P. Frešo, poslanec: (2008-05-20):
Čo sa týka časti, kde sa zverejňujú zmluvy na internete, je tam vlastne celá tá časť na tlak opozície a na jej vlastne dvojnásobné alebo trojnásobné predloženie do parlamentu. Pokiaľ pochopila táto vládna koalícia, že  je to dobrý nápad, a pokiaľ by to dokonca mohlo znamenať, že je to trend, ktorý  bude nasledovať ako transparentnosť, považoval by som to za veľký prínos. A tu by som to nepovažoval ani za prínos opozično-koaličný, ale za prínos občiansky. Pani ministerka, som rád, že to v tomto zákone je. Čo sa týka tvorby orgánov, veľmi dobre hovorila o tom kolegyňa Žitňanská a spomínali sme to aj viacerí na rôznych  tlačových besedách a na to chcem odpovedať pánu poslancovi Záhumenskému, netreba mať žiadne odborné vzdelanie, aby človek vedel, či  niečo je alebo nie je rok a pol bez kontroly. To nie je otázka nejakého rezortizmu. Ja by som sa veľmi čudoval, ak by mali platiť v pôdohospodárstve iné pravidlá ako v zbytku spoločnosti, aj keď pri ich zostavovaní rozpočtu som si tu pár takýchto extranávrhov multimiliardových vypočul. Čo sa týka kreovania orgánov, ktoré sú tu navrhované, sú tam dve zásadné výhrady. Z toho je jedna podľa mňa veľmi tvrdá a jedna taká vyplývajúca z holej politickej reality a miestami možnože až, trúfam si to povedať, paranoidnej nedôvery vnútri vládnej koalície. Tá prvá výhrada  spočíva v tom, že  zavádza sa tam účasť opozície v počte, čo mne vychádzajú asi dva kusy. Avšak táto účasť opozície je výrazným spôsobom orezaná. A dokonca aj počas samotného legislatívneho procesu orezávaná bola tak, aby bola čo možno najsterilnejšia. Ja poviem presne, o čo ide. Ide o to, že si nominuje do tohto orgánu, do rady fondu, vláda svojich 6 zástupcov a parlament si ich nominuje 5. Čiže nie je to pravda, resp. je to len čiastočná pravda, čo hovorila pani ministerka, že sa dostáva fond pod kontrolu parlamentu. Dostáva sa pod istú čiastočnú kontrolu parlamentu, ale stále tú kontrolu hlavnú má vláda a, samozrejme, jej nominanti. K tomu chcem podotknúť, že aj v diskusii to zaznelo, čo kto tam nominoval pred ôsmimi rokmi. Ja len poviem toľko, že je veľké šťastie, že pred odvolávaním premiéra Fica ešte prv, než to tu nastalo v parlamente, táto vláda nejako nepriamo zatlačila, aby samy orgány sa vzdali po škandále s prenájmom pozemkov. Totiž keby tu sme stáli a boli  by sme si tu porozprávali, kto koho tam nominoval za tejto súčasnej vlády a aké má rodinné a podnikateľské väzby na koho a hodne vysoko, tak si myslím, že by boli viacerí smutní. Ja len dúfam, že sa to druhý raz opakovať nebude a minimálne tých piatich členov, ktorých nominuje parlament, bude mať parlament k dispozícii aj životopisy. Dúfam, že bude mať k dispozícii aj ďalšie životopisy. Sám som bol u vás, pani ministerka, na ministerstve  si prečítať životopisy tých členov vtedajšej správnej rady a dozornej rady. Viem, že s tým bol   síce malý, ale predsa len problém. Ale dúfam, že to bude k dispozícii nielen nám poslancom,  ale aj širšej verejnosti. To, čo chcem povedať ako zásadný problém s orgánom, Radou Slovenského pozemkového fondu, je, že právomoc, ktorú má mať každý jeden člen, to znamená vyžadovať informácie, nahliadať do dokladov a vlastne pôsobiť kontrolne, prešla na túto radu ako celok. Toto nie je  náhoda, toto je, povedal by som, výrez, tak aby to bolo podriadené istej  koaličnej väčšine, ktorú bezpochyby v tejto rade táto vláda a táto koalícia bude mať. Nie je to malá vec, nakoľko zatiaľ čo v tom návrhu, ktoré vaše ministerstvo dalo, bola tá možnosť, aby každý individuálne  mohol konať. Tak potom, čo to prešlo vládou, už musí orgán konať kolektívne, inými slovami, sterilne a, povedzme si to, prokoalične. Ten potenciál tam úplne zrejmý je. Pani ministerka, ja budem veľmi  rád, keď vystúpite k diskusii, aby sa dalo reagovať, aby ste nám vysvetlili, či to tak je alebo nie je. Ja vám aj poviem konkrétne, že sa toho týka § 35a ods. 3. Čo sa týka zastúpenia opozície, tým pádom ide o dvoch členov. A zároveň pokiaľ by zostal ten stav taký, že  je to kolektívny orgán, je to kolektívne rozhodovanie, tak by sme sa dostali do situácie, ktorá je horšia, ako je dnes. A ja to vysvetlím. Dnes tam nemá opozícia žiadne zastúpenie, ale môžeme sa opierať o výbor, ktorého predseda tu vedľa mňa sedí, pre pôdohospodárstvo, životné prostredie. A cezeň sa môžeme snažiť pozemkový fond kontrolovať. Ak však bude takýto orgán s bábkovou účasťou opozície a s tými bábkovými pravidlami, ktoré sú dnes navrhnuté v zákone, tak odpoveď na výbore, ja už trochu svojich kolegov poznám, bude, veď sa obráťme na tento orgán, máte tam zastúpenie. Tomu  ja veľmi dobre rozumiem.  To znamená, že ak vznikne nejaký nový Veľký Slavkov, nová Veľká   Lomnica, tak bude len ťažšie pre súčasnú opozíciu urobiť si o tom prehľad a tieto veci na verejnosti odprezentovať. Inými slovami, je tu toto riziko. To znamená, je riziko, že kontrola  vlastne bude na jednom kolektívnom orgáne, ktorý však v pomere 9 : 2 bude v prospech koalície. Inými slovami, zatiaľ čo dnes nemáme nič alebo dnes máme nulu, ja si myslím, aj v popredí tohto budeme mať dve nuly, čo je teda symbol niečoho nie veľmi šťastného. Čo sa týka samotného kreovania orgánu, a to vzťahu, ktorým je generálny riaditeľ – námestník. Ten vzťah presne reflektuje na súčasnú politickú realitu, reflektuje na to, že Smer zápasí s HZDS o kontrolu nad pozemkovým fondom. Tak veľmi si neveria, že vzájomne v tomto zákone, pokiaľ ho niekto zase nezmení, táto republika bude mať tento vzťah námestník – riaditeľ zadefinovaný ako výsledok istej vzájomnej nedôvery. My predsa vieme, že táto nedôvera bola aj viac razy zmedializovaná, dokonca z obidvoch strán, koho je generálny riaditeľ, koho je námestník a aký majú medzi sebou vzťah. Dokonca ten vzťah bol veľmi antagonistický svojho času. Aj si to  vymieňali priamo na stránkach médií. A komentovali to dokonca vtedajšie nie veľmi činné orgány tohto fondu, teda dozorná rada, správna rada. Namiesto toho, aby riešili situáciu v Tatrách, komentovali si, kto komu čo nedáva a kto s kým nekomunikuje. Pán Jureňa to môže dosvedčiť nielen pamätným vystúpením v maštali, lebo aj predtým o tom rozprával viac razy v médiách. Toto ustanovenie považujem za nie veľmi šťastné, nakoľko vlastne len betónuje istý politický stav, ktorý bude trvať do najbližších volieb, potom bude iný. A nepovažujem za správne, aby na základe istej koaličnej nedôvery alebo koaličného zaseknutia sme tomu prispôsobovali legislatívu. Iný význam, pani ministerka, v tom nevidím, veľmi rád si to dám vysvetliť, ale iný význam v tom nevidím. Čo sa týka zverejňovania zmlúv na internete. To, čo je na tom zlé, je, že prakticky, a to praktickými krokmi tejto koalície, teda trojnásobným odmietnutím opozičného návrhu, a dátumami, ktoré ste nastavili v predkladanom zákone, sa ľudia až dva roky po kauze vo Vysokých Tatrách, to znamená Veľký Slavkov a najnovšie Veľkú Lomnicu, dozvedia pravdu, pričom sa dozvedia aspoň základné údaje o zmluvách z oficiálneho zdroja, myslím tým  pozemkový fond, a zo zákona, teda štýlom, ktorý zabezpečí transparentnosť podobných prípadov aj do budúcnosti. Bude to trvať dva roky, možno bez dvoch mesiacov, inými slovami, od dnešného dňa zhruba rok a desať mesiacov. Myslím si, že keďže fond viackrát avizoval aj v médiách, že nemá problém so zverejňovaním, že  by sme tieto dátumy mali v druhom čítaní upraviť. Ja rozumiem tomu, čo hovoril kolega Miklós, že niektoré staršie zmluvy možno bude problém na ten internet zverejniť. Tak tam dajme nejaké schody, dajme tam nejaké odstupňovanie časové. A my sme to mali v tom návrhu, ktorým ste sa inšpirovali. Myslím si, že dá sa tomu  predísť. A myslím si, že mali by sme dať signál verejnosti, že sme schopní prijímať legislatívne opatrenia, ktorých účinnosť nebude roky od vzniknutia kauzy, ale podľa možností ďaleko, ďaleko kratšia, to znamená mesiace. Čo sa týka doterajšej činnosti fondu, zaznelo tu, aj kolegovia predrečníci, aj vy ste sa na to odvolávali, uznesenie vlády. Odporúča tam fondu, aby nekonal v zmysle zákona, to znamená, aby zastavil vydávanie pôdy. Ja si myslím, že v tejto súvislosti, a chcem dať návrh uznesenia, by bolo dobré, keby táto Národná rada vedela, čo sa dialo v roku 2007 v Slovenskom pozemkovom fonde, nota bene keď, bohužiaľ, fond je bez riadenia, bez kontroly, už je tu spomínaných pomaly 18 mesiacov, tak to vychádza. Myslím si, že by bolo správne, a touto cestou chcem aj vás, pani ministerka vyzvať, aby ste to podporili, navrhnúť uznesenie, ktorým táto Národná rada žiada od vlády správu o činnosti fondu za rok 2007 v oblasti vydávania reštituovanej pôdy a prenájmu pôdy. Myslím si, že sa udialo v tom roku 2007 dosť veľa a dosť traumatizujúcich a mnohomiliardových, povedal by som to slovami premiéra, zlodejín na to, aby táto vláda tu na pôde parlamentu, tu na pôde pléna dala k tomu vysvetlenie. Myslím si, že by sa tam mali objaviť veci, ako konali orgány fondu, či konali a prečo nekonali, tak aby o tom mohli byť zoznámení poslanci oficiálne, nielen prostredníctvom médií, ale aj oficiálne z pôdy parlamentu a vlastne najvyššieho kontrolného orgánu, teda  parlamentu, ktorý má vládu kontrolovať, nakoľko fond bezpochyby pod parlament patrí. Na záver by som chcel dodať jedno také svoje prianie, že dúfam, že tá draho zaplatená kauza mnohomiliardových pozemkov pod Tatrami poslúži aj v spolupráci s opozíciou, ktorá bude predkladať v druhom čítaní pozmeňujúce návrhy, na to, aby aspoň inštitúcia ako Slovenský pozemkový fond zvýšila latku svojho fungovania, zvýšila latku svojej transparentnosti, tak aby občania vedeli, že ich stámiliardové hodnoty sú v normálnych rukách a že v týchto rukách sú zároveň kontrolované, či už ich volenými zástupcami alebo zástupcami, ktorých si títo volení zástupcovia zvolia. Ďakujem veľmi pekne.