Á. Biró, poslankyňa: (2007-09-13):
Ja rešpektujem a viem, že kolegovia vychádzali  a chceli veľmi prísne tak, ako pán predkladajúci povedal, všetky povinnosti a záväzky nám uložené a vyplývajúce z Dohovoru UNESCO uplatniť, ale zákonom č. 416/2001 Z. z. o prechode niektorých pôsobností z orgánov štátnej správy na obce a vyššie územné celky na úseku osvetovej činnosti boli delimitované len krajské regionálne osvetové strediská na samosprávne kraje. Len v jednom prípade, v prípade Tatranského kultúrneho centra Vysoké Tatry, Starý Smokovec prešla zriaďovateľská pôsobnosť od 1. apríla na mesto Vysoké Tatry. Dnes takýchto regionálnych centier evidujeme, existujú, ide o regionálne centrá so všeobecným zameraním 38 a so špeciálnym zameraním 17. V tomto prípade ide o hvezdárne a planetáriá. Tieto regionálne zariadenia napĺňajú základné funkcie osvetovej činnosti tak, ako je určené zákonom z roku 2000, teda zákonom o osvetovej činnosti v platnom znení. Ide o tie činnosti, ktoré tu boli spomenuté, to znamená, o odborno-metodickú a inštruktážnu činnosť a patrí sem predovšetkým záujmová umelecká činnosť alebo majú na starosti informačnú, koordinačnú, propagačnú činnosť. Súčasne sa podieľajú, tak ako odznelo, aj na organizačno-technickom zabezpečení rôznych kultúrnych a osvetových podujatí. Osvetové zariadenia na úrovni obcí či zariadenia inými právnickými alebo fyzickými osobami sú zamerané len na niektorú parciálnu oblasť osvety, a to na základe dobrovoľnosti a záujmu ľudí v praxi. A ide najmä o také zariadenia, ktoré boli založené nadáciami, neziskovými organizáciami, t. j. subjektmi tretieho sektora. O ich počte sietí neexistuje žiadna evidencia. Ak sa pán kolega Jarjabek odvolával na opatrenia, ktoré nám, alebo záväzky, ktoré nám vyplývajú z Dohovoru UNESCO, tak tie záväzky začínajú hneď článkom 2, teda článkom 12, ktorý hovorí, že je potrebné zabezpečiť  súpis takýchto zariadení, ktorý by niektorý orgán sledoval. A preto navrhujem, to je jeden z dôvodov, prečo navrhujem prepracovať vami predložený návrh, lebo dnes neexistuje na ministerstve kultúry register osvetových zariadení. Neexistuje. Existuje register múzeí, existuje register knižníc, existuje register galérií, ale register osvetových zariadení neexistuje. Vieme alebo dá sa zistiť, koľko je regionálnych, ale koľko je obecných alebo súkromných, taký neexistuje. Ministerstvo sa k tomu nikdy nevyjadrovalo. Zákony, ktoré tu spomínali a ochrana nehmotného kultúrneho dedičstva je veľmi vážna vec. Ide o veľkú hodnotu, ktorú musíme chrániť všetci bez rozdielu partají alebo všelijakých iných rozdielov, ktoré medzi nami môžu byť. Zákon č. 115/1998 o múzeách a galériách a o ochrane predmetov múzejnej a galerijnej hodnoty, či zákon č. 183/2000 o knižniciach, spomeniem len tieto dva zákony preto, lebo aj pán kolega spomínal a poukazoval na tieto dva, hovoria o právach a povinnostiach zriaďovateľa alebo zakladateľa veľmi podrobne. A zakladateľ alebo zriaďovateľ v oboch prípadoch v týchto zákonoch môže byť orgán štátnej správy, samosprávny kraj, obec, iná právnická osoba alebo fyzická osoba tak, ako je to aj v zákone o osvetovej činnosti. Ministerstvo kultúry v týchto prípadoch vedie register  inštitúcií. Dáva im za povinnosť v určitej lehote, keď sa zakladá múzeum, galéria, knižnica, aby sa na ministerstve zaregistrovali. V týchto dvoch zákonoch, ktoré sú veľmi dobré, veľmi podrobne spracúvajú a vymenúvajú všetky povinnosti zriaďovateľov a zakladateľov. Keď ide o zmenu statusu týchto kultúrnych inštitúcií, v tom prípade tieto zákony idú dole v prípade galérií a múzeí na úroveň obcí, to znamená, že vyššie územné celky a obce sú povinné s ministerstvom komunikovať a vyžiadať od nich súhlas na to, aby mohli naložiť s majetkom týchto inštitúcií a až potom môžu nakladať s ním. V prípade knižníc to ide len do úrovne vyšších územných celkov. Určite aj vy ste si pozreli, pán kolega, ja by som povedala len niekoľko práv a povinností v prípade múzeí a galérií, kde zriaďovateľ od toho momentu, ako sa zahlási a zaregistruje na ministerstve kultúry, dokonca, keď zakladá múzeum, sa skúma, či môže, či sú všetky podmienky na to, aby tam múzeum a galéria mohli vzniknúť, to znamená, nie každá žiadosť o registráciu je zaevidovaná, ale keď sa zaeviduje a je zaregistrovaná, tak potom od toho momentu musí zabezpečiť nadobúdanie, odbornú evidenciu, ochranu, využívanie, prezentáciu zbierkových predmetov. Musí zabezpečiť odbornú personálnu, finančnú stránku. Musí vykonávať kontrolu, teda ministerstvo priebežne vykonáva kontrolu v týchto inštitúciách. Ak chce zmeniť, zrušiť múzeum alebo galériu, či knižnicu, tak musí požiadať 60 dní pred týmto aktom o výmaz z registra. Musí požiadať o povolenie, keď ide o vývoz týchto predmetov. Musí vyžiadať stanovisko ministerstva kultúry, keď ináč chce nakladať s týmito zbierkovými predmetmi. V tom prípade, ak zaniká, je povinné ponúknuť tieto zbierkové predmety iným múzeám, registrovaným múzeám a galériám a tak ďalej, a tak ďalej. To znamená, tieto dva zákony patrične ošetrujú tie hodnoty, ktoré sústreďujú a úplne niečo iné je osvetová činnosť. Preto si myslím, že to, čo pán predkladateľ prečítal, že tam došlo trošku k nedorozumeniu, čo sa týka osvetových zariadení. A aj príklad, ktorý ste uviedli, v správe je trošku taký, ktorý pomýli tých, ktorí si ho prečítajú, lebo, ako som citovala teraz zo zákona 115/1998 Z. z. o múzeách a galériách, ani súčasný právny stav nedovoľuje to, aby sa nekalo nakladalo s nehnuteľným majetkom a majetkom múzea a galérie alebo prípadne sa zlúčili, ako ste vy uviedli, osvetovým zariadením, hvezdárňou. Takže tá časť alebo veta, že prijatím novelizácie príde k obmedzeniu možnosti spojiť napríklad hvezdáreň s galériou, nie je reálna. To sú v skratke tie dôvody, kvôli čomu sa nebránim, aby sme spravili novelu v zákone o osvetovej činnosti, ale zvážme dve veci, do akej hĺbky ideme. V roku 2002 sme delimitovali zákonom majetky a osvetové zariadenia na vyššie územné celky, je to regionálna sieť, ktorú by sme mali udržať. Myslím si, že vláda teraz rokovala práve o stratégii v súvislosti s nimi. Takže je potrebná kultúrna politika na tejto úrovni, ale nie je dôvod ísť nižšie na úroveň obcí, tam sa k delimitácii pristúpilo pred vznikom okresných úradov, vtedy to išlo na obce, to už je pred 17 rokmi a už vôbec nie v prípade tretieho sektora iných právnických osôb alebo fyzických osôb. Nerobia to naše zákony, existujúce zákony ani v prípade múzeí a galérií. Keď vznikne súkromné múzeum alebo súkromná galéria, súkromný vlastník, občan, fyzická osoba takúto povinnosť nemá. Takže to sú tie dôvody, prečo navrhujem a, samozrejme, aj Dohovor UNESCO, ktorý nám hovorí, že predtým, ako k tomuto pristúpime, tak je potrebné, aby sme s cieľom zabezpečiť, teraz citujem z dohovoru, „jeden alebo viac súpisov sme prijali rámcovú stratégiu, aby sa určil orgán, ktorý má dohľad nad týmto celým registrom a súpisom“. To je z dohovoru. A keď chceme byť dôslední smerom k dohovoru, ak rešpektujeme súčasný právny stav a nechceme v prípade osvetových zriadení ešte ísť nad rámec toho, čo je v galériách a múzeách a v knižniciach, tak by som navrhovala prepracovať tento návrh a zaradiť ho do súčasne platných právnych noriem. Takže, to je ten dôvod. Ešte raz zopakujem môj procedurálny návrh. Z týchto dôvodov, čo som uviedla, aby sme sa uzniesli, aby Národná rada sa uzniesla na tom, že v zmysle § 73 ods. 3 písm. a) rokovacieho poriadku vráti návrh zákona jeho predkladateľom na dopracovanie. Ďakujem. (Potlesk.)