Susko, Boris, minister spravodlivosti SR (2024-01-09):
Ďakujem pekne za slovo. Vážený pán predseda, vážené kolegyne, kolegovia, hovoríme zatiaľ o dôvodoch na skrátené legislatívne konanie, takže budem sa snažiť vystupovať a reagovať na pripomienky, ktoré súvisia so skráteným legislatívnym konaním. Tak ako ste viacerí správne citovali zákon o rokovacom poriadku § 89 ods. 1, za mimoriadnych okolností, keď môže dôjsť k ohrozeniu základných ľudských práv a slobôd, alebo bezpečnosti, alebo ak hrozia štátu značné hospodárske škody, Národná rada sa môže na návrh vlády uzniesť na skrátenom legislatívnom konaní o návrhu zákona. Nebudem tu hovoriť a opakovať to, čo som povedal už v predchádzajúcich rozpravách, koľkokrát v predchádzajúcom volebnom období bolo použité skrátené legislatívne konanie bez akýchkoľvek dôvodov. My, ako sme uviedli v návrhu na skrátené legislatívne konanie, máme za to, že za ostatné volebné obdobie vznikli také mimoriadne okolnosti, kde môže dôjsť k ohrozeniu základných ľudských práv a slobôd alebo bezpečnosti, respektíve môžu hroziť štátu značné hospodárske škody. Pokiaľ ide o zníženie výšky trestných sadzieb, reagujeme najmä na posilnenie podmienok pre ukladanie primeraných a spravodlivých trestov. Ústavný súd v náleze, spisová značka PL. ÚS. 106/2011 k primeranosti trestu uviedol, že trest ako najzávažnejší zásah štátu do základných ľudských práv páchateľa nesmie byť ukladaný mechanicky bez zváženia všetkých okolností konkrétneho prípadu a pomerov páchateľa. Z požiadavky primeranosti trestu jednoznačne vyplýva zákaz akéhokoľvek exemplárneho trestania. Trestnú represiu je preto nutné uplatňovať len v nevyhnutne možnej miere, alebo nutnej miere. Trest nesmie byť prejavom neprimeraného inštitucionalizovaného násilia spoločnosti voči jednotlivcovi. Trest, ktorým štát a spoločnosť reaguje na spáchaný trestný čin ako na nespravodlivé konanie, by mal nespravodlivosť spôsobenú trestným činom napraviť a nie ešte viac rozmnožiť. Neprimeraný trest nemožno považovať za spravodlivý, spravodlivým je vždy len primeraný trest. Tieto závery už predstavujú ustálenú judikatúru ústavného súdu, naposledy napríklad nález ústavného súdu, spisová značka PL. ÚS. 1/2021, pričom prostriedkom dosiahnutia primeraného trestu je práve individualizácia 	trestu, je možné vidieť napríklad v náleze ústavného súdu PL. ÚS 106/2011. O to sa hlavne snažíme, aby bola individualizácia trestu, aby sudca mohol individuálne zhodnotiť náležite, akým spôsobom bol spáchaný trestný čin a uložiť za to primeraný trest, opakujem primeraný. Politika trestania nie je u nás v súlade ani s čl. 49 ods. 3 Charty základných práv Európskej únie, ktorá hovorí o prísnosti trestov, ktorá nesmie byť neprimeraná trestnému činu. A v tomto duchu nie je ani v súlade s rozhodnutím Súdneho dvora Európskej únie č. C-655 z roku 2021, ktorým bolo vylúčené uplatnenie vnútroštátnej úpravy týkajúcej sa trestu za majetkovú trestnú činnosť z dôvodu jeho neprimeranosti spočívajúci v stanovení trestu odňatia slobody vo výške minimálne päť rokov. Týkalo sa Bulharska. Nakoľko platná právna úprava v Slovenskej republike je na obdobnej úrovni, hrozí aj konanie voči Slovenskej republike, čím hrozia Slovenskej republike značné hospodárske škody, ako sú aj ohrozené základné ľudské práva dotknutých osôb, čím teda argumentujeme pri skrátenom legislatívnom konaní. Ponímanie trestu odňatia slobody ako prvotného a prioritného trestu v rámci trestnej politiky, nie ako hovorí základný princíp trestného práva, že to má byť nástroj ultima ratio, spôsobilo, že štát musí neustále zvyšovať kapacity zariadení ústavov na výkon trestu odňatia slobody a budovať nové zariadenia, pritom na páchateľov týchto trestných činov má väčší prevýchovný efekt postih cez financie a majetok ako neprimeraný trest samotného odňatia, trest odňatia slobody, ktorý pociťujú ako príkorie. Slovami ústavného súdu, u páchateľa neprimerane prísne tresty vedú k zatrpknutosti, pretože také tresty páchateľ oprávnene nemôže považovať za spravodlivé. Páchateľ je súdom odsudzovaný za nespravodlivosť, bezprávie, ktoré trestným činom spáchal, a preto má právo očakávať spravodlivosť zo strany súdu. Primeranosť trestu je zároveň nevyhnutným predpokladom dosiahnutia výchovných účinkov trestu, keďže nevyhnutným predpokladom prevýchovy páchateľa je jeho akceptovanie trestu ako spravodlivého následku jeho protiprávneho konania, pričom v prípade nespravodlivého trestu k takejto akceptácii trestu zo strany páchateľ, pochopiteľne, nemôže dôjsť. Spravodlivosť trestu tak možno považovať aj za predpoklad prerastania represívneho pôsobenia trestu do pôsobenia výchovného. Hovorí Ústavný súd Slovenskej republiky. Návrh zákona ponúka efektívne riešenia pre resocializáciu páchateľov trestných činov za súčasného splnenia účelu sankcií a optimalizáciu aktuálne nevyhovujúceho stavu väzenského systému Slovenskej republiky. S ohľadom na závery odborných štúdií o vplyve väzenského prostredia na odsúdené osoby reaguje na systémové nedostatky súčasného väzenského systému, ako sú preplnenosť väzníc, investičný dlh, zaostávanie v resocializačných programoch oproti štandardu Európskej únie, nedostatočné plnenie medzinárodných záväzkov štátu v tejto oblasti a deficity v zabezpečení zodpovedajúcej úrovne ochrany ľudských práv a základných slobôd. Uvedené nedostatky sú dlhodobo kritizované zo strany Výboru Rady Európy na zabránenie mučenia a neľudského či ponižujúceho zaobchádzania alebo trestania, tzv. Výbor CPT, ale aj zo strany Ústavného súdu Slovenskej republiky a Európskeho súdu pre ľudské práva. Tento výbor bol nedávno opäť na Slovensku a opäť konštatoval tento stav. Opakujete stále dookola, že majetkové trestné činy, resp. korupčné, nebude, za ne nebude hroziť žiaden trest. Chcem sa spýtať, prečo podsúvate takéto nepravdy a prečo zavádzate. Veď v každej jednej skutkovej podstate sa nachádza možnosť uložiť trest odňatia slobody a sudca alebo súd bude stále môcť vo všetkých prípadoch uložiť trest odňatia slobody, ak vyhodnotí, že iný druh trestu, či už finančný, alebo domáce väzenie, alebo verejnoprospešné práce, alebo iné, vyhodnotí ako nie vhodný pre daného, a dostatočný pre daného páchateľa. Návrh nijakým spôsobom nehovorí, že trest odňatia slobody nemôže byť uložený sudcom. To je čisté zavádzanie. Keď to funguje v okolitých krajinách, ktoré majú obdobné tresty, ako navrhujeme v tejto novele, prečo by to nemalo fungovať u nás? Nerozumiem. Ak by to bolo tak, ako vy hovoríte, že to bude lákať páchateľov trestnej činnosti, alebo že by teda vysoké tresty, ktoré máme dnes nastavené v trestnej politike štátu a v Trestnom zákone, mali takýto odpudzujúci charakter voči páchaniu trestnej činnosti, tak by v zásade u nás nebola žiadna majetková kriminalita, lebo trestné sadzby sú u nás jedny z najvyšších v celej Európe. Takže takto to asi nefunguje. Čiže to sú dôvody z hľadiska trestných sadzieb. Bola tu výhrada počas včerajšieho dňa, že jednotlivé infringementy nesúvisia s danou, danou novelou. Treba povedať, že máme tu niekoľko infringementov, ktoré, niektoré sú ešte z roku 2022, kedy sme mali, už boli odôvodnené stanoviská, na ktoré sme reagovali ešte v roku 2022, pričom sme mali v niektorých z nich vyriešiť tieto problémy do dvoch mesiacov od doručenia formálneho oznámenia, napríklad do 9. apríla 2022, čo sme, samozrejme, nespravili v minulom volebnom období, takže snažíme sa to teraz naprávať. Napríklad pokiaľ ide o konanie o neúplnú a nesprávnu transpozíciu rámcového rozhodnutia o európskom zatykači, tak reakciou na uvedené konanie je poskytnutie záruky pre osoby vo väzbe, ktoré boli odovzdané na základe rozsudku vydaného v neprítomnosti a ktorým rozhodnutie nebolo osobne doručené. Smernica konkrétne požaduje, aby odovzdaná osoba, ktorá podala návrh na obnovu konania alebo odvolanie, by mala mať možnosť buď požiadať o preskúmanie svojej väzby, alebo by jej malo byť zaručené pravidelné preskúmanie väzby. Ďalej obmedzenie dôvodov odmietnutia vykonať európsky zatýkací rozkaz, jednoznačnejšie vyjadrenie povinnosti dodržania lehôt na rozhodnutie o vykonaní európskeho zatýkacieho rozkazu aj pri podaní sťažnosti s odkladným účinkom, zjednodušenie procesu udeľovania súhlasu so žiadosťou iného členského štátu s prevozom osoby mimo územia Slovenskej republiky. Reakcia na ďalší infringement, ktorý sa týka boja proti podvodom, ktoré poškodzujú finančné záujmy Európskej únie prostredníctvom trestného práva a súvisiace porušenie. Reakciou na uvedené je zosúladenie trestných sadzieb v rámci jednotlivých skutkových podstát trestného činu subvenčného podvodu podľa § 225 Trestného zákona a trestného činu poškodzovania finančných záujmov Európskej únie podľa § 261 Trestného zákona. Ďalej úprava trestných činov korupcie tak, aby pasívna aj aktívna korupcia verejného činiteľa nebola viazaná na porušenie povinností a ďalšie. Pokiaľ ide o ďalší infringement, ktorý sa týka práv a prístupe k obhajcovi v trestnom konaní a v konaní o európskom zatykači, reakciou na uvedené konanie je odstránenie súčasnej možnosti vypočuť podozrivú zadržanú osobu aj bez prítomnosti obhajcu v prípadoch, v ktorých bol zvolený obhajca podozrivého nedostupný a to aj napriek tomu, že zadržaný podozrivý trval na prítomnosti obhajcu. Doplnenie ustanovenia vyslovene umožňuje podozrivým osobám vykonávať právo na obhajobu prinajmenšom v rozsahu upravenom v európskom práve. Pokiaľ ide o ďalší infringement o procesných zárukách pre deti, ktoré sú podozrivými alebo obvinenými osobami v trestnom konaní, reakciou na uvedené konanie je zavedenie povinnosti poučovať o právach dieťaťa, voči ktorému je vedené trestné konanie, aj nositeľa rodičovských práv, zavedenie oprávnenia mladistvého obvineného určiť si osobu, ktorá bude poučená o jeho právach v prípadoch, v ktorých zákonný zástupca zo zákonom stanovených dôvodov nemôže vykonávať svoje práva stanovené v § 35 ods. 1 Trestného poriadku. Ďalej zavedenie povinnosti zohľadňovať výsledky lekárskej prehliadky pri rozhodovaní o tom, či je dieťa schopné podrobiť sa výsluchu, iným vyšetrovacím úkonom alebo úkonom obstarávania dôkazov, alebo akýmkoľvek opatreniam prijatým alebo plánovaným vo vzťahu k dieťaťu. Precizuje sa právna úprava § 337, ktorá zaručuje, že sa v konaní proti mladistvému robí individuálne posúdenie, avšak absentoval v nej dôraz na to, aby sa takéto individuálne posúdenie robilo v čo najskoršej vhodnej fáze trestného konania. Doplnila sa vyvrátiteľná právna domnienka, v zmysle ktorej ak nie je isté, či osoba dosiahla vek 18 rokov, považuje sa táto osoba za dieťa. V doterajšej právnej úprave bola takáto vyvrátiteľná právna domnienka upravená iba pri výsluchu svedka podľa § 135 Trestného poriadku. Smernica však požaduje jej uplatnenie pri všetkých úkonoch trestného konania a tak a tak ďalej. Čiže to je, čo sa týka jednotlivých infringementov, čo tu bola výtka, že sa netýkajú predmetného návrhu novely, čo je tiež teda klamstvo a zavádzanie. Pokiaľ ide o samotné ochranné liečenia a detencia. Naliehavosť prijatia právnej úpravy v tejto časti vychádza z predloženého návrhu bývalej ministerky Jany Dubovcovej, ktorý bol tak isto predkladaný v skrátenom legislatívnom konaní na sklonku minulého volebného obdobia, avšak sa ho nepodarilo prijať. Vychádza predovšetkým z mediálne známeho prípadu trestného činu úkladnej vraždy, ktorý bol spáchaný v Dubnici nad Váhom. Tento protiprávny skutok odkryl právne medzery vyplývajúce z nedostatočnej trestnoprávnej úpravy týkajúcej sa najmä výkonu ochranného liečenia. Z dôvodu systémovej chyby sa tento prostriedok na ochranu spoločnosti stal nedostatočne účinným. Uvedené považovala  už bývalá vláda za mimoriadnu okolnosť odôvodňujúcu prijatie navrhovaného zákona v skrátenom legislatívnom konaní. V zmysle predísť ďalšiemu ohrozeniu ľudských práv a slobôd, najmä právu na život, musí štát pri ochrane práv jednotlivca bezodkladne vykonať nápravu neželaného právneho stavu. V dôsledku absencie ochranných a preventívnych mechanizmov sa osoba, ktorým bolo uložené ochra... osoby, ktorým bolo uložené ochranné liečenie môžu tzv. stratiť v systéme. Vyššie uvedený stav už predchádzajúca vláda považovala za mimoriadnu okolnosť, ktorá si vyžaduje promptnú reakciu kompetentných štátnych orgánov v záujme predísť porušeniu základných ľudských práv a slobôd ďalších jednotlivcov. Významnou súčasťou ochrany práva na život je prevencia. Štát má povinnosť predchádzať situáciám, kedy by mohlo prísť k ohrozeniu práva na život zo strany tretích osôb. A úloha štátu je okrem iného aj chrániť spoločnosť pred útokmi fyzických osôb, ktoré porušujú alebo ohrozujú záujmy chránené Trestným zákonom. Bola to tlač 1768 v VIII. volebnom období. Túto právnu úpravu sme v zásade celú prevzali z predchádzajúcej navrhovanej právnej úpravy, úpravy pani ministerky Dubovcovej a zapracovali sme ju do tejto novely Trestného zákona a Trestného poriadku. Pokiaľ ide o samotný Trestný poriadok. Inštitúty ako postavenie spolupracujúcich obvinených či uzatváranie dohôd o vine a treste vyplývajú najmä z negatívnych skúseností a poznatkov aplikácie orgánov činných v trestnom konaní, osobitne tých pod dozorom Úradu špeciálnej prokuratúry, kde sa preukázalo dôkazmi v jednotlivých konaniach, že tieto orgány poskytovali nezákonné výhody jednotlivým spolupracujúcim obvineným, resp. nadkvalifikovávali jednotlivé skutky, aby založili príslušnosť Úradu špeciálnej prokuratúry, následne hrozili tzv. kajúcnikom vysokými trestami a pod takýmito hrozbami motivovali tieto osoby sa priznať k spáchaniu trestného činu, resp. udaniu kohokoľvek za čokoľvek, čo bolo v následných konaniach preukázané súdmi v rámci odmietnutia obžalôb a následného aj ospravedlňovania sa Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky ešte za bývalej vlády za nezákonné stíhania, za nezákonné väzby. Čo je ešte horšie, za nezákonnú a nedôvodnú väzbu za naozaj dlhé obdobia, kedy boli niekoľko mesiacov ľudia v nezákonných väzbách. A to za benefit v konečnom dôsledku podmienečné odsúdenie pre týchto kajúcnikov a minimálny finančný trest, pričom im hrozili tresty 15 až 20 rokov. Čo je absolútne neprípustné. Okrem toho dohováranie sa vyšetrovateľov a prokurátorov Úradu špeciálnej prokuratúry, v niektorých prípadoch dokonca so sudcami Špecializovaného trestného súdu, o tzv. otočkách, to znamená, že po prepustení obvineného z väzby, ktorý dokonca v niektorých prípadoch bol nezákonne ešte dlhšiu dobu vo väzbe, ako mal byť prepustený, ho rovno pred väznicou znova zadržia a opätovne je podaný návrh na väzbu s vymyslenými skutkami ako dôvodmi na väzbu. Na toto existujú taktiež dôkazy v konkrétnych konaniach. Nechcem v tomto momente verejne konkretizovať, na to možno ešte príde čas, ale to sú dôvody, kedy sú naozaj brutálnym spôsobom porušované ľudské práva v trestných konaniach, na čo treba okamžite reagovať, a preto si myslím, že je tu dôvod na skrátené legislatívne konanie. Obvinenia... obvinenie a obžaloba len na základe výpovede jedného kajúcnika je takisto neprípustná a toto je podporené aj rozhodnutiami Európskeho súdu pre ľudské práva citovanými v návrhu. V tejto súvislosti sú mediálne vyjadrenie bývalého policajného prezidenta a následne poradcu ministra vnútra pána Mikulca pána Spišiaka šokujúce, keď hovorí, že po prijatí novely zákona už nebude možné poskytovať nezákonné benefity, resp. uzatvárať nezákonné dohody o vine a treste, čo je problém, lebo ako inak to majú orgány činné v trestnom konaní robiť. Parafrázujem, nie je to úplne presný citát, ale v  zásade toto pred pár dňami pán Spišiak, pán poslanec Spišiak povedal v médiách. Tak toto je naozaj podľa mňa šokujúce a je to absolútny dôkaz toho, že robíme správnu vec. Pokiaľ ide o nálezy Ústavného súdu o porušení ľudských práv, nepamätám si, že by som ja osobne hovoril o tridsiatich, ale myslím si, že nie je podstatný počet, koľko ich konkrétne bolo, ak ich bolo aj len päť, ktoré ste vy identifikovali plus ďalší vo väzbe, kde, samozrejme, že rozhodnutia smerujú k súdnym autoritám, pretože ústavnú sťažnosť je možné podať až po vyčerpaní všetkých ostatných možností v rámci súdneho konania, čiže tá sťažnosť vždy smeruje k konkrétnemu, konkrétnemu buď najvyššiemu súdu alebo špecializovanému trestnému súdu, avšak vo všetkých týchto prípadoch bol dozorujúcim prokurátorom vždy prokurátor Úradu špeciálnej prokuratúry, ktorý aj podával prípadnú obžalobu a to samo osebe niečo napovedá. Pokiaľ ste počúvali moje úvodné slovo, ktoré som tu prednášal, tak som tie rozhodnutia citoval aj so spisovými značkami. Pokiaľ ide o zrušenie Úradu špeciálnej prokuratúry, myslím si, že dôkazy, kedy sme poukazovali na zlyhanie Úradu špeciálnej prokuratúry počas minulého volebného obdobia, bolo toľko, že sa ani nedajú zosumarizovať do jedného materiálu. Úrad špeciálnej prokuratúry sa stal systémovo zaujatým úradom jednotnej sústavy prokuratúry, kedy sa politicky skoncentrovala moc na tomto úzko špecializovanom útvare v takom rozsahu a kvalite, že to nie je možné už opraviť ani samotnými personálnymi zmenami. Začalo to zmenou voľby a podmienok na post špeciálneho prokurátora poslaneckým pozmeňujúcim návrhom priamo na výbore v parlamente bez akejkoľvek diskusie, účelovo, priamo pre osobu Daniela Lipšica, pretože on ako jediný kandidát nespĺňal podmienku statusu prokurátora bezpečnostnej previerky, na základe ktorej sa dlhoročný politik tejto účelovej zmeny, výsostne neznášajúci stranu SMER – sociálna demokracia, stal špeciálnym prokurátorom, zároveň ako bývalý obhajca, advokát jednotlivých kajúcnikov, spolupracujúcich obvinených, od ktorých mal informácie, ktorých teda nahováral na takéto, takéto konanie, ktorým potom ako špeciálny prokurátor pod vedením Úradu špeciálnej prokuratúry poskytoval benefity a uzatváral s nimi dohody o vine a treste. A toto si myslíte, že je normálne? Pod jeho dozorom sa začali manipulovať trestné konania proti vtedajšej opozícii, čo dokumentovala aj správa Slovenskej informačnej služby prezentovaná najvyšším ústavným činiteľom vrátane pani prezidentky a predsedu vlády, predsedu parlamentu a ďalších. Už len toto samo osebe stačí na jednoznačné dôvody na okamžité zrušenie takto politicky koncentrovanej moci jedného útvaru generálnej prokuratúry. Treba zdôrazniť, že sa to netýka všetkých prokurátorov Úradu špeciálnej prokuratúry, avšak tie pochybenia vybraných prokurátorov sú tak závažné, že spochybňujú nezávislosť a apolitickosť tohto útvaru ako celku. Kritériá, boli tu citované viackrát otázky Benátskej komisie, kritériá právneho štátu vymedzila Benátska komisia vo vzťahu k prokuratúre ako celku. Žiadne z týchto kritérií nezakotvuje a ani len okrajovo nespomína potrebu existencie špeciálnej zložky prokuratúry. Zásadným systémovým problémom Úradu špeciálnej prokuratúry je však aj to, že funguje úplne nesystémovo v rámci jednotnej sústavy prokuratúry ako ústavného orgánu, a to najmä z toho hľadiska, že môže kontrolovať v prípravnom a predprípravnom konaní sám seba. Čo je absolútna anomália v jednotnom systéme prokuratúry, kedy kontrolu vykonáva štandardne vždy nadriadená prokuratúra, len samotný úrad špeciálnej kon... prokuratúry kontroluje sám seba. Tým nie je zabezpečená náležitá nezávislosť a nestrannosť preskúmavania či už sťažností jednotlivých obvinených, resp. zákonnosti samotných uznesení podriadených prokurátorov, keďže si ich kontrolujú sami. Pokiaľ v dôvodovej správe píšeme o inštitucionálnej vojne medzi ÚŠP a generálnou prokuratúrou, máme na mysli napríklad, že Úrad špeciálnej prokuratúry má problémy akceptovať rozhodnutia generálneho prokurátora, či už ide o rozhodnutia podľa § 363 alebo iné, dokonca ich špeciálny prokurátor sám verejne kritizuje a spochybňuje. Toto by v systéme jednotnej hierarchickej štruktúry orgánov ochrany práva malo byť neprípustné. Analogicky je to ako keby odvolací súd rozhodol a zrušil rozhodnutie nižšieho súdu, resp. najvyšší súd alebo ústavný súd, a ten nižší súd ho za to verejne kritizoval a verejne konštatoval dokonca, že nebude takéto rozhodnutia akceptovať. To je naozaj v práve neprípustné. Ďalšie aktivity Úradu špeciálnej prokuratúry, ktoré sú neprípustné a ktoré sa v ostatných troch rokoch pod vedením špeciálneho prokurátora Daniela Lipšica diali pravidelne, na pravidelnej báze, je, sú obštrukcie na to, aby jednotliví obvinení mohli podať riadne opravné prostriedky. Zdržiavali sťažnosti proti vzneseniu obvinenia, pretože ich vyriešenie je podmienkou na to, aby obvinený mohol podať návrh podľa § 363 za nezákonnosť postupu orgánov činných v trestnom konaní, že zdržiavali tieto sťažnosti, nerozhodovali do nich až do momentu podania obžaloby, aby, obvinený po podaní obžaloby už nemôže podať takýto návrh, aby ich podať nemohli, resp. rozhodli o nich tesne pred tým, ako na ďalší deň podali obžalobu. Úmyselne niekoľko mesiacov, týždňov, resp. mesiacov, čo je takisto neprípustné a je porušovaním ľudských práv v rámci prípravného a predprípravného konania. K samotnému procesu prerokovania. Daná téma je predmetom odborných a laických diskusií už od roku 2006, odkedy boli takéto drakonické, resp. 2005 a následne teda v roku 2006, keď v roku 2005 boli práve Danielom Lipšicom takéto drakonické tresty do Trestného zákona zavedené. Osobitne sa to diskutuje ostatné dva roky, kedy boli pripravené novelizácie Trestného zákona aj Trestného poriadku pod vedením pani ministerky Kolíkovej aj pána ministra Karasa. Táto novela filozoficky vychádza z tejto diskusie, kde pripravené novely do legislatívneho procesu riešili takisto znižovanie trestných sadzieb, aj keď inak, takisto riešili zmeny v trestnom procese. Takže argumenty, že tu neprebiehala k danej téme žiadna odborná diskusia, sú klamstvom, okrem toho sme túto novelu prerokovali v kolégiu ministra, kde boli zástupcovia všetkých dotknutých právnických profesií. Pokiaľ, pokiaľ ide o radu prokurátorov, ktorú veľavýznamne spomínal pán poslanec Grendel, chcel by som mu pripomenúť stanovisko tej istej rady prokurátorov z 21. mája 2020, dovolím si ho citovať, tak ako ho citoval on, kde rada prokurátorov sa oboznámila s poslaneckým návrhom zákona týkajúcim sa nových pravidiel voľby generálneho prokurátora Slovenskej republiky. „Otváranie možnosti kandidovať na funkciu generálneho prokurátora pre iné subjekty ako pre prokurátorov predstavuje nebezpečný precedens, ktorý môže byť kedykoľvek v budúcnosti zneužitý v politickom boji a otvára priestor pre neželanú politizáciu prokuratúry,„ čo sa aj stalo. „Rada prokurátorov je znepokojená aj ohľadom navrhovanej novej možnosti odvolať generálneho prokurátora z funkcie, ak prestal plniť svoju funkciu riadne, čestne, nezávisle a nestranne. Návrh na odvolanie generálneho prokurátora z funkcie v takomto prípade má dávať prezidentovi Národná rada Slovenskej republiky ako predstaviteľ politickej moci, čo zvýrazňuje aspekt ďalšej možnej politizácie prokuratúry. Pojem plnenia funkcie generálnym prokurátorom riadne, čestne, nezávisle a nestranne je ničím nemerateľný a otvára priestor pre výmenu generálneho prokurátora predstaviteľmi politickej moci kedykoľvek, keď k tomu bude politická vôľa. Predkladateľ týmto návrhom rezignoval na princíp politickej predvídavosti. Rada prokurátorov je rovnako znepokojená tým, že návrh na zmenu zákona bol predložený formou poslaneckého návrhu, čím bola oprávneným subjektom odňatá možnosť návrh zákona štandardným spôsobom pripomienkovať. Vyzývame predkladateľov návrhu, aby v stanovenej dobe ponechali možnosť k tomu v minulosti aj na tento účel zriadenej a aktívne činnej pracovnej skupine návrh zákona štandardným spôsobom pripraviť tak, aby medzi odbornou verejnosťou nevzbudzovala rozpaky. Zároveň odmietame mediálne útoky rôznych politických predstaviteľov na systém prokuratúry a všetkých prokurátorov, ktoré vychádzajú z neodbornosti, neinformovanosti a nízkej politickej kultúry.“ A čo si myslíte, že sa s týmto stanoviskom stalo? Myslíte si, že pán poslanec Grendel, vtedy koaličný poslanec, rešpektoval stanovisko rady prokurátorov, o ktoré sa dnes tak zásadne a vehementne opiera, ako o niečo, čo je sväté a nie je možné ignorovať? Nie, celá vtedajšia koalícia absolútne odignorovala stanovisko rady prokurátorov a schválila znenie zákona o prokuratúre v navrhovanom znení. Až po vrátení zákona prezidentkou sa podarilo aspoň tú druhú namietanú časť vypustiť. Takže tak sa stavali vtedajší koaliční poslanci vrátane pána poslanca Grendela k stanovisku rady prokurátorov, ktoré dnes prezentujú ako niečo, čo nie je možné neakceptovať. Ostatné námietky, ktoré boli v priebehu diskusie, boli skôr vecného charakteru, nie ku skrátenému legislatívnemu konaniu, takže to si nechám do rozpravy k prvému, resp. druhému čítaniu. Možno len jedna malá poznámka vecná, a to je pokiaľ sa týka otázok súvisiacich s ochranou životného prostredia. My sme vyhodnocovali smernicu, nevyhodnotili sme tú smernicu, alebo teda odborníci, ktorí ju vyhodnocovali, ju nevyhodnotili ako že je v rozpore s tým návrhom, ktorý je, ale, samozrejme, toto nie je naším účelom a sme pripravení v druhom čítaní na to, na to reagovať. Ďakujem pekne.