Kollár, Jozef, poslanec NR SR (2012-08-01):
Ďakujem pekne za slovo, pán predsedajúci. Dámy a páni, vážený pán minister, Robert Fico včera v tom svojom úvodnom príhovore, v ktorom sa snažil zdôvodniť, prečo postupuje vláda v skrátenom legislatívnom konaní pri prerokovaní tohto bodu, uviedol tri ťažiskové dôvody. Z nich prvý je dramatický, bezprecedentný vývoj v eurozóne. Tu by som chcel podotknúť, že dramatické a bezprecedentné na tom je akurát tak to, že zvolal okrúhly stôl kde pozval opäť opozíciu, tak ako to bolo v prípade hľadania 200 mil. eur na tento rok do rozpočtu. A na tomto okrúhlom stole oznámil, že stane sa v Európe niečo zlé, niečo dramatické, niečo bezprecedentné. Problém bol akurát v tom, že nikto nevedel povedať, čože sa to také bezprecedentné stane. Dokonca sa priamo vyjadril predseda vlády Slovenskej republiky, že pátrajú po informáciách. Druhý dôvod, prečo prerokovávame tento bod v skrátenom legislatívnom konaní, je diera v štátnom rozpočte, o tej budem predovšetkým vo svojom vystúpení hovoriť. No a tým tretím dôvodom má byť politický záväzok, ktorý prijala Slovenská republika, a to konsolidovať verejné financie takým tempom, aby deficit rozpočtu v roku 2013 bol pod 3 %. Ja chcem na margo tohto záväzku podotknúť ešte pre úplnosť a zároveň chcem doplniť, že Slovenská republika prijala ešte jeden veľmi dôležitý politický záväzok. A to je prihlásenia sa alebo pristúpenie Slovenskej republiky k európskej fiškálnej zmluve, fiškálnemu paktu. Toto prihlásenie sa k európskej fiškálnej zmluve v praxi znamená, že každý ďalší rok po roku 2013 bude musieť Slovensko znižovať štrukturálny deficit o pol percentuálneho bodu. A teda rátajme teraz spolu. Ak by zrovna vláda, socialistická vláda, strany SMER dosiahla deficit budúci rok pod 3 %, tak potrebuje každý ďalší rok znížiť tento deficit o pol percentuálneho bodu tak, aby v roku 2019 malo Slovensko prvýkrát vo svojej novodobej histórii vyrovnaný štátny rozpočet. Pamätajme si všetci dobre rok 2019. A teda hovoríme o predsunutí platnosti tejto novely, vládnej novely zákona, tak, aby platila už o tridsať dní skôr, teda nie od októbra, ale už od septembra. Tak ako hovorí dôvodová správa, týmto predsunutím by štátny rozpočet získal na príjmovej strane o 40 mil. eur viac. Tak sa teda na to pozrime a dajme si do pomeru tieto dve čísla. Robert Fico hovoril včera popoludní o 14.00 hodine o diere v štátnom rozpočte vo výške 500 mil. eur, spomínaných 40 mil. tvorí 8 % nejakej pomyselnej hľadanej sumy v rozpočte. Tým chcem ale uviesť, že v skutočnosti nezískate, dámy a páni z vládnej strany SMER, ani uvedených 8 %, ani uvedených 40 mil. eur. Je to obyčajná účtovná kreativita, bohužiaľ, účtovná kreativita v oblasti verejných financií, pretože nižšie náklady na dôchodkový systém v súčasnosti budú znamenať a budú vyvolávať vyššie náklady v budúcnosti. A teda ide o akúsi brutálnu zmenu medzigeneračnej solidarity. Včera v päťhodinovej rozprave bol asi najfrekventovanejším pojmom, ktorý tu zaznel, výraz, citujem, sekera 500 mil. eur. A úplne najčastejšie tento pojem použil vo svojom vystúpení práve premiér Robert Fico. Chcel by som mu odkázať, aj keď nie je prítomný v sále, že s tými sekerami treba narábať naozaj veľmi opatrne. V rokoch 2008 až 2010 vláda, v ktorej dominovala aj vtedy strana SMER – sociálna demokracia, zvýšila hrubý verejný dlh Slovenskej republiky z 28 % na 42 %, teda o 14 percentuálnych bodov. A všetci vieme, že jeden percentuálny bod HDP znamená približne sumu 700 mil. eur. Tak zvýšenie hrubého verejného dlhu Slovenskej republiky o 14 percentuálnych bodov znamenalo 9,8 mld. eur. Takže je to, pán premiér, nie sekera 500 mil. eur, ale zvýšenie hrubého verejného dlhu Slovenskej republiky za dva roky medzi rokmi 2008 až 2010 o 9,8 mld. eur. To je, prosím vás pekne, dvadsaťkrát viac ako sekera, o ktorej hovoril Robert Fico včera o 14.00 hodine. A čo urobil vtedy vtedajší minister financií Ján Počiatek. Podotýkam, že hovoríme o roku 2009, keď nebola tá situácia, ako je dnes, že došlo k zmene vládnej garnitúry a jedno zoskupenie pripravilo štátny rozpočet a iné vládne zoskupenie potom nasledujúci rok tento rozpočet malo napĺňať. Ale rok 2009 bol rokom, keď rok predtým vládne zoskupenie Mečiar, Slota, Fico pripravilo štátny rozpočet na rok 2009 a celých 12 mesiacov roku 2009 tá istá vládna garnitúra Mečiar, Fico, Slota tento rozpočet išla napĺňať. Tak sa teda pozrime, ako napĺňanie toho rozpočtu v spomínanom roku 2009 vyzeralo v praxi. V novembri 2009 predstúpil pred snemovňu vtedajší minister financií Ján Počiatek a predložil novelu zákona o štátnom rozpočte. A keďže štátny rozpočet je naozaj zákonom a zákony sa patrí a je slušné dodržiavať, a nie ich teatrálne trhať na tlačových konferenciách, tak vtedajší minister financií Počiatek požiadal o úpravu príjmov štátneho rozpočtu. A teraz počúvajme dobre. Projektované plánované príjmy štátneho rozpočtu v roku 2009 mali byť 13,1 mld. eur. Novelou Jána Počiatka, boli upravené na 10,9 mld. eur a skutočné naplnenie týchto príjmov bolo na úrovni 10,5 mld. eur. Teda je to taká drobnosť, akou je rozdiel medzi plánovanými príjmami a skutočnými príjmami, 2,6 mld. eur mínus. To znamená, že sa vám, páni zo strany SMER, v roku 2009 prepadli príjmy o 2,6 mld. eur, o 20 % oproti plánovanej hodnote, ktorá bola zapísaná v štátnom rozpočte. A 2,6 mld. eur, to je päťkrát viac ako diera, o ktorej hovoril včera premiér Robert Fico. Je záhadou, prečo včera z úst premiéra nezazneli aj zelené čísla, nielen červené. Červené, to sú tie výpadky, o ktorých hovoril, na daňových príjmoch 348 mil., na doplnenie núdzových zásob ropy 95 mil., vyššie kontrahovanie v regionálnom operačnom programe 76 mil. a tak ďalej. Ale pozabudol povedať súčasne aj druhú polovicu pravdy, že máte v súčasnosti vyšší výnos z dividend podnikov, ktoré sú pod kontrolou štátu alebo s podielom štátu, o 80 mil. eur viac, ako predpokladal štátny rozpočet, že je tam úspora v odvodoch do rozpočtu Európskej únie 38 mil. Tak bolo by dobré, opäť slušné a poctivé hovoriť aj o týchto pozitívnych vplyvoch na príjmovej strane rozpočtu na tento rok. Ale vrátim sa ešte jednou vetou k tomu, čo urobil vtedajší minister Ján Počiatek v spomínanom roku 2009. Predstúpil pred Národnú radu Slovenskej republiky, nechal si schváliť zníženie príjmov, ale s rozpočtovými výdavkami ste, páni a dámy, zo strany SMER, neurobili absolútne nič, pretože neviete a nikdy nebudete vedieť šetriť. To je holý fakt. No a tak sa stalo, že na nedávnej tlačovej konferencii premiér teatrálne roztrhal jeden list papiera, ktorý symbolizoval štátny rozpočet. Je to naozaj bezprecedentné gesto, nie zmeny, ktoré sa chystajú v eurozóne, ale to, čo urobil premiér na spomínanej tlačovej konferencii. Predkladáte teda návrh vládnej novely zákona v skrátenom legislatívnom konaní a bojujete o 30 dní, bojujete o to, aby účinnosť tohto zákona bola o 30 dní skôr. Bojujete o 40 mil. eur, o ktorých som pred chvíľočkou hovoril, že v porovnaní s tou premiérom Ficom nazvanou sekerou 500 mil. je to 8 %. Ale súčasne platí, že nedostanete do rozpočtu ani týchto 8 % tak, aby ste zvýšili dlhodobú udržateľnosť verejných financií, pretože zmeny, ktoré chystáte v 2. dôchodkovom pilieri v konečnom dôsledku dlhodobú udržateľnosť verejných financií výrazne, ale výrazne znížia. Chcem ešte povedať, že minister financií tiež nedávno na tlačovej konferencii povedal, že pristúpi k viazaniu rozpočtových výdavkov. Ja sa pýtam, prečo k viazaniu rozpočtových výdavkov nepristúpil vzápätí potom, ako ste prevzali moc? Veď vládnete, dámy a páni zo strany SMER, už päť mesiacov, prečo je to až teraz? Minister financií Peter Kažimír sa chystá 120 mil. eur získať tak, že bude mať individuálne bilaterálne rozhovory s ministrami, teda so šéfmi jednotlivých rezortov. A chcem povedať ale, že spomínaní ministri nevedia, kde budú šetriť, možno s malou výnimkou práve ministra hospodárstva, ktorý sa chystá dať na stôl nejaké nové čísla, pokiaľ ide hlavne o výber dividend už zo spomínaných podnikov s účasťou štátu. Ostatní ministri nevedia, kde budú šetriť. Ja sa pýtam, akáže to bola efektivita vašich, ako avizoval hneď po voľbách premiér Fico? Viac ako sto stretnutí absolvovali vaši ministri so sociálnymi partnermi, so zamestnávateľskými zväzmi a združeniami, s mimovládnymi organizáciami, tak sa teším na to, s akou efektivitou a na koľko sto stretnutiach v nasledujúcich týždňoch a mesiacoch minister financií Kažimír prinesie na stôl viazanie rozpočtových výdavkov v spomínanej výške 120 mil. eur. Už tie legislatívne normy, ktoré v tomto volebnom období Národná rada Slovenskej republiky odsúhlasila, vám prinesú len z mimoriadnych odvodov z bánk a z osobitných odvodov z bánk a rovnako tak z odvodov podnikov, ktoré pracujú v regulovaných odvetviach sumu, citujem z dôvodovej správy, 104 mil. eur plus nad rámec toho, čo bolo rozpočtované na tento rok, 77 mil. dostanete naviac od bánk a 27 mil. dostanete naviac od spomínaných firiem pôsobiacich v regulovaných odvetviach, 104 mil. máte k dobru, 120 mil., skúsme nateraz veriť, položí na stôl k dobru minister financií Kažimír vo forme viazania výdavkov v jednotlivých rezortoch. No a nakoniec tu máme ešte jednu dôležitú sumu. A to je 160 mil. eur, ktoré očakávate. Veríte, že ich dostanete tohto roku do rozpočtu práve prijatím tejto vládnej novely zákona. Ak tieto sumy všetky dáme dokopy, tak dostávame 384 mil. eur. Ja sa pýtam: Prečo tá rýchlosť, prečo tá dráma v skrátenom legislatívnom konaní pri hľadaní 500 mil. eur? Už teraz máte na stole 384 mil. Dovoľte, aby som ešte uviedol dve vety, ktorými sa prezentoval premiér 2. mája v tejto miestnosti, keď predstavoval programové vyhlásenie vlády: Povedal: „Ekonomický rast potrebujeme, aby sme udržali európsky sociálny model. Nepotrebujeme hádky a konflikty. Potrebujeme spoločný úspech.“ Tak ja sa teda skutočne teším, ako v čase hospodárskej krízy bude socialistická vláda strany SMER budovať model blahobytu, blahobytu pre všetkých, model európskych sociálnych istôt, a rovnako nezávidím ministrovi Kažimírovi, ako bude s ministrami vlastnej vlády rokovať o spomínanom viazaní rozpočtových výdavkov vo výške 120 mil. eur bez hádok a konfliktov. Veď o peniaze ide vždy až v prvom rade. A váš predseda strany SMER, váš predseda vlády Robert Fico povedal, že potrebujete spoločný úspech. Tak sa naozaj teda teším, ako budeme v nastávajúcich dňoch a týždňoch svedkami úspechu pri hľadaní 120 mil. eur v podobe viazania rozpočtových výdavkov. Je holou pravdou, a čím skôr si ju, dámy a páni zo strany SMER, priznáte, tým lepšie aj pre vás a pre vašu budúcnosť politickú, že volebné sľuby Roberta Fica naozaj sa v týchto dňoch úplne natvrdo zrazili s ekonomickou realitou. Je rovnako pravdou, že už samotný volebný program strany SMER nebol príliš očarujúco expertný a očakávali sme tento vývoj. A hneď po voľbách sme hovorili, že táto vláda nevie a nikdy nebude vedieť šetriť. Hovoríme tu o prejedaní budúcnosti, hovoríme tu o vašich brutálnych zásahoch do medzigeneračnej solidarity. Tento zásah bude vlastne výsledkom schválenia a prijatia novely, vládnej novely zákona, ktorú práve prerokúvame. Chcem povedať ale ešte ďalšiu vec, že mimoriadne a osobitné odvody vybraných finančných inštitúcií, odvody, ktoré ste nasadili na podniky, ktoré pracujú v regulovaných odvetviach, sú skutočne jednorazovými efektmi, a preto by v princípe, ak by ste si ctili zákaz používať účtovnú kreativitu, tobôž už v oblasti verejných financií, ste nikdy takéto opatrenia nemohli zahrnúť a započítať do konsolidačného úsilia. A prečo? Na jednej strane nás minister Kažimír presviedča, že to, čo získame od bánk v podobe mimoriadneho osobitného odvodu a od firiem, ktoré pracujú v regulovaných odvetviach, budete používať, hlavne pokiaľ ide o peniaze od bánk, na krytie nákladov budúcich zlyhaní slovenského bankového sektora. O niekoľko hodín neskôr počúvame na inej tlačovej konferencii iného predstaviteľa strany SMER, že vytvárate akýsi fond ekonomického rozvoja, fond ekonomického rastu, že tieto peniaze budú viazané v tomto fonde a budú používané na ekonomické stimuly. A inokedy zase počúvame, že tou sekerou, o ktorej tu hovoril Ľudo Kaník, namiesto toho, aby ste vážili veci na laboratórnych váhach, tak vy rúbete a tnete, a to veľmi ťažkou a tupou sekerou. Tak pochopil to aj Peter Kažimír. A nakoniec ste predsa len museli ustúpiť, museli ste kapitulovať a dohodli ste v konečnom dôsledku s bankami takzvanú degresivitu pri mimoriadnom odvode. To znamená, že ak rezolučný fond, do ktorého sa budú akumulovať spomínané prostriedky od bánk, dosiahne hodnotu 500 mil. eur, tak sadzba odvodu klesne z 0,4 na 0,2 %, ak rezolučný fond dosiahne úroveň 750 mil. eur, tak táto sadzba opäť o polovicu poklesne z 0,2 na 0,1 %. No a pokiaľ objem peňazí v tomto fonde dosiahne 1,45 % aktív bankového sektora, tak jednoducho mimoriadny odvod vybraných finančných inštitúcií vypnete úplne. Je to jasná degresia, jasný dôkaz toho, že aj minister Kažimír musel kapitulovať, lebo pochopil, že tá sekera je príliš ťažká a príliš tupá a že potrebuje mať väčší cit pre realitu. No ale potom sa pýtam, čo urobíte s verejnými financiami v spomínaných rokoch 2014, 2015 a 2016? Tam už potom tieto efekty platiť nebudú, mimoriadny odvod od bánk bude navždy vypnutý. Tak čo chcete teda urobiť s peniazmi, ktoré pozbierate od bánk a ktoré v konečnom dôsledku zaplatia 4 mil. klientov slovenských komerčných bánk? Tak chcete ich držať v nejakej rezerve, v nejakej špajze na ťažšie časy, na krytie nákladov budúcich zlyhaní bankového sektora? Alebo ich chcete použiť do fondu ekonomického rastu, ako to tvrdíte? Alebo chcete postupne ten odvod znižovať, až ho nakoniec vypnete na nulu, lebo pochopíte konečne, že to je neudržateľné? No len v takomto prípade toto nie je v pravom slova zmysle konsolidácia verejných financií. Je to bohapustá účtovná kreativita, ako som povedal, bohužiaľ, na úrovni verejných financií, teda na úrovni narábania a spravovania peňazí nás všetkých. No a počúvame stále od premiéra, počuli sme to včera o 14.00 hodine, ako by ste to robili inak vy, a uprel oči doprava, do lavíc, kde sedí opozícia. Vtedy ma trochu zamrazilo, pretože v rokoch 1994 a 1998 sme hovorili v prípade Mečiarovej vlády o akomsi valci zo Zlatej Idky a teraz hovoríme o akomsi Ficovom mlynčeku, ktorý naozaj pomelie každého a všetko, kto ešte v tejto krajine tvorí aké také hodnoty. A ten Ficov mlynček skutočne začal mlieť. Ak sa teda pýta premiér, ako by ste to robili vy inak, a ako takú mantru opakuje neustále dookola, že opozícia nepredložila návrhy na iný spôsob konsolidácie verejných financií, tak ja vám ho vo veľmi stručných šiestich bodoch uvediem. V prvom rade nepotrebujeme brať ľuďom a firmám peniaze cez zvýšené dane a tváriť sa, že ideme vytvárať akýsi fond na podporu ekonomického rastu. Peniaze, dámy a páni zo strany SMER, láskavo nechajte tam, kde boli vytvorené, nechajte ich firmám, nechajte ich ľuďom. A tie firmy už naštartujú ekonomický rast práve cez privátne, súkromné investície. Opustite konečne tú vašu mantru silného, múdreho štátu, ktorý najskôr ľuďom a firmám všetko zoberie, pričom ten istý silný a múdry štát potom cez fond ekonomického rastu peniažky rozdelí. Kto stanoví komu, koľko, za akých podmienok a kedy pridelí z toho spomínaného fondu ekonomického rastu? No opäť to bude politické rozhodnutie, v tomto prípade jednej jedinej, socialistickej strany SMER. Po druhé spôsob konsolidácie cez dane, ako ste sa rozhodli vy kráčať touto cestou, a tu vám nahrám trošku a prihrejem vašu polievku, je iste, a budú, predpokladám, súhlasiť so mnou aj kolegyne a kolegovia z opozície, jasnou legitímnou, podčiarkujem, legitímnou politickou voľbou. Nič proti tomu nemám. Ja len tvrdím, že konsolidovať verejné financie takmer výlučne cez príjmovú stránku rozpočtu nie je nevyhnutnosťou. A nie je to nevyhnutnosťou ani na Slovensku v roku 2012. Čo keby ste sa konečne pozreli na takú domácu úlohu zníženia počtu zamestnancov v štátnej správe? Ja si spomínam v tejto súvislosti ešte na prvú vládu Roberta Fica v rokoch 2006 až 2010. Dokonca ste schválili uznesenie vlády, dámy a páni zo strany SMER, kde ste sa vy prihlásili k úlohe znížiť počet zamestnancov vo verejnej správe o 20 %. Nikdy táto úloha, podotýkam, nebola splnená. A aj dnes pracuje v štátnej správe iba o 4 % ľudí menej, ako tomu bolo v roku 2010. Ak by ste sa k tejto vlastnej domácej úlohe, ktorú ste si vy sami dali do svojho denníka v tých rokoch 2006 až 2010, opäť prihlásili, tak by vám to prinieslo úsporu vo verejných financiách vo výške 600 mil. eur. Dobre počujete. Zníženie počtu zamestnancov v štátnej správe znamená prínos pre štátny rozpočet 600 mil. eur. A to vôbec nehovorím teraz o nejakom znižovaní miest, pretože som si plne vedomý toho, že potrebuje aj štátna verejná správa kvalifikovaných, ak majú byť kvalifikovaní ľudia, tak teda aj dobre platených ľudí. To je v naprostom poriadku. Ja hovorím o znižovaní počtu. Potrebujeme užší, menší a efektívnejší štát. Čo keby ste sa pozreli na zníženie prevádzkových výdavkov, ktoré takisto, ak by ste ho dosiahli v úrovni 20 %, a to je splniteľná úloha, podotýkam, by vám prinieslo do štátneho rozpočtu 300 mil. eur? Z podnikov s majetkovom účasťou štátu, dámy a páni zo strany SMER, sa dá vybrať na dividendách o 200 mil. eur viac. Len to by museli lepšie hospodáriť Lesy Slovenskej republiky, Vodohospodárska výstavba, SEPS, Slovenský pozemkový fond a ďalšie a ďalšie podniky pod kontrolou štátu. Je to rovnako splniteľná úloha. Čo keby ste urobili pár malých drobných krôčikov, pokiaľ ide o zvýšenie adresnosti sociálnych dávok. Nebudem o tejto téme podrobne hovoriť. Viete veľmi dobre, čo mám na mysli. Stačí povedať jednu jedinú vetu: „Práca namiesto dávok.“ Pod tým sa skrýva množstvo drobných malých opatrení, ktoré v súčte dokážu priniesť veľký objem peňazí. No a nakoniec ste predsa odmávali, a mne je ľúto, že to bolo aj s niektorými stranami napravo od stredu, pristúpenie Slovenskej republiky k trvalému eurovalu, vďaka čomu nasledujúce tri roky odíde zo Slovenska v hotovosti, to nie sú žiadne záruky, že k plneniu dôjde, až keď sa stane to a to, to sú cashové peniaze, ktoré odídu nasledujúce tri roky zo Slovenska preč, 659 mil. eur. Nemuseli ste tak skutočne vyplakávať teraz nad dierou v štátnom rozpočte. Ja som presvedčený o tom, že na budúci rok premiér s vysokou pravdepodobnosťou tiež roztrhá rozpočet na rok 2013. A prečo? Práve preto, že idete konsolidovať verejné financie takmer výlučne cez príjmovú stranu. Zvyšovanie daní a zavádzanie daní nových vôbec, ale vôbec nemusí automaticky viesť k vyššiemu objemu vybraných daní. Akurát to povedie k podviazaniu ekonomického rastu a nepomôže vám ani akýkoľvek fond na podporu ekonomického rastu, o ktorom opakovane hovoria, či už minister financií alebo premiér. Už tento rok máme výrazne nižší výber spotrebných daní, nielen preto, že ľudia nakupovali menej benzínu a pohonných hmôt, nielen preto, že fungovali nákupné turistiky do Poľska a Rakúska, ale aj pre množstvo iných dôvodov. Chcete dramaticky zmeniť Zákonník práce. To bude ďalšia veľká téma v Národnej rade Slovenskej republiky. Predpokladám, a Republiková únia zamestnávateľov sa už nechala počuť, že ak vami navrhované zmeny v Zákonníku práce prejdú, tak nevznikne na Slovensku 30 000 až 50 000 nových pracovných miest. Toto nie je politický argument pravicovej strany SaS. Toto sú analýzy, ku ktorým dospela Republiková únia zamestnávateľov. Chcete zvyšovať minimálnu mzdu. Je to opäť brutálne zníženie flexibility pracovného trhu. Ak pôjdete touto cestou, tak mám vážne obavy, že na budúci rok váš premiér roztrhá vami schválený a vami prijatý štátny rozpočet na rok 2013. Viete, Robert Fico včera o 14.00 hodine povedal, aby som parafrázoval, že ak sa skombinuje niekoľko faktorov v rovnakom čase, tak že to vyvolá dokonalú búrku. Skúsme skombinovať tieto faktory, ktoré som teraz vymenoval, že idete to konsolidovať výlučne cez dane, cez príjmovú stranu, že idete rozbiť 2. pilier, že ide nabúrať medzigeneračnú solidaritu, že idete zavádzať nové dane, že idete dramaticky meniť Zákonník práce, že idete zvyšovať minimálnu mzdu. Ak sa skombinujú všetky tieto faktory v jednom čase na jednom mieste, tak to skutočne vyvolá dokonalú búrku. Len problém bude ten, že následky tejto búrky ponesieme skutočne všetci. Tak sa teda pýtam, aký je zmysel prerokovávania tohto bodu v skrátenom legislatívnom konaní? Hovoril tu môj predrečník Jožo Mihál o tom, že jedným z dôvodov, na základe ktorého možno takouto formou postupovať, je snaha odvrátiť hospodárske škody značného rozsahu. A čože to ideme teraz, pán minister Richter, odvrátiť? Chcete o 30 dní skôr dostať do rozpočtu 40 mil. eur, tieto zmeny zníženia odvodov z 9 na 4 % na ročnej báze 500 mil. Ak by to platilo tak, ako ste to pôvodne navrhovali od októbra, za október, november, december by vám to prinieslo 120 mil. eur. Budete o 30 dní skorší, 30 krát 24 máme, o toľko hodín budete rýchlejší, no vám to prinesie o 40 mil. viac. To namiesto 120 mil. bude 160 mil. eur . Tak akúto škodu, pán spravodajca, idete odvrátiť, podčiarkujem, značného hospodárskeho rozsahu, že chcete do rozpočtu o 40 mil. eur viac o 30 dní skôr? A toto sú, predpokladám, argumenty, ktoré je veľmi ťažké vyvrátiť. A vôbec nie sú založené na ľavicovo-pravicovom videní sveta, pretože matematika ľavicovo-pravicové videnie nepozná. A, ako som hovoril v úvode môjho vystúpenia, aj spomínaných 40 mil. znamená, že podkopávate dlhodobú udržateľnosť verejných financií. Nižšie náklady na dotovanie 1. piliera v súčasnosti budú znamenať vyššie náklady v budúcnosti. A je skutočne pravdou, že zmeny v 1. pilieri, teraz mám na mysli naviazanie veku odchodu do dôchodku na strednú dĺžku života, teraz mám na mysli naviazanie úpravy dôchodkov o tzv. dôchodcovskú infláciu, teda o nejaký spotrebný kôš, kde sa nachádzajú tovary a služby, ktoré nakupujú predovšetkým dôchodcovia, idete realizovať v rokoch, ako sme počuli aj z úst Jozefa Mihála, 2017, 2018. Pýtam sa, je to číra náhoda, že ste si zvolili práve takéto termíny? Nesúvisí to s tým, že ste to posunuli za horizont politického volebného cyklu? („Po nás potopa?“) Ja si v tejto súvislosti spomínam na jeden krásny príbeh, ktorý vyrozprával pán Ódor a pán Horváth, keď sme mali na pôde finančného výboru naprieč celým politickým spektrom niekoľko mesiacov trvajúce diskusie, ktoré nakoniec vyústili, chvalabohu, do prijatia tzv. ústavnej dlhovej brzdy alebo prijatia zákona o rozpočtovej zodpovednosti. A vtedy páni Ódor a Horváth hovorili práve príbeh o tom, že predstavte si, že niekto z vás chce skončiť s fajčením, tak spravidla takých príbehov poznáte z najbližšieho okolia určite viacerí, spravidla si poviete, že ja tak urobím na Silvestra a že po 1. januári nefajčím, a teraz príde ten spomínaný Silvester, príde dvadsiata štvrtá hodina, príde polnoc, príde Nový rok a ten dotyčný si povie, že ešte budem fajčiť, ale už len tak menej, už len tak sporadicky ráno a večer dve cigarety denne, potom príde marec, máj, ten dotyčný fajčí rovnako, ako fajčil predtým, pričom povie si, že no ja si už dávam teraz záväzok, že od budúceho roku už prestanem fajčiť. Presne takto vyzerá nielen na Slovensku, ale vo všetkých vyspelých krajinách prístup politikov k znižovaniu hrubého verejného dlhu. Presne takto vyzerá prístup politikov k znižovaniu deficitov verejných financií, zajtra, zajtra, len nie dnes, potom, potom, po Silvestri, budúci rok, v roku 2017, v roku 2018 zmeny v 1. pilieri, len nie, preboha, dnes, lebo by nám to prinieslo veľké politické náklady. A teda naozaj by prospelo vašej strane menej bojového odhodlania bojovať proti každému a proti všetkým a viac zmyslu pre realitu. Pokúsili sme sa to urobiť dnes, a preto sme doručili na Úrad vlády také krásne, obrovské, červené prasa, takú tú sporiteľničku. A na tom prasiatku je napísané: „Šetrenie je riešenie.“ Skúsme naozaj na takýchto symboloch naučiť aj vládu socialistickej strany SMER šetriť, skúsme naučiť aj na takýchto symboloch nášho premiér Roberta Fica, že jedine šetrením dokáže prekonať krízu. Neviem, ako dopadol tento pokus našich kolegýň a kolegov zo Slobody a Solidarity, neviem, či premiér toto prasiatko prijal. Počul som niekde na sociálnej sieti, že bolo tak veľké to prasa, že neprešlo cez dvere na Úrad vlády. Tým sme chceli aj naznačiť, že naozaj tá potreba toho šetrenia je obrovská, skutočne obrovská. Chceme ale, aby tento symbol tejto sporiteľničky pripomínal Robertovi Ficovi, že nielen občan, nielen rodina, nielen firma, ale aj štát môže minúť iba toľko, koľko zarobí. V lepšom prípade by si z tých príjmov mal niečo odložiť až prídu časy zlé. A sú tu tie zlé časy, a budú ešte horšími, toť, holá pravda. Prečo sme tam doručili červené prasiatko? No to sa dovtípi každý. A prečo to bolo práve prasiatko? Lebo Robert Fico už tú hus, ktorú ide ošklbať, predsa má. A tou husou sme my všetci, firmy, ľudia, nielen stredná príjmová vrstva obyvateľov, ale aj nízko príjmová skupina obyvateľstva, proste všetci. A preto poslanecký klub SaS návrh na toto legislatívne konanie nepodporí. Ďakujem pekne.