P. Farkas, poslanec: (2003-12-09):
V Slovenskej republike, rovnako ako všade inde na svete, štátny rozpočet svojimi príjmami vytvára a svojimi výdavkami rozdeľuje obrovské kvantum finančných prostriedkov. Je to jeden z hlavných nástrojov v rukách vlády na zabezpečenie a dosiahnutie programových cieľov. V hospodárskej politike vytvára určitý ekonomický rámec pre ďalší ekonomický rast v krajine. V takejto súvislosti štátny rozpočet u nás zohráva oveľa dôležitejšiu úlohu než vo vyspelých ekonomikách, aj tým, že podiel štátneho rozpočtu na tvorbe hrubého domáceho produktu je výraznejší než u nich. Ale je potrebné spomenúť aj ten fakt, že našou spoločnou snahou je tento vplyv štátneho rozpočtu postupne znižovať na úroveň už spomínaných ekonomicky vyspelých krajín. Samozrejme, to všetko súvisí aj s prijatými reformnými právnymi normami, ktoré sme prerokovali na predchádzajúcich schôdzach Národnej rady Slovenskej republiky a ktoré hodnotíme pozitívne. Ale nedá mi tu nespomenúť potrebu prijímania a vykonania ďalších a ďalších reformných krokov v záujme zabezpečenia vyššej efektívnosti na rôznych stupňoch hospodárskeho života. Aj z tohto hľadiska je veľmi dôležité, z akých národohospodárskych trendov a pozícií sa vychádza pri tvorbe návrhu štátneho rozpočtu. Podľa nášho posúdené makroekonomické ukazovatele návrhu sú postavené realisticky a dodržaním rozpočtovej disciplíny pri čerpaní prostriedkov z neho sú dosiahnuteľné. Je to veľmi dôležité konštatovanie aj preto, že úlohou štátneho rozpočtu okrem zabezpečenia dostatočného finančného krytia požiadaviek verejného sektora je aj snaha pozitívne a motivačne vplývať a pôsobiť na podnikateľskú sféru a takisto na správanie sa domácností. Je veľmi pozitívnym javom, že výsledkom vykonaných racionalizačných opatrení a reformných krokov zo strany vládnej koalície rast ekonomiky na Slovensku sa postupne zvyšuje. Väčšina makroekonomických ukazovateľov sa postupne zlepšuje oproti predchádzajúcemu obdobiu. Je veľmi pozitívnym javom, že uvedené ukazovatele sa stabilizujú na žiaducej úrovni, čím sú vytvorené podmienky na dosiahnutie stabilne udržateľného ekonomického rastu v krajine, čo môžeme hodnotiť iba pozitívne. Podľa nášho názoru v makroekonomickej oblasti sú vytvorené predpoklady na zabezpečenie a dosiahnutie naprogramovaných cieľov. Podľa nášho názoru v záujme udržania takéhoto stavu bude potrebné v nasledujúcom období viac času venovať otázkam súvisiacim s programovým rozpočtovaním. Prerokovaný návrh už nesie v sebe stopy programového rozpočtovania, čo je možné hodnotiť tiež pozitívne. Väčšina rozpočtových kapitol je vypracovaná programovo, ale na strane druhej je potrebné vyváženejšie sa zaoberať aj otázkou viacročného rozpočtovania verejných financií. Takýmto spôsobom zo strany všetkých dotknutých subjektov bude rásť dôvera k programovaným cieľom a bude mať jednoznačne pozitívny vplyv na dosiahnutie stability niektorých makroekonomických ukazovateľov. Makroekonomický vývoj na Slovensku je vo väčšine najdôležitejších ukazovateľov lepší než v predchádzajúcom období. V stredoeurópskom priestore dosahujeme jeden z najlepších a najvyšších rastov hrubého domáceho produktu a sú zabezpečené predpoklady na to, aby ekonomika Slovenskej republiky naďalej rástla. A je to veľmi dôležité konštatovanie najmä v súvislosti s tým, že rast globálnej ekonomiky má pomalšie tempo a vývoj našej ekonomiky je veľmi citlivý na vývoj vonkajšieho prostredia. Na strane druhej takýto stav nám poskytuje určité možnosti na síce pomalé, ale postupné zmenšovanie a vyrovnávanie niektorých hodnotových rozdielov vo výkonnosti ekonomiky v porovnaní s ekonomicky silnými krajinami. Pri raste ekonomiky musíme vychádzať zo zásadných požiadaviek, že z hľadiska zdravého vývoja našej ekonomiky je potrebné tento rast vo výraznejšej miere zabezpečiť najmä rastom zahraničného dopytu a zvýšením rastu investičných aktivít hlavne do kľúčových výrobných odvetví hospodárstva krajiny. Splnenie tejto zásadnej požiadavky sa nám javí teraz ako rizikové, najmä vzhľadom na ukazovatele rastu zahraničného dopytu. Okrem vplyvu vývoja dynamiky ekonomického rastu v zahraničí na ďalší rast zahraničného dopytu u nás bude výrazne vplývať aj naša spoločná snaha na zabezpečenie politickej a ekonomickej stability v krajine. Ďalej, veľmi dôležité bude pokračovať v reformných krokoch na postupné ozdravenie a stabilizovanie ekonomickej situácie u nás, zjednodušiť zákony vymedzujúce ekonomický a podnikateľský priestor. Určitým negatívom v makrooblasti naďalej zostáva problém, že stimulom ekonomického rastu vo veľkej miere ostáva rastúci domáci dopyt po spotrebných tovaroch. Oproti predchádzajúcemu obdobiu je tu už určitý posun k lepšiemu, že tento podiel sa zmenšuje. Takéto zmenšovanie vplyvu domácej spotreby na rast ekonomiky je zabezpečené sčasti aj rastom domácich investícií, čo je veľmi pozitívny jav. Aktuálny stav je vážnym signálom pre ďalšie úspešné fungovanie našej ekonomiky najmä vo vzťahu k zvyšovaniu našej exportnej schopnosti a k zvyšovaniu nášho vplyvu na európskych trhoch. Vysoký stav domáceho dopytu nebráni udržateľnosti ukazovateľa inflácie. Úrokové miery sa znižovali oproti predchádzajúcemu obdobiu, trhové podmienky sa postupne zlepšujú, čo vytvára v určitej miere aj predpoklady na zvýšenie efektívnosti, konkurencieschopnosti a tempa rastu na udržateľnej úrovni. Aj výsledkom privatizácie sa zvyšuje prílev priamych zahraničných investícií, čo sa odráža aj na raste našich devízových rezerv. Okrem týchto väčšinou pozitívnych ekonomických javov a vplyvov v súčasnej ekonomike, ale aj v nastávajúcom období budú dočasne pretrvávať aj niektoré negatívne efekty vyplývajúce aj z procesu transformácie našej ekonomiky, ale aj z vplyvu vonkajšieho ekonomického prostredia na našu ekonomiku. V nastávajúcom období bude potrebné ešte stále počítať s pretrvávajúcou vysokou mierou nezamestnanosti a relatívne nízkou úrovňou aj ceny práce u nás. Je to výrazné negatívum najmä vo vzťahu k našim ambíciám o skoré etablovanie sa v otvorenom ekonomickom prostredí a priestore v rámci krajín Európskej únie. Ale o týchto nedostatkoch, žiaľ, vieme a nemáme dostatok prostriedkov na razantné riešenie týchto problémov. Ako každý rok, aj v tomto roku štátny rozpočet sa výrazným rizikom v štátnom rozpočte javí vysoký podiel deficitu verejných financií, ale v záujme ozdravenia ekonomiky bude potrebné ešte niekoľko rokov počítať s podobným vývojom. V návrhu štátneho rozpočtu sa celkové príjmy rozpočtujú vo výške 250 mld. Sk, čo oproti predchádzajúcemu roku predstavuje v absolútnych číslach mierne zvýšenie, ale v relatívnych číslach vo vzťahu k hrubému domácemu produktu zníženie o 0,7 %. Plnenie príjmov štátneho rozpočtu v prerokovanom roku bude okrem zvýšenia transferov a grantov presunom prostriedkov z rozpočtov Európskej únie po našom vstupe aj výrazne ovplyvnené zákonnými normami, ktoré sme prijali na predchádzajúcich schôdzach Národnej rady Slovenskej republiky a taktiež realizovaním daňovej reformy. Zavedením rovnej dane z príjmov pre fyzické a právnické osoby, zjednotením sadzieb dane z pridanej hodnoty a zvýšením sadzieb spotrebných daní sa presunie ťažisko plnenia príjmov štátneho rozpočtu z priamych daní na nepriame dane. A takéto rozdelenie daňového zaťaženia subjektov je vždy spravodlivejšie, než udržať starý, zložitý a veľakrát pozmenený a neprehľadný daňový systém. Samozrejme, pri spomínaných právnych normách nie je možné počítať presne, lebo nie je možné ani precízne odhadnúť, ako budú podnikatelia a domácnosti reagovať na nové daňové prostredie a na nové podmienky. Výrazná zmena tu bude, že spotreba bude zdaňovaná vyššími sadzbami a výroba a produkcia nižšími sadzbami, a je to dobrý smer. Je potrebné spomenúť aj ten fakt, že nie všetky priame dane budú mať ihneď vplyv na príjmy rozpočtu v roku 2004. Taktiež naším vstupom do Európskej únie bude potrebné sa vysporiadať s otázkou priameho toku peňazí z vyberaných daní, z dane pridanej hodnoty na colniciach pri dovoze zo štátov Európskej únie. Môže tu vzniknúť výrazný časový posun v plnení daňovej povinnosti zo strany podnikateľskej sféry, s čím bude potrebné rátať hlavne tesne po našom vstupe do Európskej únie. Ale je to problém, ktorý je identifikovaný. A vláda už pripravuje riešenia na preklenutie časového nesúladu príjmov z tejto položky, aby boli efektívne dosiahnuteľné zdroje v rozpočte na krytie bežných výdavkov jednotlivých kapitol štátneho rozpočtu. Pri prerokovaní príjmovej stránky návrhu rozpočtu je potrebné ako každý rok aj v tomto roku spomenúť otázku vysokých daňových nedoplatkov podnikateľskej sféry. Celková výška daňových nedoplatkov presiahla už neúnosnú 80-miliardovú hranicu, čo tvorí približne tretinu celkových príjmov štátneho rozpočtu na rok 2004. Problém je závažnejší tým, že tento nárast má prudko stúpajúci charakter aj napriek tomu, že sme za posledné obdobie aj tu v pléne Národnej rady prijali rôzne novely zákonov, ktoré boli predkladateľom predložené do Národnej rady na prerokovanie preto, aby sme zastavili ďalší nárast tohto ukazovateľa, a v záujme zabezpečenia daňovej disciplíny. Výsledok z tejto našej spoločnej aktivity je, bohužiaľ, zatiaľ nulový, veď iba za posledných osem mesiacov rástli daňové nedoplatky o 5 mld. Sk. Podľa nášho hodnotenia vychádzajúc zo súčasného vysoko nepriaznivého stavu pre štát bude potrebné v najbližšom období zaoberať sa touto otázkou nie iba na úrovni Ministerstva financií Slovenskej republiky a na Daňovom riaditeľstve, ale pravidelne aj na úrovni vlády Slovenskej republiky, bude potrebné prijať zásadné opatrenia a vykonať razantné kroky, aby sme zastavili ďalší nepriaznivý vývoj. Podľa nášho názoru vláda Slovenskej republiky má na zvládnutie tejto úlohy dostatok právomocí a disponuje potrebnými informáciami. Preto chcem predložiť v mene poslancov Strany maďarskej koalície konkrétny doplňujúci návrh do uznesenia č. 2 Národnej rady Slovenskej republiky k štátnemu rozpočtu na rok 2004 nasledovného znenia: „Národná rada Slovenskej republiky žiada vládu Slovenskej republiky štvrťročne prerokovať a hodnotiť aktuálny stav a vývoj daňových nedoplatkov a prijať k nim príslušné opatrenia na vymáhanie a na zamedzenie ďalšieho nárastu.“ Celkové výdavky návrhu štátneho rozpočtu na rok 2004 sa programujú vo výške 310 mld. Sk, čo oproti rozpočtu na rok 2003 predstavuje nárast o necelých 19 mld. Sk. Charakteristickým znakom celej výdavkovej časti štátneho rozpočtu je, že síce dochádza v absolútnych číslach k nárastu výdavkov oproti predchádzajúcemu roku, ale kúpna sila týchto výdavkov má skôr stagnujúci charakter. Určitým negatívom návrhu je, že dochádza k vysokému podielu bežných výdavkov na celkových rozpočtovaných výdavkoch. Týmito bežnými výdavkami sa financujú prevádzkové potreby štátu, ktoré sú hodnotovo veľmi vysoké, a tým menej prostriedkov ostáva na zabezpečenie požiadaviek v oblasti kapitálových výdavkov. Znamená to, že kapitálové výdavky sú rozpočtované na nižšej, neuspokojujúcej úrovni. Vo všeobecnosti môžeme konštatovať znova, ako aj v predchádzajúcich rokoch, že aj v prerokovanom návrhu rozpočtu na rok 2004 naďalej pretrváva tzv. spotrebný charakter tvorby návrhu rozpočtu. Nízky podiel kapitálových výdavkov nevytvára a negeneruje dostatok pozitívnych impulzov pre našu ekonomiku a takým spôsobom návrh rozpočtu iba v minimálnej miere dokáže ovplyvniť ďalší rozvoj na trhu investícií u nás. Určitá zmena tu môže nastať v tom, že na výdavkovej stránke štátneho rozpočtu sa počíta s prostriedkami na spolufinancovanie pri čerpaní niektorých európskych rozvojových fondov. Takéto čerpanie bude pozitívne vplývať na rozvoj investičného trhu u nás. Ale odhliadnuc od tejto položky na vykrytie požiadaviek spolufinancovania pri čerpaní zdrojov z rozpočtov Európskej únie môžeme vysloviť názor, že v roku 2004 výdavky štátneho rozpočtu budú pôsobiť skôr stabilizačne, a nie rozvojovo. Vážené dámy, vážení páni, podľa hodnotenia SMK predložený návrh štátneho rozpočtu rieši najdôležitejšie otázky súvisiace so zabezpečovaním zdrojov pre jednotlivé kapitoly návrhu štátneho rozpočtu, ale nájdu sa aj také problémové okruhy, ktoré bolo potrebné pri prerokúvaní návrhu štátneho rozpočtu v rámci druhého čítania vo výboroch Národnej rady Slovenskej republiky upraviť. Takýmto problémom je aj nedostatočné finančné krytie opodstatnených požiadaviek niektorých rezortov. Máme tu na mysli požiadavky z rezortu pôdohospodárstva či životného prostredia a ochrany prírody, požiadavky samospráv, škôl, zdravotníctva a ďalšie. Sme radi, že niektoré z týchto požiadaviek sa nám podarilo ošetriť pozmeňujúcimi a doplňujúcimi návrhmi, ktoré sú zapracované do spoločnej správy výborov. Pri takejto forme riešenia veci vždy zohráva dôležitú úlohu otázka vyváženosti opodstatnených požiadaviek a potreba ich finančného krytia. Všeobecne je možné vychádzať z tézy, že pri tvorbe každého návrhu štátneho rozpočtu je potrebný návrh tvoriť tak, aby štátny rozpočet plnil nie iba stabilizačnú úlohu pre ďalší rozvoj hospodárstva krajiny, ale aby tiež vytváral dostatočný rámec na zvládnutie hlavných cieľov v oblasti dosiahnutia vyššej efektívnosti, hospodárnosti a transparentnosti pri čerpaní verejných financií. Aj takýmto vysoko adresným a efektívnym čerpaním je možné motivovať súkromný sektor k dosiahnutiu vyššej výkonnosti a produkcie. Vážené dámy, vážení páni, isteže sa mi nepodarilo v mojom diskusnom príspevku hovoriť o každom probléme či o každej otázke, ktorá súvisí s návrhom štátneho rozpočtu na rok 2004, je ich veľa a nebolo to ani naším cieľom, o každom probléme hovoriť. O niektorých súvislostiach a návrhoch ešte budú hovoriť moji kolegovia z poslaneckého klubu SMK. Chceli sme vám poskytnúť nás pohľad na prerokovaný návrh zo všeobecného hľadiska. Vymenovali sme niektoré pozitíva návrhu, ale sme poukázali aj na niektoré úzke miesta návrhu štátneho rozpočtu. Podľa nášho posúdenia, ak prerokovaný návrh bude vylepšený tými pozmeňujúcimi a doplňujúcimi návrhmi, ktoré sú zapracované do spoločnej správy výborov a ktoré gestorský výbor odporučil schváliť, a príp. ešte ďalšími opodstatnenými pozmeňujúcimi a doplňujúcimi návrhmi z pléna Národnej rady Slovenskej republiky, tak môžeme odhlasovať taký návrh štátneho rozpočtu na rok 2004, ktorý na jednej strane zabezpečuje základné istoty pre nerušené fungovanie verejného života a na strane druhej vytvára určité prostriedky pre ďalší ekonomický rast a rozvoj krajiny. Vážené kolegyne, vážení  kolegovia, poslanci Strany maďarskej koalície-Magyar Koalíció Pártja aj v zmysle tu povedaného v zásade podporia prerokovaný návrh štátneho rozpočtu na rok 2004. Ďakujem vám pekne za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Za poslanecký klub Ľudovej strany-Hnutia za demokratické Slovensko vystúpi pán poslanec Sergej Kozlík. Po ňom je ďalej písomne do rozpravy prihlásený pán poslanec Ondriaš. S. Kozlík, poslanec: Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, ctené kolegyne, kolegovia, dovoľte mi hneď úvodom prejsť k meritu veci a dotknúť sa zákona o rozpočtových pravidlách v súčasnom znení. V zmysle nich platí, ak návrh štátneho rozpočtu v parlamente nebude schválený, pre rozpočtové provizórium platí vládny návrh štátneho rozpočtu. Pripomína to takú známu sentenciu: a) vláda má pravdu, b) ak ju nemá, platí a). Takže parlament je do značnej miery rukojemníkom vlády: „Rob si parlament, čo chceš, ak návrh štátneho rozpočtu v Národnej rade nebude schválený, aj tak bude platiť vládny návrh zákona o štátnom rozpočte 2004 v rámci provizória budúceho roka.“ Ale ja to len konštatujem, je to istá praktická, pragmatická záležitosť, ale takto ona vyplýva z rozpočtových pravidiel, ktoré dnes na Slovensku platia. Pokiaľ sa vrátim späť k vlastnej podstate štátneho rozpočtu, každý štátny rozpočet má svoju históriu. Tá je definovaná rozpočtovým vývojom v predchádzajúcich rokoch, je definovaná rozhodnutiami vlády, ktoré sa dotýkajú iných sfér, než je samotný štátny rozpočet, ale svojimi dôsledkami sa úzko premietajú do rozpočtových vzťahov. Takých rozhodnutí za fungovania tejto staronovej vlády bolo niekoľko, ja sa dotknem niektorých tých podstatnejších. Predovšetkým to bolo rozhodnutie o reštrukturalizácii bánk kdesi v roku 2000, keď na plecia štátu bolo presunutých vrátane úrokov 200 mld. problémových úverov, ktoré dlhodobo budú výrazne pôsobiť a budú výrazne zaťažovať bilanciu štátu bez toho, aby sa na riešení týchto úverov, to znamená aspoň 30 – 40 % ako napr. v Českej republike, podieľali aj dotknuté banky. Úverová angažovanosť očistených a sprivatizovaných bánk v hospodárstve Slovenskej republiky je nedostatočná. Z 12 mld. zisku v roku 2002 odviedli banky do štátneho rozpočtu 300 mil. korún. Ďalším takým rozhodnutím bolo rozhodnutie o privatizácii strategických podnikov v rokoch 2000 až 2002, ktoré prisunulo Dzurindovej vláde obrovské zdroje rádovo 200 mld. korún. Ohromná časť týchto prostriedkov bola v uplynulých rokoch použitá na riešenie dlhov, ktoré vytvorila samotná vláda Mikuláša Dzurindu. Len v roku 2001 to bolo 36 mld. korún na pokrytie deficitu štátneho rozpočtu v rámci štátneho záverečného účtu. Obdobná čiastka bola použitá na krytie deficitu štátneho rozpočtu v roku 2002. Celkom tak vláda v rokoch 2001 až 2002 utratila 72 mld. privatizačných zdrojov. Pritom v roku 2002 vláda navyše použila takmer 9 mld. korún zdrojov, ktoré získala z odpredaja značnej časti ruského dlhu za babku, v priebežnom hospodárení štátneho rozpočtu, čím sa deficit verejných financií posunul z úrovne prevyšujúcej neuveriteľných 9 % hrubého domáceho produktu. Práve v spomínanom prejedaní jednorazových neopakovateľných zdrojov z privatizácie strategických podnikov pri vykrývaní schodkov štátnych rozpočtov, ale aj rozpočtových dier v ďalších nezreformovaných sektoroch, ako sú zdravotníctvo, Železnice a ďalšie, tkvie podstata nižších úrokových sadzieb, ktorými sa po roku 2000 chváli Dzurindova vláda. To, že vláda mala k dispozícii značné prostriedky z privatizácie na krytie deficitov, znižovalo potrebu získavať tieto zdroje inou formou, napr. emisiami štátnych dlhopisov, znižovalo to tlak na peňažnom trhu a nadväzne i úrokové sadzby. V žiadnom prípade však nešlo o úspornú politiku vlády, naopak, rok 2002 bol ukážkou vládnej rozpočtovej nenásytnosti. Obdobne vyzerá aj rok 2003, keď v polroku rozpočtové hospodárenie sa doslova zrútilo a vláda zachraňuje mimoriadnymi opatrenia jednostranne cez výdavkové reštrikcie a na druhej strane cez zvýšenie spotrebných daní opatrenia zamerané proti občanom. Nad rámec týchto opatrení vláda ráta s použitím 10 mld. zdrojov z privatizácie pod pláštikom štátnych finančných aktív na sanovanie deficitu štátneho rozpočtu a verejných financií v roku 2003. Podobne ako v roku 2002, keď boli v rámci rozpočtu zakamuflované príjmy z deblokácie ruského dlhu, nepôjde ani v roku 2003 o nič iné než o rozpočtovú kamufláž. Vláda bude tvrdiť, že rozpočtový schodok v roku 2003 dodržala, a 10 mld. z privatizačných prostriedkov tohto štátu bude v čudu. A keďže privatizačné peniažky už dochádzajú, vláda si nedávno schváleným zákonom o privatizácii strategických podnikov otvorila cestu k ďalším pohodlným zdrojom a k ďalším rozpočtovým piruetám. Dovoľte teraz sa vrátiť k návrhu štátneho rozpočtu na rok 2004. Pokiaľ sa týka východísk, treba povedať, že plánovaný ekonomický rast 4,1 % rastu hrubého domáceho produktu v stálych cenách pokladám za nadsadený, nereálny. Treba počítať s tým, že vzhľadom na to, že v roku 2004 bude pokračovať pokles rastu reálnych miezd, pokles reálnych dôchodkov a ďalších faktorov, ktoré vplývajú na spotrebu, je, samozrejme, možné reálne očakávať pokles spotreby v stálych cenách na úrovni Slovenskej republiky. Podobne sporné sú prírastky čistého exportu, ktoré v roku 2003, a v tom má skutočne vláda od Boha šťastie, že Volkswagen zabral a že sa premieta do výsledkov zahraničného obchodu v tých prírastkoch alebo v poklesoch deficitu na 60 % práve pozitívne saldo výroby v automobilke Volkswagen, sa postupne ku konca roka budú znižovať až v priebehu roka 2004 sa utlmia, to znamená, že aj v tomto smere dôjde k podstatne nižším rastovým tempám, než vláda predpokladá. A čo pokladám ja osobne za nie dobré, je, že návrh štátneho rozpočtu vôbec nerobí faktorovú analýzu zdrojov rastov. Opiera sa len o určité vývody, nehovorím, že nie autorít, ale autority sa už v minulosti mnohokrát mýlili. Takže určite by bolo dobré, keby bola vláda si urobila vlastnú faktorovú analýzu zdrojov ekonomického rastu v roku 2004 v súvislosti s konštrukciou štátneho rozpočtu na rok 2004. Takže za týchto okolností, keď predpokladám pokles potreby, najmä konečnej spotreby obyvateľstva a stagnujúcej spotreby štátu, keď predpokladám, že čistý export nebude mať tie tempá rastu, budú podstatne nižšie, je možné očakávať, že ekonomický rast bude sa pohybovať kdesi okolo úrovne rastu 3 % hrubého domáceho produktu v stálych cenách. Nadväzne teda na spochybnenie týchto temp ekonomického rastu a v predpoklade buď stagnácie alebo dokonca poklesu konečnej spotreby, samozrejme, je možné pokladať za nadsadené aj príjmy dane z pridanej hodnoty. Osobne ich odhadujem rádovo na úrovni 5 mld. až 7 mld. korún. K tomu nadsadeniu tej dane z pridanej hodnoty chcem pripomenúť, že práve táto daň bola kardinálnym problémom a je kardinálnym problémom aj v rámci plnenia štátneho rozpočtu v roku 2003. Nemožno nepripomenúť ale, že jednotná sadzba dane z pridanej hodnoty v úrovni 19 % vytvorí nákupnú turistiku, ktorej budeme určite svedkami a už sme svedkami, pokiaľ sa týka súvislostí aj so spotrebnými daňami pri pohonných hmotách, a v budúcom roku reálne môžeme očakávať nákupnú turistiku aj v oblasti potravín a poľnohospodárskej produkcie viazanej na túto daň z pridanej hodnoty, čo ďalej bude teda prehlbovať problémy najmä v oblasti poľnohospodárstva a odbytu poľnohospodárskych a potravinárskych výrobkov na Slovensku. Treba si uvedomiť ďalej v rámci tých vstupných parametrov rozpočtu na rok 2004, že sme svedkami nedokrveného financovania mnohých sektorov spoločnosti. Ja len námatkovo pripomeniem výkon prenesených kompetencií v samosprávnych orgánoch, zdravotníctvo, školstvo, kultúru alebo, keď to mám opačne pomenovať, zdá sa mi, že jediná kapitola, ktorá v dôsledku káuz, ktoré existujú, sa zdá byť snáď dofinancovaná na potrebnej úrovni, je kapitola Slovenskej informačnej služby. Pokiaľ sa dotýkam tých rámcov, ktoré vplývajú na štátny rozpočet, niektoré som pomenoval, zákon o privatizácii strategických podnikov, ale, samozrejme, takými zákonmi sú aj tzv. reforma daňového systému, ktoré pre 70 % občanov na Slovensku budú mať za následok zhoršenie situácie, zákon o dávkach pre zdravotne postihnutých, ktorý miesto toho, aby zefektívnil režim poskytovania týchto dávok, jednoducho skresal objem dávok o 1 mld. korún. To všetko naznačuje, že sa tu robí akási politika s otáznikom, komu má slúžiť. A keď teda spojíme tú predstavu privatizácie a doprivatizácie strategických podnikov so zákonom o dani z príjmov, keď si to uvedomíme, a, žiaľbohu, ani toto vláda neurobila, analýzu toho budúceho smerovania zdrojov, rádovo 20 mld. korún zdrojov v oblasti daní z príjmov, bude meniť poskytovateľov a adresátov, tak, a neurobila sa analýza, kde tieto uvoľnené zdroje budú končiť, je veľmi jednoduchá definícia. Tento zákon o privatizácii strategických podnikov v kombinácii so zákonom o dani z príjmov umožní dlhodobo odčerpávať časť národných zdrojov, či už cez dividendy alebo neviditeľné nákladové operácie zamerané na istú manipuláciu a znižovanie priznaných objemov zisku, na účty zahraničných spoločností, vlastníkov terajších či budúcich sieťových odvetví alebo veľkých nadnárodných spoločností a cez daň z pridanej hodnoty, spotrebné dane a ceny, to zaplatia občania a domáci podnikatelia. Pokiaľ sa týka malých a stredných podnikateľov, je tu ďalší rozpor v rámci tých zákonov, ktoré rámcujú štátny rozpočet. Na jednej strane vláda znižuje malým a stredným podnikateľom priame dane, čím im trebárs orientačne uvoľní trebárs 1 mil. korún zisku pri nejakých 10 mil. zisku, ale na druhej strane povinnosť platiť za prvých 10 dní práceneschopnosti, daňové dôsledky v iných druhoch daní, cenové dopady budú znamenať náklad nárastov rádovo 5 mil. až 10 mil. korún. Takže každý alebo naprostá väčšina podnikateľov povie, že zníženie dane z príjmov je pre nich danajským darom za okolností, keď 5-, 10-násobne proti tomu efektu zo zníženia daní im narastú podnikateľské náklady. Takže celý tento režim je nevypočítateľný. Rok 2004 je, samozrejme, komplikovaný vstupom do Európskej únie, čo je objektívny faktor. Ale na druhej strane takýto priestor, takýto predpoklad, tá možnosť zorientovať sa podnikateľom a ponímať to prostredie ako kalkulovateľné sa skutočne nevytvára. Takže daňová reforma za týchto okolností vyzerá ako slovenský experiment a skôr ho chvália jednotliví zahraniční experti, ktorí na Slovensku ale, samozrejme, žiť nikdy nebudú. Pokiaľ sa týka príjmov štátneho rozpočtu, ja som tu naznačil, v dôsledku nadsadeného ekonomického rastu v dôsledku nadsadených príjmov, predovšetkým v oblasti dane z pridanej hodnoty, tie riziká na strane príjmov odhadujem rádovo na 10 mld. korún nadsadených príjmov štátneho rozpočtu. Na druhej strane ale rovnakým, ak nie väčším rizikom je avizované nedokrvenie rozpočtových kapitol, výkonov samosprávnych funkcií, poľnohospodárstva, zabezpečenie aspoň pokrytia inflácie platov zamestnancov štátnej a verejnej správy a, samozrejme, v dôchodkoch pre dôchodcov, nedostatok zdrojov na vedu, výskum či aktívnejšiu podporu investičného rastu, ale, samozrejme, aj ďalšie segmenty rozpočtového systému. Nedofinancovanie v zabezpečení základných rozpočtových funkcií ukazuje na podstatne vyššie číslo skrytého deficitu ukryté v položkách návrhu štátneho rozpočtu, než je trebárs rádovo avizované 10-miliardové riziko na strane príjmov. V kontexte radu spomínaných protiľudových rozhodnutí vládneho kabinetu viazaných na zákony o privatizácii strategických podnikov, zákony tzv. daňovej reformy, neprimerane reštriktívne zákony v oblasti sociálnych vzťahov a zdravotníctva treba celú sústavu štátneho rozpočtu a verejných financií označiť za sociálne necitlivú, za sústavu, ktorá uprednostňuje záujmy bohatých skupín občanov a silných nadnárodných a sieťových spoločností pred záujmami širokých skupín občanov Slovenska. Takýto návrh štátneho rozpočtu nie je možné vylepšiť čiastkovými pozmeňujúcimi návrhmi, ale len zmenou celkovej filozofie hospodárskej a sociálnej politiky vlády. Z týchto dôvodov klub Ľudovej strany-Hnutia za demokratické Slovensko návrh štátneho rozpočtu na rok 2004 nepodporí. Ďakujem pekne. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Kozlík bol posledným prihláseným za poslanecké kluby. Nasledujú rečníci písomne prihlásení do rozpravy o štátnom rozpočte. Pán poslanec Ondriaš, nech sa páči, po ňom vystúpi pani poslankyňa Brestenská. (Hlasy z pléna: „Bože, zase budú grafy.“) K. Ondriaš, poslanec: Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, dámy a páni, počas týchto dní v Národnej rade budeme počúvať poslancov, že je málo peňazí v rozpočte kapitoly pôdohospodárstva, kultúry, školstva, zdravotníctva, obrany, životného prostredia a tak ďalej. Proste zistíme, že vo všetkých kapitolách chýbajú peniaze, že každý rezort je finančne podvyživený a bude mať v roku 2004 opäť ťažkosti. Vystupujúci poslanci sa budú snažiť presvedčiť nás a vládu, aby pridala k ich rezortu nejaké korunky. Myslím si, že tuná nie je podstatná otázka, že komu dať viac a komu dať menej, lebo nie je z čoho dať. Podstatnou otázkou je, prečo chýbajú peniaze na rozvoj všetkých rezortov, prečo sa tento stav opakuje už niekoľko rokov a prečo chýbajú všade peniaze, keď napr. hrubý domáci produkt Slovenska už niekoľko rokov prevyšuje rok 1989 a stúpa posledné roky o 3 – 4 % v reálnych cenách, prečo nie sú peniaze na rozvoj Slovenska, keď naše vlády získali 500 mld. korún z predaja nášho majetku, kde je tých 500 mld. korún a kde je ďalších 570 mld. korún, ktoré sme si požičali zo zahraničia. Kde sa stratili, nevieme. Vyplýva z toho, že tu máme neschopné vlády alebo neschopnú vládu? Ako je možné, že výsledkom príjmu štátu 1 000 mld. korún je nedostatok peňazí vo všetkých rezortoch a že Slovensko je v mnohých prípadoch na tom horšie ako pred 14 rokmi a v niektorých prípadoch horšie ako pred 5 rokmi? Kto je za to zodpovedný? Tieto otázky sú podstatné a ich odpoveď by mohla viesť k riešeniu nedostatku financií v rozpočte na rok 2004 a na ďalšie roky. Páni poslanci, páni ministri, so svojimi požiadavkami na navýšenie peňazí na poľnohospodárstvo, školstvo, zdravotníctvo, dôchodky a tak ďalej ste prišli pozde. Nad týmto ste mali uvažovať posledných 14 rokov, keď Národná rada Slovenskej republiky odsúhlasila privatizovať strategické podniky, často aj so ziskom do zahraničia, keď odsúhlasila zrušenie zákona, ktorý chránil socialistické vlastníctvo, a tým sa spustilo legálne rozkrádanie nášho majetku, keď sa odsúhlasila nekontrolovateľná privatizácia, ktorá zničila mnoho priemyselných podnikov, ktoré do rozpočtu dávali desiatky miliárd korún a dnes už ich nedávajú, keď sa odsúhlasilo rozbitie roľníckych družstiev, ktoré zabezpečovali potravinovú sebestačnosť Slovenska, keď teraz potraviny a nápoje, ktoré sme tu so socialistickou ľahkosťou vyrábali, musíme dovážať. Vtedy ste mali myslieť na budúce financovanie pôdohospodárstva, školstva, kultúry, dôchodkov, sociálnej sféry a tak ďalej. Ale zdá sa mi, že ste počas boja za slobodu a demokraciu zabudli na občanov a, myslím si, aj na celé Slovensko. Žijeme v dosť paradoxnom ekonomickom stave. V materiáloch návrhu štátneho rozpočtu na rok 2004 sa predpokladá, že reálny rast HDP Slovenska v tomto roku bude plus 4 %, ale paradoxne rast reálnej mzdy bude mínus 0,6 %. Z toho sa dá ľahko vypočítať, že v tomto roku vyprodukujeme v reálnych cenách o 47 mld. korún viac hodnoty, ako to bolo v roku 2002, ale v reálnej mzde sa to premietne, ako keby hrubý domáci produkt nestúpol o 4 %, ale klesol o 1,9 %. To je, ako keby sme z HDP stratili 69,4 mld. korún. Odpovede na tieto otázky by taktiež mohli viesť k riešeniu nedostatku financií v rozpočte na rok 2004 a na ďalšie roky. Ďalšia zaujímavosť, ktorá ma prekvapila, je, že len prvých 7 mesiacov tohto roku celkový zahraničný dlh Slovenska stúpol z 13,1 mld. dolárov na 16,5 mld. dolárov. To znamená, že za 7 mesiacov tohto roku stúpol náš zahraničný dlh o 3,4 mld. dolárov. Je to o 189 % viac, ako sa zadlžilo Slovensko počas 40 rokov vlády komunistov, a to sme mali vyrovnanú zahraničnú bilanciu. Počas prvých 7 mesiacov tohto roku náš zahraničný dlh stúpol o 116 mld. korún. Náš dlh stúpal 4,1 mld. korún týždenne. Prvých 7 mesiacov v roku 2003 sme si každých 12 hodín požičiavali 300 mil. korún. Každých 12 hodín sme si požičiavali toľko, koľko chýba školám, poľnohospodárstvu a tak ďalej. Rád by som vedel, kde išli tieto peniaze, kde išlo 4,1 mld. korún týždenne, ktoré rezorty dostávali 4,1 mld. korún týždenne. Potom nám vychádza, že v kapitole štátneho dlhu v návrhu rozpočtu na rok 2004 je 30 mld. korún. Je to 3. najvyššia položka rozpočtu, 9,76 % rozpočtu ide len na splátku štátneho dlhu. Je to 9-krát viac, ako dávame na kultúru. Keby sme mali len týchto 30 mld., tak uspokojíme požiadavky všetkých rezortov. Mohol by som diskutovať o väčšine kapitol štátneho rozpočtu. Výsledky diskusie by boli veľmi podobné. Aby som vás veľmi nezdržoval, obmedzím sa veľmi stručne len na kapitoly vedy a techniky a dotknem sa trošku kultúry. Budem citovať z programového vyhlásenia vlády týkajúceho sa vedy a techniky: „Vláda sa hlási k celosvetovému trendu, ktorý uznáva a posilňuje úlohu vedy a techniky ako primárneho zdroja a nástroja zvyšovania konkurencieschopnosti  ekonomiky, zlepšovania sociálnej úrovne občanov a rozvoja poznatkovej základne.“ Zacitujem zo správy ministra školstva Slovenskej republiky pána Martina Fronca: „Veda a technika je kľúčovým faktorom ekonomického a sociálneho rozvoja každej krajiny a neoddeliteľnou súčasťou jej kultúry. Toto nie je len prázdne konštatovanie, ale potvrdený fakt, na základe ktorého bolo prijatých viacero zásadných medzinárodných dokumentov a rozhodnutí. Spomeniem len závery premiérov  EÚ z Lisabonu a Barcelony. K týmto dokumentom a rozhodnutiam, ktoré z nich vyplývajú, sa prihlásilo aj Slovensko.“ Zacitujem vám známe motto Európskej únie: „Bez vzdelania a základného výskumu neexistuje rozvoj ekonomiky ani spoločnosti.“ A ako je to na Slovensku? V období rokov 1997 až 2002 klesol celkový podiel výdavkov z HDP z 1,13 % na 0,6 %. Podľa klasifikácie výdavkov je veda a technika v Slovenskej republike tolerovaná alebo, by som povedal, trpená, podobne ako má byť trpená KSS v parlamente. Analýzy hovoria, že na to, aby sa veda a technika stala strategickým nástrojom rozvoja krajiny, je potrebné, aby jej celkové financovanie bolo v rozmedzí 2 % až 3 % hrubého domáceho produktu. Toto si už dávno uvedomili v mnohých krajinách, vo Švédsku, v Belgicku, v Holandsku. A ako ukážem na obrázkoch, aj ju tak financujú. Dávajú na vedu a rozvoj 2 % až 4 % hrubého domáceho produktu. Údaje Organizácie Spojených národov hovoria, že počet pracovníkov vedy a výskumu v najvyspelejších 15 štátov, ktoré majú najvyššiu životnú úroveň, je okolo 2- až 3-krát vyšší ako na Slovensku, výdavky z hrubého domáceho produktu sú 3-krát až 4-krát vyššie ako na Slovensku a dosahujú v priemere 2 % až 3 % hrubého domáceho produktu. Údaje OSN aj hovoria, aký zisk je z vedy a techniky. Tento zisk z vedy a techniky krajín, ktoré majú 2-krát až 3-krát vyššie výdavky na vedu a techniku ako na Slovensku, sú 10- až 50-krát vyššie ako na Slovensku. Chcel by som na pár obrázkoch ukázať význam vedy a techniky ako strategického nástroja rozvoja v niektorých krajinách v porovnaní so Slovenskom. Porovnám niektoré krajiny so Slovenskom, kde by sme si mali zobrať vzor pre financovanie vedy a techniky. Údaje, ktoré uvediem, sú zo správy OSN o stave ľudstva Human Development Report 2003, strany 274, tabuľky 11. Na tomto obrázku by som rád ukázal financovanie vedy a techniky na Slovensku a v Holandsku. Počet pracovníkov vo vede v Holandsku je asi 1,4-krát vyšší ako na Slovensku, pritom z hrubého domáceho produktu dávajú 2,9-krát viac na vedu a techniku ako Slovensko, ale zisk z vedy a techniky majú 36-krát vyšší ako Slovensko. Podobne je to aj v Belgicku, podobne je to aj vo Švédsku, kde sú tie hodnoty ešte extrémnejšie. Vo Švédsku počet pracovníkov vedy a techniky je 2,4-krát vyšší ako na Slovensku. Z hrubého domáceho produktu vo Švédsku na vedu a techniku ide 3,8 %, ale zisk z vedy a techniky sa zvýšil až 53-krát ako na Slovensku. Na tomto obrázku by som chcel ukázať, ako vláda v kapitole vedy a výskumu znížila počet pracovníkov vedy a výskumu na Slovensku. Počet pracovníkov vedy a výskumu na Slovensku v roku 1988 bol 64 944 a klesol na 21 997 v roku 2001, čo je pokles na jednu tretinu, teda vrátili sme sa 37 rokov dozadu. Tieto údaje jednoznačne dokladujú, že podľa názoru našich vlád Slovensko asi nepotrebuje pracovníkov vedy a techniky, stačí, keď bude poskytovať vždy dostatok lacných pracovných síl do priemyselných parkov a ďalším zahraničným firmám operujúcim na Slovensku. Pán minister, zodpovedne vám vyhlasujem, že máme naviac, ako byť len lacná pracovná sila v priemyselných parkoch a v zahraničných firmách operujúcich na Slovensku. Zoberme si príklad zo štátov, ktoré majú približný podobný počet obyvateľov. Verím, že to rovnako dokážeme ako oni, mať 30- až 50-krát vyšší zisk z nákladov do vedy a výskumu. Na obrázku by som chcel ukázať, že výdavky na vedu a výskum ako percentá rozpočtu klesajú a od roku 1990 klesli tak na 60 % a udržujú sa na tej hodnote. Na obrázku sú ukázané výdavky na vedu a výskum zo štátnych zdrojov ako percento hrubého domáceho produktu, tieto výdavky klesli na 40 %. Na rozvoj vedy a techniky schválila predchádzajúca vláda aj súčasná vláda v súlade so svojimi programovými vyhláseniami veľa koncepčných dokumentov a zákonov na podporu rozvoja vedy a techniky. Praktické údaje sú často v rozpore s rétorikou vlády a budovateľa demokracie a slobody. Výdavky na vedu a techniku zo štátneho rozpočtu klesajú a sú najnižšie zo štátov Vyšehradskej štvorky. Napr. v Českej republike tieto výdavky pravidelne rastú a v roku 2004 by mali dosiahnuť 0,6 % hrubého domáceho produktu v porovnaní so Slovenskom, kde je to okolo 0,31 %.  Podľa správ z Bruselu dosahujú na Slovensku celkové výdavky na vedu a výskum na 1 obyvateľa len 30 % priemernej úrovne Európskej únie. Zároveň je v Slovenskej republike nižší podiel financií na jedného výskumného pracovníka ako v ktorejkoľvek členskej krajine. V posledných rokoch trvalo klesajúci trend podpory na vedu a techniku nielen spochybňuje schopnosť Slovenskej republiky približovať sa k štandardom Európskej únie pre vstup Slovenskej republiky do spoločenstva, ale v skutočnosti pôsobí proti vlastným záujmom prekonať súčasné a spoločenské problémy a núti k odchodu z vedy a do zahraničia mladú perspektívnu generáciu. Krajina, ktorá nechce len lacno predávať pracovnú silu, musí výdatne prispievať k vedeckému, výskumnému a vývojovému napredovaniu. Ak teda chceme dohnať hospodársky náskok Európskej únie, musíme oveľa viac ako doteraz investovať do inovácií vedy a vzdelania. Slovensko ako malá krajina nedisponujúca významnejšími prírodnými zdrojmi musí svoju prosperitu, a tým aj spokojnosť občanov zakladať predovšetkým na rýchlom a efektívnom získavaní nových poznatkov a ich uplatnení v nových výrobkoch, technológiách, službách. Vážení prítomní, nakoniec by som sa dotkol výdavkov kapitoly ministerstva kultúry. Na týchto výdavkoch ma zaujalo podľa mňa nerovnovážne rozdelenie výdavkov. V prvom stĺpci sú výdavky na cirkvi a náboženské spoločnosti. Druhý stĺpec sú výdavky na divadlá a divadelnú činnosť. Tretí stĺpec sú výdavky na hudbu, koncertnú činnosť a umelecké súbory. Štvrtý stĺpec sú výdavky na audiovíziu a film. Piaty stĺpec sú výdavky na ochranu a prezentáciu kultúrneho dedičstva. Šiesty stĺpec sú výdavky na podporu kultúrnych aktivít prezentujúcich kultúru. Proste na obrázku som zobral 6 najväčších položiek ministerstva kultúry a najväčšia položka sú výdavky na cirkvi a náboženské spoločnosti. Plánované výdavky ministerstva kultúry sa mi zdajú nevyvážené. Ja len dúfam, že je to v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, s čl. 1 ods. 1, ktorý hovorí: „Slovenská republika je zvrchovaný, demokratický a právny štát, neviaže sa na nijakú ideológiu ani náboženstvo.“ Ďakujem vám za pozornosť. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Dávam priestor na faktické poznámky. Uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. Pán poslanec Miššík.