Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2013-10-17):
Dobre. Ja by som napriek teraz tej, to nebola ani prestrelka, to bola výmena názorov medzi saskármi a smerákmi, chcem poďakovať za konštruktívny príspevok. Lebo to, čo tu povedal Richard Sulík tónom a spôsobom dnes, je konzistentné s iným tónom, čo povedal pred mesiacom. Ale konzistentné z hľadiska obsahu. A to je legitímne. Ja vnímam za legitímny iný pohľad na veci. Kľúčové je to, že všetci vieme, že daňové úniky v oblasti obchodovania s alkoholom a výroby alkoholu sú. Aj pri výrobe samotnej, aj pri predaji samotnom sú daňové úniky. Musím povedať, že ja si pamätám ešte z rokov ´06 a ´10, a to je opäť, to je proste povinnosť, to nie je otázka politického zafarbenia nejakej vlády, buď sa tomu venujete, alebo sa tomu nevenujete, je pravda, že v tom období si pamätám, že neboli žiadne nároky na tlačiarne a zavádzali sme akési minimálne bezpečnostné povinnosti. Niečo ako povinnosť bezpečnostnej previerky. To prešlo z tohto pohľadu a nejakým spôsobom sa pokračovalo. Musím povedať, mám tu záznam, lebo som pripravený, už v minulosti ste sa na to pýtali. V rokoch 2009 až 2011 daňový dozor, presne tak ako povedal pán poslanec Osuský, vykonal nad tlačou a distribúciou kontrolných známok formou miestneho zisťovania a na základe medzinárodnej spolupráce kontroly v dvoch tlačiarňach na Slovensku a v jednej tlačiarni v Čechách. Súčasne boli požiadané na základe medzinárodnej spolupráce príslušné orgány v Poľsku, aby mohli urobiť aj v Poľsku, lebo aj v Poľsku bola alebo je tlačiareň, teraz neviem. (Reakcia z pléna.) Áno, áno, ale kontrola nebola umožnená poľskými orgánmi. Nebola umožnená. Na základe výkonu daňového dozoru boli zistené nasledovné pochybenia: chýbajúce obligatórne údaje v odberných poukazoch, nekorešpondujúce dátumy a strata odberných poukazov. To sú informácie, ktoré ja mám. Informácie boli postúpené Colnému kriminálnemu úradu a vedeniu vtedy Colnej správy a teraz Finančnej správy a podobne. Problém tu proste je. Ako v každom prípade ten problém tu existuje. A tak, ako existuje problém v Číne s tým, že Čína vyrába Lewisky 501, úplne tie oficiálne, ktoré si každý kupuje za stovky eur, tak každú noc ešte zbehnú mašinu a vyrobia tisícky iných, ktoré sa predávajú, to by vedel Lojzo Hlina povedať, za desatiny centov na trhovisku v rôznych častiach Pekingu. Takže toto je klasický problém, toto je klasický problém. A podozrenia tu samozrejme sú. Ony existujú v podobnej oblasti, ako je, ako sú napríklad kolky. Veď kolkové známky, možno si pamätáte ten, to bol zase súboj, kolkové známky sa kedysi úplne pohodlne predávali všade. Potom sa zistilo na základe podania a upozornenia z polície, že sa predávajú na Krajskom súde v Bratislave dole v bufete falošné kolky. No proste, tak to je! Ako to sa dialo. Čiže sme pod veľkým tlakom a súbojom sústredili predaj len na poštách. Viete, že z toho bol cirkus, lebo ten komfort sa znížil. Každý musel ísť na poštu. Potom došlo k rozhodnutiu o zrušení kolkov ako takých, ale bez nejakého náväzného riešenia. Viete, že sme s ním stotožnení a riešime a chystáme jasné unitárne riešenie pre celý štát. Toto je podobná oblasť. A ja musím povedať, že sa pokúšame o to, a priznám slovo, že pokúšame, a môže to, ja verím, že dopadnúť dobre, a môže to dopadnúť aj zle, jak proste, život je taký, je plný rizík, pokúšame sa vlastne o vytvorenie štátnej tlačiarne cenín. Pokúšame sa o to. A to je vlastne rozhodnutie ísť touto cestou. A zároveň musím povedať, že podľa mňa každého v tejto krajine by mal šľak trafiť z toho, koľko peňazí sme za dvadsať rokov našej histórie dali na tlač občianskych preukazov, pasov, takých, onakých, zelených, bordových, s biometrickými znakmi, bez biometrických znakov, vodičských preukazov. Proste množstvá toho, čo je predmetom, čo v normálne, v normálnej krajine ustálenej a v relatívne bohatej z pohľadu celoglobálneho, že na to má, by mala robiť štátna tlačiareň cenín. Nielen kvôli bezpečnosti tej tlače, ale aj kvôli distribúcii, ako aj kvôli minimalizácii nákladov, samozrejme, ako takej. Lebo tiež si môžme, sa rozprávať o tom, aké boli tendre, čo za nimi všetko bolo. Okrem toho tu sa vždycky súťaží v oblasti tlače cenín z veľmi malého počtu. Lebo proste v zásade sú to v Európe certifikované spoločnosti, ktoré musia prejsť nejakými testami. Aj v prípade toho stroja, ktorý toľkokrát spomínate, podľa mojich informácií sú na svete dve firmy, ktoré ich dodávajú. Lebo sú to vlastne podobné stroje ako na tlač peňazí a podobné farby ako na tlač peňazí. Čím sa, samozrejme, znižuje, podľa nás sa znižuje priestor na falšovanie. Boli sme upozornení napríklad, že keby to boli hologramy, tak hologramy vám naozaj vyrobí hocikto. Opäť v Číne, v Tokiu alebo v Pekingu to máte proste na trhovisku. Viete si zohnať akékoľvek hologramy. Je aj pravdou, že známka je len nosič a kľúčová je informácia, ktorá bude na tomto nosiči. A ešte dôležitejšia je kontrola tej informácie. Chcem povedať, to z tohto zákona priamo netrčí, ale konečným riešením, ktoré dotiahne snáď nejaká ďalšia vláda, pevne verím, že áno, bude to, že cez smartfóny bude možnosť byť aplikácia, ktorá bude umožňovať tú časť kódu čítať, verejne prístupnú. Žeby si mal každý spotrebiteľ mať možnosť v podstate cez odfotenie tej známky a mečovanie tej známky s registrom vlastne potvrdiť, či tá predávaná fľaša alkoholu je registrovaná, alebo nie je registrovaná. To nie je žiadny sen, to sa proste dá doručiť v dnešnej dobe. A na to potrebujeme nejaké základné predpoklady, aby sme ich splnili. Čiže toto, tlač samotná, nie je naozaj odpoveďou na vyriešenie problémov, ani hroziacich škôd na zdraví, ani na vždy prítomných daňových únikoch. Musím aj potvrdiť, a to tiež poviem zo svojej skúsenosti historickej, že to bolo v čase, keď som mal možnosť s legislatívou pracovať na rezorte financií, keď sme vytvorili prvýkrát v histórii akúsi, proste tím ľudí, ktorý bol zmiešaný z kombinácie obchodu, výrobcov, colnej správy vtedy a legislatívcov, a tam sme sa snažili vlastne riešiť opatrenia, ktoré nemusia všetkým ako voňať z tohto pohľadu, ale kľúčovo platí, že výrobca alkoholu má záujem, aby bolo toho alkoholu čo najviac legálneho a čo aby najmenej bol prístup nelegálneho. To v zásade logicky musí platiť, pokiaľ niekto nemá nejakú inú rúru natiahnutú z oficiálneho na neoficiálny. A to je už problém zase iný. Viete o prítomnosti stálych daňových dozorov, o plombách, o všelijakých metrických zariadeniach a týchto veciach, ktoré zase začínajú a končia na ľudskom faktore, lebo vždycky je to aj o ľudskom faktore ako takom. Vnímam to ako proste spor rôznych koncepcií. Ja musím len podotknúť, že my máme odvahu toto riešiť aj s rizikami, ktoré pri každom projekte existujú, či sa podaria, či sa podaria zrealizovať, či zrealizovať načas, či budú fungovať a koľko budú stáť. A tieto veci sú proste pod kontrolou, aj pod vašou kontrolou a budete sa môcť k tomu priebežne vyjadrovať. A tých projektov je dnes na rezorte financií naozaj niekoľko. Je to dokončovanie UNITAS-u, pokračovanie v tej prvej fáze a nastupovanie druhej fázy spoločného výberu daní a odvodov. Sú to tieto elektronické kolkové známky. Je to táto štátna tlačiareň a samozrejme v rámci toho obrovský súboj s daňovými únikmi, lebo to je proste kľúčový nosič ako všetkých týchto opatrení. Ku Kremnici. Viete, ja sa odvolám na široké historické až encyklopedické znalosti pána profesora, ktorý dobre vie, že Kremnica je unikát. Je to unikát v Európe aj vo svete z hľadiska kontinuálneho, možno je to jediná alebo najstaršia kontinuálne fungujúca manufaktúra, dnes fabrika, v Európe aj na svete z roku 1328, tak tuším ako, dokonca v tej istej budove od roku 1400 neviem koľko, ospravedlňujem sa, ale je to unikát. Je to unikát aj z toho pohľadu, že tá fabrika si je schopná dneska na seba zarobiť. Ale pamätám si časy a musím si teda pamätať, že sa zvažovalo, že sa sprivatizuje, že sa predá, lebo bola ťarchou. Tam sú dodnes stroje, na ktorých sa razili mince v roku 1918 pri vzniku Československej republiky. Dodnes sú tam a sú funkčné. Nerazia sa na nich euro mince, ale razia sa na nich pamätné medaile, ale môžte sa tam ísť na ne pozrieť. Je to sčasti technické múzeum a sčasti proste, nieže relatívne, moderná fabrika, ktorá je schopná konkurovať na svetových trhoch. Ale pravdou aj je, že časy razby mincí môžu pominúť, lebo teraz sú dobré časy, a tá fabrika, ktorá je štátnou mincovňou a svojím spôsobom naozaj súčasťou histórie Slovenska, slovenského národa a vôbec prítomnosti tejto skupiny ľudí na tomto území a je to naše dedičstvo, a môže mať problémy. Z tohto pohľadu mi nevyčítate, možno to je v rozpore s vaším konceptom videnia ekonomického, ale ja nevidím nič zlé, ak vytvárame ďalšiu nohu podnikania tejto firmy, ktorú nemôžme zavrieť, podľa mňa ju nemôžme predať a privatizovať, nehnevajte sa, podľa mňa ju nemôžme privatizovať, tak sa snažíme o to, aby bola efektívna. Čo je na tom zlé, ak jej dáte ďalší výrobný program? Toto môže tvoriť 20 % ich výrobného programu, 20 % výrobného programu. A stroj, o ktorom hovoríte, im samozrejme umožní tlačiť aj iné ceniny, nielen tento typ známok. Opäť, máte pravdu, môže to skončiť fiaskom ako v štátnej firme, ale nemusí, lebo myslím, že táto štátna firma dokazovala pod vedením rôznej farby ministrov, že je efektívna, že si vie na seba zarobiť, vie si požičať a vie aj splácať tieto úvery. Nehovoriac o tom, že svojím spôsobom Kremnica má svoje problémy so zamestnanosťou, a ak to vytvorí niekoľko desiatok pracovných miest, s tým tiež nemôže byť nejaký problém. Ale nechcem hovoriť, že toto je unikátny proste projekt, ktorý teraz je geniálny tým, že má toľko pozitívnych efektov. Chcem len povedať, že primárnou je snaha centralizácie tlače so snahou minimalizácie daňových únikov a že ten koncept má riziká, je pravdivý, ale je pod verejným dohľadom a kontrolou, pretože sa realizuje vo sfére verejnej správy, štátu, štátneho vlastníctva, a je kontrolovateľný. A pevne verím, že bude aj úspešný. Ďakujem vám veľmi pekne.