S. Kahanec, poslanec: (2008-07-03):
K samotnej odpovedi. Vážený pán podpredseda vlády, momentálne síce neprítomný, pán Čaplovič, chcel by som vám poďakovať za vašu odpoveď, ba aj za niektoré veľmi úprimné postoje, ktoré som v tejto odpovedi našiel. Na druhej strane s uvedenou interpeláciou nemôžem byť spokojný. Pár poznámok k tejto interpelácii. Pán podpredseda vlády požiadal o zaujatie stanoviska ministerku práce, sociálnych vecí a rodiny, ako aj splnomocnenkyňu vlády Slovenskej republiky pre rómske komunity. Ministerka práce, sociálnych vecí a rodiny konštatovala, resp. uviedla, že k ukončeniu pracovného pomeru s týmito 17 koordinátormi práve predchádzalo hodnotenie Programu podpory rozvoja komunitnej sociálnej práce v obciach. No, je to síce všeobecné, že predchádzalo mu hodnotenie programu, ale ja sa chcem spýtať: Predchádzalo tomu aj hodnotenie osôb koordinátorov? Predchádzalo tomu aj hodnotenie samotného Fondu sociálneho rozvoja, a tých, ktorí boli zodpovední, aby tento program bežal? Veď predsa za všetko nemohli byť zodpovední iba 17 koordinátori. Ďalej je tam uvádzané, že uvedeným hodnotením boli údajne zistené viaceré skutočnosti. Chcem poďakovať pánu podpredsedovi za to slovo „údajne“, lebo myslím si, že to slovo „údajne“ je aj v tejto veci náležite použité. A boli tam odvolávky na to, že lokálni koordinátori nemohli efektívne riadiť a kontrolovať činnosť takého veľkého počtu pracovníkov priamo v teréne, atď., atď., že boli duplicitné aktivity komunitných sociálnych pracovníkov. Ale pýtam sa: Keď oni nemohli tieto činnosti zabezpečovať priamo v teréne, bude ich zabezpečovať Bratislava? Alebo budeme tieto činnosti zabezpečovať priamo v teréne z Bratislavy? Keď oni boli priamo vo svojich okresoch? Takisto je tam odvolávka, že zamestnávatelia často negatívne vnímali niektoré činnosti lokálnych koordinátorov. No, ale to je asi problém zamestnávateľov a ja by som očakával, že rozhodnutie o ich práci zhodnotí zodpovedný podľa toho, ako prácu vykonávajú koordinátori, nie ako túto prácu hodnotia a môže to byť aj z pohodlnosti ich zamestnávateľov, napríklad negatívne. Ja na to poviem hneď jeden príklad. Nemohli to byť napríklad tí zamestnávatelia, ktorí nevyužili výzvy a granty po prechode na financovanie z Fondu sociálneho rozvoja na Európsky sociálny fond len preto, že na prelome po výpovediach nenabehli na prácu komunitných pracovníkov a nesplnili podmienku trvania tejto činnosti – tri roky? Otázka je, kto bol za to zodpovedný. Lokálni koordinátori sa vyhodia, dajú sa výpovede a skonštatuje sa, že predchádzalo tomu hodnotenie. Nie som teda celkom spokojný s takouto odpoveďou a čakal by som, že tam bude uvedená zodpovednosť alebo konkrétne porušenia, ale predovšetkým by som čakal, že útvar, ktorý je za to zodpovedný, teda Fond sociálneho rozvoja, v konečnom dôsledku rezort práce a sociálnych veci, že ten je zodpovedný za to, aby táto činnosť bola vykonávaná v súlade s podmienkami projektu a v súlade s činnosťou, na ktorú bol tento projekt cielený. Takže možno by bolo potrebné zamyslieť sa nad tým, či nemal byť zhodnotený aj samotný Fond sociálneho rozvoja a tí, ktorí boli za metodickú pomoc a ďalšie veci, ktoré mali zabezpečovať, zodpovední. Dovolím si tvrdiť z tohto miesta, že minimálne jednu koordinátorku poznám. Dá sa povedať osobne a dobre a poznám ju určite ako zodpovednú. A myslím si, že takéto paušálne hodnotenie bolo absolútne nenáležité a absolútne nezodpovedné. Otázka je, prečo k takémuto stavu došlo, či tam nebol proste iný záujem zmeniť tento systém na nejaké diaľkové riadenie tejto činnosti z Bratislavy. Ďalej sa konštatuje, že zo strany Fondu sociálneho rozvoja bude zabezpečený dohľad nad činnosťou. To už myslím, po nových výzvach a v novej činnosti. No, ale ja sa spýtam: Doteraz Fond sociálneho rozvoja nezabezpečoval dohľad nad činnosťou komunitných sociálnych pracovníkov? Až v rámci novej organizačnej štruktúry, keď zriadi samostatné oddelenie, zabezpečí kontrolu výkonu sociálnej práce priamo v teréne? A opäť sa pýtam: Zasa z Bratislavy? Alebo sa to dá zabezpečiť priamo tými, ktorí boli tri roky preškoľovaní a chodili na rôzne školenia a ktorí tri roky pracovali priamo v teréne? Veď predsa je absolútne nereálne, aby všetci a iba tí koordinátori boli zlí. Ale ľahko sa hádže zodpovednosť na tých, ktorí sa nemôžu ozvať. Preto sa ozývam v tejto odpovedi na interpeláciu za nich. Myslím si, že je absolútne nekonkrétne konštatovanie, že Fond sociálneho rozvoja podporuje budovanie lokálnych partnerstiev sociálnej inklúzie, ktorých aktivity budú zamerané v spolupráci s Fondom sociálneho rozvoja na zabezpečenie „určitých“, zasa veľmi konkrétne slovo, činností, ktoré vykonávali lokálni koordinátori. Určitých činností, ktoré vykonávali lokálni koordinátori. Absolútne nekonkrétne konštatovanie. Ani odkiaľ sa to bude zabezpečovať, ani kto, ani ako. To, že sa tam deklaruje záujem Fondu sociálneho rozvoja o rozvoj komunitnej sociálnej práce, o tom veľmi pochybujem. Na jednej strane, na konci roka, tesne na konci roka, urobil vyhodnotenie, vo veľmi rýchlom časovom slede dal výpovede pracovníkom a spôsobil aj to, že v rámci tohto obdobia, keď už bola blízko podmienka naplnenia tejto činnosti, plynulej činnosti v trvaní troch rokov. Tak si myslím, že aj mnohé obce nezabezpečili tento prechod a nezaregistrovali možno dostatočne aj to, že provizórne sa zabezpečovali zdroje na tieto činnosti zo štátneho rozpočtu, keďže sa nestíhali výzvy prechodu z Fondu sociálneho rozvoja na Európsky sociálny fond. Je tam potom množstvo konštatovaní, čo všetko bolo, že prebieha jedno kolo, druhé kolo, 123 žiadostí... Ja to považujem iba za smutnú štatistiku. Zaujímavý je ďalší odsek odpovede, keď na to reaguje splnomocnenkyňa vlády pre rómske komunity pani Anina Botošová. A tá uviedla prostredníctvom pána podpredsedu vlády, že prepustením 17 lokálnych koordinátorov sa znemožnilo vykonávanie efektívnej kontroly a koordinácie práce komunitných sociálnych pracovníkov. Ako potom spolupracuje splnomocnenkyňa vlády s Fondom sociálneho rozvoja a s rezortom, ktorého Fond sociálneho rozvoja je v kompetencii, teda s rezortom práce a sociálnych vecí? Ďalej sa pýta, resp. konštatuje, že v súčasných podmienkach pri vykonávaní činnosti komunitných sociálnych pracovníkov sa nebudú mať títo koordinátori na koho obrátiť. A uvádza aj to, že obce, ktoré sa neúspešne zapojili do výzvy, sú aj znechutené z tejto situácie, ktorá vznikla aj týmto prelomovým obdobím, aj z množstva administratívy, ktorá s tým bezprostredne súvisí a mnohé aj z tých dôvodov odstúpili od tohto programu. Ale tento program asi mal svoj cieľ. Keď sa niečo tri roky rozvíja a preruší sa na konci tohto trojročného obdobia, myslím si, že je to to najhoršie, čo môže byť už aj vzhľadom na to, koľko sa do toho vynaložilo energie počas týchto troch rokov na zaškolenie týchto ľudí, ktorí pracovali priamo v teréne. Aj pán podpredseda vlády Čaplovič taktiež v závere konštatuje, že považuje za potrebné, aby táto činnosť komunitných sociálnych pracovníkov bola koordinovaná vyškolenými pracovníkmi priamo v teréne. Konštatuje, čo je možné zabezpečiť aktívnou spoluprácou oddelenia Fondu sociálneho rozvoja. No, keď to nefungovalo doteraz, tak sa chcem spýtať, ako sa to zabezpečí v budúcnosti? Len tým, že vzniklo oddelenie fondu sociálneho rozvoja? Odkiaľ sa zasa budú naberať ďalší pracovníci? Môžu sa nabrať noví, ale určite nie takí, čo získali trojročné, takmer trojročné skúsenosti. V závere je opäť iba všeobecné a nekonkrétne konštatovanie, čo všetko si vyžaduje táto činnosť a zabezpečenie tejto činnosti a naplnenie projektu. Aj napriek tomu oceňujem záverečné slová pána podpredsedu Dušana Čaploviča, že bude rokovať s pani ministerkou Tomanovou a zástupcami Fondu sociálneho rozvoja naďalej. Oceňujem jeho snahu i ochotu. Takúto ochotu k riešeniu týchto problémov by som však očakával aj od hlavných zodpovedných, teda od Fondu sociálneho rozvoja a rezortu práce, v ktorého pôsobnosti je Fond sociálneho rozvoja. Je minimálne nie celkom, no nechcem povedať, že podivuhodné, ale je minimálne divné, že na jednej strane je jeden postoj rezortu, na druhej strane je iný postoj splnomocnenkyne vlády, na tretej strane je rezervovaný postoj pána podpredsedu vlády. Už aj na základe toho, čo som teraz v závere konštatoval, aj na základe celého komentáru k tejto odpovedi nemôžem preto ani odpoveď na moju interpeláciu považovať za vecnú, náležitú, ale predovšetkým nie za uspokojivú. Ďakujem pekne.