L. Žitňanská, poslankyňa: (2006-09-06):
Pán poslanec Halecký, vy ste povedali, a to je pre mňa neakceptovateľné, možno je to na hranici ústavnosti, ale je to krok, ktorý je nevyhnutný. Nemôžem to akceptovať. Ak je problém, ktorý je nevyhnuté riešiť, tak ho treba riešiť, ale treba nájsť prostriedok, ktorý je ústavný, akceptovať zrejmú protiústavnosť, pretože je nevyhnutné riešiť to ako nejaký problém, pre mňa nie je akceptovateľné. Ja sa vyjadrím k tej téme ústavnosti, vyjadrím sa aj k téme legislatívnej kvality. Ale možno ešte jedna otázka. Ja som na výbore položila otázku pánovi predkladateľovi, koľko vlastne prebieha exekúcií. Pán predkladateľ mi úprimne povedal, že nevie, len vie, že prebiehajú. To je normálne, že exekúcie prebiehajú. Otázka, koľko je tých exekúcií takých, že je to kritické pre tie zariadenia, ktoré v žiadnom prípade ohrozené nesmú byť, a to, si myslím, možno nie je plošný problém, je to možno problém individuálnych zariadení. A určite by sa našlo riešenie, ktoré je ústavné, a nie plošné, nesystémové riešenie, ktoré je zároveň protiústavné. Pán poslanec Lipšic na začiatku tejto diskusie hovoril, že sú prípady, keď sa sporíme o tom, či určitý návrh  je alebo nie je v súlade s ústavou, obe strany v dobrej viere, a v konečnom dôsledku väčšinou o tej veci rozhodne Ústavný súd. V tomto prípade, v obdobnej situácii, ktorá sa tiež týkala zdravotníckych zariadení, existuje nález Ústavného súdu, ktorý v obdobnej veci už povedal, že takáto forma obmedzenia exekúcií nie je v súlade s ústavou. Ja sa pokúsim tie argumenty zhrnúť. Inak, riešil to Ústavný súd vo svojom náleze 21 z roku 2000 s tým, že Ústavný súd dokonca pripustil, že za určitých okolností a za určitých podmienok môže byť aj obmedzenie exekúcií prípustné, ale nie takouto formou, keď je z exekúcie vylúčený prakticky celý majetok daných zariadení. A ja tu vidím možný rozpor s ústavou v troch bodoch. V prvom rade každý má právo na súdnu ochranu a Ústavný súd v tomto rozhodnutí povedal, že súdna ochrana zahŕňa aj možnosť domáhať sa núteného výkonu rozhodnutia aj formou exekúcií. To znamená, vidím tu rozpor s čl. 46, pretože obmedzujeme veriteľov v domáhaní sa súdnej ochrany v zmysle ústavného čl. 46. Zároveň tu vidím rozpor s čl. 20, to je otázka ochrany vlastníckeho práva, pretože robíme rozdiel medzi súkromnými právnickými osobami a verejnými, kde ide o neprípustné diskriminovanie jednej kategórie zariadení. A okrem toho sa domnievam, že zásadným spôsobom tento návrh aj v jeho upravenej podobe pozmeňujúcimi návrhmi nabúrava právnu istotu, pretože tie exekúcie už prebiehajú, tu bol nejaký právny stav, priznám sa, ja som nikdy nebola zástanca toho právneho stavu, s nejakým očakávaným termínom ukončenia a medzičasom začal platiť právny stav, keď exekúcie sú prípustné. Tie exekúcie prebiehajú, nemáme vyriešenú otázku prebiehajúcich exekúcií, nákladov spojených s týmito prebiehajúcimi exekúciami. Nevieme, ako skončia tieto exekúcie, pretože súdy sa budú musieť vysporiadať s tými exekúciami. Čiže naráža to podľa mojej mienky aj na princíp právnej istoty. To sú argumenty, ktoré sa týkajú ústavnosti riešenia, ktoré bolo predložené. A snáď na záver dovoľte mi ešte pár slov k legislatívnej kvalite návrhov, ktoré sú predkladané do Národnej rady. Ja by som si možno odpustila túto poznámku, keby naozaj sme neboli pri príležitosti prerokovávania programového vyhlásenia svedkami toho, ako nová vláda, táto vládna koalícia naozaj dávala najavo, že chce postupovať v legislatívnom procese iným spôsobom ako vláda predchádzajúca. Ja si dovolím odcitovať z programového vyhlásenia. Aj keď ide o poslanecký návrh, tento návrh odobrila aj vláda. Čiže je namieste odcitovať aj programové vyhlásenie podľa programového vyhlásenia: „Legislatíva musí výrazne prispieť k právnej istote a právnej stabilite. Pokiaľ ľudia majú poznať právo, nemôže sa každú chvíľu a v krátkom čase meniť,“ a toto je možno najtrefnejšia veta, pán poslanec, „vláda vylúči rezortný, záujmový a unáhlený prístup k príprave zákonov.“ Myslím si, že v tomto prípade je uprednostnený unáhlený a rezortný záujem pred, myslím, naším všeobecným záujmom o dodržiavanie ústavnosti, a preto si dovoľujem na záver môjho vystúpenia dať návrh, aby podľa § 73 ods. 3 písm. b) rokovacieho poriadku Národná rada nepokračovala v rokovaní o tomto návrhu zákona. Ďakujem pekne. (Potlesk.)