Kéry, Marián, poslanec NR SR (2018-06-13):
Vážený pán predsedajúci, vážená pani ministerka, panie poslankyne, páni poslanci, na úvod chcem povedať, že tiež som trošku prekvapený, že aj na takejto téme, kde by sme sa mohli zjednotiť naprieč politickým spektrom, tak každý sa snaží vtlačiť to svoje videnie, napriek tomu si myslím, že vystúpenie pána poslanca Hrnka a vystúpenie pána poslanca Dostála sa v mnohých veciach aj dopĺňali, len každý naozaj sa snažil presadiť tú svoju pečať, a preto sa mi zdalo najpragmatickejšie vystúpenie kolegu Číža, na ktoré sa pokúsim nadviazať. Nikto nespomenul to, že vlastne to, že vznikla Československá republika, tak určite k tomu prispelo to, že paradoxne vypukla 1. svetová vojna tým, že v júli 1914 bol spáchaný atentát na následníka rakúsko-uhorského trónu Františka Ferdinanda d´Este. Rakúsko-Uhorsko dalo tvrdé podmienky Srbsku, ktoré nevedelo tieto podmienky splniť, a následne toho vypukla vojna, ktorá mala naozaj svetový, bol to svetový konflikt. Prvé pozitívum po skončení bolo, samozrejme, ukončenie svetovej vojny, bolo to 11. novembra 1918, podpísaná dohoda v compiegnonskom lese v železničnom vagóne, a keď trošku odbočím, tak v tomto istom vagóne, dal priniesť ho Adolf Hitler a takto donútil Francúzov k podpisu kapitulácie počas 2. svetovej vojny. To len taká krátka odbočka. A okrem tohto najväčšie pozitívum ja nevidím len v ukončení svetovej vojny, ale v tom, že žalár národov Rakúsko-
-Uhorsko sa rozpadol a že vznikla naozaj Československá republika a že slová prvého predsedu Slovenskej národnej rady, ktorý v tých meruôsmych rokoch sa jednak postavil na čelo Slovenskej národnej rady, ale postavil sa aj na čelo slovenských dobrovoľníkov a ktorý pri istej príležitosti povedal a odkázal politikom Rakúsko-Uhorska: „Bije zvon slobody, čujte ho národy. Kto ho nepočuje, obanuje.“ A naozaj toho 28. októbra, kedy bola vyhlásená prvá Československá republika v Prahe, tak slová Jozefa Miloslava Hurbana sa naplnili. Pán Dostál, máte pravdu v tom, že naozaj sme dlhé roky oslavovali vznik Československej republiky 28. októbra, ale môj názor je, že musíme pozerať aj na to naše slovenské, a je pravdou, že slovenskú delegáciu v Prahe zastupoval len Vavro Šrobár, politik, a Slovensko sa pripojilo k vzniku Československej republiky naozaj až 30. októbra, známa je to Martinská deklarácia, ale presnejší názov je naozaj Deklarácia slovenského národa. O Milanovi Rastislavovi Štefánikovi sme počuli a nedá aj mne, aby som nepripomenul jeho veľmi významnú pozíciu, kedy vo Francúzsku otváral salóny Tomášovi Garriguovi Masarykovi a Eduardovi Benešovi. Veľmi významnou mierou sa zaslúžil o vznik Česko-Slovenskej národnej rady. Stal sa jej podpredsedom. Dostal úlohu formovať légie v Rusku. To sa mu takisto podarilo. Ale je pravdou aj to, že po vojne sa dosť názorovo rozišiel najmä s pánom Benešom, ale čiastočne aj s Tomášom Garriguom Masarykom a výsledkom je napríklad aj to, že po vzniku republiku mu bola pridelená, poviem príklad, podradná pozícia v novej vláde, pozícia ministra vojny. A určite mi dáte za pravdu, že v čase mieru byť ministrom vojny nie je žiadna lukratívna ponuka. A preto si myslím, že návrh z dielne vlády Slovenskej republiky vôbec nie je šitý horúcou ihlou. Som rád, že je tam zadefinovaný dátum 30. október, pretože 30. októbra, budem sa opakovať, sa Slováci pripojili konkrétnymi skutkami k tomu a hlásili sa k vzniku Československej republiky. A možno len tak na záver, tiež ma teší, že máme v súčasnej dobe veľmi dobré vzťahy s našimi susedmi spoza rieky Moravy, s českým národom, že sme prežili veľmi dlhé obdobie v jednom zväzku. A momentálne sa nám darí ako dvom rovnocenným krajinám s nadštandardnými vzťahmi. Na záver ako podpredseda Nitrianskeho samosprávneho kraja mi dovoľte, aby som vás pozval do nášho divadla – Divadla Andreja Bagara, kde máme divadelné predstavenie „Štefánik, slnko v zatmení“, naozaj veľmi kvalitné predstavenie, tak vás pozývam, aby ste si ho prišli pozrieť. Možno aj v rámci osláv storočnice vzniku Československej republiky. Ďakujem pekne za pozornosť.