Poliačik, Martin, poslanec NR SR (2014-06-11):
Ďakujem veľmi pekne. Ja som si nemohol nechať ujsť príležitosť, že ešte kým tu Braňo sedí, tak s ním v niečom súhlasím. Rád by som vniesol do témy kontext slovenský. Minulý rok sme mali výskum Inštitútu pre výskum práce a rodiny a podľa neho 36 % detí vo veku ôsmakov a deviatakov potvrdili, že sú vystavené nejakej forme násilia. A z toho 7 % bolo vystavených sexuálnemu zneužívaniu. Podozrenie zo zanedbávania bolo zaznamenané u viac ako 9 % detí. Násilie páchané na deťoch je v slovenskej spoločnosti mimoriadne rozšírený fenomén, vyše polovica respondentov iného prieskumu, takmer 54 %, uviedla, že je veľmi alebo dosť rozšírené, a len približne 1 % respondentov uviedlo, že sa nevyskytuje vôbec. To znamená, že v slovenskej spoločnosti je štandardom, že všetci vieme, že niektoré deti sú bité alebo sexuálne zneužívané. Len 1 % dospelej populácie si myslí, že násilie na deťoch na Slovensku nie je problém. My sme mali možnosť v tejto veci prijať Istanbulský a Lanzarotský dohovor, ktoré obidva boli o prijatí opatrení, ktorými by sme potláčali násilie v rodinách voči ženám aj voči deťom, ich prijatie bolo trošku skomplikované na Slovensku, ale som rád, že aspoň v čiastkových veciach prichádza takýto návrh, a skúsim k nemu povedať ešte niečo viac. V tých vymenovaných prostrediach, kde sa môžme stretnúť s problémami sexuálneho zneužívania detí, ty si, Braňo, dosť tak opatrne opomenul cirkev, myslím si, že by mala byť spomenutá, nie preto, že by som si potreboval do nej kopnúť, ale aby sme boli poctiví voči realite. Myslím si, že aj problémy kňazov, resp. ľudí, ktorí sa pohybujú v cirkevnom prostredí a tiež sa dopúšťajú deliktov na deťoch, je potrebné spomenúť. A takisto by sa malo myslieť na to, že takíto ľudia dlhé roky žijú v prostredí plnom detí, zneužívajú svoje postavenie a je potrebné vytvoriť priestor na to, aby dodatočne mohol byť takýto páchateľ súdený a trestaný. Vec, ktorá mi chýba v tejto diskusii a rád by som ju uvítal v druhom čítaní, dúfam, že to do druhého čítania prejde, teraz sa obraciam na kolegov zo SMER-u, myslím si, že ak máme sa dostať k naozaj poctivej diskusii, teraz hovoríme o filozofii, ale v druhom čítaní ja by som veľmi rád od niekoho, kto sa vyzná v teórii práva do hĺbky, počul, čo to vlastne premlčacia doba je, lebo ona v tom, v tej teórii práva určite má nejaký svoj vlastný dôvod, existujú nejaké dôvody, prečo premlčacie doby sú tak dlhé, ako sú. Určite v teórii práva existujú nejaké princípy a práva aj ľudí, ktorí sa tam zúčastňujú, dajme tomu ako páchatelia, aj keď pri týchto druhoch činov sa veľmi ťažko pozerá na to, že by taký človek ešte nejaké práva mal, ale zrejme má a zrejme preto taká premlčacia doba existuje. A ja by som veľmi rád od právnika, ktorý sa zaoberá teóriou práva, počul, prečo vlastne premlčacie doby existujú a prečo sú stanovované na tie časy, ktoré sú, lebo z hľadiska, samozrejme, toho laického, takýto človek nemá právo na akékoľvek zmilovanie sa. Nemá právo na akýkoľvek súcit, ale právo zrejme myslí aj na jeho verziu príbehu a veľmi rád by som počul, akým spôsobom je to zohľadnené pri tom, kedy sa, keď sa vlastne tieto premlčacie doby určujú a píšu do zákona. Takže ešte raz, bol by som veľmi rád, keby v druhom čítaní alebo na úrovni dajme tomu ústavnoprávneho výboru, keď ho budeme preberať, niekto s takýmto niečím prišiel. Druhá vec je, že tá štatistika, ktorú som ja citoval, podľa ľudí, ktorí pracujú s deťmi a obeťami násilia na Slovensku, je ešte stále podhodnotená. Ľudia, ktorí sa zaoberajú prácou s obeťami násilia, prácou s obeťami znásilnení, prácou s obeťami domáceho násilia, či už na ženách, alebo na deťoch, štatistiku, ktorú som ja spomenul, berú akože, áno, toto je základná čiara, ktorú vám každý jeden sociálny pracovník, ktorý sa v tom prostredí pohybuje, potvrdí, že takto to je, ale realita môže byť ešte horšia. Tých detí zneužívaných môže byť viac. Ja ešte v časoch, keď som ešte robil debatného trénera, a potom, keď som učil aj na strednej škole, aj na základnej, som mal možnosť sa rozprávať s jedným takýmto človekom a on mi povedal vec, na ktorú ja odvtedy vždycky myslím. Povedal mi: „Martin, do každej triedy, do ktorej vojdeš, keď sa dobre pozrieš po nej, tak zrejme sa budeš pozerať aspoň jednému dieťaťu do očí, ktoré zneužíva buď člen jeho rodiny, alebo niekto, kto mu je blízka osoba. V každej jednej triede štatisticky aspoň jedno takéto dieťa je. Zrejme máme triedy na Slovensku, kde ich je viac a, chvalabohu, zrejme máme triedy, kde nie je ani jedno, ale keď si zoberieme priemer, keď vojdeš do triedy, budeš sa pozerať do očí aspoň jednému dieťaťu, ktoré je zneužívané buď členom rodiny, alebo veľmi blízkou osobou.“ A to ma zasiahlo, lebo ja som do tých tried vstupoval vtedy, a dodnes, keď chodím na besedy po školách, tak na to myslím, keď do tej triedy vchádzam. Druhá vec, ktorá ma zasiahla, a v podstate sme boli jej svedkami my všetci v tomto parlamente, to je prípad Lukáša, kameramana, ktorého sme tu každý deň vídavali na chodbe, a jedného dňa si prečítame v novinách, že niekoľko týždňov kvôli psychickej poruche, ktorou trpí, týral trojročné dieťa a spolu jeho partnerka s tým nebola schopná čokoľvek spraviť a my sme tu každý deň chodili okolo človeka, v ktorom či už to bola jeho genetická predispozícia, alebo výchova, nech to bolo čokoľvek, ale spôsobilo to výbuch, ktorý si odnieslo bezbranné trojročné dieťa. Človek, s ktorým sme si podávali ruky tu pred týmito dverami, pravidelne, a rozprávali sme sa s ním o tom, jaký je život. A toto, kolegyne, kolegovia, je na každom rohu. Sú ľudia, ktorí sa nezvládajú a ubližujú, a sú deti, ktoré mlčia, a sú ženy a obete násilia, ktoré mlčia, a Slovensko pre ne nie je prívetivou krajinou. Policajti stále nevedia, ako sa s tým vysporiadať, sociálni pracovníci stále nedokážu oddeliť agresorov od ich rodín a nedokážu poskytnúť dostatočnú ochranu obetiam takéhoto násilia. To dnes nevyriešime, aj keď by sme mohli, ale v tomto návrhu zákona dokážeme aspoň natiahnuť ten čas, v ktorom, keď už bola vykonaná ujma, tak bude možné aspoň čiastočne dôjsť k nejakej forme spravodlivosti. Preto tento návrh plne podporujem a pevne dúfam, že prejde do druhého čítania, kde budeme mať možnosť ho rozobrať do detailov. Ďakujem.