Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2013-04-30):
Vážená pani podpredsedníčka, vážení kolegovia, kolegyne, dovoľte pár slov k tomuto zákonu. Tento rok prežívame 20. výročie samostatnosti, 1 150. výročie príchodu sv. Cyrila a Metoda k nám. Čiže ak by sme tento zákon schválili, bolo by to historickým činom prihlásenia sa k štúdiu našej histórie v Ríme. Doteraz nás mnohé štáty v tomto smere predbehli a je v Ríme skutočne do stovky inštitúcií, ktoré študujú v kolíske kresťanstva, v kolíske civilizácie vedecké záležitosti. Sú tam akadémie, sú tam nadácie, inštitúty, knižnice, vzdelávacie organizácie. Skutočne je ich veľmi veľa. Všetci naši susedia tam majú svoje historické ústavy. Niektorí dokonca hneď po otvorení vatikánskych tajných archívov, čiže ešte v 19. storočí, a odvtedy pracujú. Čiže ak by Slovensko toto odsúhlasilo, stalo by sa tiež, by som povedal, členom tejto „siene slávy“ a zaradilo by sa medzi kultúrne štáty, ktoré sa zaujímajú o svoju históriu v centre, v kolíske civilizácie a kresťanstva. Tento historický ústav de facto už viackrát existoval po roku ´89, ale de iure nikdy. Vždycky sa našiel nejaký dôvod, prečo by nemal existovať. Tento zákon má v tomto parlamente svoju históriu. Viete, že ho schválilo všetkých päť výborov, že 116 ľudí sa v pléne zaňho postavilo, že všetky pripomienky legislatívy sa vzali v úvahu a že opakované rozhovory a aj písomné potvrdenia existujú od ministra zahraničia, od ministra financií opakovane a od ministra školstva, vedy, výskumu a športu pána Dušana Čaploviča tiež, ktorý má záujem podporovať zriadenie slovenského inštitútu, historického ústavu. Treba pripomenúť aj to, že tento ústav bude závisieť aj od ďalších ministerstiev v tom zmysle, že ministerstvo vnútra skúma archívy, má zodpovednosť s archívami. Práve to bolo jediné ministerstvo, ktoré aj za týchto 23 rokov tam stále do týchto archívov posielalo svojich pracovníkov. Treba ho za to pochváliť. A aj ministerstvo kultúry bude určite mať záujem o to, lebo sa tam bude vykonávať aj umenovedná výskumná činnosť. Chcem pripomenúť, že v procese vývoja bolo viacero verzií tohto zákona a že tá posledná je už v takom stave, že, naozaj, keď sa schváli, tak máme osem mesiacov na to, aby sme pripravili všetko to, čo tam snáď ešte v malom chýba. Proste postup by bol asi taký, že, upozorňujem, že nejde o novú inštitúciu ani o novú budovu, ani administrovanie, o kanceláriu. Ide o to, že špičkoví vedeckí pracovníci ovládajúci napríklad latinčinu, taliančinu, ale aj maďarčina, nemčina je tam často nutná, budú tam študovať našu slovenskú históriu. Postup dojednaný s ministerstvom školstva je taký, že sa ustanoví vedecká rada na základe návrhov inštitúcií, ktoré sú v zákone. Potom sa urobí konkurz a vyberie sa riaditeľ, ktorého vedecká rada by mala schváliť. Urobí sa rada ústavu, to znamená malý výkonný orgán, ktorý bude zodpovedný skôr za administratívu toho, a bude pri tom participovať aj zastupiteľský úrad a Slovenský inštitút v Ríme, ktorí o tom vedia a s tým súhlasia. Vypracuje sa štatút, ktorý všetky tie pripomienky, ktoré existujú v materiáli pána prezidenta, si môžu do štatútu pojať. Takou hlavnou pripomienkou je asi to, že my nemôžeme zo zákona vlastne vstupovať do archívov, do knižníc, do vedeckých inštitúcií iných štátov, pretože to je ich suverénny priestor, a teda nemôžme naším zákonom sa o to zaviazať. Mám pripravenú perfektnú analýzu, ktorá hovorí o opaku, že vlastne aj s Talianskom máme kultúrnu dohodu, aj vatikánske tajné archívy, ktoré sú vlastne súkromné archívy pápežov, ale aj ďalšie knižnice a inštitúcie sú pripravené a sústavne dávajú mnohým odborníkom z celého sveta možnosť do nich vstupovať. Čiže tento, ako by som povedal, hlavný problém alebo námietka nie je relevantná, pretože mnohé štáty toto využívajú a nebude v tom určite žiadny problém. Ale nechcem sa k tomu už teraz vracať. Chcem ešte zdôrazniť to, že poslanci, ktorí to navrhujú, som vďačný dvom kolegom, Briximu a Martvoňovi, že kopu energie do toho dali, určite nemajú žiadne ambície pre budúcnosť v tomto smere, ale len chcú, aby sa táto historická skutočnosť tu potvrdila a za osem mesiacov práce, ktorá nás nasleduje k platnosti tomuto zákonu, sa urobí všetko pre to, aby tento ústav aj de iure existoval. Chcem pripomenúť, že prečo zákonom. Viacero inštitútov historických v Ríme sú dané zákonom. Ja ten zoznam mám. Nechcem vás zdržovať. Keby to bolo uznesenie vlády alebo ministra, tak je to omnoho slabšie ako zákon. Zákon ťažšie v budúcnosti zrušiť, nezávisí od politických zmien. Nezávisí od rozhodnutia nejakého riaditeľa alebo Slovenskej akadémie alebo nejakého ústavu, alebo neviem čoho. A, samozrejme, aj potom, čo sa týka rozpočtu, je to podstatne stabilnejšie, keď je to dané zákonom. Takže prosím vás o to, aby ste tento zákon, ktorý je príkladom koalično-opozičnej možnosti spolupráce, odsúhlasili, slovenská história vám to nezabudne. A budem vám nielen ja, ale mnohí ľudia, ktorí na to už čakajú 23 rokov, povďační. Ďakujem.