M. Dzurinda, poslanec: (2010-05-25):
Veľmi dramaticky vystúpil predseda vlády. Pán minister zahraničných vecí použil slovo, že situácia je kritická. No ale ani účasť v sále medzi poslancami vládnej koalície, nás je akosi hustejšie tu z opozície, ale ani účasť členov vlády tomu nenasvedčuje. Niečo tu nesedí! Keď je tá situácia kritická, jak predseda vlády môže dať prednosť jadrovému fóru, nejakému? (Potlesk.) Minister zahraničných vecí uteká za vysokým komisárom OBSE. No chvalabohu. Ale čo robil doteraz? To teraz, keď idú zajtra ráno v Budapešti hlasovať, teraz uteká za Volleabekom? Prečo toľko času sme stratili, prečo sme sa nevenovali zahraničnopolitickej aktivite? Ja som mohol stihnúť šéfa Európskej ľudovej strany už minulý týždeň? A minister zahraničných vecí teraz uteká za vysokým komisárom? Čo naozaj tu niečo nesedí. Ale poďme teda, poďme teda k veci. V prvom rade chcem povedať veľmi jasne, že krok, pre ktorý sa rozhodla nová politická reprezentácia Maďarskej republiky, ktorá vzišla z ostatných parlamentných volieb, je zlý, nesprávny a neperspektívny. To je úplne jasné. Je to krok nesprávny a zlý, ale aj neperspektívny, lebo vnáša do Európy napätie a vnáša disharmóniu a nepokoj a z toho nič dobrého vzísť nemôže. Je to krok zlý a nesprávny aj preto, lebo zhoršuje už aj dnes zlé susedské vzťahy medzi obidvoma našimi krajinami. Vnáša do týchto vzťahov nové napätie, novú nedôveru. Na jednej strane si uvedomujem, že Slovensko je suverénny, zvrchovaný štát a aj dostatočne silný, aby zvládol aj takúto provokáciu, ako je navrhovaná právna norma z dielne budapeštianskeho parlamentu. Jasné, že to zvládneme. Ale je to zbytočné. Je to úplne zbytočné. Kazí to vzťahy, kazí to náladu, ľuďom to prináša starosti, ľudí to znepokojuje a to je naozaj veľmi zbytočné. Samozrejme, ako politik chápem, že takéto témy krátkodobo, strednodobo môžu vnútropoliticky pomáhať, ale aj vnútropoliticky sa ukazuje, že len krátko- alebo strednodobo, a spravidla strednodobo. Prečo teda zamýšľaný zákon z dielne budapeštianskeho parlamentu striktne a zásadne odmietame? Máme na to štyri celkom jasné dôvody. Po prvé, ako som už naznačil, je to krok veľmi, veľmi antieurópsky. Predstavte si, k akému dominu by to v Európe mohlo viesť, keby pre podobný krok sa rozhodlo Francúzsko vo vzťahu k Belgicku. Všetci veľmi dobre vieme, koľko Valónov žije v Belgickom kráľovstve. Aké napätie by to vyvolalo v samotnom Belgicku, ale najmä medzi Francúzskom a Belgickom? Vo vzťahu medzi Nemeckom a Rakúskom? Nemeckom a Švajčiarsko a ďalšími krajinami ani nemusíme hovoriť. Dlho by som mohol také paralely hľadať. Taliansko – Slovinsko, len nech zostanem povedzme v priestore krajín Európskej únie. Samozrejme, touto cestou sa Európa vydať nemôže. To je úplne jasné. A argumentácia, že Rumuni si to nechali, a argumentácia, že Srbi si to nechali, je úplne scestná! Boli a sú v inom postavení, ako sme dnes my Slováci, občania aj Európskej únie, členovia aj Severoatlantickej aliancie. Teda krok striktne, striktne idúci proti myšlienke, ale aj praxi európskeho znovuzjednotenia. Po druhé, tento krok je veľmi zlý aj preto, že – ako som už opäť naznačil – veľmi narúša naše vzájomné susedské vzťahy. Je dobré, že v roku 1995 sa podarilo podpísať základnú medzištátnu zmluvu medzi Slovenskou republikou a Maďarskou republikou. Je dobré, že máme Zmiešanú komisiu. Je dobré, že máme inštitúty, ktoré hovoria, ako sa máme správať, keď v našich vzťahoch dôjde k nedorozumeniu. Niečo o tom viem aj na základe krajanského zákona, ktorý nás nemenej vyrušil a ktorý podľa môjho názoru možno ešte omnoho viacej mal vnášať zlé prvky do života občanov Slovenskej republiky a do spolužitia medzi našimi dvoma krajinami. Ale práve tieto nástroje je treba využívať. Načo sme tú základnú zmluvu uzatvárali? Som presvedčený, že treba sa vrátiť na jej pôdu, treba využiť nástroje, ktoré základná medzištátna zmluva ponúka, a nedorozumenie odstrániť tak, ako tomu bolo v zmienenom krajanskom zákone. Tretím dôvodom, prečo veľmi striktne odmietame zákon, pre ktorý sa budapeštiansky parlament rozhodol alebo rozhoduje, je absencia legitímneho cieľa. Ja nebudem vás zabávať dlhými citáciami, ale zo dvakrát to považujem za povinné urobiť. Tak teda legitímny cieľ podľa medzinárodného Súdneho dvora v Haagu je, a tu začína citát, „občianstvo právnym zväzkom, ktorého základom je sociálny akt prepojenia skutočnej väzby, existencie, záujmov a citov“, koniec citátu. Je právnym výrazom skutočnosti, že jednotlivec, ktorému sa udeľuje buď priamo zákonom, alebo na základe rozhodnutia štátnych orgánov, je viac spojený s obyvateľstvom štátu, ktorý mu občianstvo udeľuje, než s ktorýmkoľvek iným. Samozrejme, že návrh zákona z budapeštianskeho parlamentu týmto podmienkam nezodpovedá, ale nezodpovedá ani základným požiadavkám medzinárodného Súdneho dvora, základným podmienkam, ktoré tento dvor vyžaduje na udelenie občianstva. A ja to opäť zacitujem, „zvyčajne je to bydlisko jednotlivca, centrum jeho záujmov, jeho rodinné väzby, jeho účasť na verejnom živote, spojenie ním preukázané pre danú krajinu vštepované jeho deťom“. Je úplne jasné, že tento zákon takéto atribúty ani zďaleka nespĺňa. No a napokon je tu štvrtý dôvod a to je zjavná protiprávnosť, rozpor s medzinárodným právom. A tu bude druhý citát: „Prístup Maďarskej republiky nie je v súlade s odporúčaniami vysokého komisára pre menšiny, týkajúcimi sa postavenia národnostných menšín v medzištátnych vzťahoch, teda v rozpore s tzv. Bolzanskými odporúčaniami.“ A je to veľmi zaujímavé podľa môjho názoru a jasné v dvoch bodoch: „1. Žiaden štát nesmie vykonávať jurisdikciu nad obyvateľstvom alebo časťou obyvateľstva iného štátu bez jeho súhlasu“ a „2. Štáty zabezpečia, aby takéto udelenie občianstva rešpektovalo zásady priateľských vrátane dobrosusedských vzťahov a územnú suverenitu a zdržia sa udeľovania občianstva v masovej mierke,“ podčiarkujem v masovej mierke, „a to aj v prípade, že štát, v ktorom bývajú, povoľuje dvojaké občianstvo.“ Na záver poviem k týmto argumentom len to, že je známa právna zásada, že na bezpráví nie je možné budovať právo. A myslím si, že tie argumenty veľmi jasne poukazujú, že celý ten prístup novej politickej garnitúry Maďarskej republiky je zlý, chybný a protiprávny. Je mi to trošku aj ľúto, ale musím to povedať. Viktor Orbán ťahá Európu do konfliktov a do napätia. A možno ani nepreženiem, keď poviem, že tento nový, o chvíľu dezignovaný premiér Maďarskej republiky ťahá Európu do 19. storočia. Škodí, škodí to našim obojstranným vzťahom a myslím si, že to neprospieva ani perspektíve znovuzjednotenej Európy, ktorá má naozaj plno kľúčových problémov, ktoré je neodkladné riešiť. Toľko, dámy a páni, k podstate samotného problému. Pochopiteľne, žiada sa teraz povedať: čo s tým? Vláda ponúka dva kroky. V prvom návrh uznesenia Národnej rady, v druhom konkrétny zákon. Chcem povedať za Slovenskú demokratickú a kresťanskú úniu – Demokratickú stranu, že to prvé podporíme, aj keď si slovník vieme predstaviť v tom vyhlásení lepší, výstižnejší, ale nebudeme sa hrať na slovíčka a návrh vyhlásenia Národnej rady podporíme. Problém však vidíme v tom druhom. Oboznámili sme sa s predlohou, ktorú mieni vláda prerokovať, neviem, či ju dnes prerokovala, alebo ju ešte len prerokúvať bude, a v tejto predlohe alebo z tejto predlohy je jasné jedno, ja to prečítam, to sú tri riadky, tú podstatu: „Štátny občan Slovenskej republiky stráca štátne občianstvo Slovenskej republiky dňom, ktorým na základe výslovného prejavu vôle, ktorým je žiadosť, vyhlásenie alebo iný úkon smerujúci k nadobudnutiu cudzieho štátneho občianstva, dobrovoľne nadobudne cudzie štátne občianstvo.“ Dámy a páni, vidím tu dva problémy. Prvý problém v tom, že nemúdry zákon má poslúžiť k tomu, že so slovenským zákonom sa ideme vyhrážať občanom Slovenskej republiky. Hroziť im sankciami, trestom, nie veľmi príjemnými víziami. Ale je tu ešte druhý dôvod, ktorý ma vyrušil ešte viac. A síce je to akceptovanie exteritoriálnych účinkov maďarského zákona. To naozaj ideme sa tváriť, že zákon Maďarskej republiky bude na Slovensku vykonávaný? (Potlesk.) Ja môžem ten odsek prečítať ešte raz, ale z neho podľa mňa úplne jasne vyplýva, že slovenský zákon bude dokonávať účinky maďarského zákona. A to považujem za neprijateľné! Považujem za krajne neprijateľné, aby bez nášho súhlasu mal zákon Maďarskej republiky exteritoriálne účinky, aby my sme naším slovenským zákonom zobrali palicu a bili ľudí za to, čo vymyslí budapeštiansky parlament! (Potlesk.) Som si istý, že aj ponáhľať sa treba pomaly a treba hľadať také riešenie, aby sme tieto cezhraničné alebo exteritoriálne účinky maďarského zákona eliminovali celkom. Tak, ako sme to dokázali v rámci krajanského zákona. Budapešť uplatňuje krajanský zákon opäť aj v Bukurešti alebo v Rumunsku, to ja dobre viem, uplatňuje ho vo Vojvodine alebo v Srbsku, to ja dobre viem, ale sa neuplatňuje v Slovenskej republike. Zabránili sme politicky a diplomaticky exteritoriálnym účinkom cudzieho štátu, pretože to bolo v rozpore s našimi národnými a štátnymi záujmami. A preto by som chcel navrhnúť vláde Slovenskej republiky, aby prehodnotila tento zámer alebo text, aby prijala také riešenie, ktoré nebude robiť z občanov Slovenskej republiky ani rukojemníkov, bez ohľadu na to, akej sú národnosti, ani sa im vyhrážať, ale hlavne ktorý zabráni exteritoriálnym účinkom zákona Maďarskej republiky ako celku. My sme si dovolili takýto návrh zákona v troch paragrafoch napísať. Môže ho vláda prevziať, môže dať skrátené konanie, môže ho vylepšiť. Bolo by dobré, keby sme s chladnou hlavou túto situáciu vyhodnotili a dohodli sa na takom znení zákona, ktorý naozaj ochráni, ochráni všetkých obyvateľov našej vlastni, všetkých obyvateľov nášho štátu bez ohľadu na národnosť. Myslím si, že takýto zákon a takéto riešenie sa prijať dá, tak ako sa to dalo vtedy, keď sme sa bránili a, ako všetci veľmi dobre vieme, aj úspešne ubránili krajanskému zákonu. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)