P. Hrušovský, predseda NR SR: (2003-12-04):
M. Maxon, poslanec: Vážený pán predseda Národnej rady, vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci. Ja sa pokúsim plynulo naviazať na vystúpenie môjho predrečníka. On vo svojom vystúpení konštatoval, že môže nastať situácia, alebo môže sa stať, že by sa vláda sa odklonila od Programového vyhlásenia vlády a že by možno vláda odišla od princípu rovnej dane. Ja sa pokúsim to trošku zjednodušiť. Ja si myslím, že celkom pokojne by stačilo, keby vláda odišla. (Potlesk.) Dámy a páni, ak som teda hovoril, že nadviažem na to, čo povedal môj kolega, tak naozaj by som vás poprosil, aby sme si uvedomili, alebo aby ste si uvedomili, že naozaj sme sa stali v tomto probléme rukojemníkmi. Rukojemníkmi v tom zmysle, o ktorom hovoril pán poslanec Sergej Kozlík, a to bola naša principiálna výhrada, keď sme sa začali o dani z príjmu baviť, keď sme veľmi jednoznačne namietali, aby sme celý reformný balík súvisiaci s oblasťou nepriamych daní aj priamych daní prerokúvali v jednom celku a na základe toho aby sme formulovali potom aj tie základné ustanovenia aj dajmetomu sadzby, ktoré sú navrhované v tom zákone, ktorý pán prezident vrátil. Ja naozaj nechcem teraz špekulovať, ale celkom pokojne by sa mohlo stať, že keby to bolo v jednom balíku, keby sme mohli veľmi objektívne posúdiť dopady nepriamych daní a vo väzbe potom na tie zvýhodnenia, ktoré prezentuje vláda Slovenskej republiky, tak by sme možno dospeli k dohode a aj opozícia v tejto Národnej rade by zvážila aktívnu podporu týchto legislatívnych noriem. Ak sa dnes tvrdí, že je našou povinnosťou a zodpovednosťou za tento vládny návrh zákona opätovne zahlasovať, a dôvody sú dané tým, že za predpokladu, že by sme tak nespravili, tak že dôjde k zvýšeniu, k zásadnému zvýšeniu daňového zaťaženia a bude to na strane príjmov štátneho rozpočtu predstavovať sumu niekde okolo 20 mld. Sk, tak by som chcel túto teóriu, dámy a páni, principiálne odmietnuť. Ak by takáto disproporcia mala nastať, tak nie je to dôsledkom opozície v Národnej rade Slovenskej republiky. Je to dôsledkom nekoncepčného prístupu vlády Slovenskej republiky k tomu riešeniu, ktoré často nazývajú jej autori reformou v oblasti daní. Dámy a páni, to, čo hovorím, ale sa netýka len bezprostredne minulosti, ale týka sa to aj budúcnosti. Zrejme ste si všimli, že niekde okolo bodov 50 máme asi 4 alebo 5 zákonov, ktoré sa týkajú spotrebných daní, či už spotrebnej dane z piva, spotrebnej dane z vína, spotrebnej dane z liehu, spotrebnej dane z minerálnych olejov, aby som teda tieto fakty uviedol na pravú mieru a vysvetlil vám, čo chcem povedať, nemenia sa v týchto zákonoch príslušné sadzby týkajúce sa oblasti spotrebných daní, ale významným spôsobom sa mení metodika, aproximujú tieto právne normy s právom Európskej únie, čo nepochybne každý ekonóm hodnotí veľmi pozitívne. Ale opäť sa tu dostávame do zložitého problému a za ten naozaj nenesie zodpovednosť opäť Národná rada Slovenskej republiky, že tieto zákony vo všeobecnosti, predpokladám, že ich budeme hodnotiť ako pozitívne, ale prichádzajú neskoro. V týchto zákonoch je niekoľko správnych lehôt. Napríklad keď budeme hovoriť na tejto schôdzi ešte o spotrebnej dani z liehu, tak sú tam lehoty pre ústredný orgán štátnej správy, ktorý má možnosť sa k tým rôznym žiadostiam, ktoré vyplývajú zo zákona, vyjadrovať. Dámy a páni, ak nebude lehota účinnosti týchto zákonov 1. januára 2004, tak tí dotknutí výrobcovia jednoducho tieto lehoty pričinením orgánu štátnej správy nemusia splniť. A to jednoducho nie je právna istota a takto by sme v oblasti legislatívy postupovať nemali. Ak si uvedomíme, že by mohlo teoreticky dôjsť k tomu, že pán prezident by tieto zákony vrátil, tak ich účinnosť od 1. januára je ohrozená. Na druhej strane objektívne však treba povedať, že predpokladáme, že je málo pravdepodobné, že pán prezident tieto zákony vráti. Napriek tomu zrejme budeme navrhovať ich účinnosť od 1. februára, aby nenastali problémy, ale toto situáciu podnikateľským subjektom, ktorých sa tie zákony týkajú, len a len skomplikuje, a to hovorím vo väzbe na to, že aplikovateľnosť a rešpektovanie tých zákonov bude potrebné až od 1. mája 2004. Pán poslanec Kozlík hovoril o princípe rovnej dane, ktorý sa týka predovšetkým bodov 5, 6 a 7 stanoviska pána prezidenta. Dovoľte mi však predsa len zmieniť sa ešte aj o tých ďalších výhradách, ktoré sú v dôvodovej správe, ktorú nám predkladá pán prezident Slovenskej republiky. Myslím si, že je dosť vážna disproporcia aj v tom, že nezdaniteľnou časťou základu dane podľa schváleného zákona už nie je suma 8 400 Sk, ak daňovník poberá čistý invalidný dôchodok, a suma 16 800 Sk ročne, ak daňovník poberá invalidný dôchodok alebo iný dôchodok, ktorého jednou z podmienok na priznanie je invalidita. Schválený zákon v tomto prípade ruší zvýšenie uvedených súm na 48 000 Sk ročne, ak čiastočne invalidný alebo invalidný daňovník je súčasne aj držiteľom preukazu občana s ťažkým zdravotným postihnutím. Dámy a páni, pán prezident ďalej namieta, že v schválenom zákone sa obmedzujú alebo rušia aj výnimky z rovnakého zdanenia príjmov, najmä ak sa zužuje okruh príjmov, ktoré sú oslobodené od dane. Od dane z príjmov fyzických osôb už nie sú oslobodené napríklad plnenia doplnkového dôchodkového poistenia, dávky doplnkového dôchodkového poistenia sú podľa schváleného zákona príjmami z kapitalového majetku. Dámy a páni, pri tomto konštatovaní pána prezidenta by som sa chcel dvoma-troma vetami pozastaviť. Prepáčte, no aká je to koncepčná práca, aký je to princíp kontinuálneho postupu v daňovej reforme, keď toto konštatovanie, ktoré tu uviedol pán prezident, sa stalo zhruba pred 14 dňami predmetom verejnej diskusie a na ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny sa čudovali: To predsa nie je možné! Ja som presvedčený, že celá daňová reforma - a v tom súhlasím s mojím predrečníkom pánom Kozlíkom -, že by mala rešpektovať sociálny princíp a pri takýchto konštatovaniach som naozaj veľmi znepokojený. Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny veľmi jednoznačne tvrdí, že to tak nie je, schválený zákon a nakoniec aj výhrada pána prezidenta jednoznačne poukazuje na tú skutočnosť, že v zákone táto objektívna výhoda pri transformácii celého dôchodkového systému a motivačných faktorov dôchodkového doplnkového poistenia z daňového zvýhodnenia vypadla. Prepáčte, pri tomto konštatovaní ešte poviem jednu vec. Samozrejme súhlasím s predkladateľom a myslím si, aj všetci ľudia, ktorí majú dočinenia s daňami a pracujú v oblasti správy daní, aby sme hľadali spôsoby a cesty ako zjednodušiť daňový systém a objektívne treba priznať, že uplatňovanie viacerých výnimiek v tejto oblasti ten daňový systém robí neprehľadným, komplikovaným. Ale ešte jednu vec by som pri tejto príležitosti chcel zdôrazniť, a to sme chceli teda aj pri všeobecnej rozprave, keď bol tento návrh zákona v pléne, zdôrazniť, my sme podľa môjho názoru naozaj nemali postupovať tak razantne a naozaj som nevidel dôvod, aby do prechodných ustanovení sme dali lehoty, keď tieto výhody postupne budú končiť. Bolo by evidentné, že dajmetomu do roku 2007 alebo 2008 by ešte tieto výnimky bolo možné uplatňovať a po tomto roku by už jednoducho tieto možnosti neboli. . Treba povedať, že celá Európa, mám na mysli celú Európu, ktorá prebieha procesom transformácie, veľmi pozorne sleduje diskusiu na Slovensku v oblasti rovnej dane. Treba aj to objektívne povedať, že viacerí teda nám závidia, že takáto právna norma v diskusii v Národnej rade bola, všetci ale unisono tvrdia: Je to veľmi dobré, že ste to na Slovensku spravili, vy si to odskúšajte a my sa - poučení týmito skutočnosťami – potom rozhodneme, že či takýmto spôsobom budeme postupovať. V tom zákone je ešte niekoľko drobností, ktoré – ja si myslím – nepochybne môžu mať v menšom alebo vo väčšom rozsahu dopady na štátny rozpočet a v konečnom dôsledku napríklad aj bezprostredne dopady na príjmy občanov. Dámy a páni, myslím, že predvčerom som dostal anonymný list, predpokladám že to bola pisateľka, táto pisateľka bola mimoriadne rozhorčená nad skutočnosťami, ktoré boli údajne zverejnené niekde v novinách, že aké príjmy majú naši veľvyslanci a pracovníci našich zastupiteľstiev v zahraničí. Žiaľ, teda tejto dáme nemôžem odpísať, lebo to bol anonymný list, ja sa celkom nestotožňujem s jej výhradami, pretože životné náklady v zahraničí našich veľvyslancov a ľudí pracujúcich na zastupiteľstvách majú celkom iné parametre, ale aj toto je oblasť, ktorú bude nepochybne musieť riešiť ministerstvo zahraničných vecí, lebo aj príjmy získané takýmto spôsobom boli doposiaľ oslobodené od daní a podľa tejto právnej normy už to oslobodenie nebude platiť. Nepredpokladám, že tí ľudia, ktorí v týchto službách pracujú, sa celkom s touto skutočnosťou stotožnia, a, jednoducho, ministerstvo zahraničných vecí bude musieť hľadať riešenie, ako tie odvodové povinnosti, ktoré si budú musieť od roku 2004 plniť, ako im bude kompenzovať. No a v konečnom dôsledku ich nebude inak kompenzovať ako cez rozpočtové zdroje štátneho rozpočtu Slovenskej republiky a rozpočtové zdroje sú zdrojmi daňových poplatníkov Slovenskej republiky. Takže summa summarum by som chcel zdôrazniť, že dnes už v rámci diskusie nemôžeme principiálne na zákone nič meniť, nemôžeme sa uchádzať o vašu priazeň, prípadne formulovať tie prechodné ustanovenia v niektorých veciach, ktoré som navrhoval. Ja sa teda len chcem obrátiť na vás, aby ste naozaj zvážili, či je... do akej miery a ja som presvedčený, že do vysokej miery tie námietky pána prezidenta sú opodstatnené, a chcel by som teda vás požiadať, aby tieto pripomienky pána prezidenta Slovenskej republiky boli akceptované. Celkom záverom ešte jedna poznámka. Vážené dámy, vážení páni, a nakoniec aj pán predkladateľ alebo predkladateľom v tomto prípade je pán prezident, ale vážený pán minister financií, keby sme v tejto oblasti, ja viem že sa to opozičnému politikovi ľahko hovorí, ale keby sme v tejto oblasti mali reálny šesťmesačný foršus, tak by sme v tej diskusii naozaj aj v oblasti nepriamych daní, aj v oblasti priamych daní mohli spoločne dôjsť k dohode. A prečo túto skutočnosť hovorím. Ak by vládna koalícia, aj opozícia v tejto oblasti došla k dohode, tak to dáva mimoriadne veľkú garanciu v tom, že sa nebude daňový systém a daňové prístupy v budúcom období meniť, a to je kľúčová vec v oblasti správy daní, v oblasti výberu daní, aby daňový systém bol stabilizovaný, aby mali jasné pravidlá daňovníci, aby jasné pravidlá mal v tejto oblasti štát. V opačnom prípade, ak sa presadzuje ten zákon len prostredníctvom poslancov súčasnej vládnej koalície, nepochybne hrozí revízia niektorých ustanovení a to daňový systém aj rozpočtové hospodárenie Slovenskej republiky nestabilizuje, ale naopak, zneisťuje. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)