M. Pado, poslanec: (2006-08-03):
Chcel som hovoriť pôvodne veľmi dlho, potom som to upravil nakrátko, ale po určitých vystúpeniach poviem dve state, ktoré som nechcel hovoriť. Takže dovoľte, aby som sa vyjadril teda k programovému vyhláseniu vlády, ktoré bolo predložené včera, predstavené pánom predsedom vlády. Už pred samotnou prezentáciou programového vyhlásenia vlády, ale aj počas niektorých reakcií na vystúpenie mojich opozičných kolegov pán predseda vlády niekoľkokrát povedal, že je to najkonkrétnejšie programové vyhlásenie vlády, aké kedy Slovenská republika mala. A tak, ako som včera vo faktickej poznámke povedal, dal som si tú prácu a porovnal som programové vyhlásenie bývalej a súčasnej vlády. Urobil som to ešte v pondelok. Pozeral som na to včera, aj predvčerom. Nebudem vás zaťažovať jednotlivými citáciami, mám ich tam v lavici, môžem ich pokojne vytiahnuť a môžem to tu čítať. Bude to trvať pol hodinu navyše a budú tam odseky náhodne vybraté. Predovšetkým z tých prvých kapitol, čo sú na prvých stranách, a potom z tých posledných, ktoré zaujali najviac mňa – bezpečnosť a verejná správa. Musím povedať, že pán predseda vlády má pravdu. Slovenská republika nikdy nemala také podrobné programové vyhlásenie vlády. No a z 57 strán textu možno v jednej tretine sú napísané veci, ktoré sú samozrejmé alebo nepatria do programového vyhlásenia vlády, ale rezortných dokumentov, opisujú veci, ktoré sú už dávno známe, urobené alebo sa nich pracuje. Materiál mi pripomína vo svojom celku staré dobré časy, keď som bol ešte študentom vysokej školy a keď sme s kolegami na diplomovú prácu dostali tému, ktorá už bola niekoľkokrát spracovaná. A aby sme tam teda dali niečo iné, ako bolo v tých diplomových prácach predtým, tak sme zhromaždili všetku literatúru, ktorá bola dostupná a vždy sme vybrali nejaký ten úvod, nejaké motto, nejaké heslo a podporovali to citáciami z iných dokumentov. Nakoniec z toho vyšla diplomová práca na úrovni dizertačnej práce, a takto vyzerá aj vaše programové vyhlásenie vlády. Opisné a všetko možné. V tom je teda naozaj výnimočné a také naša krajina ešte nemala. Chcel som sa vyjadriť pôvodne k vášmu desatoru, ktoré je uvedené hneď na začiatku, desať základných programových cieľov. Nebudem vás zdržiavať všetkými, vyjadrím sa len k dvom. Veľmi ma potešila jedna z priorít a hlavne aj to, že pán predseda vlády ju už začal realizovať. Píše sa tam: „Realizovať ofenzívnu proexportnú politiku vhodnými ekonomickými a inštitucionálnymi nástrojmi.“ Treba priznať, že pán predseda vlády tu urobil najväčší a nikým neočakávaný razantný nástup. Zníženie kurzu koruny ako následok niektorých vyjadrení pána predsedu vlády mal za následok zlepšenie obchodnej bilancie exportérov. To treba priznať. Negatívne efekty, no, o tých dneska nehovoríme, však? A veľmi čarovná je aj deviata priorita. Ani nie tak kvôli obsahu ako spôsobu, ako sa ju snaží pán predseda vlády svojimi činmi napĺňať. Prijať dôsledné opatrenia na zabezpečenie súladu medzinárodnej integrácie a globalizácie s razantnou obhajobou národných a štátnych záujmov. Je mi veľmi ľúto, ale mám pocit, že v prípade pána predsedu vlády, jeho konania a tejto vlády ide skôr o medzinárodnú izoláciu, a teda ono to vyzerá tak, že tie národnoštátne záujmy pán predseda bude obhajovať akurát na oficiálnych stretnutiach v Bruseli, Štrasburgu alebo Luxemburgu, a kým nedôjde k vytvoreniu českej, novej vlády v Českej republike možno ešte aj tam. Tak sa mi vidí totiž, že veľmi veľa ciest sa pán predseda vlády v najkratšom čase absolvovať nechystá. Kolegyne, kolegovia, ďalej sa budem venovať dvom kapitolám, v ktorých som v uplynulom období pôsobil. V kapitole 7. 3. Vnútorný poriadok a bezpečnosť sa hneď na konci prvého odseku píše, citujem: „Vláda sa zaväzuje, že urobí maximum pre bezpečie a ochranu občanov a ich rodín, pokojný život v obciach a mestách, pre ich nerušenú prácu a odpočinok.“ No, pýtam sa, kto iný by sa mal k týmto veciam zaviazať? A čo iné má táto vláda a ministerstvo vnútra urobiť pre bezpečnosť občanov? Ale treba to robiť špeciálne v programovom vyhlásení vlády? Veď toto je povinnosť štátu. Za to platíme dane, alebo nie? Na druhej strane, dámy a páni, v tomto programovom vyhlásení vlády sú organizovanému zločinu venované dva riadky. V programovom vyhlásení vlády sa ďalej píše, citujem: „Sprísnime postup proti extrémizmu a nebudeme tolerovať žiadne protizákonné aktivity členov a prívržencov extrémistických skupín a hnutí a budeme konať tam, kde budú ohrozené práva a slobody osôb z dôvodu ich národnostnej, rasovej či inej odlišnosti.“ Koniec citátu. Ústava Slovenskej republiky v čl. 12 hovorí, pardon, hovorí: „Základné práva a slobody sa zaručujú všetkým bez ohľadu na pohlavie, rasu, farbu pleti, jazyk, vieru a náboženstvo, politické či iné zmýšľanie, národný alebo sociálny pôvod, príslušnosti k národnosti alebo etnickej skupine, majetok, rod alebo iné postavenie.“ Chcem sa teda pýtať, čo bude tam, kde nebudú pôsobiť extrémistické skupiny? Tam ten postih bude aký? Nebude nijako sprísnený? Môžu konať úplne v pohode? V texte sa ďalej píše, citujem: „Vláda prijme nevyhnutné opatrenia na zlepšenie pripravenosti štátu predvídať a odvracať hrozbu teroristického útoku a odstraňovať jeho následky.“ Koniec citátu. No, to myslíte vážne? Kedy a kde sa ukázala a dokázala nedostatočná pripravenosť štátu? Kedy sa ukázala nedostatočná predvídavosť štátu, kedy štátne orgány ukázali svoju neschopnosť odvracať hrozbu teroristických útokov a odstraňovať následky takéhoto útoku. Kedy? A aké sú tie nevyhnutné opatrenia? Ako ich chcete definovať? Keď sa nič také neobjavilo? Na základe čoho chcete prijať tieto opatrenia? Podľa programového vyhlásenia vlády chcete ďalej, citujem: „Vyvinúť maximálne úsilie, aby nadobudol účinnosť zákon o preukazovaní pôvodu majetku.“ Koniec citátu. Ako? Zákon je na Ústavnom súde. To chcete naliehať na Ústavný súd, aby vám vyšiel v ústrety? To takto sa verejne priznávate v programovom vyhlásení vlády, že budete ovplyvňovať Ústav ný súd pri jeho rozhodovaní? (Hlas z pléna.) Akože to snáď nie, pani poslankyňa? No, to asi vy myslíte vážne. Ja nie. Ja som to tam nenapísal. (Smiech.) Píšete, že vláda vytvorí priestor na účinnejšie reagovanie na prejavy ekologickej kriminality.   Ja neviem, no. Neviem naozaj. Nie som si istý, či táto citácia patrí do programového vyhlásenia, a teda tento text do programového vyhlásenia vlády. A potom, čo to je vytvorí priestor? Aký priestor? Desať krát desať, sto krát sto? Čo to je? Chcete prehĺbiť sociálne istoty policajtov? Dobre. Ako? Čím? Zmenou systému odmeňovania? Zmena systému odmeňovania nie je záležitosť programového vyhlásenia vlády. Je to vecou ministerstva vnútra. Nenamietam proti tomu. Ale to nie je vecou programového vyhlásenia vlády. Hovoríte o podpore progresívnych zmien v školstve, o skvalitnení systému riadenia, zlepšení materiálno-technického vybavenia, stabilizácii pedagogického zboru. Dobre, dobre. Nenamietam ani slovíčkom. Ale nehovoríte o zmene obsahu výučby. Nehovoríte o zmene postavenia študenta vo vzťahu k jeho evidencii v tabuľkových počtoch slúžiacich policajtov, a tým o deformácii údajov o počte policajtov v Policajnom zbore. Objavuje sa tam tisícka študentov, ktorí počas celého obdobia neslúžia. V programovom vyhlásení vlády na strane 49 sa hovorí nasledovné: „Vláda Slovenskej republiky pokladá prevenciu kriminality za základ trestnej politiky štátu“ a tak ďalej a tak ďalej. Celý tento odsek, ak sa nemýlim, je citácia z knihy bývalého ministra vnútra z obdobia pred rokom ´89 Jaroslava Obzinu Bezpečnostná politika. Táto knižka je z roku osemdesiatštyri. (Smiech.) No pri všetkej úcte, už je trošku stará literatúra. Hovoríte, že prijmete zákon o prevencii kriminality. Bývalá vláda a ministerstvo vnútra mali pripravený takýto zákon, no jeho význam a praktické dôsledky boli sporné okrem záväzkov na finančné zabezpečenie. Na tej istej strane sa hovorí o prijatí ďalších opatrení potrebných na premenu Policajného zboru. V tejto súvislosti sa chcem vyjadriť k bombastickému vyjadreniu o pohrome, ktorá sa na občanov Slovenskej republiky v poslednom období valí. Podľa slov pána predsedu vlády sú v Slovenskej republike v roku 2005 najhoršie výsledky v oblasti nárastu trestných činov a ich objasnenia, čo pokračuje aj naďalej. Musím povedať, že v tomto prípade ako v mnohých iných v minulosti aj v súčasnosti pán predseda Fico nemá pravdu. Výsledky sú presne opačné, ako bolo prezentované. Poviem pár čísel na ilustráciu. Počet zistených trestných činov v roku 2004 – 131 244, v roku 2005 – 123 563, to je pokles o 7 681 trestných činov. V porovnaní polrokov, aby som zahrnul aj rok 2006, prvý polrok 2006 o 5 933 trestných činov menej ako v prvom polroku 2005 a 9 557 trestných činov menej ako v prvom polroku 2004. Počet objasnených trestných činov. V roku 2004 – 51 635, v roku 2005 – 54 009, teda o 2 374 viac ako v roku 2004 pri poklese trestných činov o 7 681. Znova, keď zoberiem polroky. Počet objasnených trestných činov v prvom polroku 2006 – 24 180, je to menej ako v prvom polroku 2005, ale je to takmer to isté ako v prvom polroku 2004. Je tam rozdiel 297 objasnených trestných činov, pričom pokles zistených trestných činov je 9 557. Takže tieto informácie, ktoré boli prezentované, sú jasne nepravdivé. Včera jeden pán poslanec hovoril niečo o šírení poplašnej správy. Škoda, že tu nie je. Mal by sa zamyslieť aj nad touto správou. Treba tiež povedať, že v rozpore s tým, čo bolo povedané pánom predsedom Ficom, sa situácia zlepšuje, aj čo sa týka skladby páchanej trestnej činnosti. Je jasný pokles podielu závažných trestných činov násilnej povahy. Z celej škály trestných činov je v tomto období pokles všetkých okrem ekonomickej trestnej, okrem ekonomickej kriminality. V odseku venovanom Hasičskému a záchrannému zboru sa okrem iného píše: „Vláda považuje za závažný stav nedostatočnú pripravenosť štátu reagovať dôsledne a efektívne na prírodné katastrofy, predovšetkým povodne a zanedbanosť preventívnych krokov. Vláda zabezpečí v tomto smere úzku spoluprácu zložiek rezortov vnútra, obrany a životného prostredia.“ Koniec citátu. Tento text je jasným dôkazom neznalosti problému. Navrhnuté opatrenie je všeobecné a absolútne nič nerieši. Nie je totiž potrebné zabezpečovať úzku spoluprácu, ale prehodnotiť celý systém pôsobenia jednotlivých zložiek. A v tom je obrovský rozdiel. Pre úplnosť by som chcel povedať, že do programového vyhlásenia vlády v tejto kapitole boli prevzaté aj tri priority, ktoré som si ja v čase môjho krátkeho pôsobenia vo funkcii ministra postavil, ktoré som považoval za dôležité a považujem za dôležité pre ďalší rozvoj Policajného zboru Slovenskej republiky. A tieto priority boli aj súčasťou volebného programu SDKÚ na rozdiel od volebného programu strany SMER, kde o týchto veciach nebolo ani chyrovať. V programovom vyhlásení vlády sa ani slovíčkom nezmieňujete o pokračovaní presunu kompetencií tzv. správnych agend z Policajného zboru na štátnu správu, aj keď odkladanie účinnosti tohto zákona bolo v minulosti aj touto politickou stranou, ktorá je dneska vedúcou vo vládnej koalícii, nie raz kritizované. Veľmi sa teším, že chcete zvýšiť financie na Hasičský a záchranný zbor. A to nielen na zlepšenie technického vybavenia, ale aj sociálneho zabezpečenia a mzdového ohodnotenia. Veľmi vážne ma ale zarazila zmienka o možnom zvýšení osempercentných odvodov komerčných poisťovní z povinného zmluvného poistenia. Každé zvýšenie o jedno percento znamená nielen 95- až 100-miliónový nárast pre Hasičský a záchranný zbor, ale aj 95 až 100 miliónov korún mínus zo ziskov poisťovní. Chcem vás, poslancov vládnej koalície, veľmi dôrazne upozorniť na to, že tieto zvýšené finančné náklady podnikateľské subjekty okamžite premietnu do zvýšenia cien za povinné zmluvné poistenie. Pri zmienke o pokračovaní modernizácie varovnej a vyrozumievacej siete, ktorá je pokračovaním konania minulej vlády, chcem upozorniť na nutnosť tohto pokračovania, aj keď na celkové ukončenie v redukovanej podobe je potrebných minimálne 750 miliónov korún. Pravda nie v jednom roku. Veľmi som privítal stať o pokračovaní dobudovania integrovaného záchranného systému. Tu ale treba povedať, že bývalá vláda a ministerstvo vnútra, bývalé vedenie ministerstva vnútra vytvorili všetky podmienky na jeho dobudovanie tak, aby od 1. 7. 2007 integrovaný záchranný systém mohol fungovať v plnom rozsahu. Vlastne táto vláda veľa pokaziť nemôže. Na rozdiel od iných záväzkov na tento sú už dnes vyčlenené peniaze na rok 2006 a 2007 a jasne definované zdroje na jeho dokončenie do roku 2010. V kapitole 7. 4. Verejná správa sa dotknem len jedného jediného zámeru, ktorý už bol prezentovaný v uplynulých dňoch. Ide o záväzok v čo najkratšom čase zrušiť krajské úrady, ktorých kompetencie prejdú na územnú samosprávu. Aj keď v porovnaní s nedávnym vyjadrením pána predsedu vlády už nejde o termín 1. 1. 2007, napriek tomu budem na to reagovať. Na začiatku treba jasne povedať, že podľa Ústavy Slovenskej republiky základom územnej samosprávy je obec. V ďalšom sa píše, že územnú samosprávu tvorí obec a vyšší územný celok. No a podľa vyjadrení ZMOS-u obecná samospráva nemá záujem o ďalší presun kompetencií. Takže by bolo nanajvýš vhodné v zámeroch, teda v programovom vyhlásení vlády upraviť text tak, aby zodpovedal realite. Prednedávnom pán predseda vlády vyhlásil, že krajské úrady spravujú miliardové majetky a je tam veľa ľudí, ktorí sa motajú a nemajú čo robiť. Iste pán predseda pravdepodobne len v náhlom návale práce prehliadol kompetencie, ktoré vykonávajú krajské úrady. Okrem iných aj tie, ktoré sú krajskému úradu zverené ústavným zákonom č. 227/2002 o bezpečnosti štátu v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu a núdzového stavu v znení neskorších predpisov. V čl. 9 tohto zákona sa jasne píše o postavení krajského úradu, prednostu krajského úradu a ich povinnostiach. Odsek 8 čl. 9 hovorí jasne o tom, že členovia bezpečnostnej rady kraja sú pri výkone funkcie nezastupiteľní. Programové vyhlásenie vlády sa ani slovíčkom nezmieňuje o potrebe  novely ústavného zákona č. 227/2002 o bezpečnosti štátu. Teda ako? Zrušíte krajské úrady a kompetencie presuniete v rozpore s ústavným zákonom, alebo zrušíte úrady a tieto kompetencie nebude nikto zabezpečovať a nebudú sa vykonávať. Tak alebo tak je to porušenie ústavy. Rozmýšľal som nad dôvodmi, ktoré viedli vládu, pána predsedu vlády k takémuto vyhláseniu, a napriek tomu, že to bolo prezentované ako možná úspora finančných prostriedkov, tento dôvod je absolútne nezmyselný. Na krajských úradoch ministerstva vnútra   dnes pracuje 1 072 pracovníkov, z toho 789 v štátnej službe. Mzdové náklady na všetkých pracovníkov sú 212 miliónov korún ročne plus 74 miliónov korún ročne odvodov. Kompetencie by predseda museli na niekoho prejsť. Na vyšší územný celok. A pán predseda sám po stretnutí s predsedami vyšších územných celkov povedal, že žiadne kompetencie sa bez finančného a personálneho zabezpečenia presúvať nebudú. K tomu treba pripočítať náklady na odstupné, takže ak úspora tak veľmi malá alebo žiadna. Skôr by som povedal, že opačne. Poznámka, že krajské úrady spravujú miliardové hodnoty je pravdivá. Vo väčšine prípadov ide o budovy a pozemky, ktoré využívajú krajské úrady a obvodné úrady. A možno práve o to ide. Uvediem pár príkladov. Spravovaný majetok na jednotlivých krajských úradoch je spolu od 310 miliónov v Žiline do 501 miliónov v Prešove. Budovy a stavby od 193 miliónov korún v Trnave do 360 v Prešove. Pozemky od 49 v Žiline do 151 v Košiciach.  Tu ale treba povedať, že v každom kraji je len jeden krajský úrad a obvodných úradov od 7 do 11.  A teda akékoľvek úvahy o veľkých príjmoch pri odpredaji majetku po zrušení krajských úradov sú úplne naivné. Takže javia sa mi tri dôvody, prečo treba zrušiť krajské úrady. Prvým dôvodom je personálna otázka. Na krajských úradoch, ako som povedal, pracuje 1 072 pracovníkov. Vaša vláda zatiaľ veľké výmeny na nižšom stupni neuskutočnila. Je zjavné, že je ďaleko jednoduchšie a praktickejšie zrušiť krajské úrady a agendu presunúť na vyššie územné celky, kde máte, myslím SMER, päť županov a vládna koalícia všetkých osem, a tým aj možnosť absolútne voľne dosadiť vlastných prívržencov a členov. Veľmi dbáte, vážená vláda, o svoj obraz demokraticky konajúcej vlády, a tak zrušenie krajských úradov odôvodnené úsporou prostriedkov, znížením byrokracie a presunom kompetencií na samosprávu z vášho pohľadu je počinom, ktorý verejnosť prijme s absolútnym pokojom.  Že niektoré kompetencie môže vykonávať na základe ústavného zákona len krajských úrad, že v niektorých prípadoch by vyšší územný celok pôsobil ako druhý stupeň samosprávy, a teda aj ako nadriadený orgán obecnej samospráve, čo je v rozprave so súčasným postavením obecnej a regionálnej samosprávy, že v niektorých prípadoch by vyšší územný celok na druhom stupni správneho konania bol odvolacím orgánom voči štátnemu orgánu konajúcemu na prvom stupni, že obvodné úrady nemajú právnu subjektivitu, a tým ani personál na výkon niektorých činností, ktoré pre ne vykonáva krajských úrad. Mám na mysli finančný odbor, služobný úrad, správu budov a iné, a že teda by boli potrebné ďalšie financie a pracovníci na výkon týchto činností na obvodných úradoch, to nie je dôležité. Dôležité je, že toto viete prijateľne odôvodniť, predať, že viete bombasticky povedať, že znížite štátny aparát a výdavky z verejných zdrojov. Efektom takéhoto konania bude možnosť na celom Slovensku, na vyšších územných celkoch dosadiť svojich ľudí bez väčších problémov. Nemáte ani predstavu o tom, čo s týmto zámerom urobíte. Dôkazom, najlepším dôkazom toho, že naozaj nemáte predstavu, je to, že v programovom vyhlásení vlády o potrebe novely ústavného zákona a o obvodných úradoch nehovoríte ani slovo. Mimochodom, pán predseda vlády pri prezentácii programového vyhlásenia v Národnej rade prezentoval ako hotovú vec názor, že reforma verejnej správy nepriniesla to najpodstatnejšie, teda zníženie počtu pracovníkov administratívneho aparátu. Nie je to pravda. A nie je to pravda hneď dvakrát. Po prvýkrát hlavným cieľom reformy verejnej správy nebolo zníženie počtu úradníkov. Hlavným cieľom bola decentralizácia štátnej správy, presun kompetencií na samosprávu a vytvorenie podmienok na fiškálnu decentralizáciu. Až ďalší, ale nie hlavný cieľ bola úspora pracovníkov. A ani tu nehovorí pán predseda pravdu. Počet štátnych úradníkov na krajských úradoch a okresných úradoch pred začiatkom bol niekde okolo 12 350, presné číslo neviem. A ďalších 5 000 pracovníkov pracovalo na úradoch práce. Po reforme na krajských a obvodných úradoch zostalo pracovať menej ako 10 000 ľudí. Na úradoch práce, sociálnych vecí a rodiny  zostalo     pracovať 5 000 ľudí. Takže počet pracovníkov sa reálne znížil o 2 350 až 2 400. Tieto počty sú známe a boli niekoľkokrát verejne prezentované. Aj dnes sa dajú nájsť na internete. Dámy a páni, tieto čísla neklamú. Tie si môžete zistiť kedykoľvek aj teraz, nech sa páči. Druhý dôvod, prečo je potrebné zrušiť krajské úrady podľa môjho názoru, je, že niekomu tie miliardové majetky kolú oči. Jasné je, že dnes sa s nimi nakladá podľa zákona o správe majetku štátu. A ich získanie nie je vôbec jednoduché. Nakoniec pán predseda vlády tým, že vláda zamietla zmenu uznesenia vlády na odpredaj majetku v tomto období ho pre budúcnosť na výmenu a neskorší odpredaj s istotou zachoval. No a na zákaz predaja majetku štátu po jeho prevode na samosprávu sa už tento zákaz nevzťahuje. A tým pádom je možné s ním nakladať, ako uzná vyšší územný celok. To už nikto z nás, dámy a páni, neovplyvní. Tretí a podľa mňa najzávažnejší, najnebezpečnejší a zrejme aj najprefíkanejší dôvod, prečo zrušiť krajské úrady, je posilnenie postavenia predsedov vyšších územných celkov. Dnes osem predsedov, ako som už povedal, päť je za SMER – sociálnu demokraciu, traja za Hnutie za demokratické Slovensko – Ľudovú stranu. Teda všetko koaliční. To nie je výčitka, to je konštatovanie faktov. Taký je stav. Napriek tomu, že ani Ústava Slovenskej republiky a ani nijaký iný zákon nehovorí, a nehovorí o tom ani programové vyhlásenie tejto vlády, o usporiadaní verejnej správy na regionálnej úrovni v duchu krajinského usporiadania, ako ho poznáme v zahraničí, vy vlastne týmto zámerom komplexného presunu kompetencií na vyšší územný celok sa o zmenu v organizácii verejnej správy v Slovenskej republike nepriamym spôsobom snažíte. Okrem toho, že to nápadne pripomína národné výbory, budiš, ale nie samosprávne orgány a nie duálny systém verejnej správy na Slovensku, dosiahnete tým absolútnu koncentráciu moci v rukách vašej vlády, ale predovšetkým strany SMER. Je to veľmi nebezpečné. Máte v rukách nielen silové rezorty, ale aj výbory na ich kontrolu, okrem Slovenskej informačnej služby. A teraz mi dovoľte trošku z iného okruhu, ako je verejné správa alebo vnútorná bezpečnosť. Pán predseda a vôbec programové vyhlásenie vlády sa často odvoláva na potreby rozvoja zaostalých regiónov. Mám chápať vypustenie zámeru z vášho volebného programu pokračovať v príprave a postupnej výstavbe ďalších úsekov diaľnic a rýchlostných komunikácií potrebných na prepojenie slabo rozvinutých regiónov s centrami priemyslu a obchodu, ako aj dobudovanie D1 na slovensko–ukrajinskú hranicu ako znak toho, že už nepotrebujeme prepojenie týchto regiónov a že východné Slovensko je na tom dobre. Som z východu, ale zatiaľ sa mi nezdá, že by bola táto cesta hotová, alebo že by sa zmenila úroveň a postavenie tohto regiónu. Veľmi pozorne a viackrát som si prečítal toto programové vyhlásenie vlády. Pri prvom a takom povrchom prečítaní som mal pocit, že tento text má hlavu aj pätu. Asi aj to je predpoklad, že ho čitateľ prečíta len raz, aj to akoby z rýchlika. Možno preto má tak veľa strán. No ale keď sa čitateľ zamyslí nad jeho obsahom, myslím toho textu, zistí, že obidve spomenuté časti tela tomuto textu chýbajú. Toto programové vyhlásenie vlády má dva významy, dva zmysly. Prvým je to, že ste dali najavo voličom, že chcete plniť predvolebné sľuby. To je prvý z vášho pohľadu najvážnejší zmysel. Vy viete, že nie je reálne splniť to, čo ste sľúbili. Veď preto sú jednotlivé úlohy formulované tak, aby sa dali naplniť čiastočne alebo vôbec. Druhým zmyslom programového vyhlásenia vlády, a teda aj jeho výsledkom je splnenie ústavnej podmienky kladenej na vládu, totiž, aby jej bola vyslovená dôvera a aby mohla vládnuť. Hlava tomuto textu chýba preto, že v celom materiáli sa neobjavuje jedno konkrétne prepojenie, cieľ, termín, spôsob, náklady, zdroje. Jeden konkrétny termín, ktorý by limitoval prácu tejto vlády, umožňoval nám kontrolu jeho realizácie, pravda okrem termínu konania riadnych volieb v roku 2010. V celom materiáli sa neobjavujú kroky, ktorými chce vláda naplniť svoje sľuby ani zdroje financií, z ktorých chce tieto štedré sľuby realizovať. No a na nakoniec teda ani to, koľko to bude túto spoločnosť stáť. A to je tá päta, ktorá tomu chýba. Odkaz na finančné nároky jednotlivých sľubov, odkaz na adresu, odkiaľ vziať peniažky na to, čo sľubujete. V celom materiáli je takýchto záväzkov nekonkrétnych, bez údajov koľko, kedy a kam celá kopa. Nebudem ich citovať, pretože to tu už bolo povedané včera a dnes niekoľkokrát. Sekera, ktorú sa chystáte zaťať, je veľká. Len sa ja obávam, že ten strom, do ktorého ju chcete zaťať, to nevydrží. Musím povedať, že programové vyhlásenie, toto programové vyhlásenie vlády ma hlboko sklamalo. Na jednej strane nechcete to, čo tu robili bývalé vlády, na druhej strane nie ste schopní načrtnúť ďalší vývoj. Je to súhrn toho, čo by ste chceli urobiť, no neviete, ako na to a ani za čo to urobiť. A na záver jedna poznámka. Z toho, ako razantne pán predseda vlády ustúpil od prijímania  eura s podmienkou výhodnosti pre občanov Slovenskej republiky jasne vyplýva, že pochopil jednu vážnu vec. Dnes už odmietanie eura neprináša nijaké zisky, len straty. Tak rýchlo zmenil tón. Euro prijmeme bezpodmienečne v roku 2009. Aká je cena tohto kroku? Vzhľadom na maastrichtské kritériá, pakt stability nebude možné splniť nielen všetky predvolebné sľuby, ale ani programové vyhlásenie vlády. Veď preto sú jednotlivé úlohy, opatrenia a sľuby také kaučukové. Takže našli ste vinníka – euro, a tým aj ospravedlnenie vlastnej neschopnosti splniť to, k čomu ste sa dvakrát dobrovoľne zaviazali. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)