Patakyová, Mária, verejná ochrankyňa práv (2019-05-20):
Vážený pán predsedajúci, ďakujem veľmi pekne za slovo. Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, dámy a páni, je povinnosťou verejného ochrancu práv predložiť správu o činnosti za predchádzajúci kalendárny rok, pričom v tejto správe má uviesť poznatky o dodržiavaní základných práv a slobôd v Slovenskej republike za predchádzajúci kalendárny rok a návrhy a odporúčania na nápravu v základných právach a slobodách, ktoré zistil. Čiže jedná sa o povinnosť, ale zároveň sa jedná aj o mimoriadnu príležitosť, kedy verejný ochranca práv môže predostrieť poslankyniam a poslancom Národnej rady tie zistenia a prípadne priblížiť aj to, prečo sa jednotlivými problémovými oblasťami zaoberal. Vnímam verejného ochranu práv ako kontrolný orgán svojho druhu, ale kontrolný orgán, ktorý prináleží Národnej rade. To znamená, že je, trošku odľahčene, keby som si mohla dovoliť povedať, je takým vysunutým kontrolným očkom práve Národnej rady Slovenskej republiky a v kontexte ostatných kontrolných orgánov má správa verejného ochrancu práv doplniť tie zistenia, ktoré by mali napomáhať tomu, aby sa situácia v oblasti základných práv a slobôd v Slovenskej republike, na Slovensku posúvala dopredu. Tu sa domnievam, že je vhodné uviesť to motto, ktorým sa snažím riadiť od čias svojho nástupu, a to je, že najvyšším zákonom múdrosti je, aby sa záujmy občanov nestavali proti sebe. Je to, myslím si, mimoriadne dôležité práve v tom, aby sme boli schopní vnímať tie hodnoty, ktoré sa ocitajú a ktoré sú vyjadrené v základných právach a slobodách a v prípade, že ak dôjde k stretu základných práv a slobôd s inými základnými právami a slobodami, prípadne s inými hodnotami, ktoré sú chránené ústavou alebo medzinárodnými dohovormi, tak aby sme hľadali vyvážený, vybalancovaný vzťah týchto dvoch, prípadne viacerých práv, slobôd alebo hodnôt, ktoré sa, ktoré sa stretávajú. Ja to naše v istom zmysle dosť zásadné odmietanie hľadania proporcionality pri viacerých stretoch základných práv a slobôd vnímam za najzávažnejšie, najzávažnejší odkaz, ktorý môžem tu Národnej rade a poslankyniam a poslancom Národnej rady sprostredkovať, odkázať. Zaiste, nemusíme hľadať, nemusíme byť vedení snahou nájsť proporcionalitu, ale potom musíme vedieť, že činnosť, ktorá odmieta takýto prístup, nevyhnutne vedie k tomu, že zvyšujeme tenziu spoločnosti, zvyšujeme animozitu jednotlivých názorových skupín, a to môže v konečnom dôsledku viesť k situáciám, kedy sa zbytočne vyostruje vzťah väčších či menších skupín obyvateľstva k tomu, čo majú vnímať pod základnými právami a slobodami. A to si myslím, že nepatrí do mentálnej výbavy veľkej väčšiny poslankýň a poslancov Národnej rady. Takže toto by bol taký jeden, prvý základný, ako keby generálny, generálny odkaz zo zistení, ktoré som predložila v správe a ktoré môžete v správe nachádzať už potom detailnejšie. Tak ako minulý rok som správu rozdelila do šiestich základných oblastí, a to kvôli tomu, aby sa jednotlivé základné práva a slobody takto rozdelené, aby sa dali vnímať v kontexte a zároveň aby správa prinášala taký ten prehľad o tých zisteniach, ktoré vzájomne spolu súvisia. Keby som si mala na začiatok pomôcť počtami, tak je treba povedať, že z tých vyše 2200 administratívnych podaní, s ktorými sme pracovali, postupne prechádzali cez to sito, keď sme zisťovali v konečnom dôsledku, či je verejný ochranca práv oprávnený vyjadriť svoj názor, preskúmať daný podnet, tak nakoniec z toho sa ukázalo okolo 750 podnetov, ktoré boli v pôsobnosti verejného ochrancu práv. A tam dochádzame potom k pomeru, že približne v každom jednom skúmanom prípade zo siedmich došlo k porušeniu základných práv a slobôd. Čiže to je ako keby také najjednoduchšie vyjadrenie pomeru, s akým množstvom teda prípadov sme pracovali a ako sme zisťovali teda porušenia základných práv a slobôd. Exaktne tých prípadov bolo 101, pričom tých porušení je, tak ako vidíte z tabuľky, 178. Sto sedemdesiat osem, z ktorých sú porušenia, 138 porušení Ústavy Slovenskej republiky, teda ako základného najvyššieho zákona Slovenskej republiky. A zostávajúca časť je, sú porušenia medzinárodných dohôd, ktorými je Slovenská republika viazaná, a je to predovšetkým európsky dohovor, dohovor, medzinárodný dohovor o ochrane práv dieťaťa a medzinárodný dohovor o ochrane práv osôb so zdravotným postihnutím. To znamená, že sú prípady, v ktorých boli, bolo identifikované viacnásobné porušenie nielen podľa našej ústavy, ale aj podľa medzinárodných dohovorov. Ja z tých dlhodobých opatrení, ktoré majú charakter systémových, ktoré zaznievajú v činnosti verejného ochrancu práv, niektoré od roku 2012, si dovolím tu úvodom len, len teda uviesť. Od roku 2012 inštitúcia verejného ochrancu práv upozorňuje na význam predškolskej prípravy detí ako nevyhnutnú formu inklúzie a nevyhnutný prvok v rámci desegregácií v školskom vzdelávacom systéme. Od roku 2013 inštitúcia verejného ochrancu práv upozorňuje na nevyhnutnosť zavedenia kamerových systémov v činnosti príslušníkov Policajného zboru, a to z toho dôvodu, aby oni vedeli zdokumentovať použitie donucovacích prostriedkov a vedeli oni sami seba obhájiť v tých pozíciách, v ktorých použili tieto donucovacie prostriedky. Ja som minulý rok na jar prijala výzvu, ktorá vychádzala z otvoreného listu príslušníkov Policajného zboru na Krajskom riaditeľstve v Prešove, a stretla som sa s príslušníkmi Policajného zboru, aby sme sa porozprávali o konkrétnych podmienkach ich činnosti, o tom, aký významný je tam stret z hľadiska vnímania ich činnosti vo vzťahu k základným právam a slobodám. Zaiste, na začiatku to stretnutie nebolo vedené vyslovene v duchu porozumenia. Potom padla námietka, áno, tie vaše kamery. Tam som dostala príležitosť, aby som im vysvetlila, to nie sú moje kamery, to nie sú kamery verejného ochrancu práv. To sú kamery, ktoré majú slúžiť práve na zdokumentovania použitia sily, použitia donucovacích prostriedkov. A pokiaľ sa to podarí zdokumentovať, verejný ochranca práv nie je nútený, nemusí, neplní si svoju povinnosť, aby konštatoval porušenie základných práv a slobôd. Toto najmä viem zdokumentovať za minulý rok. V roku 2018 koncom augusta začiatkom septembra, keď sa preskúmaval postup príslušníkov Policajného zboru v Pezinku. Keďže som dostala kompletné záznamy z kamier, tak výsledok bol taký, že nedošlo k porušeniu základných práv a slobôd. A to je ten rozdiel oproti tomu, ako bola posúdená situácia v Zborove, respektíve ako bola posudzovaná situácia v 2013. aj v Moldave nad Bodvou. Častokrát dostávam výhradu, že na, príslušníkov Policajného zboru, že si dostatočne nevážim ich náročnú prácu. Ja by som na korekciu tohto názoru uviedla len toľko, že v správe nachádzate tie časti, ktoré sa týkajú napríklad problematiky dôchodkového zabezpečenia výsluhových dôchodkov, keďže tam vie dochádzať k významným konfliktom pri všeobecnom systéme dôchodkového zabezpečenia, pri osobitnom systéme dôchodkového zabezpečenia. To sú situácie, aj kde vyzývam príslušné orgány, či ministerstvo vnútra alebo ministerstvo obrany, aby, aby hľadelo vyvážene na tie návyky, ktoré boli uplatňované, ktoré vo svojom ratiu nehovoria nič viac, len to, že sa má uplatniť pohľad na všeobecný systém dôchodkového zabezpečenia osobitný a v prípade, ak v nich dôjde ku kumulácii nárokov, tak tí žiadatelia sú v pozícii, že sú, že sú oprávnení. Ďalšie zistenia verejného ochrancu práv, ktoré sa datujú z obdobia, než som, pred tým, ako som prišla do funkcie, sa vzťahujú k obzvlášť zraniteľným obetiam. Máme v súčasnosti právnu úpravu, bola prijatá v roku 2017, pričom ale verejný ochranca práv už v roku 2016 upozorňuje na to, že situácia obzvlášť zraniteľných obetí je, predovšetkým so zameraním na deti, je veľmi vážna, pretože aj podľa smernice EÚ, podľa nášho už teda prijatého zákona aj účinného má sa predchádzať následnej sekundárnej viktimizácii týchto detí v situáciách, keď majú vypovedať o trestných činoch, ktorých boli nielenže objektom, ale ktorých boli subjektom. A práve k tomuto v podstate smeruje tá snaha vybudovať tak miestnosti na policajných riaditeľstvách, aby deti mohli byť vyšetrované v čo najmenej hosilnom prostredí, aby deti boli vyšetrované skutočne spôsobom, že vypočuté, že skrátka sa vyjadrujú nielen ako objekt, ale ako subjekt toho trestného konania, a že ten záznam, ktorý ony poskytnú častokrát o veľmi tragických situáciách v ich živote bude záznamom jediným a nebudú sa musieť k týmto udalostiam vracať. Je treba povedať, že samotné Prezídium Policajného zboru priznáva, že od roku 2006 má snahu vybudovať také výsluchové miestnosti, ktoré zodpovedajú takémuto štandardu, aby minimalizovali túto sekundárnu viktimizáciu, napriek tomu, prosím pekne, sme v roku 2019 a máme jednu výučbovú výsluchovú miestnosť na Akadémií Policajného zboru s tým, že vo všetkých ostatných, ďalších 15 sú v štádiu prípravy týchto výsluchových miestností. Takže to považujem tiež ako za jeden vhodný príklad na to, aby som upozornila na to, že plynutie času v spoločenských vzťahoch má svoje pravidlá, ale ak sa od konštatovaného buď porušenia, alebo konštatovanej nevyhnutnosti vykonať isté opatrenia, prijať isté právne normy, ktoré by mali prispieť k tomu, aby základné práva a slobody boli v Slovenskej republike ochraňované na náležitej úrovni, tak vie uplynúť mimoriadne veľa času k tomu, kým sa táto náprava vykoná a kým sa zistené nedostatky odstránia. A tým pádom zatiaľ to, ten postup v aplikačnej praxi, ktorý ide v rozpore aj s našimi medzinárodnými právnymi záväzkami, prispieva opäť k zvyšovaniu tenzie, k zvyšovaniu nespokojnosti. Z hľadiska oprávnení verejného ochrancu práv, ktoré mám podľa ústavy a podľa zákonnej úpravy, som sa v roku 2018 venovala riešeniam podnetov, tak ako som už uviedla, približne v každom siedmom podnete v pôsobnosti bolo zistené porušenie, niekedy viacnásobné. Zároveň som sa venovala problematike dosledovania prípadov, ktoré boli riešené v minulosti, a kde sa majú prijímať opatrenia s cieľom odstrániť porušenie základných práv a slobôd. Tu si myslím, že toto patrí k činnosti verejného ochrancu práv. Na ministerstve financií majú Útvar hodnota za peniaze a toto ja vnímam ako prvok v rámci činnosti verejného ochrancu práv, že ak bola istej problematike venovaná pozornosť v minulosti, tam bolo konštatované porušenie, tak potom táto inštitúcia má pokračovať v dosledovávaní toho, v monitorovaní toho, ako sa s týmto opatreniami pracuje, či sú aspoň stále v mode, že sa uvažuje teda o ich, ich zavedení. Zároveň som pracovala s prípadmi, ktoré subsumujeme pod, tzv. prieskumy z vlastnej iniciatívy. Okrem plánovaných veľkých, ktoré boli zamerané na seniorov ako na osoby, ktorých sloboda môže byť obmedzená v zariadeniach, či už domovov sociálnych služieb alebo zariadení pre seniorov alebo špeciálnych zariadení, tak tu teda som sa zamerala na systém vykonávania kontroly, nakoľko, nakoľko je ten systém v podstate funkčný a nakoľko dokáže byť dostatočne preventívny pred tým, aby sa vyskytovali mimoriadne situácie, ktoré, žiaľ, aj v roku 2018 sa v týchto zariadeniach vyskytli. Takže to bol systémový plánovaný prieskum, kde približne 750 zariadení, ktoré padali do tejto kategórie, sme zistili, že výkon kontroly je podľa môjho názoru nedostatočný, pretože sa stihne skontrolovať úplne minimálne množstvo subjektov a pokiaľ tieto subjekty necítia nad svojou činnosťou prirodzený dohľad, buď už zo strany zriaďovateľov, ak sú to obce alebo VÚC-ky, alebo potom zo strany ministra práce, sociálnych vecí a rodiny, alebo Úradu pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou, alebo špeciálnych, ako je Úrad verejného zdravotníctva, alebo ako sú zbor Hasičského a záchranného zboru. Jednoducho ak máme stovky týchto zariadení a vykonávaná kontrola sa realizuje v desiatkach týchto zariadení, tak opäť nám tam vzniká nepomer a nie je to dostatočne účinný tlak na to, aby sa tie kontroly vykonávali. Je potrebné povedať, že závery tejto správy som prerokovala ako s pánom ministrom práce, sociálnych vecí a rodiny, tak so zástupcami úradu pre dohľad, so zástupcami Hasičského a záchranného zboru, aby som teda identifikovala tie možné, či je potrebné vykonať, po prvé, korekcie v tých záveroch, ktoré v správe sú zhrnuté, a aký postoj je týchto dotknutých subjektov k tomu, aby sa prípadne zlepšila právna úprava, aby bola jednoznačnejšia a predovšetkým aby bolo úplne zrejmé, kto je oprávnený a povinný vykonávať kontrolu v týchto zariadeniach. Takže to bol jeden plánovaný prieskum. Druhý plánovaný prieskum sa týkal systému adopcií. Nakoľko z viacerých podnetov, ktoré sme mali v kancelárii verejného ochrancu práv, vyplynulo, že v systéme adopcií úplne zásadné kritérium, a to najlepší záujem dieťaťa, nie je v istých súvislostiach zachovávaný, dodržiavaný, a preto sme, a preto sme sa pozreli na prácu orgánov verejnej správy, to znamená, úradov práce, sociálnych vecí a rodiny a určených úradov a následne sme túto správu prediskutovávali aj s ústredím práce, sociálnych vecí a so zástupcami určených úradov. Bola teraz doručená ich spätná väzba, ktorú vyhodnocujem a bude sa nachádzať vo finálnej verzii správy. Je zo správy ale už teraz nepochybné, že pri adopciách je málo detí, je to do 400 detí, ktoré môžu byť adoptované, pričom, pričom záujem tých žiadateľov o adopciu je niekedy, a na to sme upozornili určené úrady aj z hľadiska dotazníka, je v podstate ako keby vedený spôsobom, že, katalógovým, hej, že teda tí žiadatelia, tí záujemcovia si môžu uviesť, aké by mali predstavy o tom dieťati, ktoré chcú, chcú prijať do rodiny. Tam sme práve upozorňovali na ten moment, že tu by mal byť prvoradý záujem dieťaťa a miera záujmu tých rodičov by mala zodpovedať práve tomuto a nie ich výslovnému prejavu výberu charakteristických čŕt a práv u konkrétneho dieťaťa. Ale to základné, čo platí, je tá disproporcia medzi počtom detí, ktoré sú osvojiteľné, a medzi tým počtom záujemcov. Okrem týchto plánovaných komplexných prieskumov sme vykonávali aj prieskumy v situáciách, kedy sme buď na základe medializovaných informácií alebo na základe nie kompletného podnetu skúmali istú situáciu. To bol, to v správe nájdete pri určení opäť protichodných záujmov, záujmov verejnosti na informácie a ochranu, ochranu súkromia a osobnosti, pri, pri prednostovi okresného úradu. Potrebovali sme analyzovať, nakoľko je táto funkcia funkciou verejnou a nakoľko je možné teda prípadne proporcionálne vyvažovať opäť tieto dva záujmy. A teda záver bol taký, že právo verejnosti na informácie aj v tomto prípade má mať prednosť, pretože osoba, ktorá plní pozíciu prednostu okresného úradu, je v situácii, kedy musí zniesť väčšiu mieru zásahov do medializácie a teda do informovanosti o svojej osobe vo vzťahu k verejnosti. Je dobre známou skutočnosťou, že v roku 2018 som využila dvakrát oprávnenie verejného ochrancu práv podať návrh na Ústavný súd s cieľom odstrániť nesúlad právnej úpravy s ústavou a medzinárodnými dohovormi. Prvý návrh, podaný v januári, bol odmietnutý Ústavným súdom ako zjavne neopodstatnený v septembri roku 2018. To znamená, z hľadiska formálneho návrh nebol úspešný, ale z hľadiska toho materiálneho, toho obsahového považujem za dobré, že Ústavný súd sa vyjadril v tom zmysle, že je potrebné súčasnú platnú legislatívu interpretovať v tom zmysle, že najlepší záujem dieťaťa má byť, má byť sledovaný aj v tejto oblasti. A teda, že nemá dieťa, aj keď je z administratívnych dôvodov vedené ako poplatník, tak nemá byť vedené ako subjekt, ktorý má daňový nedoplatok. Podanie na Ústavný súd, ktorý súvisel s diskrimináciou na základe veku pri finančných príspevkoch na osobnú asistenciu a na kúpu osobného motorového vozidla, bol podaný v septembri a v decembri. Ústavný súd oznámil predloženú prijateľnosť tohto, tohto návrhu a bude teda sa s ním v ďalšom, v ďalšom zaoberať. Z hľadiska ďalších oprávnení verejného ochrancu práv, nachádzate to aj v správe, som využila súčinnosť s prokuratúrou, kde som ich teda požiadala o súčinnosť v tých prípadoch, keď sa jednalo o právoplatné rozhodnutia, do ktorých verejný ochranca práv nemôže vstupovať, ale prokuratúra na základe protestu prokurátora môže byť aktívna, a v správe nachádzate viaceré zmienky o tom, kedy táto, táto činnosť bola úspešná a na základe protestu prokurátora došlo k dosiahnutiu toho stavu, ktorý, v prospech ktorého argumentoval verejný ochranca práv. Z hľadiska početnosti z tabuľky vyplýva, že naďalej zostáva problematika vymožiteľnosti práva na Slovensku najaktuálnejšou. To znamená, početne najviac zastúpené sú prieťahy v súdnom konaní alebo v súdnych a iných konaniach a rovnako neposkytnutie teda práva v súdnom alebo inom konaní, čiže čl. 46 ods. 1 a čl. 48 ods. 2 našej ústavy. Tu potrebujem za potrebné poukázať na to, že v situáciách, ak sa pri osobitných prieťahoch v konaní preukáže, alebo verejný ochranca práv získa dostatočne, dostatočne silné presvedčenie o tom, že došlo aj k naplneniu subjektívnej stránky v činnosti, v činnosti zákonného sudcu, tak sa postupujú tieto prípady na disciplinárny senát s tým, že disciplinárny senát následne potom rozhoduje v týchto otázkach. Vnímam to ako povinnosť verejného ochrancu práv vo vzťahu k tomu, ako môže prispieť k lepšej vymožiteľnosti práva na Slovensku. To znamená, ak raz konštatuje, že dochádza k porušeniu práva, základného práva na spravodlivý súdny proces a identifikuje tam subjektívne prvky, tak sa domnievam, že je povinnosťou verejného ochrancu práv, aby takýto návrh, návrh podával. Čo sa týka novouplatnených inštitútov, zo správy teda vyplýva, že v jednom prípade som požiadala Európsky súd pre ľudské práva v Štrasburgu, aby umožnil vstup verejného ochrancu práv do konania pred štrasburským súdom v pozícii, pozícii amicus curiae. Európsky súd pre ľudské práva umožnil túto pozíciu a tak som získala možnosť ako oboznámiť po stránke teda vecnej súd v Štrasburgu, hodnotenie verejného ochrancu práv vo vzťahu k zásahu, ktorý bol v lete 2013 v Moldave nad Bodvou. Inštitút amicus curiae som v zmysle § 25 zákona o verejnom ochrancovi práv uplatnila aj v dvoch vnútroštátnych konaniach, kde účelom toho prípisu bolo informovať súd o pohľade na riešenú situáciu z pozície verejného ochrancu práv a z pozície základných práv a slobôd. Samozrejme, je na nezávislom, nestrannom súde, aby, aby vyhodnocoval všetky dôkazy jednotlivo a v súvislostiach. Toto bol z mojej strany pokus, aby som, som uviedla tú situáciu z pohľadu verejného ochrancu práv. Je potrebné povedať, že miera prijímaných opatrení v individuálnych prípadoch je pomerne vysoká. To znamená, niekedy, aj keď po viacnásobnej komunikácii, sa prejavuje nakoniec ochota orgánu verejnej správy akceptovať, akceptovať ten záver, ktorý verejný ochranca práv vyargumentuje vo svojom stanovisku alebo vo svojom upovedomení. V správe nájdete o tom zmienku, napr. v komunikácii s úradom práce vo vzťahu k zákonu o službách v zamestnanosti, kde úrad práce mal vo vzťahu k podnikateľovi pristúpiť k predčasnému ukončeniu zmluvy o chránenej dielni a vyžadoval vrátenie plnenia vo výške viac ako 5-tisíc euro a po vyhodnotení tej situácie verejným ochrancom práv som upozornila na to, že postup úradu práce nie je v súlade s právnou úpravou. Bola tam viacnásobná komunikácia, nakoniec, nakoniec po poslednej, ktorá bola teda prístupná aj na ministerstve práce, sociálnych vecí, sa situácia obrátila v prospech podávateľa a teda bolo možné mu teda vrátiť sumu vyše, vyše 5-tisíc, 5-tisíc euro. Takže miera prijímaných individuálnych opatrení je, je pomerne vysoká. Nie je tomu tak pri prijímaní systémových opatrení. To je, tu nadväzujem na to, čo som uviedla v úvode, v úvode svojej prezentácie, a tam teda je potrebné povedať, že na základe komunikácie vo viacerých veciach s ministerstvom zdravotníctva, napr. pri ustanovovaní štandardov pri poskytovaní liečby, elektrokonvulzívnej liečby pre psychiatrických pacientov sa nachádzala zhoda. Ministerstvo zdravotníctva ohlásilo vznik pracovnej skupiny, ktorá sa bude venovať štandardizovaniu poskytovania týchto zdravotníckych úkonov, pretože nemáme toho času na Slovensku štandardizovanú úroveň. Vo vzťahu k ministerstvu spravodlivosti sme mali viacnásobnú komunikáciu vo veci odškodnenia vojnových sirôt, kedy nakoniec ministerstvo spravodlivosti uznalo, že žiadatelia, ktorí splnili podmienky podľa zákona v roku 2000 a dokonca roku 2015 si uplatnili svoj nárok v nadväznosti na právnu úpravu 255 z roku 1946, spĺňajú tieto nároky aj v situáciách, kedy ich rodičia neboli, neboli zbavení života a presne v tomto momente teda spĺňali tieto nároky, ale že mohli tieto nároky spĺňať kedykoľvek počas svojho života. Takže tam bol, tam bol diskutabilný ten moment vzniku toho nároku, či, a z osvedčenia predpokladalo, či mal byť totožný s momentom úmrtia, úmrtia teda rodičov týchto, týchto žiadateľov. A podľa informácií a koniec koncov aj podľa komunikácie ministerstva spravodlivosti navonok sa takáto situácia má týkať približne do sto oprávnených žiadateľov. Takže v podstate tu budem rada, pokiaľ sa takémuto množstvu podávateľov pomôže. Z hľadiska, z hľadiska konkrétnych odporúčaní pre Národnú radu, tieto sú zhrnuté v závere takej tej obsahovej správy pred tým, než sa začína pojednávať o činnosti kancelárie verejného ochrancu práv. Takže, prosím, ja by som len zhrnula odporúčania pre Národnú radu. Pri úprave mena a priezviska vo vzťahu k voľnému pohybu na území členských štátov Európskej únie. Tu v tomto prípade opäť je ako keby tá neproporcionalita, neuvedomenie si, že sme súčasťou väčšieho celku, ktorý má isté svoje pravidlá na ustanovovanie práv a povinnosti,. A teda v situácii, keď sa rodičom, ktorí majú rozdielne priezviská, narodí dieťa, v tomto konkrétnom prípade to bolo vo Veľkej Británii, pričom podľa právneho poriadku Veľkej Británie dieťa má mať priezvisko zložené teda z priezviska obidvoch rodičov, ale dieťa je štátny občan Slovenskej republiky, naša právna úprava toto neumožňuje, tak by sme mali vykonať zmenu právnej úpravy slovenskej. V tom zmysle, aby táto právna úprava pre dieťa, ktoré je slovenským štátnym občanom, ale dlhodobo sa nachádza na území členského štátu, aby mohlo, mohlo nadobudnúť priezvisko tak, ako to požaduje právny poriadok toho členského štátu, na území ktorého dieťa, dieťa sa narodilo a dlhodobo žije. Takže toto je, toto je prvý apel. Druhý apel je v súvislosti s prijatím právnej úpravy, ktorá by preskúmavala, preskúmavala rozsah nezákonných sterilizácií, ktorý bol uskutočňovaný v 90. rokoch a ktorý bol popísaný a zhrnutý v správe v roku 2003 s názvom „Telo a duša“. Mnohé z týchto údajov boli vyhodnotené a boli zároveň aj zohľadňované v správe českého ochrancu práv Otakara Motejla v roku 2005, následne Česká republika sa ospravedlnila za nezákonné sterilizácie. Slovenská republika podľa komunikácie s ministerstvom spravodlivosti toho času je toho názoru, že nie je potrebné prijímať osobitnú právnu úpravu v tomto smere, pretože dotknuté ženy sa môžu obrátiť na súd a individuálnymi žalobami dosiahnuť odstránenie, odstránenie nespravodlivosti a dosiahnuť primeranú satisfakciu. Tu považujem ako verejný ochranca práv za nevyhnutné, aby som upozornila na to, že Výbor OSN pre ľudské práva v rok 2016, Výbor OSN pre odstránenie všetkých foriem rasovej diskriminácie v roku 2018 urgovali Slovenskú republiku, aby vytvorila osobitný systém, ktorým by sa preverovali tieto zásahy do, do ľudskej integrity a do dôstojnosti žien, a takýmto spôsobom, aby, aby vytvorila teda osobitný režim, v ktorom bude možné zisťovať tieto porušenia a zabezpečiť satisfakciu v podobe, ktorá závisí teda od, od zhody, ktorá sa nachádza teda pri, u racionálneho zákonodarcu. Ja prečo apelujem na tento problém? Je, že nezákonná sterilizácia, sterilizácia bez súhlasu dotknutej ženy predstavuje jedno úplne z najzávažnejších porušení základných práv. A pokiaľ sa v roku 2019 nevieme alebo nechceme vysporiadavať s takýmito zásahmi, tak potom je, je možné, že oslavy Novembra 1989 po uplynutí tridsiatich rokov možno nevnímame až tak vážne, ich odkaz, prečo, čo aké hodnoty predstavuje, a teda ochraňujú základné, základné práva a slobody. Takže to je ten dôvod, prečo napriek tomu, že tento návrh vyvoláva zaiste tenzie, vyvoláva aj neporozumenie na strane niektorých, teda z väčšinovej spoločnosti, ale tu v tomto prípade sa skutočne jedná o úplne základnú, základnú hodnotu, ku ktorej by sme mali mať podľa môjho názoru úplne jasný a teda usporiadaný vzťah. Ďalšie odporúčanie je vytvorenie právneho rámca pre zabezpečenie adekvátnej starostlivosti pre deti v ústavnej starostlivosti, ktoré trpia vážnymi duševnými poruchami. To je odporúčanie z jedného podnetu, kde sme zistili, že sa dieťa z detského domova presúvalo do reedukačného, pretože bolo nezvládnuteľné, pretože jednoducho v dôsledku svojej psychickej choroby, ktorá, teda demencia na strednom stupni na organickom základe, ho činila nezvládnuteľným. A tým pádom to presúvanie dieťaťa z detského domova do reedukačného, kde ho mali napraviť, tomuto dieťaťu a mnohým iným, ktorí sa nachádzajú v tejto situácii, predstavuje tzv. inštitucionálne trýznenie. A práve preto apelujem na Národnú radu, aby v tomto prijala systémové riešenie, aby deťom zabezpečila adekvátnu zdravotnú starostlivosť a tým pádom umožnila teda ich umiestnenie v takých inštitúciách, v takej inštitucionalizovanej starostlivosti, kde bude zohľadňovaní jeho najlepší záujem dieťaťa, ktorý samozrejme súvisí aj s právami, základnými právami a slobodami iných, ostatných dotknutých. Tu v tomto prípade sa rodičia nevedeli o to dieťa starať, pretože bolo tak náročné z dôvodu svojho ochorenia. Čiže opäť sa jedná o to, ako, ako vyvážene pristúpime k ochrane základných práv a slobôd. Ďalším odporúčaním je urobiť zmenu ohľadne práva na udelenie pobytu osobe rovnakého pohlavia na základe statusu rodinného príslušníka. Toto je situácia tých štátnych občanov Slovenskej republiky, ktorí sa rozhodli uzatvoriť v tomto prípade manželstvo s osobou rovnakého pohlavia. Tu sa jednalo o právny poriadok Nového Zélandu. Na základe uzavretého manželstva po istom čase, ak sa slovenský štátny občan chce vrátiť domov, ak sa chce vrátiť do Slovenskej republiky, určite má záujem na tom, aby na územie Slovenskej republiky s ním prišiel aj jeho životný partner. Slovenská právna úprava v dôsledku toho, že neumožňuje v prípade párov rovnakého pohlavia, v prípade manželstva zapísať takého manželstvo do takzvanej osobitnej matriky cudzineckej a kde sa zapisuje jedine za účelom poskytnutia trvalého pobytu, tak v tomto momente je rozporná, rozporná jednak s ústavou s čl. 19, ale takisto s čl. 8 Európskeho dohovoru o ľudských právach. Tu sa nejedná o to, že by sa tomuto sa tomuto manželstvu, uzavretému v zahraničí, mal prideliť status manželstva podľa čl. 41 našej ústavy. V tomto prípade sa jedná o to, aby mohli tí manželia, ktorí uzavreli manželstvo v zahraničí, byť tu na území Slovenskej republiky spoločne a aby ten manžel dostal status rodinného príslušníka a teda právo na trvalý pobyt na území Slovenskej republiky. Takže opäť nejedná sa tu o ohrozenie tej hodnoty, ktorú Národná rada ochránila v čl. 41 manželstva ako jedinečnom zväzku muža a ženy, ale jedná sa tu o to, aby slovenský štátny občan mohol na území Slovenskej republiky mať so sebou svojho životného, životného partnera. Takisto vo vzťahu k udeľovaniu štátneho občianstva osobe bez štátnej príslušnosti musím povedať, že naša právna úpravy má, v dvoch momentoch je teda problematická. V prvom momente, keď sa týka, keď sa týka teda umožnenia vzniku statusu bez občianstva, to znamená, že sa zrieka občianstva pred tým, ako nadobúda občianstvo. A v druhom prípade je to vtedy, ak chce opäť nadobudnúť občianstvo Slovenskej republiky, že tam nemáme osobitné teda postupy okrem toho, že netreba dokázať osem rokov trvalého pobytu na území Slovenskej republiky. Ale čas na to rozhodovanie je rovnako 24 mesiacov, ktorý sa ešte môže predĺžiť s ohľadom na, na vyjadrovanie sa dotknutých orgánov. Takže tu apelujem na Národnú radu, aby pri bývalých štátnych občanoch upravila teda túto právnu úpravu tak, aby mohli opätovne získať svoje štátne občianstvo s prihliadnutím na to, že boli štátnymi občanmi a zo zväzku štátneho občianstva teda požiadali o prepustenie. Na a posledný, posledné odporúčanie pre Národnú radu, ktoré mám, sa týka takzvaných československých starodôchodcov. Ja som si vedomá toho, že táto Národná rada prijala zmenu právne úpravy. Napriek tomu dávam do pozornosti, že situácia tých dôchodcov, ktorých doba dôchodkového poistenia za existencie Československého štátu má byť posudzovaná Českou republikou, ak podľa práva Českej republiky nezískajú nárok na dôchodok, či už starobný alebo predčasný alebo invalidný, tak za to obdobie československé nezískavajú žiaden nárok. A v situácii, keď právna úprava sa zamerala na to, aby zamedzila diskriminácii v prípade, ak je súčet dôchodkov nižší, ako keby bol súvislý slovenský dôchodok, tak sa domnievam, že treba odstrániť aj tú diskrimináciu, ktorá je v situáciách, kedy za československé obdobie podľa právneho poriadku Českej republiky nevznikne dôchodok žiadny. Tu v tomto prípade sa nejedná o súčet, tu sa jedná len o poskytovanie teda v dôsledku dôchodku Slovenskej republiky, čo v tomto dôsledku znamená diskrimináciu týchto dôchodcov, ktorí nenaplnia požiadavky právneho predpisu, právnych predpisov Českej republiky na to, aby sa stali teda prijímateľmi dôchodkov podľa právneho poriadku Českej republiky. Dámy a páni, ďakujem veľmi pekne za vypočutie.