B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-01-30):
Nakoľko pán poslanec Kanis bol posledný, ktorý sa prihlásil písomne, pýtam sa, kto sa hlási do rozpravy ústne? Pán poslanec Húska, Rakús, Tkáč, pani poslankyňa Keltošová, Sabolová, pán poslanec Budaj, Mikloško, Záborská, Osuský. Končím možnosť sa prihlásiť do rozpravy ústne. Posledný je pán poslanec Osuský. Takže ešte raz. Pán poslanec Cuper, už je neskoro! Ja viem, že ešte sa aj smejete, ale... takže 9 ľudí sa prihlásilo, aby nedošlo k nedorozumeniu, prečítam, pán poslanec Húska, Rakús, Tkáč, pani poslankyňa Keltošová, Sabolová, pán poslanec Budaj, Mikloško, pani poslankyňa Záborská, pán poslanec Osuský ako posledný. Takže pán poslanec Húska, nech sa páči, máte slovo. (Ruch v sále.) A. M. Húska, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené kolegyne a kolegovia. Táto diskusia je dobrá a dobrý je aj ten podnet, ktorý prerokúvame. V tom slova zmysle, že kedysi dosť často sme si pripomínali navzájom, že máme robiť sebareflexie a rozumeli sme tým vždy určite sebakritické hodnotenie doterajšej cesty a v tomto slova zmysle ja veľmi pozitívne posudzujem aj tento postoj z dielne KDH, ktorý vyjadruje, samozrejme, aj určitý stupeň potrebnej kritickosti ku vlastnej doterajšej ceste. Ja som presvedčený, že všetci postupne, za predpokladu, že užívame svoju existenciu ako naozaj kritické bytie, si musíme uvedomiť, že hodnoty, akými sú národná identita, štátna identita, kultúrne zakorenenie, duchovné zakorenenie, práca s takzvanou duchovnou alebo kultúrnou a civilizačnou skúsenosťou, to všetko sú mimoriadne dôležité hodnoty a je načase, aby sme ich chránili. Totiž, skutočne je to tak, že vo svete sa presadzujú všetky možné záujmy a presadzujú sa aj záujmy, ktoré v určitom slova zmysle boli okrajové, ale predsa len na základe toho, že majú možnosť ich lepšie medializovať, tak sa usilujú dosiahnuť väčší stupeň tolerancie ich záujmov, hoci sú okrajové. Je totiž naozaj veľmi dôležité pri všetkom vývoji, cez ktorý ideme, aby sme uchránili niektoré hodnoty, ktoré sú doslova človečie hodnoty, nehovoriac o tom, že sú aj národnými hodnotami. Napríklad, ten problém je totiž v tom, že niektoré sily presadzujú zväčšovanie bezhraničnosti slobody. Hovoria, že treba zrovnoprávniť všetky možné názory a všetky možné orientácie. My, samozrejme, musíme hlavne na základe novších vedeckých poznatkov vedieť veľmi opatrne a citlivo narábať s takým pojmom alebo s takým javom, ako je takzvaná sexuálne orientácia. Ale napriek tomu nemôžeme na základe väčšej citlivosti k slobode ľudí, dajme tomu, inej orientácie, jednoducho pustiť k vode aj takú hodnotu, ako je napríklad rodina a spôsob, akým objektívne vznikla. Rodina je naozaj veľmi špeciálny útvar, ktorý na určitom štádiu vývoja vlastne vznikol a z hľadiska ľudského vývoja ako osobnosti je mimoriadne dôležitá. Rodina sa charakterizuje ako sociálny inkubátor, ako zariadenie, v ktorom človek dostáva nutné dávky existenčného a reprodukčného nasmerovania, určovania možných limitov. A len preto, že uznávame, že napríklad aj samotná sexuálna orientácia môže vzniknúť aj nie ako deviácia, ale ako jednoducho fakt konfigurácie v živote, tak napriek tomu predsa nebudeme trvať na tom, že zrovnoprávnime túto oblasť. Práve v takom bezhraničnom vnímaní liberalizmu vzniká predstava, že právo na orientáciu vlastne vyjadruje aj právo na deviáciu. Tieto dve veci celkom nemožno takto zobrať, i keď uznávam, že kriticky musíme trvale hodnotiť, do akej miery sme v stave objektívnej deviácie, teda úchylky, nejakým spôsobom posudzovať. Národné štáty musia aj vo vyšších spoločenstvách mať právo hodnotiť a ochraňovať určité hodnoty, zakorenenosti, určité hodnoty identity, je celkom legitímne, a ja osobne oceňujem, že to povedali aj práve tieto politické zoskupenia, ktoré svojim spôsobom v danej oblasti trochu menej hovorili alebo menej robili. Ja privítam aj stanovisko iných politických smerov, ak sa zhodneme na tom, že je dôležitou hodnotou, dajme tomu, štátna suverenita aj v oblastiach takých dôležitých, ako sú etické. Rád by som zdôraznil, že z toho nevyplýva, že by sme nemohli korigovať povedzme svoje predstavy o tom, čo človek smie a nesmie, a že by sme nemohli hľadať aj operačne širší priestor pre rôzne ľudské záujmy, ale nie tak, že vlastne, jednoducho podhodnotíme, napríklad v danom prípade reprodukčnú funkciu rodiny. Rodina je prakticky nenahraditeľná, v nej sa vlastne môže realizovať skutočne bezpečné a konsolidované človečenstvo. Všimnite si, koľko bolo pred 25-30 rokmi informácií o tom, ako sa veľmi rýchlo šíri a osvedčuje komúna v zmysle spoločenstva viacerých ľudí z takzvaného prekonávania alebo fúzovania rodiny a podobne - a kde to je? Je to na pokraji a, koniec koncov, naozaj z týchto komunít dokonca aj prieskumy sociálnych psychológov ukázali, že stabilizácia ľudských vlastností v ľuďoch, ktorí boli vychovávaní už od detstva v takomto prostredí, je oveľa ťažšia ako tých, ktorí boli vychovávaní v rodine. Čiže z takýchto dôvodov si myslím, že je namieste, keď sa o tom hovorí, ja tiež si samozrejme myslím, že v tom môže byť aj určitý stupeň toho, že sa blížime k voľbám a že každý potrebuje sa nejako profilovať. Začnime brať vážne hodnoty národno-štátnej suverenity v oblastiach aj etických, začnime brať celkom vážne aj to, že máme právo, dokonca povinnosť tieto osvedčené hodnoty obhajovať. Čo nám ale nesmie brániť, aby sme sa sústavne usilovali, aby sme sa zdokonalili. Nie sme dokonalí, ale sme zdokonaliteľní. A dokonalí asi nikdy nebudeme. Ďakujem.