Stachura, Peter, poslanec NR SR (2024-05-09):
Vážený pán predsedajúci, vážení členovia vlády, vážená pani ministerka zdravotníctva, vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte mi v mene klubov KDH, hnutie SLOVENSKO a Progresívneho Slovenska priniesť návrh na vyslovenie nedôvery pani ministerke Dolinkovej, ktorá je poverená vedením ministerstva zdravotníctva. Posledných sedem mesiacov nám jasne ukázalo, že ministerka Dolinková nie je pripravená viesť tak zložitý rezort, ako je ministerstvo zdravotníctva. A ministerka zdravotníctva nie je pripravená viesť rezort, ktorý sa dotýka nás všetkých. Zdravotníctvo je vec, ktorá sa dotýka nielen mladých, detí, ale aj dospelých a hlavne tej starnúcej populácie, ktorá sa stále viac a viac nevie dostať ku lekárovi, stále viac a viac musí platiť za zdravotnú starostlivosť a stále viac a viac sa mnohí z nás boja ochorieť a byť závislí od zdravotného systému, ktorý máme na Slovensku. Boja sa toho skutočne a je našou povinnosťou ako politikov, aby sme s touto nelichotivou a zlou situáciou v zdravotníctve niečo urobili. Posledných sedem mesiacov nám ukázalo, že pani ministerka manažérsky zlyháva, že riadi rezort chaoticky a namiesto odbornej diskusie rozhoduje potichu. Preto musíme konštatovať, že pani ministerka nie je schopná riadiť takto zložitý rezort, a preto navrhujeme jej odvolanie. Dovoľte mi povedať konkrétne body, prečo sme si dovolili zvolať Národnú radu a prečo sme presvedčení o tom, že ministerka Dolinková nie je správna na funkcii, ktorú zastáva. V troch bodoch zhrniem najprv to, čo sú hlavné dôvody pre jej odvolanie. Po prvé, je to nečinnosť pri riešení akútnych problémov v zdravotníctve. Po druhé, sú ohrozenie, je ohrozenie peňazí a prostriedkov z plánu obnovy. No a posledný bod, ktorý vieme, prejdeme obšírnejšie, je výstavba národnej univerzitnej nemocnice v Bratislave. Teraz k tým jednotlivým bodom podrobnejšie. Čo sa týka nečinnosti pri riešení akútnych problémov v zdravotníctve, teraz pred malou chvíľou ste mali možnosť sledovať situáciu ohľadom ambulantnej pohotovostnej služby. Pani ministerka prišla so zákonom 578, ktorý ide prednášať, alebo priniesla ho v skrátenom legislatívnom konaní, pretože nám hrozí infringement z Európskej únie. Je to veľmi sporné a otázne, či to skutočne tak je, a k tomuto zákonu prilepila 13 pozmeňovákov. Jeden z týchto pozmeňovákov bol práve ten, ktorý sa týkal ambulantnej pohotovostnej služby. A na dôvažok, teraz ste videli pred malou chvíľou, že prišiel ďalší pozmeňovák, ktorý pozmeňuje pozmeňovák zo včera. Toto pozmeňovanie pozmeňovákov je skutočne už národný šport. Čo sme očakávali od pani ministerky konkrétne v tomto bode ambulantnej pohotovostnej služby, je, že príde so skutočným riešením. Mala na to sedem mesiacov, sedem mesiacov mala na to, aby prišla so skutočným riešením, ako riešiť ambulantnú pohotovostnú službu, a to nie len tak, že sa skráti doba ambulancií o dve hodiny, ale mala prísť s konkrétnym riešením, ako chceme túto pohotovostnú službu vôbec v našej krajine udržať. Čo jej slúži ku cti, že si nás vypočula aj ako opozičných poslancov a priniesli sme jej niektoré návrhy, ako by mohla takáto pohotovostná služba vyzerať, len, žiaľ, nepretavili sa do toho, čo predkladá ako pozmeňovák v Národnej rade. Hovorili sme o tom, že aby bola udržateľná pohotovostná služba, tak je nevyhnutné, aby sme aspoň v regiónoch, kde je skutočnej problém zabezpečiť pohotovostnú službu pre detských pacientov a pre dospelých pacientov, aby tieto pohotovostné služby spojila do jednej. Hovorili sme o tom, že, samozrejme, že musí byť zabezpečená minimálna sieť detských pohotovostí, ktoré navrhujeme, aby boli pri nemocniciach, kde by sa mali prioritne dostávať malé deti. Možno do jedného roka, do troch rokov. Ale potom nevidíme dôvod, prečo by napríklad detská a dospelá pohotovosť nemohla fungovať spoločne. Je to vec, ktorá by mohla fungovať dlhodobo, aby sme udržali systém, pretože je správne, a hovorí to aj pani ministerka, že máme stále menej a menej detských pediatrov a v budúcnosti taký spôsob, ako je momentálne nastavený, je neudržateľný. Žiaľ, nestalo sa tak. Rovnako sme navrhovali, aby mali vyššie územné celky väčšie kompetencie v tejto oblasti, pretože je to dôležité, aby si sami regulovali, kde má byť daný bod a ako má pracovať. Rovnako sme navrhovali triážnu linku, pretože mnoho rodičov často prichádza na pohotovostnú službu, pretože sa obáva, či si môže vôbec dovoliť s dieťaťom počkať do rána alebo nie. A veľakrát je práve potrebná táto triáž. Ani tento návrh nebol akceptovaný. Mohol by som pokračovať, priniesli sme osem bodov, ale nebudem ďalej do hĺbky prechádzať, pretože máme tých bodov skutočne viac, ale ambulantná pohotovostná služba je práve jeden z tých bodov, prečo si myslíme, že pani ministerka nekoná tak, ako by mala. Nekoná dostatočne razantne a neprichádza s návrhmi, ktoré by boli udržateľné. Poplatky. Poplatky v zdravotníctve sú taký evergreen, opäť téma, ktorá rezonovala hlavne pred voľbami. Každá politická strana, alebo väčšina z nich chcela upratať v systéme poplatkov v našom zdravotníctve a pani Dolinková, pani ministerka Dolinková bola takisto jedna z nich, ktorá vehementne sa ohradzovala voči poplatkom, ktoré sú momentálne v našom zdravotníctve. Opäť musíme skonštatovať, že sme nevideli ani jeden návrh, ktorý by smeroval k tomu, že by sme začali, aspoň začali tieto poplatky upravovať. Ešte stále máme na Slovensku problém, že ľudia stoja ráno v rade a čakajú, či dostanú lístok k lekárovi. Ešte stále máme kupovanie si termínov cez rôzne portály za peniaze. A ešte stále sa k lekárovi viete dostať, keď si to kúpite a nie, keď to najviac potrebujete. Toto sú dôležité veci, ktoré treba urgentne riešiť. My sme prišli s takýmto riešením, Národná rada toto riešenie odmietla. Tak je, myslím, legitímne sa pýtať, aký máte návrh vy, pani ministerka. S akým návrhom ste v tejto veci prišli vy? Čo chcete pre našich pacientov urobiť? Benefity. Bola tu opäť hystéria, čo sa týka zrušených benefitov. Ako sa to udialo? No tak ako veľa vecí, z večera do rána. Veľmi rýchlo bez toho, aby sme vedeli, sa vedeli pripraviť ľudia na to, že benefity, ktoré im boli sľúbené, nedostanú. To, že tieto benefity možno nie vždy sú opodstatnené, je druhá vec. Poďme sa o tom rozprávať, poďme sa rozprávať o tom, že kto tie benefity skutočne potrebuje a kde tie benefity možno vieme použiť na niečo, čo je možno dôležitejšie, možno pre onkologických pacientov, možno pre iné, iné problémy, ktoré sa v zdravotníctve nachádzajú. Ale opäť, nemôže sa to robiť tak, ako sa to udialo teraz, že z večera na ráno sme sa dozvedeli, kedy benefity končia a spôsobilo to chaos aj v našich zubných ambulanciách a hlavne chaos v našich, u našich občanov. Sestry. Jeden z veľkých problémov, ktorými sa borí teda nielen Slovensko, ale aj všetky okolité krajiny, a tu to nie je, samozrejme, len zodpovednosť pani ministerky, ale opäť je to vec, ktorú musíme začať intenzívne riešiť. Hovorili sme o tom, že máme prevzdelané sestry. Hovorili sme o tom, že máme sestry, ktoré, ktoré študujú 2 300 hodín na strednej zdravotnej škole a potom ďalších 4 600 na vysokej škole ako bakalárske štúdium. Sú absolútne prevzdelané. Uvažovali sme nad tým, aby sa aspoň urobil nejaký zápočet, aby nemuseli tak dlho študovať bakalárske štúdium. Opäť pýtam sa, s akým návrhom pani ministerka prišla? Ja netvrdím, že to už malo byť zavedené v praxi, nie sme takto naivní. Celý ten rezort zdravotníctva je veľmi veľký, komplikovaný, komplexný, ale nám chýba snaha. Nám chýba vízia, nám chýba niečo, že vidíme, pozrite sa, takto to budeme riešiť a o päť rokov budeme tu. Čo sa týka sestier, je to kritický stav, pretože nám sestry, ktoré my vyštudujeme, ktoré sú vysoko prevzdelané, ako som spomenul, odchádzajú do iných systémov, pretože v našom systéme nechcú pracovať. Pracovné prostredie, pokiaľ nezačneme upravovať pracovné prostredie, tak darmo budeme prijímať ďalších 150 medikov. Nepomôže nám to, pretože tí medici chcú ďalšie vzdelávanie. Chcú vzdelávanie, ktoré im ponúkne napríklad Česká republika oveľa kvalitnejšie ako na Slovensku. Opäť pýtam sa, ako sme, ako sme začali meniť odborné vzdelávanie na Slovensku? Zadlžovanie nemocníc. Veľký problém slovenského zdravotníctva. Nemocnice sa zadlžujú, máme šiestu vlnu oddlženia, ten systém je hnusný a nechutný. Parazitujú na tom firmy, ktoré zneužívajú vlastne to, že nemocnice nie sú schopné platiť a skupujú pohľadávky, resp. po novom sa len za pohľadávky zaručujú a jednoducho potom nútia nemocnice, aby cez splátkový kalendár neplatili len za istinu, ale platili aj vysoké úroky z omeškania, ktoré sú do 10 %. Je to veľký problém slovenského zdravotníctva, pretože tie nemocnice sa dusia v týchto dlhoch, dusia sa v takmer miliardu eur, ktoré, ktoré nesú ako balvan pred sebou. Tým pádom nevedia efektívne obstarávať. Prirodzene každá firma, ktorá chce dať nejaký tovar nemocnici, tak si to trikrát rozmyslí, či príde a za túto cenu tovar zadlženej nemocnici poskytne. A samozrejme, že je tam možno 20-30 % prirážka. A tieto prirážky potom my s radosťou dávame firmám, ktoré ich skupujú, a potom nechávame každý rok 10-percentný úrok. Veď to je absurdný stav. Čo s tým chceme urobiť? Jedna z odpovedí na túto tému je centrálne riadenie nemocníc. Budeme sa o tom ešte rozprávať, čo sa udialo v tejto téme centrálneho riadenia nemocníc. V zadlžovaní nemocníc sa udialo to, že pani ministerka vybojovala 191 mil., ktoré majú smerovať do nemocníc, aby tie dlhy nerástli. Nevieme, že ako sa vysporiada s miliardou, ktorú tlačia pred sebou. A rovnako nevieme, lebo je zhruba 80 mil., ktoré budú ešte napriek tomu chýbať, aby nemocnice netvorili ďalší dlh. Tieto peniaze presunula na tzv. novú produkciu, ale nemocnice sa budú naďalej zadlžovať, to vieme všetci, a potrebujeme opäť urgentné riešenie, aby sa to nedialo. Odpolitizovanie rezortu. Pani ministerka aj táto vláda si dala do programového vyhlásenia vlády, že odpolitizuje rezort. Ako prvé, čo urobila, zmenila kompetenčný zákon a v kompetenčnom zákone zmenila, ako sa má prijímať predseda Úradu pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou. To je ten úrad, ktorý by mal garantovať nezávislosť a kontrolu nad zdravotníctvom na Slovensku. Toto rozhodne nie je odpolitizovanie rezortu, ktoré vidíme. Rovnako pani ministerka, tak ako ostatní ministri pred ňou, začala vlnu odvolávaní. A dovolím si povedať, že je šampiónkou z posledných rokov, lebo odvolala šestnástich vysokopostavených riaditeľov rôznych úradov a nemocníc. Prakticky všetky podriadené organizácie, ktoré sú pod ministerstvom zdravotníctva, majú nové vedenie. A fajn, je to v kompetencii ministerky, mala by mať ľudí, ktorým dôveruje, ale na druhej strane, čo sa týka nemocníc, je to, nebojím sa povedať, aj keď som z KDH, pliaga. Pretože, pretože nie je možné, aby sme sústavne pri každej zmene ministra menili riaditeľov našich štátnych nemocníc. Aj nato tuná má byť centrálne riadenie nemocníc, aj nato tu na má byť systém, ako by sa malo, ako by malo dochádzať ku zmene na riadiacich postoch. Určite to má ísť cez dozorné rady, určite to má ísť cez nejaké indikátory kvality, ktoré buď manažér dosiahne alebo nie, ale nie tak, že si ho minister odvolá. Ale ešte raz opakujem, nie je to vina len pani ministerky, takto postupovali doteraz všetci ministri na ministerstve zdravotníctva. Čo sa týka bodu č. 2, ohrozenie prostriedkov z plánu obnovy a zvýhodňovanie finančných skupín. Na začiatok by som sa vyjadril k dodatku k zmluve so Spišskou Novou Vsou, bola táto, tento dodatok bol medializovaný, hovorilo sa veľa o ňom aj v médiách. O čo vlastne ide? Spišská Nová Ves vyhrala výzvu, ktorá bola vyhlásená, ako jedna z nemocníc bola úspešná v tejto výzve a zaviazala sa, že do roku 2026, konkrétne do júna 2026, postaví 121 lôžok plus 31 lôžok, 34 lôžok, pardon, do úrovne full fit-out. To znamená do úrovne, na kľúč odovzdá a nemocnica môže začať fungovať. Táto, tento záväzok pani ministerka dodatkom k zmluve zmenila a zmenila ho tak, že do júna 26. nemocnica Spišská Nová Ves a tých 121 plus 34 lôžok bude môcť byť len v štádiu shell and core. To znamená v lepšej hrubej stavbe. Čo to môže znamenať pre celý systém? No môže to znamenať to, že minimálne dve nemocnice, ktoré sa zapísali do výzvy a ktoré neboli úspešné, tak boli vyradené preto, pretože nedokázali zabezpečiť a zagarantovať, že dokážu postaviť nemocnicu do úrovne full fit-out, teda tak ako Spišská Nová Ves garantovala, že to dokáže do roku 2026. Čiže minimálne tieto dve nemocnice sa môžu teraz sťažovať, že ako je to možné, že neboli úspešnými uchádzačmi, hoci keby to bolo možné aj u nich, tak by tými úspešnými uchádzačmi byť mohli. A nie je to maličkosť, pretože ak túto konšteláciu napadne niekto na súde, tak môžme prísť aj o zdroje, ktoré sú vyčlenené pre ostatné nemocnice. Čiže nejde len o nemocnicu v Spišskej Novej Vsi, ale ide aj o ďalšie nemocnice, nemocnice Skalica, Levice, Zvolen, Poprad, Prievidza, Bardejov. Čiže tu je ten problém, tu sa obávame, že v prípade, ak nebude, ak dôjde k ohrozeniu týchto zdrojov, tak ich budeme musieť platiť zo štátneho rozpočtu. Čo sa týka Spišskej Novej Vsi, tak tiež nie je celkom medializované, ale peniaze, ktoré majú ísť z plánu obnovy, sú na úrovni 47 mil., ale celá tá prestavba alebo výstavba 121 nových lôžok má stáť zhruba 72 mil. Vôbec nevieme, odkiaľ tento zbytok peňazí pri nemocnicu Spišská Nová Ves príde. Či to pôjde z VÚC-ky, VÚC-ka, predpokladám, že na to peniaze nemá, alebo akým spôsobom bude dofinancovaný tento, bude dofinancovaná táto nemocnica. Čo sa týka národnej, teda Univerzitnej nemocnice Martin, tu pani ministerka vymenila riaditeľa v januári už, na miesto riaditeľa nastúpil pán Durný, ktorý celkom prirodzene nebol zorientovaný v celom projekte, a táto výmena top manažmentu nemocnice v Martine spôsobila, že pani Antošová, ktorá je dlhodobo pri danom projekte, podala výpoveď a z 25-členného tímu, ktorý pracoval na tomto projekte, 8 členov odchádza. Čo spôsobuje vlastne tieto problémy, lebo keď sa pozriete na míľniky, keď sa pozriete na plán obnovy, tak tam svieti päť bodov, ktoré mali byť už za súčasnej vlády pripravené a urobené, tie sú načerveno a naozaj ten projekt nemocnice Martin je výrazne ohrozený. Sú tam problémy medzi fakultou, medzi nemocnicou a medzi mestom. Sú to také trenice, pretože najprv fakulta vlastnila celý projekt, vysúťažený projekt, ktorý najprv nechcela dať nemocnici, potom ho presunula na nemocnicu, teraz sa hádajú ako bude, komu bude patriť prístupová cesta, sú to také drobné žabomyšie vojny, ktoré výrazne spomaľujú celý projekt, a do tohoto celého táto zmena top manažmentu priniesla ešte ďalšie omeškanie. Čiže aj tu vidíme veľké riziko toho, že 256 mil., ktoré sú alokované pre nemocnicu Martin, môžu byť ohrozené a že Martin aj po presune daného míľnika a na dokončenie full fit-out do roku 2028, že sa to nedokáže stihnúť. Po ďalšie, a to je možno to najdôležitejšie, je centrálne riadenie nemocníc. Ja som už spomínal na začiatku, že je to kľúčový bod. Kľúčový bod v zmysle, že keď chceme naše nemocnice, aby prestali produkovať dlhy, keď chceme naše štátne nemocnice zastabilizovať, tak ich bytostne potrebujeme centrálne riadiť. Potrebujeme, aby neboli príspevkovými organizáciami ministerstva zdravotníctva. Potrebujeme, aby tam nebol tak silný politický vplyv, ako je teraz. Centrálne riadenie nemocníc je kľúčom k tomu, aby sme mali odborný manažment, aby sa tam nemenili politickí ľudia, aby tam boli zadávané KPI-čka, teda indikátory kvality, aby manažéri mali zodpovednosť za to, čo robia, a aby sa preniesla časť kompetencií, ktoré teraz má každá nemocnica zvlášť, verejné obstarávanie, kontroling, financovanie, nejaké strategické plánovanie, aby sa prenieslo na nejakú centrálnu úroveň, ktorá bude pomáhať tým riaditeľom a riaditelia tu budú predovšetkým na to, aby spravovali nemocnicu po tej odbornej stránke. A toto je model, ktorý funguje v zahraničí, funguje dokonca u nás. Súkromné siete, tu si myslím, že by sme sa mali už dávno poučiť od nich, ako to funguje tam, práve takýmto spôsobom vedia výrazne šetriť zdroje a vedia byť oveľa efektívnejší ako naše štátne nemocnice. Ja som si prečítal aj správu, ktorá bola prednesená na vláde, a kde sa hovorí o tom, že predošlá vláda že absolútne neurobila v tejto veci nič. Tu si dovolím namietať, pretože bol pripravený rámec pre správu nemocníc, konkrétne bol publikovaný 24. 10. ´22, ktorý robila firma PwC, PricewaterhouseCoopers, ktorá pripravila tri možné riešenia, tri možné alternatívy a mali sme sa rozhodnúť, ktorou cestou pôjdeme. Či to bude centrálne riadenie z ministerstva, alebo to bude centrálne riadenie prostredníctvom nejakej verejnoprospešnej organizácie, pod ktorou budú jednotlivé eseročky alebo akciové spoločnosti, alebo to bude ešte nejaký iný model. Lengvarský rozhodol, minister, bývalý minister Lengvarský rozhodol, že to bude pravdepodobne cez ministerstvo zdravotníctva, za mňa osobne ten najhorší variant, ale aj tu je veľký sklz. Keď si otvoríte žiadosť o platbu č. 5, kde je 600 mil. eur v hre, tak tam svieti načerveno predovšetkým tento bod. A citujem zo správy, ktorú nepovedali opozičné strany, ale ktoré povedal pán Kmec, podpredseda vlády. Hovorí, že doteraz nebola prijatá žiadna potrebná legislatívne zmena, neprebieha ani proces prípravy a posuny v implementácii nenastávajú ani napriek urgenciám zo strany NIKA. Toto hovorí podpredseda vlády. Je to bod, ktorý skutočne ohrozuje výrazným spôsobom 600 mil. ako piatu platbu, ktorú Slovenská republika voči Európskej komisii má. Čo sa týka posledného bodu v tomto druhom bode, je to zaradenie nemocníc Bory a Kardiocentra AGEL do iných úrovní, ako boli, boli, mali byť stanovené v rámci zákona. Pani ministerka zaradila Bory do tretej úrovne nemocníc a Kardiocentrum AGEL do štvrtej úrovne nemocníc. Možno na úvod treba povedať, čo to znamená. Pre Bratislavu to znamená, tretia úroveň, že to nebude už nikdy regionálna nemocnica, teda nikdy, je to zaradenie, ktoré sa môže zmeniť, ale podľa súčasného zaradenia, ktoré spôsobila pani ministerka, to znamená, že Bory nebudú regionálnou nemocnicou a budú vlastne nemocnicou na úrovni tri. Z môjho pohľadu to bola príprava na to, aby Bory boli nenahraditeľné v budúcnosti pre Bratislavu, aby tam prebiehala časť univerzitnej zdravotnej starostlivosti. Podľa platného zákona to tak ale nemalo byť. Bolo vypracované odborné usmernenie, odborné posúdenie, na základe ktorého rozhodol ešte bývalý minister Palkovič a zaradil Nemocnicu Bory do druhej úrovne. Nemocnica Bory sa odvolala a toto odvolanie riešila rada pre kategorizáciu ústavnej zdravotnej starostlivosti. Ale v tejto rade, ktorá mala deviatich členov, boli minimálne dvaja členovia, ktorí mali, kde je dôvodné podozrenie na konflikt záujmov, konkrétne pani Slavíková, ktorá pracovala pre Penta Hospitals v čase rozhodovania. Mala byť zjavne vylúčená z tohto rozhodovania o námietke Nemocnice Bory. Nebola a práve preto prešla trojpätinovou väčšinou práve táto námietka, čiže bola opodstatnená, a na základe toho sa pani ministerka, hoci nemusela, pretože rozhodnutie rady nie je povinné, teda záväzné pre ministra, ale má len odporúčací charakter, na základe toho pani ministerka rozhodla zrušiť rozhodnutie pána Palkoviča a preradiť Nemocnicu Bory do vyššej úrovne. Čo sa týka Kardiocentra AGEL, opäť je to kardiocentrum, ktoré sa postavilo len niekoľko kilometrov od fungujúceho a prosperujúceho kardiocentra, štátneho Východoslovenského ústavu srdcových chorôb, ktoré má kapacitu na zvýšenie kapacity, viac operácií, bol viackrát, bola viackrát žiadosť, aby mu poisťovne zvýšili počet, zvýšili financie. Žiaľ, poisťovne to zamietli, ale potom zazmluvnili nové Kardiocentrum AGEL. Opäť, človek by mohol zatlieskať, že súkromný investor vytvoril nové kardiocentrum, ale mal ho urobiť tam, kde ho bolo najviac treba. To znamená, možno v Martine alebo niekde, kde pre dostupnosť Slovenska by toto kardiocentrum bolo zmysluplné. Určite v Košiciach postaviť druhé kardiocentrum veľmi dobrý nápad nebol. No a čo sa týka posledného bodu, čo sa týka posledného bodu, ktorý chcem zdôrazniť, je, že pani ministerka nás všetkých prekvapila, keď sme sa z Centrálneho registra zmlúv dozvedeli, aké sú plány a zámery s národnou univerzitnou nemocnicou v Bratislave. Pani ministerka Dolinková rozhodla o pozastavení projektu z nášho pohľadu v rozpore s uzneseniami vlády z roku 2017 a 2023, ktoré hovorili jasne o tom, že národná univerzitná nemocnica má stáť na Rázsochách a čo sa týka financovania, samozrejme, tam došlo ku posunu, že sa nebudú financovať z plánu obnovy, ale sa bude financovať pravdepodobne zo štátneho rozpočtu, ale nikdy nebola reč o tom, že národná univerzitná nemocnica nebude stáť v lokalite Rázsochy. Pani ministerka zrušila zmluvu so Združením Rázsochy, to znamená s vysúťaženým, vysúťaženými firmami Amberg a CED, ktoré robili projekt pre národnú univerzitnú nemocnicu na Rázsochách, a rovnako podpísala novú zmluvu na adaptáciu súčasného projektu tak, aby na Rázsochách bol Národný ústav detských chorôb a národná univerzitná nemocnica bola v Ružinove. Pani ministerka sa obhajuje, že ešte stále nerozhodla vláda, len ja sa potom pýtam, prečo vlastne došlo k podpisu týchto dvoch zmlúv. Na základe čoho ona takto konala? A rovnako chcem pripomenúť, že my sme vyzývali pána premiéra Roberta Fica, aby zvolal okrúhly stôl, aby sa začal touto problematikou osobne venovať, aby sme sa všetky parlamentné politické strany mohli k tejto problematike vyjadriť, aby sme si mohli povedať otvorene, aké sú výhody a nevýhody toho, kde má národná univerzitná nemocnica stáť. To, že pravdepodobne dôjde k tomu, že národná univerzitná nemocnica bude v Ružinove, pokladáme za veľkú chybu. Pokladáme za veľkú chybu preto, že Ružinov je zatiaľ vzdušný zámok, chýba tu štúdia uskutočniteľnosti, nevieme, ako by mala vyzerať táto národná univerzita, univerzitná nemocnica v tejto lokalite a čo je pre nás najdôležitejšie a kľúčové, ak dôjde k takémuto návrhu, sme presvedčení o tom, že dôjde k omeškaniu výstavby a odovzdaniu národnej univerzitnej nemocnice o ďalšie roky, pričom naša spoločnosť je už teraz stigmatizovaná štyridsiatimi dvoma rokmi, kedy sa Rázsochy stavajú. Ďalšia vec, ak to bude Ružinov s možno tisíc lôžkami, tak je to len o málo viac, ako má súčasný Ružinov, ktorý má 860 lôžok. Ak dôjde ku zatvoreniu Kramárov a Starého Mesta, čo je prirodzené, že k tomu dôjde, tak Bory, tak ako to bolo plánované, budú nenahraditeľnou súčasťou univerzitnej nemocnice a vlastne o to súkromnému investorovi od začiatku išlo. Mimochodom, takýto návrh predniesla aj štúdia BCG, ktorá, ktorá urobila analýzu, na základe ktorej sa pravdepodobne aj pani ministerka riadi, ktorá ale pomenovala, že Rázsochy by boli najrýchlejší projekt, ale, žiaľ, je tu určité reputačné riziko a z dlhodobého hľadiska firma BCG odporučila, aby sa stavalo v Ružinove. Čiže ak to všetko zhrniem ešte raz, tak pani ministerka Dolinková zdedila naozaj jeden z najťažších rezortov v rámci vlády. Je to rezort, ktorý dlhodobo kumuluje množstvo problémov, za ktoré nemôže len ona, ale všetky vládne garnitúry, ktoré tu boli. Určite aj nielen teda predošlá vláda, ktorá tu bola tri a pol roka, ale aj ďalšie vlády, vlády SMER-u, ktoré tu mali rezort 12 rokov vo svojej moci, a rovnako aj pán Drucker, ktorý začal určitú reformu, ktorá sa postupne modifikovala. Každý má určitý podiel viny. Ale situácia dospela do stavu, kedy potrebujeme akútne riešenia. Momentálne nemáme pandémiu, momentálne nemáme núdzový stav. My tu nemáme situáciu, kedy musíme hasiť to, čo prichádza každý deň, a musíme robiť operatívu. Máme čas na to, aby sme robili systémové riešenia. Aby sme prichádzali s návrhmi, aby sme prichádzali s víziami, ako chceme tento neporiadok, ktorý sa tuná strašne ukotvil, ako ich, ako ho chceme upratať. A, žiaľ, to, čo prináša pani ministerka Dolinková, nás vystrašilo, pretože je to nekoncepčné, je to chaotické a máme pocit, že pani ministerka nie je pripravená viesť tento komplikovaný a ťažký rezort. Ďakujem pekne. (Potlesk.)