Sopko, Miroslav, poslanec NR SR (2017-10-18):
Vážená pani predsedajúca, ctené panie poslankyne, vážení páni poslanci, neviem, ale ja mám pocit, že táto schôdza ide nejak zlým smerom, pretože my sa v prvom rade musíme snažiť, ak chceme problémy riešiť, diskutovať, vyjasňovať si postoje. Pokiaľ sú niektoré vyjadrenia na prvé počutie tvrdšie, áno, my v opozícii sme zvyknutí, my to znesieme. Veronika, ja sa ti tu musím teraz trošku ospravedlniť. Mal som sa ťa zastať vtedy, keď k tomu došlo vo faktickej. Lebo ostal som trošku zamrazený, ako ďaleko sa dá zájsť. Ako sa dá odviesť pozornosť, aby sme sa nebavili o tom, čo je skutočnou príčinou. Pán Budaj to tu naznačil, že je to o systéme. A neviem, či môžeme všetci tu v tejto miestnosti povedať, že sme spokojní s tým, ako to v súčasnosti je, ako tento systém funguje. Hádam nie. Ja chápem význam tejto mimoriadnej schôdze ako priestor pre diskusiu. Prišiel som zo školského prostredia. Vždy som viedol svojich žiakov k diskusii. S niektorými bola ľahšia, s niektorými ťažšia. A asi sa musíme vyzbrojiť všetci vysokou mierou trpezlivosti, na ktorej konci by mali byť konkrétne riešenia. A o to nám v opozícii ide v prvom rade, aby sa začali prijímať také riešenia, ktoré neumožnia to, čo sa deje. Totižto tento problém nezasahuje len do medzinárodných zmlúv a takýchto súdnych sporov, ono vždy niečo vzniká odspodu. A konkrétne i pán Dr. Bžán a mnohí iní jemu podobní sú len produktom toho systému, ktorý nám tu pomaly vyrástol. Dovoľte mi teda preto, napriek tomu, že som to už dnes počul, že z opozície tu už nikto neostal, že sme rozbití, poviem vám jeden konkrétny príbeh, ktorý tu už bol naznačený. Áno, pôjde o Michalovce. A na konci vysvetlím, aj prečo som ho použil a čo z toho pre nás má vyplynúť. Tak v Michalovciach od roku 2014 čelili miliónovej žalobe. Mesto k súdu poslala spoločnosť Medipark Košice, ktorej vlastnícke štruktúry v tej dobe siahali až na Panamu. Spor firmy a mesta súvisel s výstavbou a prevádzkou poschodového parkovacieho domu. Medipark mesto vinil zo zmarenia svojej investície, a to tým, že v januári 2014 mesto zrušilo výber parkovného na svojich parkoviskách v centre. Spoločnosť argumentovala tým, že výstavba plateného parkovacieho domu by v takomto trhovom prostredí bola čistou stratou, čím mesto Michalovce podľa nich zmarilo účel celej zmluvy. Spoločnosť Medipark od zmluvy odstúpila a obrátila sa so žalobou o náhradu škody na rozhodcovský súd určený zmluvou s mestom. Práve tu konaním na rozhodcovskom súde začal celý spor produkovať čoraz viac nejasností a pochybností v zmysle, prečo mesto a jej predstavitelia konali tak, ako konali. Kauza tak skončila na bratislavskom rozhodcovskom súde zriadenom pri spoločnosti Capitol Legal Arbitration a môžeme len hádať, prečo mesto a jeho právnici, ktorí zmluvu študovali, pristúpili na takúto neštandardnú klauzulu. V tomto konaní spoločnosť Medipark požadovala náhradu skutočných škôd, ako aj ušlého zisku, a to z dôvodu porušenia zmluvných aj zákonných povinností mesta. Rozhodcovský súd si následne nechal vypracovať v Ústave súdneho inžinierstva Žilinskej univerzity znalecký posudok. Ten výšku vzniknutej škody vyčíslil na sumu presahujúcu 7 mil. eur. Opakujem 7 mil. eur. Vo finančnom vyjadrení pritom ide o najdrahší súdny spor v histórii Michaloviec, a to nielen, čo sa týka žalovanej sumy. Mesto si totiž na zastupovanie vybralo bratislavskú advokátsku kanceláriu patriacu prominentnému právnikovi z východu Radomírovi Bžánovi. Zhodou okolností, len tak mimochodom rodákovi z tej istej obce, odkiaľ pochádza aj primátor mesta Michalovce. Oveľa dôležitejšia skutočnosť ako táto, ako táto zhoda náhod je, že mesto Michalovce za doposiaľ neznáme právne úkony na základe štyroch zmlúv mesta s danou advokátskou kanceláriou zaplatilo spolu 480 760 eur s DPH. Oprávnene sa tu vynára otázka, prečo vôbec mesto najímalo na tieto služby externého právnika, ak má k dispozícii externého advokáta, ktorý mesto štandardne zastupoval? Všetky zmluvy na tieto právne služby, ktoré takto mesto podpísalo, boli uzatvorené bez verejného obstarávania a bez toho, aby boli odobrené mestským zastupiteľstvom, pričom na každej jednej z nich je podpis jedného jediného človeka, najvyššieho predstaviteľa mesta, primátora Viliama Záhorčáka. Tento spôsob uzatvorenia predmetných zmlúv nie je jediným otáznikom v celom procese, výška paušálnych odmien je totiž extrémne neprimeraná, a to nielen vzhľadom k advokátskej tarife, ale najmä i k bežnej výške odmien v advokácii. Podľa dvoch uzatvorených zmlúv s najvyššími paušálnymi odmenami bolo za právne služby (dva právne úkony) reálne zaplatených 450 000 eur. Pri bežnej odmene 180 eur za hodinu by kancelária JUDr. Radomír Bžán, s. r. o., na týchto dvoch úkonoch musela stráviť 2 500 hodín, t. j. celých 312 pracovných dní. Rozhodcovský súd napokon v celej veci prijal rozhodnutie, v ktorom tvrdí, že sa necíti byť kompetentný v danej veci rozhodnúť a odporúča sa obom stranám obrátiť na riadny súd. Kvôli takémuto záveru a niekoľkým bežným administratívnoprávnym úkonom mesto vyplatilo takmer pol milióna eur, pričom o tieto finančné prostriedky prišlo a zaplatia to daňoví poplatníci. Ďalším diskutabilným krokom zo strany mesta je fakt, že sa svojím postupom vyhlo verejnému obstarávaniu, a to tak, že danú zákazku tzv. rozdelilo. Je zrejmé, že zmluvy medzi mestom Michalovce a advokátskou kanceláriou spoločne, spoločne miestne, funkčne a časovo súvisia. Miestna, časová a funkčná súvislosť je základným ukazovateľom pre posúdenie nedovoleného delenia zákazky. Týkajú sa jedného trvajúceho sporu pred jedným a tým istým súdom a s tými istými účastníkmi sporu. Mesto Michalovce už na začiatku sporu vedelo, že spor bude vyžadovať právne poradenstvo trvajúce dlhšiu dobu a viacero úkonov právnej služby. Vedelo si pritom zároveň určiť, aká je bežná odmena advokáta v obdobných sporoch. Z pohľadu zákona sa teda jedná o jeden jediný záväzok, ktorý má byť vnímaný ako jedna zákazka. V tomto smere mala byť v zmysle zákona a hodnoty uzatvorených čiastkových zmlúv správne určená predpokladaná hodnota zákazky v takej výške, pri ktorej zákon určuje povinnosť vykonať verejné obstarávanie. Malo sa teda jednať o jednu nadlimitnú zákazku na služby. Nie je totiž prípustné, aby verejný obstarávateľ v rozpore so zákonom uzatváral v rámci jedného súdneho sporu separátne zmluvy na každý jednotlivý právny úkon v spore. Mesto Michalovce sa tak zjavne chcelo účelovým rozdelením zákazky do viacerých zmlúv vyhnúť povinnosti zadať zákazku cez verejné obstarávanie. V tomto smere už bolo začaté trestné stíhanie pre porušenie povinnosti pri správe cudzieho majetku. Začal sa dlhý proces, ktorý miestami pripomína šachovú partiu. NAKA po prijatí podnetu skonštatovala, že vo veci je dôvodné podozrenie z porušenia povinnosti pri správe cudzieho majetku, a tak prípad 6. júla tohto roku posunula na kriminálnu políciu do Michaloviec. Na spise, ktorý prijalo Okresné riaditeľstvo Policajného zboru Michalovce, je pečiatka s dátumom prijatia 8. 8. 2017. Otázka znie, kde bol spis celý mesiac? Prípadu sa ujal vyšetrovateľ, ktorého manželka je vedúca odboru na Mestskom úrade v Michalovciach a je tak priamou podriadenou primátora Záhorčáka. Navyše aj zástupca riaditeľa Okresného riaditeľstva Policajného zboru v Michalovciach je v rovnakom postavení, pretože jeho manželka je rovnako vedúcou odboru na Mestskom úrade a je tiež priamou podriadenou primátorovi. Takýto konflikt záujmov teda nemôže zaručiť spravodlivé vyšetrovanie, a tak bola vo veci podaná námietka zaujatosti, pričom na spätné stanovisko sa stále čaká. Prokurátor však nariadil vyšetrovateľovi, ktorý najprv celý prípad chcel zmiesť zo stola, aby začal trestné stíhanie, ktoré aj bolo oficiálne začaté dňa 30. septembra tohto roku za zločin porušovania povinnosti pri správe cudzieho majetku. Treba podotknúť, že sa tak stalo až po prevalení kauzy ohľadom odmeny od štátu pre tohto právnika. Koľko takých prípadov ešte máme po Slovensku? A nejedná sa to teraz o pána Bžána, nejedná sa o konkrétne toto mesto. My musíme si uvedomiť, že toto jednoducho je problém, ktorý tu rástol a rastie a v nadväznosti na to, čo som dnes počul od pani ministerky, ten systém best practices, tých zručností, toho know-how, akým spôsobom zabrániť tomu, aby štátni úradníci a štátne organizácie takýmto spôsobom upadli do nevýhodných zmlúv, ten by mal byť aplikovaný i v oblasti samospráv. Viete, často mám pocit, ako keby sme sa všetci báli, že keď sa veci dostanú na svetlo, tak sa stane niečo strašne zlé a ono to zlé sa už deje. To, že budeme držať problémy pod pokrievkou, nám vôbec nepomôže. Čím otvorenejšie budeme o týchto problémoch hovoriť, pomenovávať ich pravým menom a tu v parlamente, viete, občania to vnímajú, že sa hádame. Ale pokiaľ bude vecná polemika, ktorá naozaj bude vecná a nebude zachádzať do osobných útokov, pokiaľ toto naozaj dokážeme, tak Slovensko sa vyhne možnej nepeknej ceste do budúcnosti, ktorá je neistá. Ja nechcem strašiť. Problémy treba vždy pomenovať priamo. Som ten posledný, ktorý by chcel byť osobný a na niekoho kedykoľvek útočiť, ale žiadam vás, v tak konštruktívnom duchu, ako bolo napríklad vystúpenie aj pani ministerky Žitňanskej, veďme túto mimoriadnu schôdzu. Príďme s návrhmi a riešeniami. Občania to od nás očakávajú. Sme tu pre nich, aby sme ich zastupovali, aby verili tomu, že peniaze sa nebudú rozlievať kdekade, ale že pôjdu tam, kde naozaj treba, do školstva, do zdravotníctva, do sociálnych služieb, tam, kde chýbajú už dnes. Toto nie je o nejakom politikárčení, toto nie je o vylievaní vedier špiny. Jednoducho si treba raz vyprať bielizeň, aj keď to niekedy bolí, aj keď to sa zle počúva. Len tak, jedine tak môžeme veci skutočne meniť. Ďakujem.