O. Nachtmannová, poslankyňa: (2008-02-14):
Z čoho vlastne vychádzali občania pri rozhodovaní o vstupe do DSS. Vychádzali z informácie o sporení na súkromných účtoch a kapitalizácii úspor. Vychádzali z reklamy, ktorá bola založená na neudržateľnosti priebežného piliera z dôvodu demografickej krivky Slovenskej republiky a Európskej únie. Vychádzali z výpočtov dôchodcovských správcovských spoločností o predpokladoch zhodnotenia úspor na kapitalizačných účtoch. Najväčším lákadlom však bola možnosť dedenia, pričom tu treba spomenúť, že táto informácia bola pre občanov neúplná a bola zavádzajúca. Zamlčiaval sa fakt, že v deň, keď sporiteľ dosiahne dôchodkový vek a podpíše zmluvu s dôchodcovskou správcovskou spoločnosťou o stanovení renty a zomrie, jeho renta sa stáva majetkom súkromnej správcovskej spoločnosti a nie je predmetom dedenia. Teda aby dedil, musí zomrieť v správnom čase. Čo sa ešte ľudia vstupujúci do druhého piliera od správcovských spoločností nedozvedeli? Nedozvedeli sa žiadne pragmatické informácie týkajúce sa výpočtov budúcich dôchodkov. Virtuálne kalkulačky správcov sú založené na nominálnych výnosoch a nezohľadňujú budúcu infláciu. Budúca inflácia pritom priamo súvisí s reálnou hodnotou budúcich dôchodkov v rámci druhého piliera dôchodcovského sporenia. V Rakúsku za posledných štyridsať rokov vzrástli ceny o 321 %, včera to spomínala pani kolegyňa Košútová, len už nestihla dokončiť. V rámci eurozóny je pre mnohé krajiny veľmi náročné neprekročiť hranicu stanovenú v rámci maastrichtských kritérií. Ako príklad možno uviesť skutočnosť, že pri priemerne trojpercentnej inflácii sa budúca hodnota napríklad 50-tisíc eur za 25 rokov scvrkne na súčasných 23 880. To znamená, že dnes si za tých 23 880 kúpime toľko ako o 25 rokov za 50-tisíc eur. Správcovia DSS zneužívajú lacný trik týkajúci sa výpočtu nominálneho a nie reálneho zhodnotenia. Z pohľadu svetovej globalizácie je pritom už dnes zrejmé, že inflácia bude problémom číslo jeden aj v samotnej Európskej únii. Vysoké ceny ropy a potravín sa totiž čoraz viac podieľajú na raste životných nákladov. Inflácia je síce v Európskej únii zatiaľ na prijateľnej úrovni, málokto sa však pozerá na spotrebný kôš dôchodcov, ktorý je iný ako kôš, na základe ktorého je všeobecne inflácia počítaná. Pre kompletnosť informácií v modeloch súkromného sporenia na dôchodok mi nedá nespomenúť vyjadrenia prof. Cockshotta z Univerzity Glasgow. Tento citát sa mi zdá veľmi výstižný. Citujem: „Ten, kto tridsať rokov šetrí na dôchodok, si síce môže myslieť, že odkladá spotrebu, nebol by však rád, keby na staré kolená jedol tridsať rokov starý chlieb.“ (Potlesk.) „V praxi totiž neexistuje žiaden tovar, ktorého spotreba by sa dala odložiť. Sporiteľ namiesto toho obdrží legálny titul, ktorým umožní vznášať nárok na časť budúceho produktu spoločnosti. Dôchodcov v skutočnosti neživia ich úspory, ale práca mladších členov spoločnosti. Materiálnou záťažou plynúcou zo starnutia obyvateľstva sa nedá vyhnúť mechanizmom životných poistiek ani plne financovaných penzijných fondov.“ Koniec citátu. Argumenty týkajúce sa toho, že na budúcich dôchodcov nebude mať kto robiť, sú hlavným dôvodom rozhodovania pre druhý pilier. Málokto sa však už zamýšľa nad tým, že jediné, čo je isté v rámci druhého piliera, sú poplatky správcovských spoločností. Tu treba spomenúť, že tieto poplatky sú rátané kumulatívne. Nízke poplatky, ktoré teraz vidia sporitelia na svojich účtoch a ktoré ich zatiaľ neznepokojujú, začnú sporiteľov znepokojovať s plynúcou dobou sporenia a s kumulovaním nasporených prostriedkov. Nemajme preto ilúzie o tom, aký veľký dôchodok dostaneme od súkromných spoločností. Výsledky v oblasti zhodnotenia úspor súkromnými spoločnosťami z krajín, ktorý tento model zaviedli už pred nami, nie sú najlepšie. Mnohí sporitelia na súkromných účtoch by totiž boli radi, keby správcovia peňazí odložených na ich budúce dôchodky dosiahli po odpočítaní inflácie aspoň nulové výnosy. Po odpočte bežnej inflácie im často zostáva reálne menej, ako tam vložili. Vyplácané životné renty na rozdiel od štátom vyplácaných dôchodkov sa pravdepodobne valorizovať nebudú. Ich stanovenie bude predmetom dohody, ponuka verzus dopyt, medzi dôchodcom a súkromnou správcovskou spoločnosťou. Nikto z nás nevie odhadnúť, koľko o pätnásť, dvadsať či tridsať rokov bude stáť kúrenie, elektrina, služby a iné náklady na chod domácnosti a nevyhnutné životné potreby budúcich dôchodcov. Inflácia na Slovensku dosiahla sa posledné obdobie 3,8 %. Reálne sa tak vlastne znehodnotili aj úspory v bankách, pretože úroky boli nižšie ako inflácia. Šetriť na dôchodok na účtoch formou životných poistiek a prostredníctvom správcov je vždy behom na dlhé trate, na ktorých je ozaj veľa prekážok. Nájsť dôvody, prečo predpokladané výnosy najmä u akciových fondov nie sú vôbec také, ako ukazovali virtuálne kalkulačky správcov, je pre finančné spoločnosti pomerne jednoduché. Občania však potrebujú vedieť celú pravdu a nie iba reklamné slogany pre dôchodky namodelované na virtuálnych kalkulačkách na internete. Second life dôchodok by totiž žiadny dôchodca určite nechcel, pretože bude žiť a svoje náklady hradiť v reálnom čase a v reálnom svete. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)