sa zastaví.“ To je jednoducho to, že keď to nechcel predať, no, tak jednoducho sa to vyjme z pozemkových úprav. Ôsmy pozmeňujúci návrh je k § 11 ods. 2 o výpočte náhrady podľa bonity pôdy. V tomto v súčasnom znení sa hovorí, že pri výpočte výšky náhrady podľa bonity pôdy sa berie bonita pôdy a kultúra pozemku v čase vzniku práva užívania. To znamená vtedy, keď JRD odčlenilo zo svojich pozemkov záhradkársku kolóniu. Vtedy naozaj to bolo tak, že pre JRD to boli nie príliš cenné pozemky. Boli zdevastované na okrajoch a tak ďalej svahovité. No len ony sa stali takýmito zarastenými a zdevastovanými pozemkami preto, lebo veľkoplošné obrábanie počas trvania JRD a štátnych majetkov, jednoducho pre nich to nemalo význam obrábať. Lenže predtým, keď to zobrali majiteľovi, vlastníkovi do JRD, tak tie polia celkom iste boli obrábané. Možnože boli aj predtým aj pasienky. V poriadku. Nehovorím, že všetky, ale ja si myslím, že spravodlivejšie by bolo, keď je možné, tak stanoviť tú bonitu podľa momentu, keď tá pôda bola zobraná vlastníkovi. Preto môj návrh zmeny znie. „V § 11 ods. 2 pri výpočte výšky náhrady podľa ods. 1 okresný úrad vychádza z bonity pôdy a kultúry pozemku v čase prevzatia pozemku poľnohospodárskou organizáciou alebo inou organizáciou podľa § 2 ods. 1 od vlastníka. Ak to nie je možné, za tento čas sa považuje čas vzniku práva užívania. Pri určení hodnoty pozemku a porastu na ňom sa postupuje podľa osobitného predpisu (odkaz 9).“ Čiže, keď nie je možné zistiť tú bonitu v tom čase, keď to JRD zobralo od vlastníka, tak jednoducho sa pokračuje podľa súčasného znenia. No, kolegovia, znovu hovorím, nie je to dokonalé. Ja si myslím, že najlepšie by bolo, keby sme sa zamysleli nad tým, že takto to nejde a naozaj skúsili urobiť úplne niečo iné, alebo nechať to bez zákona a nech sa vysporiada každý tak, ako sa teraz trhovo vysporiadajú aj s inými typmi nehnuteľností alebo prijať aspoň určité pozmeňujúce návrhy. Pretože skutočne nechcime naozaj, aby za haliere vlastník predával pozemky, ktorého sa nikto nepýtal, keď mu to brali a ho nútili, aby odovzdal tú pôdu. Záhradkárov zase nikto nenútil, aby do tých pôd išli. A znovu zopakujem. Absolútne nemám nič proti tomu, keď záhradkár bude ďalších sto rokov záhradkárčiť a myslím si, že tieto prípady nie sú tými kritickými prípadmi, ktoré by sme museli riešiť takto drasticky. Ďakujem pekne.