D. Lipšic, podpredseda vlády a minister spravodlivosti SR: (2003-05-20):
Účelom predloženého návrhu zákona je spresniť zákonnú úpravu, ktorá upravuje postavenie sudcov, štátnu správu súdov, ako aj organizáciu súdov, najmä tým, že návrh zákona sprísňuje vymedzenie bezúhonnosti ako základnej požiadavky na výkon funkcie sudcu. A toto je prvý zákon, ktorým sa zavádza do nášho právneho poriadku princíp nulovej tolerancie, ktorý znamená, že pokiaľ bol kandidát na funkciu sudcu kedykoľvek v minulosti odsúdený pre úmyselný trestný čin, nebude sa môcť o funkciu sudcu uchádzať, a to dokonca ani v prípade, keď príde k zahladeniu odsúdenia a k nastúpeniu právnej fikcie bezúhonnosti. Myslím si, že je potrebné vyslať signál do spoločnosti, že pokiaľ sa niekto spreneverí tak významne svojmu poslaniu, že spácha úmyselný trestný čin, nemal by mať nikdy šancu sa vrátiť do právnickej profesie, či to bude profesia sudcu alebo notára, alebo advokáta, alebo prokurátora, alebo exekútora. Okrem toho návrh novely zákona sprísňuje disciplinárne konanie, spresňuje úpravu disciplinárnych previnení a následných disciplinárnych opatrení. Určite je dlhotrvajúcim problémom na Slovensku nízka dôveryhodnosť nášho súdnictva. Trápi to veľkú časť sudcov aj vládu a určite aj veľkú časť tejto snemovne. A potrebujeme zaviesť efektívny systém disciplinárneho konania, ktorý umožní, aby sudcovia, ktorí sa buď odborne, alebo morálne spreneverujú výkonu svojej funkcie, z justície odišli. Je to dôležité pre väčšinu odborne zdatných a čestných sudcov, ktorým zlé meno robia práve tí kolegovia, ktorí rozhodujú nezákonne alebo konajú neeticky. Myslím, že sme našli dobrý kompromis a dobrý mechanizmus na zmenu systému disciplinárneho konania, ktoré môže viesť v konečnej fáze k posilneniu dôveryhodnosti justície. Okrem toho návrh zákona vymedzuje povinnosti predsedu súdu ako súdneho funkcionára a zároveň mení spôsob kreovania sudcovských rád pri krajských súdoch, ktoré v súčasnosti sú volené len z 2 tretín a z 1 tretiny sú menované predsedom príslušného krajského súdu ako funkcionárom štátnej správy súdov. Tu posilňujeme samosprávnosť a umožňujeme, aby všetci členovia sudcovskej rady boli volení svojimi kolegami sudcami z obvodu krajského súdu. Ide podľa mojej mienky o dôležitú zmenu, ktorá, opakujem, môže prispieť k navráteniu dôveryhodnosti justície, aj keď, samozrejme, to nemôže byť krok jediný. Navrhovaná úprava nebude mať dopad ani na štátny rozpočet, rozpočty obcí alebo rozpočty vyšších územných celkov. Z týchto dôvodov si vás, vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľujem požiadať o podporu návrhu noviel sudcovských zákonov a o ich posunutie do druhého čítania. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán minister. Dávam slovo spravodajcovi, ktorého určil gestorský, ústavnoprávny výbor, pánovi poslancovi Vlastimilovi Ondrejkovi. V. Ondrejka, poslanec: Vážená pani predsedajúca, vážené pani poslankyne, poslanci, vážený pán minister, Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky uznesením z 12. mája 2003 ma určil za spravodajcu k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 385/2000 Z. z. o sudcoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (tlač 227). V súlade s § 73 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku podávam v prvom čítaní spravodajskú informáciu. Návrh zákona obsahuje z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti uvedené v § 67 a § 68 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov, ako i náležitosti určené v legislatívnych pravidlách. Zo znenia vládneho návrhu zákona je zrejmý účel navrhovanej úpravy. Všeobecná časť dôvodovej správy obsahuje informáciu o súlade návrhu zákona s Ústavou Slovenskej republiky, o súvislostiach s inými zákonmi a medzinárodnými zmluvami po zhodnotení súčasného stavu, dôvodnosti potreby novej právnej úpravy, o hospodárskom a finančnom dopade a vplyve na štátny rozpočet, o finančnom dosahu na rozpočet obcí a rozpočty vyšších územných celkov a o vplyve na zamestnanosť. Osobitná časť dôvodovej správy obsahuje odôvodnenie jednotlivých ustanovení. Vládny návrh zákona ďalej obsahuje doložku zlučiteľnosti s právom Európskej únie a právom európskych spoločenstiev, z ktorej vyplýva, že v práve Európskej únie a v práve Európskych spoločenstiev nie je problematika návrhu zákona upravená a nepatrí medzi prioritné oblasti aproximácie práva. Tento návrh je predložený vládou Slovenskej republiky ako iniciatívny materiál Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky. Jeho cieľom je úprava personálneho a organizačného postavenia sudcov a súdov pri deklarovaní zabezpečenia súdneho systému založeného na rešpektovaní zásad spravodlivého súdneho procesu, nezávislého, nestranného a dôveryhodného rozhodovania. Chcel by som podotknúť, že uvedený iniciatívny návrh nie je v legislatívnom pláne vlády Slovenskej republiky a v druhom čítaní máme aj poslanecký návrh poslanca Drgonca o Súdnej rade. Vychádzajúc z oprávnení, ktoré pre mňa ako spravodajcu vyplývajú z § 73 zákona o rokovacom poriadku, odporúčam, aby sa Národná rada Slovenskej republiky uzniesla, že podľa § 73 ods. 3 písm. c) rokovacieho poriadku odporučí uvedený vládny návrh zákona prerokovať v druhom čítaní. V súlade s rozhodnutím predsedu Národnej rady Slovenskej republiky č. 216 z 5. mája 2003 podľa § 71 rokovacieho poriadku Národnej rady Slovenskej republiky navrhujem, aby vládny návrh prerokovali výbory: Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky, Výbor Národnej rady pre verejnú správu, Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien. Za gestorský výbor navrhujem Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky. Odporúčam, aby predmetný vládny návrh prerokovali výbory v lehote do 20. júna 2003 a gestorský výbor do 23. júna 2003. Pani predsedajúca, otvorte rozpravu. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Prosím, aby ste zaujali miesto určené pre spravodajcov. Skôr ako otvorím rozpravu, chcela by som sa vás spýtať, dámy a páni poslanci, pán minister spravodlivosti predkladá ešte 3 ďalšie návrhy zákonov, či by sme sa dohodli a vyjadrili všeobecný súhlas s tým, že hlasovať o týchto 4 bodoch budeme naraz po prerokovaní posledného bodu. Ďakujem, je všeobecný súhlas s takýmto postupom. Otváram rozpravu k tomuto bodu programu. Písomne sa neprihlásil žiaden poslanec. Ústne sa do rozpravy prihlásil pán poslanec Tkáč, pán poslanec Abelovský. Uzatváram možnosť hlásiť sa ústne do rozpravy. Slovo má pán poslanec Tkáč. V. Tkáč, poslanec: Vážená pani podpredsedníčka, vážený pán minister, vážený pán spravodajca, dámy a páni, odvolal by som sa už na niektoré slová, ktoré som použil pri skrátených legislatívnych konaniach pred týmto bodom rokovania, a to vo vzťahu ku zámernej likvidácii verejnoprávneho charakteru sociálnych inštitúcií, ktoré sú zo strany súčasnej vládnej koalície. Myslím tým likvidáciu verejnoprávneho charakteru Sociálnej poisťovne i Národného úradu práce. Ak som si starostlivo preštudoval ten návrh, ktorý má aj dobré pozitívne stránky, tak sú tam opäť ďalšie prvky ingerencie štátu do ďalšej mocenskej sily, a to súdnej moci. V tejto súvislosti by som rád upozornil aj tých, ktorí spievali veľké ódy, akým spôsobom treba zabezpečiť deľbu moci v štáte, akým spôsobom treba obmedzovať silu štátu, akým spôsobom treba prenášať funkcie štátu na neštátne organizácie a podobne. Tu skutočne sú evidentné pokusy zasiahnuť do samostatnosti súdnej moci. A v tejto súvislosti opätovne som si kládol otázku sám sebe, ktorú som si kládol už neraz, že po mnohých rokoch roboty som doteraz nepochopil, prečo vôbec ešte existuje ministerstvo spravodlivosti, a nie je mi absolútne jasné, na čo je ešte ministerstvo kultúry či ministerstvo hospodárstva v našom štáte, pretože si myslím, že systém riadenia súdnej moci je nie príliš vzdialený systému existencie verejnoprávnych inštitúcií. A to boli inštitúcie, ktoré sa odštátňovali. A tu sa zoštátňuje súdna moc takým spôsobom, že sa posilňuje opäť právomoc ministerstva spravodlivosti či ministra spravodlivosti a znova sa zasahuje z exekutívy do nezávislej zložky moci. To by sa pán Montesquieu asi veľmi čudoval, keby zistil, že deľba moci je v tomto smere skutočne iluzórnou skutočnosťou a že priamo v zákone sa zakóduje udavačstvo, v zákone sa uvádza, že dokonca ten, kto neudáva, porušuje disciplínu. A sú tam podobné hrubé aj ľudské, aj filozofické, aj politické, aj etické aspekty. V tejto súvislosti si myslím, že treba aj v budúcom období naďalej odštátňovať, že ingerencia ministerstva spravodlivosti do súdnej moci nie je vhodným spôsobom na riešenie problémov súdnictva, že otázka reformy súdnictva, zrýchľovania konania či otázky týkajúce sa vynútiteľnosti práva sa nedajú posilniť centralizáciou právomocí štátneho orgánu. Ak sa dnes nediskutuje o tom, čo už za socializmu fungovalo a úspešne, že sa dávali prednostne veci rodinné na program súdov, že veci týkajúce sa pracovnoprávnych vzťahov sa uprednostňovali, a bola to direktíva v riadení súdov, tak je potom diskutabilné, či dnes nezaviesť pracovné súdnictvo, či neriešiť otázky špecializácie jednotlivých senátov, či nie je možné riešiť aj posilnenie mimosúdneho princípu prejednávania, rozhodovania sporov, individuálnych či kolektívnych sporov, hľadaním aj iných možností, ktoré dnes sú. V tejto súvislosti centralizovať agendu na výkon exekutívy ja považujem za protismerné vo vzťahu k budovaniu právneho štátu. Ak napr. tu, a o tom budeme hovoriť aj v ďalšom čítaní, samozrejme, je evidentné, že sú uvádzané alebo sú pripravované opatrenia, že sa eliminuje postavenie predsedu Najvyššieho súdu, a to v čase, keď sa predseda volí a tieto kompetencie sa zverujú ministerstvu alebo ministrovi spravodlivosti, ako to inak nazvať ako ďalšie posilňovanie štátu. Ak sa hovorí, že sudca je povinný oboznámiť predsedu súdu so skutočnosťami, ktoré sú mu známe a ktoré môžu byť obsahom návrhu na začatie disciplinárneho konania, aká je v tom etika a morálka? To mi skutočne nie je jasné. V tejto súvislosti naozaj existuje princíp, aj právom uznávaný, oznámenia skutočností o tom, že bol spáchaný nejaký trestný čin, ale otázky disciplinárneho konania sú, prepánajána, predsa dnes dávno riešené v Zákonníku práce, vo verejnej službe, v štátnej službe, sú osvedčené. A ide o to, že sa musí zamestnávateľ, organizácia dozvedieť o tom, že došlo k zavinenému porušeniu určitých právnych povinností alebo iných povinností, nemusí ísť len o právne povinnosti, a je možné začať disciplinárne konanie. Denunciantstvo, udavačstvo, porušenie tohto ustanovenia by znamenalo v podstate absolútnu psychológiu a narušenie sociálnej klímy i sociálno-psychologickej klímy na súdoch. Ja si myslím, že toto v právnom štáte v 21. storočí zaváňa všeličím iným, len nie právnym štátom. Ďalej, otázka pokusu ingerencie do rozhodovania súdu. Tým, že niekto vraj chápe závažné previnenie ako svojvoľné rozhodnutie súdu, sudcu, ktoré zjavne nemá oporu v právnom poriadku, je to absurdné z hľadiska samostatnosti a oddelenia súdnej moci od výkonnej moci. Tu skutočne je otázkou, akým spôsobom hodnotiť potom jednotlivé rozhodnutia sudcov či jednotlivých senátov a zavinenie komentovať úplne iným spôsobom než svojvoľným komentovaním svojvoľného rozhodnutia sudcu, ktoré zjavne nemá oporu v právnom poriadku. Ďalej, zasahovanie do súdnej moci tým, že aj do rozhodovania sudcov disciplinárneho senátu majú zasahovať ministri a Národná rada, ja považujem za vážny krok do nezávislosti súdov. V tejto súvislosti si myslím, že je na hrane ústavnosti aj predĺženie lehôt súvisiacich s evidenciou a so zahladením disciplinárnych opatrení, ktoré sa neúmerne naťahujú a sú v rozpore minimálne s tými lehotami, ktoré sú v oblasti priestupkov či trestných činov. Myslím si, že aj skúsenosti napr. zo štrajku železničiarov v súvislosti so zneužitím tzv. reforiem urýchleného konania či voľby prostredníctvom výpočtovej techniky, tzv. nezávislého sudcu až do okamihu, kým bolo evidentné, že ten sudca je verný a náš a rozhodne, ako my chceme, nasvedčujú, že všetko sa dá obísť, aj reforma sa dá obísť. Ale tu ide o princíp právneho štátu. A to je otázka posilňovania jednej zložky moci na úkor druhej zložky moci. Teória deľby moci hovorí o deľbe moci a o brzdách moci. Tu sa odoberajú brzdové doštičky, pán minister, a to je v právnom štáte nepríjemné a neprípustné. Ďakujem za pozornosť. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: V rozprave ďalej vystúpi pán poslanec Abelovský. M. Abelovský, poslanec: Pani podpredsedníčka, pán minister, kolegyne, kolegovia, z veľkej časti to, čo som chcel povedať, povedal pán poslanec Tkáč. Ale predsa mi nedá, aby som niektoré veci nezdôraznil a nedal do patričných súvislostí. V rokoch 1994 až 1998 sme boli svedkami toho, aspoň časť vládnej koalície to tvrdila, že výkonná moc si uzurpovala od súdnej moci určité právomoci, ktoré jej nepatrili. A musím povedať, že aj dôvodne bola kritizovaná najmä samosprávnymi orgánmi, organizáciami sudcov, že sa im odoberajú alebo znižujú právomoci, ktoré majú a ktoré podľa ústavy sú dôvodné, aby si uplatňovali. Obávam sa, že teraz sme svedkami protichodného pohybu, že tie vydobyté pozície, ktoré súdna samospráva získala v nie ľahkom boji a nie jednoducho, chce výkonná moc na jej úkor si znova uplatniť. Na to používa podľa mňa aj argumentačne neprimerané argumenty, a to je signifikantné aj pre iné návrhy novelizácií, keď z jednotlivých prípadov, ktoré sa udejú, a udejú sa v každej spoločnosti, sa robia potom všeobecné závery, ktoré nie celkom dôvodne postihujú aj tých, v tomto prípade sudcov, ktorí sa žiadnym spôsobom neprevinili alebo ani nejakým spôsobom neprišli do rozporu s morálnymi alebo zákonnými pravidlami. Za výsledok takéhoto snaženia považujem aj vládny návrh o sudcoch a prísediacich. Ako poslanec bol som oslovený obidvomi sudcovskými organizáciami, ktoré združujú prakticky, dá sa povedať, skoro 100 % sudcov, a to je príznačné. Ja neviem, prečo pán minister alebo úradníci, ktorí konali v jeho mene, nenašli spoločnú reč pri prijímaní takéhoto návrhu zákona, pretože tento sa prijíma v prvom rade pre sudcov a prostredníctvom nich pre všetkých občanov. Samozrejme, treba zákonnými úpravami, ja tomu rozumiem, brzdiť aj tie odstredivé sily, ktoré nejakým spôsobom na zákonné vákuá využívajú, by som povedal, tí nesvedomití sudcovia, ale na druhej strane aj zneužívajú ustanovenia. Treba ich precizovať tak, aby zodpovedali dôstojnosti a vážnosti sudcovského stavu. Ja považujem za neprimerané tie ustanovenia navrhovaného zákona, ktoré hovoria o povinnosti sudcov sa napr. podrobovať dychovým skúškam. To považujem za nedôstojné sudcovského stavu, aby takýmto spôsobom boli sudcovia kontrolovaní. Nakoniec, v justícii pôsobím takú dlhú dobu, že si môžem dovoliť povedať aj to, a to vyplýva nakoniec aj z rokovania od sudcov, nielen advokátov alebo komerčných právnikov, že na súdoch sa vie a vie sa presne, ktorí sudcovia pijú. Vie sa to detailne a každý by tých sudcov mohol presne pomenovať. Ale do zákona o sudcoch a prísediacich implementovať to ustanovenie, ktoré má konkrétnu podobu, len preto, že sa stal, by som povedal, smutný prípad na Okresnom súde v Galante, príp. v Trnave, považujem za neprimerané pre tých ostatných čestných a poriadnych sudcov, ktorí alkohol nepožívajú v pracovnom čase ani v mimopracovnom čase tak, aby nejakým spôsobom kompromitovali svoj sudcovský stav. Ja vidím to veľké nebezpečenstvo, ktoré sa dáva súdnym funkcionárom, a to je zase ingerencia výkonnej moci do sudcovskej nezávislosti, že sa bude chytráčiť pri takýchto prípadoch a že budú vážnym spôsobom ohrození sudcovia, ktorí akosi budú „prichytení“ pri čine, keď bude zneužitá situácia na to, aby sa, samozrejme, v rámci expressis verbis ustanovenia v zákone o sudcoch a prísediacich museli potom podrobiť sudcovskej skúške. A nenapadá ma nič primeranejšieho ako to, keď sudca, ktorý celé doobedie pojednáva, vypočúva účastníkov, svedkov, hovorí a ide na obed a vypije 1 veľké pivo a vráti sa a na súdnej chodbe ho bude čakať príslušný funkcionár s balónikom alebo s detektorom a dá mu fúkať. Rovnaká situácia môže nastať vtedy, ak kolegu sudcu navštívi druhý kolega, po 5 rokoch sa stretnú a zájdu do neďalekého bistra a vypijú kávu a koňak a bude ho tam niekto vidieť a znova to zneužije funkcionár, pretože je z takých alebo onakých dôvodov nepohodlný, na to, aby bol akosi prichytený pri čine a bol zdokumentovaný jeho priestupok. Ja nehovorím, že sa to má takto robiť ani že je to správne, že sa to tak robí, ale vidím tu v takejto zákonnej úprave vážne nebezpečenstvo potom na zneužitie tohto ustanovenia. Mám celý rad pozmeňujúcich návrhov, ktoré, samozrejme, v rámci možností uplatním, ak tento zákon prejde do druhého čítania. Všetky tieto návrhy však vznikli v kuchyni sudcov, teda tých, ktorých sa priamo tento zákon dotýka. Sú to vysokopostavení súdni funkcionári, ktorí pôsobia a majú dôveru nielen stavovských organizácií, ale aj samotných sudcov. Preto nechápem celkom postoj ministerstva spravodlivosti, že takéto elementárne záležitosti, ktoré vyplývajú nakoniec zo vzťahov i otázok, neboli vyriešené v pripomienkovom medzirezortnom konaní, keď sa malo podľa môjho názoru komunikovať. Tá komunikácia mala viesť k tomu, aby takéto závažné pozmeňujúce návrhy neboli uplatnené alebo neboli akceptované. Neostáva mi nič preto, tak ako aj pri Občianskom súdnom poriadku, len navrhnúť, aby Národná rada aj tento zákon vrátila predkladateľovi na dopracovanie. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Faktickú poznámku má pán poslanec Polka. L. Polka, poslanec: Ďakujem pekne, pani podpredsedníčka. Kolegyne, kolegovia, dovoľte mi niekoľko slov na podporu stanovísk, ktoré predniesli moji predrečníci, pán Tkáč a pán Abelovský. Dovoľte mi zároveň vyjadriť údiv nad tým, že z dielne Žabotova prichádza opäť návrh zákona, ktorý jasne a zrozumiteľne zaváňa obrovským atavizmom nášho štátu, ktorý chce pohltiť v tomto prípade súdnu moc, predtým to boli policajti a štruktúra policajných zborov. Chcel by som upriamiť pozornosť na skutočnosť, že v tejto ctenej snemovni v minulom volebnom období prebiehal zúrivý zápas o regionálne samosprávne kraje, varianty 4, 8, 12, 16. Na základe kompromisu predchádzajúcej vládnej koalície sme dospeli alebo ste dospeli k záveru, že ich bude 8. Po pol roku vládnutia novej koalície alebo nového zoskupenia prichádza návrh na 6 súdov, nerozumiem skutočne, prečo majú byť potrestaní občania 2 samosprávnych celkov, aby nemali mať vlastný vyšší súd. Skutočne tomu nerozumiem. Nerozumiem ďalej tomu, prečo sa neakceptuje stanovisko Združenia sudcov Slovenska, ktoré tvorilo bojový predvoj bývalej opozície v boji proti Mečiarovým ministrom spravodlivosti. Boli to ľudia, ktorí skutočne, treba dať klobúk dolu, odvážne a razantne presadzovali princíp sudcovskej nezávislosti, presadzovali 3 piliere štátu, presadzovali nezávislosť súdnej moci od moci výkonnej. A tí, ktorí ich vtedy podporovali, ktorí ich vtedy využívali ako zbraň proti Mečiarovej vláde, teraz ich stanovisko obchádzajú a nechávajú ho bokom. Je to skutočne pre mňa pozoruhodná záležitosť a nechápem tento zvrat v myslení vlády alebo v myslení pána ministra. A na záver drobnú otázočku, pán minister. Položím vám ju verejne, ale môžete ju dostať aj písomne. Keď prejavujete takú dojemnú starostlivosť o správu súdov, pýtam sa: Viete, aká je situácia na Okresnom súde v Žiline, kde sa dodnes, do 20. mája, nepracuje na základe rozvrhu práce? Skúste tam poslať kontrolu. A argumenty o tom, ako vaša úradníčka predniesla v niektorej televízii, že občan nechodí každý deň, neobstoja. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Vypršal vám čas, pán poslanec. Zároveň vyhlasujem všeobecnú rozpravu k tomuto bodu programu za skončenú. Pýtam sa, či sa chce k rozprave vyjadriť pán minister. Nech sa páči.