Budaj, Ján, poslanec NR SR (2018-05-17):
Dámy a páni, sme tri mesiace od vraždy a mesiac po rekonštrukcii vlády. Prežili sme neobyčajnú jar. Sotvakto môže pamätať, že si v demokratických pomeroch, nehovoríme tu teraz o páde totality, ale v demokratických pomeroch pamätá takú mobilizáciu verejnosti. A tentoraz nie iba v Bratislave. Prežili sme jar, kedy sa hýbali námestia po celom Slovensku. V desiatkach slovenských miest vznikli odvážne skupinky, ktoré zmobilizovali nemalú časť verejnosti. Hovorí sa o státisícoch účastníkov demonštrácií. Čo ukázali tieto tri mesiace o nás, o Slovensku a čo ukázali o tej aktuálnej situácii, v ktorej stojíme v Národnej rade? A prebieha zrejme posledný príspevok poslanca k otázke, o ktorej tieto tri mesiace boli, či dáme občanom do rúk volebný lístok, aby vystavili inventúru. Pretože vražda dvoch mladých ľudí, demonštrácie a aférky a komplikácie, ktoré sprevádzajú, aj krízy, ktoré sprevádzajú tento typ vládnutia, potrebuje korekciu. Korekciu od toho jediného povolaného pána slovenskej politiky, a tým je slovenský občan a slovenský volič. Čo ukázali tieto mesiace? Napríklad aj pánovi prezidentovi a ďalším, ktorí ešte nedávno verili v zmenu bez predčasných volieb? Ukázali predovšetkým jednoznačne, že bez volieb sa zmena neudeje. Vlastne už akékoľvek ďalšie mesiace budú v znamení tohoto poznania. Uvedomte si, že za krátke dva roky stoja pred nami štvoro volieb. Vy, poslanci vládnej koalície, ak aj dnes zabránite hlasovaniu, pozitívnemu hlasovaniu o tom, čo volali tie námestia, čo ľudia zbierajú dnes už státisícovú petíciu, ak aj tomu zabránite, iba odsuniete o pár mesiacov. Odsuniete tú inventúru, ktorú občan má právo poslancom a politikom urobiť. Dnes, aspoň zatiaľ, ste iba odsunuli problém, ešte aj ten problém policajného prezidenta. Aj ten stále dosluhuje a nevieme, kto bude a aký bude. Žiaľ, tie iné výmeny nám veštia skôr, že to bude straník, ktorý bude možno ďalej zahládzať niektoré stopy. Je smutnou inventúrou, že ani plné námestia nezmenili viac než to, že namiesto premiéra vedie vládu jeho podpredseda a namiesto ministra vnútra jeho stranícka kolegyňa a donedávna štátna tajomníčka. Čo ešte priniesli najväčšie protesty od Novembra ´89? Ten výsledok má byť to, že jediný manažér, ktorý bol označovaný za zázračného manažéra a ktorý bol nestraník, že vypadol z politiky? Alebo to, že post vo vláde už nemajú ani práve tí dvaja politici, ktorí v nej ešte obhajovali zástavu zdravého rozumu a odbornosti, čiže Maďarič a Žitňanská? To je neuveriteľná bilancia, vážení. Naozaj Maďarič bol rešpektovaný minister kultúry a pani Žitňanská mala svoju autoritu a iste aj dnes má svoju autoritu v oblasti spravodlivosti a súdnictva. Títo dvaja už vo vláde nie sú. V rebríčkoch novinárskej slobody sme sa prepadli kdesi na úroveň tretieho sveta. To sú výsledky. Medzičasom, od smrti Kuciaka a jeho snúbenice vládna moc neprikročila k ozdraveniu a odstráneniu korupčných schém. Naopak, vybublali nové aféry, napríklad s dotáciami v agrorezorte, aj také aféry, ktoré začal ešte pôvodne skúmať zavraždený novinár Kuciak. Už aj generálny prokurátor nazval tento súčasný systém za patologický. Ale hoci sa figúry vymenili, systém, ktorý odhaľoval zavraždený novinár Kuciak, ostal. Čas hovorí aj ďalšiu inventúru. Medzičasom rastú ceny potravín a výsledky slovenskej ekonomiky sa voči vývoju okolitých porovnateľných stredoeurópskych krajín prepadajú. Vážení, žijeme dobu maximálnej konjunktúry, ale my nejdeme dopredu. My neriešime staré dlhy, neriešime školstvo, neriešime záťaže, ktoré Slovenská republika tlačila v dobách krízy pred sebou. To znamená, odkladá táto vláda veci, ktoré dopadnú na tú budúcu. Vlastne ponecháva všetky vnútorné dlhy, sľubuje ešte rozdávanie, aby si zvýšila popularitu, ale má medzi sebou dosť ľudí, ktorí jej vedia jasne povedať, a nakoniec hovorí to, hovorí to aj pán Šramko a jeho organizácia o rozpočtovej zodpovednosti, že toto nie je rozpočtovo zodpovedné. Medzičasom hrozí opäť to najhoršie a to je rast sklamania a frustrácie slovenskej verejnosti a zákonite s tým fašisti opäť dvíhajú hlavy. Medzinárodné renomé Slovenska, z ktorého sme sa tak tešili, v tejto kríze dostalo od odstúpivšieho premiéra pána Fica dosť nepríjemné údery. Pred pádom ako by si chcel odpomôcť tým, že prepadol sprisahaneckej orbánovskej rétorike. Našťastie, našťastie, od toho už upustil, ale Európa si povšimla aj zmenu rétoriky, ale povšimla si aj aféry a to, že vražda Kuciaka súvisela s rozkrádaním okrem iného európskych dotácií. Iste nikto z vás aj vo vládnej koalícii nepochybujete o tom, že ak sa dnes v Európe nastolila otázka presmerovania dotácií a vôbec celého financovania Slovenska, ktorá, o tom ani vy nepochybujete, bude smerovať k nižšiemu prílevu európskych peňazí. Súvisí to aj so škandálmi, ktoré popisoval novinár Kuciak a ktoré ani tri mesiace po jeho zavraždení nie je vôľa vyjasniť naozaj do dôsledkov aj s politickou zodpovednosťou. A hlavne nie je vôľa odstrániť schémy, systém, ktorý túto korupciu alebo zneužívanie eurofondov alebo agrodotácií spôsobil. Po vražde mladého novinára Kuciaka a jeho snúbenice a najmä po masovej verejnej reakcii tu stáli dva názory. Parlamentná opozícia, najmä hnutie OĽANO a SaS jednoznačne tvrdili, že nestačí rekonštrukcia, ale je čas na to, aby nápravu urobil samotný volič a aby si zobral opäť do rúk hlasovací lístok. Koalícia presvedčila pána prezidenta, že stačí rekonštrukcia vlády. Dnes ale vidíme, že zmena figúr sa nedotkla systému. Tretia koalícia Roberta Fica sa otriasla a zmenila na štvrtú pod vedením náhradníka a pokračuje rovnako ako doteraz. Zdalo, na prvý pohľad alebo aspoň sa tak tvária, že strach z hnevu občianstva už zo seba zhodili, že nebudú mať pred ním rešpekt. Nech na námestiach vykrikujú, čo chcú, vytrváme, obrníme sa v tejto miestnosti a kým nás odtiaľto vidlami nevytlačia, tak zostaneme. A popritom, musím to pripomenúť aj ja, to bol pán Bugár, ktorý 13. marca ešte jednoznačne hovoril, že niet iného riešenia, musia byť predčasné voľby. Verejnosť vtedy tlačila, námestia kričali a niektorí politici si s nimi zahrali svoju hru. A tak sa stalo, že tu máme rekonštrukciu, ktorá rekonštrukciou nie je. Sily minulosti ostali, ale sily zmeny sa kvôli tomu, kvôli tomu nezmizli. Ľudia síce s týmto naším spoločenstvom 150 zastupiteľov v tejto chvíli, ak to hlasovanie nepustíte vy z koalície, tak si s týmto, s touto partiou 150 poslancov dnes a teraz neporadia. Ale zapamätajú si určite, kto ako hlasuje a kto sa bojí voliča. Voľby vlastne sú už tento rok, hoci sa volajú komunálne a potom nastane doslova volebný maratón. Čaká nás teda štvoro volieb za necelé dva roky. Ak nedáte tú šancu, ktorú voliči žiadajú dnes, povedia, čo si o nás myslia, zajtra, pozajtra a opäť a opäť. Demokraciu to proste nezastaví. Chcem povedať aj tak trochu sebakriticky, alebo tak sebapriznať, že predčasné voľby naozaj sú ťažká skúška aj pre opozíciu. Vôbec nie je pravda, dámy a páni, že opozícii sa hodia predčasné voľby. A je to skúška pripravenosti a kondície každého poslanca a každej politickej strany. Ale po otriasajúcich sa vraždách a verejných protestoch je to jediná čistá cesta. Ďakujem.