Klus, Martin, poslanec NR SR (2017-03-21):
Príjemný, dobrý deň, dámy a páni. Vážený pán predseda, ďakujem pekne za slovo. Dovoľte mi, aby som vyjadril za náš poslanecký klub názor k návrhu, alebo teda k zákonu, ktorý bol vrátený pánom prezidentom, hovoríme o zákone, ktorý ľudovo nazývame zákon o zrušení dvojkolovej voľby predsedov vyšších územných celkov. Rád by som na úvod povedal, že sa chceme touto cestou pánovi prezidentovi poďakovať, úplne jasnou rečou pomenoval fakty, ktoré sme aj my, či už v prvom, alebo v druhom čítaní, označovali za tienisté v rámci návrhu tohto zákona. Aj preto 2. február, kedy sa tento návrh zákona podarilo schváliť, považujeme za čierny deň, pokiaľ ide o legislatívu upravujúci výkon volebného práva občanov v tejto krajne. Dovoľte mi, aby som využil toto vystúpenie na odcitovanie dôvodov, ktoré pána prezidenta k tomu viedli a ktoré sú v podstate totožné s tými, ktoré sme spomínali v prvom a v druhom čítaní pri vystúpeniach k tomuto zákonu, pretože predpokladám, že pomerne značná väčšina z nás poslancov Národnej rady sa s týmito dôvodmi zatiaľ neoboznámila. Dovoľte mi teda odcitovať a k niektorým tým citátom by som si potom dovolil zaujať aj stanovisko nášho poslaneckého klubu. Pán prezident píše: „Podľa všeobecnej časti dôvodovej správy k poslaneckému návrhu zákona je schválená zmena reakciou na poznatky z aplikácie pravidiel pre voľby do orgánov samosprávnych krajov. Na základe vykonanej analýzy sa upravila voľba predsedu samosprávneho kraja tak, aby vo voľbách bol zvolený za predsedu samosprávneho kraja kandidát, ktorý vo voľbách získal najviac platných hlasov. Praktické skúsenosti podľa predkladateľa ukázali, že voliči sú skôr motivovaní zúčastniť sa prvého kola volieb, v ktorom volia poslancov do zastupiteľstva samosprávneho kraja. Účasť na druhom kole volieb býva veľmi nízka, a preto ani voľby v tomto prípade nie sú úplným odrazom vôle voličov. Štát však na zabezpečenie druhého kola na voľby vynakladá nezanedbateľné finančné prostriedky.“ Koniec citátu z toho, čo máme k dispozícii ešte z dôvodovej správy. Pán prezident ďalej píše: „Podľa môjho názoru je takáto argumentácia v prospech zmeny spôsobu voľby predsedu samosprávneho kraja“ – a toto by som rád zdôraznil – „neúplná a skresľujúca.“ Presne to isté sme hovorili aj my počas prvého a druhého čítania tohto zákona. Ďalej citujem: „Voľby do orgánov samosprávnych krajov sa dlhodobo vyznačujú nízkym záujmom voličov, napríklad v porovnaní s voľbami prezidenta Slovenskej republiky alebo voľbami poslancov Národnej rady Slovenskej republiky. A platí to nielen pre druhé kolo volieb predsedu samosprávneho kraja, ale aj pre prvé kolo týchto volieb, kde napríklad v ostatných voľbách v roku 2013 účasť dosiahla“ – a to by som rád zdôraznil – „20,11 % oprávnených voličov. Nízka volebná účasť býva po každých voľbách do orgánov samosprávnych krajov predmetom politickej diskusie o tom, čo je potrebné urobiť, aby sa zvýšil záujem voličov a tým aj výsledná reprezentatívnosť orgánov samosprávnych krajov, a to rovnako, či už ide o zastupiteľstvá alebo o samotných predsedov samosprávnych krajov.“ V tejto súvislosti by som si dovolil vyzdvihnúť citát od pána prezidenta v tom duchu, čo je potrebné urobiť, a my sme o tom hovorili aj pri prvom, aj pri druhom čítaní tohto zákona, určite to nie je rušenie druhého kola. To, čo je potrebné urobiť, to je niekoľko rôznych technických opatrení, ktoré môžu omnoho jednoduchším spôsobom napríklad zatraktívniť túto voľbu, ale predovšetkým by sme mali vzdelávať občanov Slovenskej republiky, možno to znie trošku vtipne, keďže tu vyššie územné celky máme od roku 2001, ale vzdelávať občanov Slovenskej republiky, čo vlastne vyššie územné celky robia. Dnes, bohužiaľ, vo verejnosti panuje atmosféra, ktoré o vyšších územných celkoch hovoria ako o straníckych a rodinných trafikách alebo hovoria o tom, že tieto vyššie územné celky sú odkladiskom nepoužiteľných straníckych politikov, dokonca hovoria o tom, že je to len odskočné z parlamentu vzhľadom na to, že niekoľko županov sedí zároveň aj v Národnej rade Slovenskej republiky, čo sme už niekoľkokrát tu na tejto pôde označili za silný konflikt záujmov. A je smutné, že niektorým, ktorým to v minulosti vadilo, tým to už dnes žiadny problém nerobí. Dovoľte mi ďalší citát od pána prezidenta: „Navyše tvrdenie predkladateľov, že výsledky druhého kola voľby predsedov samosprávnych krajov sú menej reprezentatívne, nie je ani vecne korektné.“ A práve na tú korektnosť pán prezident veľmi správne upozorňuje. „Z porovnania výsledkov všetkých doterajších štyroch uskutočnených volieb do orgánov samosprávnych krajov, a to v rokoch 2001, 2005, 2009 a 2013, vyplýva, že ani jeden z víťazov prvého kola volieb predsedu samosprávneho kraja nezískal viac“ – a toto si, prosím, dobre pamätajme – viac „ako 15 % hlasov voličov.“ Akú teda majú títo ľudia reprezentatívnosť vo svojom vlastnom kraji? „Väčšina víťazov prvého kola dokonca získala menej ako 10 % hlasov oprávnených voličov.“ Na toto som tu ukazoval pri druhom čítaní tohto zákona. Bohužiaľ, s touto situáciou sa stretávame vo voľbách do samosprávy miest a obcí, kde máme niekoľko starostov a dokonca aj primátorov, ktorí boli zvolení menej ako 10 % hlasov oprávnených voličov. Toto je veľmi smutný fakt, na ktorý pán prezident poukazuje aj v súvislosti s touto nešťastnou zmenou, ktorú sa tejto Národnej rade podarilo 2. februára schváliť. „A hoci je pravdou, že v druhom kole volieb predsedov samosprávnych krajov,“ ďalej citujem, „bola v predchádzajúcich voľbách vo väčšine prípadov skôr nižšia účasť než v prvom kole volieb, víťazi druhého kola volieb zasa získali v celkovom súčte vo výraznej väčšine prípadov viac hlasov oprávnených voličov, a teda“ – a toto treba tiež zdôrazniť – „vyšší podiel hlasov všetkých oprávnených voličov samosprávneho kraja ako víťazi prvého kola volieb.“ Čiže argumentácia, že vyššou účasťou, ktorá ale rozhodne nie je oveľa vyššia v prvom kole ako v druhom kole, získajú víťazi tohto prvého kola a tým pádom aj budúci zvolení župani vyššiu legitimitu, je, dámy a páni, jednoducho povedané, nezmysel. A som veľmi rád, že sme na tento nezmysel poukázali už pri prvom a druhom čítaní, a o to smutnejší, že mnohí sa z tohto nezmyslu chceli vyviniť aj prostredníctvom faktických poznámok, ktoré na túto tému padali. Úprimne ma najmä mrzeli postoje aj niektorých kolegov, ktorí sú právnici a ktorí veľmi dobre vedia, ako veľmi zasiahne zrušenie druhého kola do samotných výsledkov a legitimity zvolených županov jednotlivých krajov. „V logike argumentácie predkladateľov“ – ďalej pokračujem v citovaní pána prezidenta – „preto v týchto prípadoch dvojkolový systém odrážal vôľu oprávnených voličov lepšie a reprezentatívnejšie ako jednokolový systém.“ A toto je dôležité si uvedomiť. „V tejto súvislosti preto nie je možné akceptovať ako meritórny argument finančnú úsporu vyplývajúcu zo zrušenia druhého kola voľby predsedu samosprávneho kraja vo výške 2,4 mil. eur, ktorým argumentovali predkladatelia tohto návrhu zákona.“ Dámy a páni, pokiaľ je 2,4 mil. eur zásadným problémom, a preto bolo potrebné zrušiť druhé kolo volieb predsedov samosprávnych krajov, tak potom najlacnejšia, najlacnejší spôsob, ako spravovať krajinu, rozhodne nie je demokracia. „Predovšetkým platí, že v demokratickej spoločnosti je založené na tom, že občania si prostredníctvom rôznych druhov volieb uplatňujú si svoje v čl. 30 Ústavy Slovenskej republiky garantované právo voliť a byť volený, nemôže byť samotná úspora finančných prostriedkov najdôležitejším argumentom pre zmenu volebných pravidiel.“ Takže som veľmi rád, že to isté, čo sme tu hovorili pri prvom a druhom čítaní tohto návrhu zákona, v podstate odobril aj pán prezident a vyjadril v zásade to isté. „Ešte väčšie úspory by sa potom dali dosiahnuť napríklad vtedy, ak by sa voľby do orgánov samosprávnych krajov konali iba raz za 10 či 20 rokov,“ ďalej dodáva pán prezident.“ Je pravdou, že pôvodný vládny návrh zákona o voľbách do orgánov samosprávnych krajov z roku 2001 počítal s jednokolovou voľbou predsedu. Toto takisto spomínal pán prezident vo svojej dôvodovej správe a hovorili sme o tom aj my. Áno, my nejakým spôsobom netajíme to, že dvojkolová voľba predsedov vyšších územných celkov bola v podstate politickým aktom. Politickým aktom najmä voči maďarskej menšine, pretože bolo potrebné zabezpečiť, aby sa maďarský župan, či už v Trnavskom, alebo Nitrianskom samosprávnom kraji, nikdy županom nestal. Toto je fakt, ktorý sme my nikdy nespochybnili. Ale aj pán prezident tu hovorí úplne jasnou rečou. Dvojkolová voľba predsedov samosprávnych krajov sa presadila ako pozmeňujúci poslanecký návrh, pričom motivácia na túto zmenu bola v tom čase čisto politická a účelová, stála za ňou tá snaha, o ktorej som už hovoril ja. Ale pán prezident ďalej hovorí: “Ako prezident Slovenskej republiky zároveň vyjadrujem podporu hlbokej a poctivej politickej diskusii a prijímaniu nevyhnutných opatrení, ktorých cieľom by malo byť zvýšenie praktického významu a užitočnosti samosprávnych krajov a ich priamo volených orgánov pre voličov, a tým aj podpora podstatne vyššej volebnej účasti.“ Opäť raz len zopakoval tie argumenty, s ktorými sme tu boli aj my. Navyše dvojkolová voľba sa za ten čas vo veľkej miere zaužívala medzi občanmi a mnohí sa spoliehajú dnes na to, že budú môcť skorigovať svoju voľbu z prvého kola v druhom kole. Je mi jasné, že možno niekto z koaličných poslancov vystúpi a povie, ale veď Vladimír Maňka bol predsa porazený v druhom kole a odvtedy máme Kotlebovu Ľudovú stranu Naše Slovensko ako exekutívnu politickú stranu práve kvôli víťazstvu v Banskobystrickom samosprávnom kraji. Áno, je to pravda, ale zase treba zopakovať to, čo sme tu už spomínali, je, to vďaka vám, milí kolegovia za SMER – sociálnu demokraciu, a predovšetkým vďaka vášmu pánovi predsedovi, ktorý do kampane vstúpil veľmi nešťastným spôsobom citátmi o vreci zemiakov. Verím, že si to dobre uvedomujete aj vy, a ak si to teda neuvedomujete a prichádzate s argumentáciou, že v druhom kole bol predsa zvolený Marian Kotleba, a nie Vladimír Maňka, tak mi je úprimne ľúto, že nerozumiete základným politickým reáliám v tomto štáte. Pán prezident ďalej píše, je presvedčený, že „zákonodarný orgán by pri tvorbe či snahe o nápravu a vylepšenie volebných pravidiel nemal pokračovať v tradícii nepremyslených účelových politických návrhov.“ Čím jasne odkazuje na to, čo som spomínal pred malou chvíľkou, že tu bol nepremyslený účelový návrh v súvislosti so zrušením, alebo teda s návrhom dvojkolovej voľby, vtedy ale jednoznačne orientovaný proti maďarskej menšine na Slovensku, s čím sa, samozrejme, nikto civilizovaný v tejto krajine stotožniť nemôže. Ale hasiť oheň benzínom, to znamená, že účelovosť a nepremyslenosť ideme opäť riešiť účelovosťou a nepremyslenosťou, o to zvlášť, že vieme, čo jednokolová voľba môže vyvolať napríklad v Nitrianskom alebo opäť raz aj v Banskobystrickom samosprávnom kraji, pokiaľ ide o legitimitu budúceho zvoleného župana možno menej ako 10 % voličov, je skutočne veľmi nebezpečné. A som veľmi rád, že na to poukázal aj pán prezident, a ešte raz by som to chcel zdôrazniť pre všetkých kolegov, najmä z vládnej koalície, aby si veľmi dobre rozmysleli, ako budú hlasovať o tomto prezidentskom vete. Dovolím si ešte jeden dôležitý citát. Vo svojom sľube prezidenta Slovenskej republiky zloženého podľa čl. 104 ods. 1 ústavy sa pán prezident zaviazal, že svoje povinnosti bude vykonávať v záujme občanov a zachovávať ich a obhajovať ústavu a ostatné zákony. Plnenie tohto záväzku je osobitne významné pri ochrane volebného práva, preto považuje pán prezident za potrebné uviesť na základe faktov uvedených v časti II tohto rozhodnutia, že podpísaniu schváleného zákona mu bráni zachovávanie a obhajoba Ústavy Slovenskej republiky. Toto by som si dovolil podčiarknuť – zachovávanie a obhajoba Ústavy Slovenskej republiky. A keďže sme tu hovorili o určitej legitimite volených zástupcov, rád by som to opäť raz dal do pozornosti tým, ktorí budeme rozhodovať dnes poobede o tomto prezidentskom vete. Pán prezident ďalej píše: „Podľa čl. 31 ústavy je zákonná úprava všetkých politických práv a slobôd a jej výklad a používanie musia umožňovať a ochraňovať slobodnú súťaž politických síl v demokratickej spoločnosti. Citované ustanovenie ústavy sa vzťahuje aj na schválený zákon.“ A toto je veľmi dôležité a ja rád dovysvetlím, čo tým chcel pán prezident povedať, ak to niektorí kolegovia tu a kolegyne, samozrejme, v Národnej rade Slovenskej republiky nepochopili. Slobodná súťaž politických síl v praxi znamená, že sú to občania Slovenskej republiky, ktorí sa rozhodnú, ktorí dvaja najsilnejší kandidáti sa majú postaviť vo voľbách o predsedu samosprávnych krajov, a nie politické strany alebo rôzne iniciatívy, ktoré napríklad v Banskej Bystrici už dnes hovoria o tom, že sa musíme nevyhnutne dohodnúť pred samotným konaním druhého kola. Áno, musíme, pretože keď bude jednokolová voľba, nízka volebná účasť, tak o predsedovi rozhodne menej ako 10 % obyvateľov nášho kraja. Ale prečo toto berieme z rúk občanom a presúvame to do rúk politických strán? Prečo sa pritom budeme musieť spoliehať napríklad na rôzne analýzy alebo výskumy verejnej mienky? Nech rozhodnú občania, kto má byť v druhom kole, napríklad aj proti súčasnému županovi v Banskobystrickom samosprávnom kraji. Toto je podľa nás aj podľa pána prezidenta legitimita a vo veľkej miere aj slobodná súťaž politických síl daná občanovi. Pán prezident vyslovuje vážnu pochybnosť o tom, či „schválený zákon možno vykladať a aplikovať tak, aby umožňoval a ochraňoval slobodnú súťaž politických síl v našej spoločnosti, umožnil ochraňovať slobodnú súťaž politických síl vo voľbách, je totiž základným účelom, ktorému musí zodpovedať každý zákon upravujúci voľby, resp. výkon volebného práva vrátane volieb do orgánov samosprávnych krajov. Schválený zákon však v kritizovanej časti nenapĺňa reálnym obsahom ústavne zadefinovaný základný účel. Ani jeden z dôvodov, ktoré viedli predkladateľov k navrhnutiu novely zákona o výkone volebného práva v súvislosti s voľbami do orgánov samosprávnych krajov sám osebe alebo v ich súvislostiach nevedie k takej zákonnej úprave, ktorá umožňuje a ochraňuje slobodnú súťaž politických síl v Slovenskej republike. Naopak, schválený zákon“ – a to by som rád zdôraznil – „oslabuje úroveň slobodnej súťaže politických síl vo voľbách do orgánov samosprávnych krajov.“ A konkrétny príklad som vám, dámy a páni, uviedol z môjho kraja z Banskej Bystrice. Schválený zákon vstupuje do tejto slobodnej súťaže totiž s faktormi, ktoré nemajú a nesmú vplývať na organizáciu, priebeh a výsledky volieb. Nízka účasť voličov, úspora prostriedkov vynakladaných na organizáciu volieb do orgánov samosprávnych krajov, nedostatočne vyjadrená vôľa voličov, to je v úplnom rozpore s obsahom a výkonom aktívneho i pasívneho volebného práva, ktoré nezávisí od počtu zúčastnených voličov, ale od iných ústavne upravených faktorov, a tie sú splnené aj pri výrazne nižšej účasti. Je zaujímavé, že nám nevadí 13 % účasť voličov vo voľbách do Európskeho parlamentu. Keď sa to pýtam pána ministra zahraničných vecí, ako chceme predísť tejto blamáži už o dva roky, alebo keď sa to pýtam pána ministra vnútra, dnes žiadnu jasnú odpoveď nedostávam. Takže sa to pýtam vás, milí kolegovia, ktorí ste dnes zodpovední, a, kolegyne, samozrejme, prepáčte, za správu veci verejných v tomto štáte, a teda poslankýň a poslancov vládnej koalície, čo chceme robiť s tou hanebnou 13 % účasťou, keď vám zrazu tak veľmi vadí 20 % účasť vo voľbách do vyšších územných celkov. Prečo to neriešime dva roky pred voľbami? Ako vôbec môžte chcieť riešiť takúto vážnu vec sedem mesiacov pred voľbami? Toto je otázka, na ktorú som veľmi zvedavý, či dostaneme v tejto rozprave odpoveď. Sedem mesiacov pred voľbami meniť pravidlá hry, to je hanebné a v demokracii neobhájiteľné! „V Slovenskej republike sa od jej vzniku v roku 1993 vyvinula ústavná prax,“ hovorí pán prezident, „podľa ktorej sa volebné zákony nemenia, resp. nenovelizujú v úzkej nadväznosti na blížiace sa voľby. Táto ústavná prax je súčasťou ústavného poriadku nášho štátu a musí po štvrťstoročí byť rešpektovaná bez akýchkoľvek výnimiek.“ Tu by som rád doplnil pána prezidenta len v jednej dôležitej veci. Zatiaľ prvý a posledný, kto prišiel so zmenou volebného zákona bezprostredne pred konaním volieb, tak ako to dnes robíte vy, bol Vladimír Mečiar v roku 1998. Viete, ako tieto pre Vladimíra Mečiara dôležité voľby dopadli. Áno, vyhral ich o pár desatín percent pred SDK. Ale bola to zároveň začiatok... A bol to teda zároveň začiatok konca jeho politickej piesne. Takže možno aj toto by mohla byť zaujímavá a dôležitá výstraha pre vás všetkých, aby ste toto prezidentské veto zobrali vážne a aby ste návrhy pána prezidenta, ktoré za chvíľku odcitujem, schválili spoločne s opozíciou, myslím, demokratickou opozíciou, pretože v prípade K – ĽSNS je zrejmé, že im táto vami navrhnutá zmena zákona môže iba vyhovovať, a len z taktických dôvodov sa posledne v druhom čítaní a treťom čítaní zdržali. Schválený zákon podľa pána prezidenta teda túto ústavnú prax o tom, že sa pravidlá hry nemenia tesne pred jej koncom a pred začiatkom novej hry, v žiadnom prípade nerešpektuje a evidentne to podľa pána prezidenta porušuje a je dôsledkom okrem iného aj ďalšieho oslabovania súťaže politických síl, ako pán prezident uvádzal v texte vyššie. V nadväznosti teda na výhrady, ktoré pán prezident spomínal, s ktorými sa my v demokratickej opozícii absolútne stotožňujeme, pán prezident dáva nasledovné návrhy, ktoré predpokladá, že by Národná rada mohla v rámci tohto zákon schváliť. 1. V čl. I piaty bod znie: V § 54... Á, pardon, v § 94 ods. 1 sa vypúšťajú slová “podľa § 93 ods. 2". V čl. I sa vypúšťa desiaty bod, dvanásty bod a trinásty bod. A nakoniec, doterajšie body sa primerane prečíslujú. A v čl. III sa vypúšťa prvý bod a tretí bod. Zároveň tiež navrhuje, aby sa doterajšie body primerane prečíslovali. Nejde o nič iné, len o to, aby sme zachovali dvojkolovú voľbu predsedov vyšších územných celkov, alebo keď chceme, samosprávnych krajov, alebo keď chceme, županov. A toto je presne náš návrh a veríme, že sa v tejto Národnej rade nájde dostatok poslancov so zdravým úsudkom a s ratiom stotožniť sa s výhradami pána prezidenta a s tým, čo sme sa vám tu snažili vysvetliť už v decembri a vo februári pri schvaľovaní tohto zákona v prvom a druhom čítaní. Dámy a páni, skutočne zvážme, či sme dnes v tak nevyhnutnom a zložitom finančnom, finančnej situácii v tomto štáte, že nám stojí niekoľko stotisíc možno, keď naozaj tie 2,4 mil. eur, čo nevieme dnes odhadnúť, keďže nevieme, koľkí budú zvolení v prvom kole, za tak zásadnú zmenu do ústavných práv občanov Slovenskej republiky. Verím, že to adekvátne zvážime a že dnes o piatej ma táto Národná rada opäť raz pozitívne prekvapí, hoci teda tých pozitívnych prekvapení doposiaľ veľa nebolo. Ale aby som bol korektný, nejaké sa predsa len našli. Dúfam, že dnes budeme môcť oslavovať všetci spoločne. Ďakujem veľmi pekne.