M. Dzurinda, predseda vlády SR: (2003-10-23):
Krátko rekapitulujem. Začali sme Medzivládnu konferenciu 4. októbra v Ríme, pokračovali sme 16. októbra v Bruseli. V Ríme sme formulovali prvýkrát naše národné alebo štátne pozície ucelene. Každá krajina dostala rovnaký počet minút k dispozícii na túto prezentáciu. Rozdiel medzi Rímom a Bruselom bol v tom, že v Bruseli predseda talianskej vlády, ktorý predsedá Medzivládnej konferencii, formuloval jednu ťažiskovú oblasť, na ktorú sme sa sústredili, a to je oblasť reformy európskych inštitúcií. Cieľom Medzivládnej konferencie je prijať taký dokument, ktorý by odrážal stav európskej integrácie po rozšírení na 25 alebo perspektívne aj na viac členov. A zároveň aby umožnil efektívne fungovanie únie a jej inštitúcií v reáliách tohto storočia. Doterajšie rokovania – tak ako som už uviedol, dve na úrovni predsedov vlád alebo hláv štátov a dve na úrovni ministrov zahraničných vecí – definovali východiskové pozície všetkých účastníkov. Zároveň naznačili, ktoré otázky budú najzložitejšie a na čo sa diskusia bude v prvom rade sústreďovať. Rokovania Medzivládnej konferencie o texte Zmluvy zakladajúcej Ústavu pre Európu alebo Ústavnej zmluvy Európskej únie, tak ako výsledný dokument navrhujeme nazývať my, sa v súčasnosti stále nachádzajú v úvodnej fáze, aj keď by som povedal, že táto úvodná fáza pomaly vrcholí. Účastníci Medzivládnej konferencie sa napríklad zhodujú v tom, že Konvent vypracoval dobrý východiskový návrh na rokovania Medzivládnej konferencie. Niektoré krajiny by ho dokonca prijali aj v jeho súčasnej podobe. Všeobecne je možné povedať, že rozhodujúca časť textu je v zásade akceptovateľná aj pre Slovensko. Samozrejme, máme záujem tento text zlepšiť, ale myslím si, že nikdy by sme nemali spustiť zo zreteľa to hlavné a rozhodujúce a to je šanca na zjednotenie Európy prvýkrát na báze rovnocenných európskych národov. Vieme, že práve v Európe sa v minulom storočí zrodili dve svetové vojny, a myslím si, že šanca zjednotiť Európu, náš kontinent, na princípe rovnocenných národov a spoločne zdieľaných hodnôt je veľkou výzvou z jednej strany, ale aj veľkou príležitosťou, aby Európa bola kontinentom bezpečným, mierovým, dávajúcim šancu, že takýto vývoj potom bude aj v ostatných kontinentoch a na celom svete. Túto príležitosť, historickú príležitosť by sme mali mať všetci na zreteli a aj svoje rokovania prispôsobiť tomuto základnému cieľu, cieľu nájsť dohodu na finálnom texte európskej ústavnej zmluvy. Na strane druhej väčšina krajín sa však rovnako zhoduje na tom, že na Medzivládnej konferencii má každý právo otvoriť akúkoľvek otázku, ktorú pokladá zo svojho pohľadu za dôležitú. A takto sa správame aj my slovenská delegácia. Na doterajších rokovaniach Medzivládnej konferencie boli otvorené tieto okruhy otázok, ktoré sa týkajú predovšetkým inštitucionálneho rámca únie: zloženie Európskeho parlamentu, otázka predsedu alebo prezidenta Európskej rady, systém tvorby kvalifikovanej väčšiny, zloženie Európskej komisie, postavenie alebo vznik funkcie ministra zahraničných vecí Európskej únie a otázka spoločnej obrany. V niektorých otázkach už dnes vieme, že všeobecná dohoda je možná a aj veľmi pravdepodobná. Ide napríklad o Legislatívnu radu. Podrobnejšie nájdete v písomnej informácii. Ale môžeme hovoriť aj o veľkej zhode v otázke vytvorenia funkcie ministra zahraničných vecí, predsedu Európskej rady. Črtá sa dohoda v otázke skupinového a rotujúceho predsedníctva jednotlivých ministerských alebo sektorálnych rád. Sú to prvé kroky, ale dôležité z pohľadu celkovej filozofie alebo kompozície európskej ústavnej zmluvy. Podobne ako to bolo už počas práce Konventu, aj tentoraz to budú práve inštitucionálne otázky, ktoré budú vyžadovať najviac úsilia rokujúcich strán. Rozdielne stanoviská boli dosiaľ prezentované najmä v otázke zloženia Európskej komisie a v otázke systému tvorby kvalifikovanej väčšiny. Na základe doterajších rokovaní odhadujeme, že ich konečné riešenie bude možné dosiahnuť zrejme až konsenzom v určitom balíku založenom na kompromise. Tento kompromis by mal vytvoriť vyvážený stav fungovania európskych inštitúcií a zároveň zachovať rovnoprávne postavenie všetkých členských štátov budúcej rozšírenej Európskej únie. Je dôležité si uvedomiť, že rokovania potvrdzujú prísľub z Kodane a rešpektujú rovnoprávne postavenie členských a pristupujúcich krajín a taktiež vôľu všetkých zúčastnených hľadať kompromis. Slovensko, pre ktoré je plnoprávna účasť na tejto Medzivládnej konferencii Európskej únie historicky prvou, je rovnocenným partnerom členských krajín Európskej únie. Vystúpil som na prvom rokovaní v Ríme aj na druhom rokovaní v Bruseli a presne v súlade s mandátom vlády Slovenskej republiky aj odporúčaniami Národnej rady Slovenskej republiky. Naše stanoviská sú zaznamenávané s plnou vážnosťou. Nie sme obmedzovaní pri otváraní otázok, ktoré pre nás znamenajú prioritu. Túto možnosť v rámci plenárnych rokovaní, ako aj v rokovaniach s partnermi v súlade s mandátom vlády aj náležite využívame. Medzi účastníkmi konferencie prevládol názor, že rokovania je potrebné ukončiť čo najskôr. Avšak nie za cenu zníženia kvality výsledného textu. Ak bude ústavná zmluva prijatá, bude ovplyvňovať životy miliónov občanov z členských krajín únie pravdepodobne na niekoľko desaťročí. Pri tomto pohľade potom skutočne vytyčovanie termínov o ukončení rokovaní nemôže predstavovať obmedzenia. Jediným dôležitým reálnym, skutočným obmedzením sú voľby do Európskeho parlamentu. Aj v tomto panuje zhoda, že ak existuje nejaký časový limit alebo časová hranica, tak je to práve konanie volieb do Európskeho parlamentu na budúci rok v júni. Úvodná fáza Medzivládnej konferencie, tak ako som už uviedol, zrejme teda skončila. Východiskové pozície krajín sú dnes známe. Čaká nás teraz fáza, počas ktorej bude každá krajina posudzovať ďalší postup a naznačovať približovanie sa k výslednému kompromisu. Bude dochádzať k modifikáciám národných pozícií a k vyvažovaniu jednotlivých požiadaviek. Táto fáza by mala vyvrcholiť koncom novembra tzv. konklávou ministrov zahraničných vecí, ktorej cieľom bude pripraviť celkový balík návrhov na rokovanie Európskej rady v dňoch 12. a 13. decembra tohto roku. Podkladom na rokovanie konklávy by mal byť text konkrétnych častí ústavnej zmluvy vypracovaný talianskym predsedníctvom. V tomto texte by už mali byť premietnuté stanoviská jednotlivých krajín prezentované v úvodnej fáze Medzivládnej konferencie. Čiže zjednodušene povedané, koncom novembra by sme mali vidieť čierne na bielom, do akej miery a v akom rozsahu sa prejavili aj naše priority, tak ako som ich formuloval v Ríme a potom opakoval v Bruseli. Všetci si uvedomujeme dôležitosť momentu. Symbolicky je to vyjadrené aj želaním talianskeho predsedníctva. Uzavrieť cyklus povojnového zjednocovania Európy od Ríma po Rím. Európska únia je zložitý organizmus, ktorý vyžaduje zložité rokovania a hľadanie kompromisov, ale v nijakom prípade nepotieram možnosť prezentovania, vysvetľovania, obhajovania tých záujmov, ktoré považujeme za dôležité. Preto nie je potrebné hovoriť ani o systémovej dominancii tzv. veľkých štátov a už vôbec nie o nejakom druhoradom postavení pristupujúcich krajín. Slovenská republika dosiaľ dôsledne artikulovala svoje priority tak, ako ich po zapracovaní pripomienok Národnej rady odsúhlasila vláda. Zároveň sme si však vedomí toho, že v záujme dosiahnutia kompromisu bude možno niektoré z nich potrebné posúdiť opätovne. Je možné, že medzi nimi budú aj niektoré zásadné otázky. Tu sa budeme zameriavať na to, aby konečný kompromis priniesol také riešenia, ktoré sú blízke princípom a filozofii našej východiskovej pozície. Panie poslankyne, páni poslanci, vláda Slovenskej republiky prerokovala 22. októbra informáciu o doterajšom priebehu Medzivládnej konferencie, ktorú máte teraz aj vy k dispozícii. Je to takpovediac prvá inventúra toho, čo sa udialo na Medzivládnej konferencii. O ďalších výsledkoch chceme aj diskutovať, aj vás pravidelne informovať. Nielen preto, aby sme na ďalšie rokovania prichádzali dobre pripravení, ale predovšetkým preto, aby naša pozícia bola prejavom nášho vlastného konsenzu. Maximálne možného nášho domáceho, vlastného konsenzu. Ministra zahraničných vecí čakajú štyri rokovania na jeho úrovni. Mňa potom samit 12. – 13. decembra v Bruseli. Pravidelne na rokovaniach Národnej rady sme obaja pripravení vás informovať a prípadne, keď to bude potrebné, aj formulovať záverečné kompromisné znenie textu, ktoré bude výslednicou záujmov všetkých 25 budúcich členských štátov Európskej únie. Takže, ak dovolíte, by som možno túto informáciu skončil v zásade tak, ako som ju začal, istým apelom alebo akcentom na to podstatné, na to kľúčové, a to, že Európa má naozaj prvú historickú šancu sa zjednotiť, zjednotiť sa na báze rovnoprávnych, rovnocenných európskych národov zdieľajúcich spoločné hodnoty a významným spôsobom pokročiť k zjednocovaniu vzájomných politík prísne na báze princípu subsidiarity. To znamená, že budeme ponechávať aj naďalej obciam, mestám to, čo je najefektívnejšie vykonateľné práve na municipálnej úrovni. Aj členským štátom Európskej únie musia byť prísne v súlade s princípom subsidiarity ponechávané tie oblasti, ktoré si národné štáty dokážu lepšie, spravodlivejšie a efektívnejšie zabezpečovať samy. A tomu spoločnému v rámci Európskej únie budeme zverovať len to, čo nám všetkým prinesie novú pridanú hodnotu. Ak budeme myslieť stále na to kľúčové, na to podstatné, tak si myslím, že aj my dokážeme pozitívnym spôsobom prispieť k tomu spoločne úspešnému – a tým nepochybne bude text prvej Ústavnej zmluvy Európskej únie. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)