Huba, Mikuláš, poslanec NR SR (2015-09-24):
Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené kolegyne, vážení kolegovia, v zmysle zákona o rokovacom poriadku navrhujem, aby sme ďalej nerokovali o tomto návrhu zákona. Vzhľadom na to, že sme opäť tyranizovaní skráteným konaním a jedná sa tu o, ako som už povedal v predchádzajúcom vstupe, oveľa zásadnejšiu zmenu, než by sa mohlo zdať z malého rozsahu tohto návrhu zákona, o ktorom rokujeme, a vychádzajúc z týchto skutočností, predpokladám, že nie všetci ste si mali čas a možnosť naštudovať čo i len základné pojmy, ktorých sa tento návrh týka. Tak dovolím si zrekapitulovať veľmi stručne, o čo ide v takých inštitútoch, ako je územné konanie alebo územné rozhodnutie, aby sme si ozrejmili nezastupiteľnú úlohu týchto inštitútov v celom procese povoľovania stavieb, aby sme si lepšie uvedomili, o čom budeme čoskoro hlasovať a aké to môže mať nedozierne následky. Vo svojom vystúpení sa budem do značnej miery opierať o argumentáciu z hromadnej pripomienky Via Iuris, ktorú v rekordne krátkom čase, ktorý bol k dispozícii, ako všetci vieme, ju podporilo niekoľko tisíc občanov. Aj to svedčí nielen o autorite Via Iuris, ale aj tom, že občania túto situáciu pomerne pozorne sledujú. Takže začnem citátom z platného stavebného zákona, konkrétne z § 39 ods. 1, ktorý je venovaný územnému rozhodnutiu. Citujem: „V územnom rozhodnutí vymedzí stavebný úrad územie na navrhovaný účel a určí podmienky, ktorými sa zabezpečia záujmy spoločnosti v území, najmä súlad s cieľmi a zámermi územného plánovania, vecná a časová koordinácia jednotlivých stavieb a iných opatrení v území a predovšetkým starostlivosť o životné prostredie vrátane architektonických a urbanistických hodnôt v území, a rozhodne o námietkach účastníkov konania. V rozhodnutí o umiestnení stavby si v odôvodnených prípadoch stavebný úrad môže vyhradiť predloženie podrobnejších podkladov projektovej dokumentácie alebo jej časti; podľa nich môže dodatočne určiť ďalšie podmienky, ktoré sa musia zahrnúť do stavebného povolenia.“ Územné konanie má svoj nespochybniteľný význam a účel z hľadiska ochrany iných hodnôt, ktoré sa v území nachádzajú a ktoré sú v citovanom ustanovení stavebného zákona vymenované. Územné konanie slúži na ochranu týchto hodnôt, aby povolením umiestnenia stavby nedošlo k neoprávnenému zásahu do týchto hodnôt, ktoré by spôsobilo ich poškodenie alebo dokonca deštrukciu. V územnom konaní sa predovšetkým preskúmava súlad navrhovaného zámeru s cieľmi a zámermi územného plánovania. Ak bude územné konanie vynechané, tento súlad nikto neposúdi a môže sa stať, že výsledná stavba, v tomto prípade tzv. strategická investícia, bude v rozpore s platným územným plánom. V územnom konaní sa tiež skúmajú ďalšie skutočnosti, vecná a časová koordinácia povoľovanej stavby s inými stavbami a opatreniami v území, starostlivosť o životné prostredie, ako aj architektonické a urbanistické hodnoty v území, ochrana poľnohospodárskeho pôdneho fondu a podobne. V žiadnom ďalšom konaní tieto skutočnosti už nie sú preskúmavané ani zohľadňované. Na to chcem zvlášť upozorniť. Z tohto hľadiska má územné konanie nezastupiteľnú úlohu v celom systéme povoľovaní podľa stavebného zákona, ale aj osobitných predpisov, podľa ktorých sa postupuje pri povoľovacích konaniach týkajúcich sa stavieb a iných činností. V rámci územného konania sa vyjadrujú dotknuté orgány štátnej správy, ktoré svojimi záväznými stanoviskami inštruujú stavebný úrad a žiadateľa o vydaní územného rozhodnutia a následne potenciálne aj stavebného povolenia tak, aby ochránili uvedené celospoločenské hodnoty. Z tohto hľadiska má územné konanie svoj nespochybniteľný, nezastupiteľný význam, pretože v iných individuálnych konaniach, najmä teda v stavebnom konaní, ktoré po územnom konaní nasledujú, už nie je priestor na ochranu uvedených hodnôt a zosúladenie navrhovanej výstavby s týmito hodnotami. V zmysle § 61 ods. 1 stavebného zákona sa totiž už neprihliada na pripomienky a námietky, ktoré mohli byť uplatnené v územnom konaní alebo pri prerokúvaní územného plánu zóny. Uvedený návrh, ktorý tu máme na stole, je o to závažnejší, že v prípade tzv. strategických investícií ide o, ako vieme, zväčša veľmi rozsiahle stavby, resp. zásahy do územia, ktoré sa môžu týkať desiatok, ba stoviek hektárov územia, pričom je nepochybné a logické, že čím rozsiahlejšia stavba sa navrhuje v území umiestniť, tým väčší je potenciálny konflikt s inými záujmami a hodnotami, ktoré sa v tomto území nachádzajú. Navrhovaným novelizačným bodom, ktorý sa týka vypustenia územného konania, sa tak jednoznačne a bez ďalšieho skúmania uprednostňuje jeden konkrétny záujem – výstavba a realizácia takzvanej strategickej investície – bez toho, aby vôbec bolo možné v individuálnom prípade skúmať, či záujem na realizácii strategickej investície neohrozí a nezničí iné, možno dôležitejšie záujmy a hodnoty, ktoré v danom území existujú. Ide napríklad, ako sme už aj naznačili, o ochranu kultúrnych hodnôt alebo životného prostredia či poľnohospodárskeho pôdneho fondu. Navrhovaná novela bez riadneho administratívneho procesu de facto ukladá štátnym orgánom, aby rezignovali na ústavné povinnosti štátu uvedené v článku 44 ods. 2 až 4 Ústavy Slovenskej republiky. V zmysle citovaných ustanovení je totiž každý vrátane štátu, citujem, „povinný chrániť a zveľaďovať životné prostredie a kultúrne dedičstvo“, respektíve ďalší citát: „Štát dbá o šetrné využívanie prírodných zdrojov, o ekologickú rovnováhu a účinnú starostlivosť o životné prostredie a zabezpečuje ochranu určeným druhom voľne rastúcich rastlín a voľne žijúcich živočíchov.“ Navrhované vypustenie povinnosti vykonať územné konanie bezpochyby zasahuje aj do práv a právom chránených záujmov potenciálnych účastníkov územného konania. Ide napríklad o vlastníkov susedných nehnuteľností alebo iných účastníkov, ktorých práva budú dotknuté, prípadne ktorých tak deklaruje osobitný zákon, napríklad zákon č. 24/2006 Z. z. o posudzovaní vplyvov na životné prostredie. Tieto subjekty, do práv ktorých navrhovaná strategická investícia zasiahne, nebudú môcť svoje práva obhajovať v územnom konaní. Nebudú môcť ovplyvniť samotné umiestnenie stavby ani podmienky jej umiestnenia, lebo individuálne konanie na to určené, v tomto prípade konkrétne územné konanie, sa v zmysle novelizačného bodu neuskutoční. Navrhovaná novela neprimerane zvýhodňuje navrhovateľa strategickej investície vo vzťahu k navrhovateľovi akejkoľvek inej stavby, ako aj vo vzťahu k ostatným účastníkom konaní o strategickej investícii alebo obdobných konaní. Takíto účastníci, ktorí nebudú mať možnosť brániť svoje práva a právom chránené záujmy v zmysle ustanovení stavebného zákona o územnom konaní, budú zjavne v rozpore s ústavným princípom diskriminovaní. Inak tých argumentov by sa dalo uviesť podstatne viac, ale snáď to stačí na zdôvodnenie môjho procedurálneho návrhu, ktorý som uviedol v úvode môjho vystúpenia. Ďakujem za pozornosť.