D. Jarjabek, poslanec: (2003-09-22):
Aká situácia je dnes? My dnes musíme obhájiť verejnoprávnu inštitúciu z hľadiska jej budúcej filozofie, a preto apelujem na nový zákon o Slovenskej televízii, preto lebo Slovenská televízia jednoducho stratila témy! Spravodajstvo a publicistiku prebrala absolútne TA3. Slovenská televízia je v tomto prípade zbytočná, absolútne jej chýba v súčasnosti, iste, hovoríme o istom krízovom režime, napríklad občiansku publicistiku! Čo sa týka kinematografie, televízia JOJ naberá absolútne nový dych, čo sa týka pôvodnej tvorby, ktorú má takisto garantovať Slovenská televízia, dávno nestačí súkromnej televízii Markíza! A takto by sme mohli hovoriť o všetkom, čo má Slovenská televízia zákona má robiť, a v tejto chvíli nerobí. Možno preto, že na to nemá podmienky. Preto musíme hovoriť o novom zákone o Slovenskej televízii, preto každá takáto novelizácia, čo ako dobre myslená, jednoducho nastoľuje mnohé a celkom iné problémy, o ktorých sme v súčasnosti ešte ani nehovorili. Som presvedčený, že o tom budeme hovoriť pri prijímaní nového zákona o Slovenskej televízii. Neodporúčam prijať túto novelu. Neodporúčam ju prijať z toho dôvodu, že nemáme garanta kontroly, nemáme garanta kontroly v Rade Slovenskej televízie tak, ako v súčasnosti bola koncipovaná. Porovnávanie Slovenskej televízie so Slovenským rozhlasom pokrivkáva na obidve nohy. Jednoducho, tu za tých 10 rokov aj Slovenská televízia, aj Slovenský rozhlas prešli istým vývojom, samozrejme, všade sa to prejavilo inak. Kým Slovenský rozhlas je dnes najpočúvanejšou mediálnou inštitúciou vo svojom priestore, Slovenská televízia stále zápasí s pozerateľnosťou, do slova a do písmena, s pozerateľnosťou, preto, lebo stále hľadá svoju tvár, stále hľadá istú filozofiu tej verejnoprávnej inštitúcie, na ktorú bola zákonom uvedená. Dnes je situácia v Slovenskej televízii situáciou očakávania a nevyrieši to žiadna novela, vyrieši to nový zákon. A keď sme pred mesiacom hovorili o tom, že nový zákon je v nedohľadne, nový zákon neprešiel legislatívnou radou vlády, nový zákon neprešiel vládou, tak dnes je situácia úplne iná. Nový zákon prešiel legislatívnou radou vlády, nový zákon prešiel vládou, nový zákon je pred spadnutím, aby sa dostal do tohto parlamentu, a tu iste bude veľmi široká diskusia o tom, aké paragrafy budeme meniť, respektíve budeme odporúčať na zmenu, respektíve s nimi budeme súhlasiť. Jedno je však isté, v tom novom zákone bude nanovo riešené, nehovorme o podnikaní, lebo istým spôsobom sa to možno trochu prieči verejnoprávnej inštitúcii, ale o to viac hovorme o narábaní s majetkom, ktorý táto verejnoprávna inštitúcia dostane zverený novým zákonom o Slovenskej televízii. V tom novom zákone bude absolútne nanovo kreovaná Rada Slovenskej televízie, bude nanovo kreovaný vzťah Rady Slovenskej televízie s riaditeľom Slovenskej televízie, bude nanovo kreovaný vzťah riaditeľa k parlamentu, de facto nebude žiadny - preto, lebo ho bude navrhovať a voliť, ak to prejde, Rada Slovenskej televízie -, a je tam množstvo kontrolných mechanizmov, ktoré Rada Slovenskej televízie bude musieť robiť zo zákona práve z toho dôvodu, že bude kontrolovať vedenie Slovenskej televízie, ako narába s majetkom. A sú tam naozaj brzdné páky v tom zmysle, aby sme sa nestali svedkom, že zrazu síce verejnoprávna televízia bude existovať, len majetok verejnoprávnej televízie nebude existovať. A to predsa nikto z nás nechce. Čiže ja som presvedčený, že budeme hovoriť o týchto veciach ďaleko intenzívnejšie pri predkladaní nového zákona o Slovenskej televízii a o Slovenskom rozhlase. V tejto chvíli by som naozaj odporúčal ctenej snemovni, aby sme nepodporili, akokoľvek dobre myslený návrh skupiny poslancov z toho dôvodu, že na stole je nový zákon o Slovenskej televízii. Inak by som rozprával, keby tento nový zákon neprešiel vládou a neprešiel legislatívnou radou vlády. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Do rozpravy sa ďalej prihlásil pán poslanec Lintner. Ľ. Lintner, poslanec: Ďakujem pekne za slovo, pani podpredsedníčka. Kolegyne, kolegovia, pod tým návrhom je aj môj podpis, ale ten podpis v novým súvislostiach má istú historickú hodnotu a považujem za potrebné predstúpiť pred vás a vysvetliť vám, prečo svoj podpis sťahujem a prečo som v danej chvíli proti tejto novele. Chcem povedať, že moje stanovisko bude vychádzať zo stanoviska, z pozície ministerstva kultúry a toto ministerstvo túto pozíciu v podstate zastávalo počas celého konania, keď táto novela aj prišla do vlády, aj teda stanovisko ministerstva kultúry k nej. Chcem povedať, že aj pôvodné stanovisko ministerstva financií k tejto novele bolo negatívne, ale tu zas treba oceniť prácu skupinu predkladateľov a stanovisko ministerstva financií sa zmenilo. Základná zmena môjho postoja - ale vychádza z toho, čo spomínal pán poslanec Jarjabek -, vychádza z toho - a to bolo kedysi ešte historicky teda neznáme -, sa argumentovalo a vtedy som uznal, že teda nejaký krok, medzikrok treba urobiť, bola tá argumentácia, že neexistuje alebo že je niekde v nedohľadne zákon o Slovenskej televízii. Minulý týždeň vláda schválila zákon o Slovenskej televízii. Ten návrh zákona rieši otázku postavenia Slovenskej televízie, o ktorom dôvodová správa k predloženej právnej úprave, o ktorej teraz hovoríme, tak tú rieši ten zákon komplexne. Navrhuje zmenu celého režimu hospodárenia Slovenskej televízie, ktorý by mal v súčinnosti s návrhom zákona o nakladaní s majetkom verejnoprávnych inštitúcií, ktorý predložilo ministerstvo financií, zabezpečiť dostatočnú ochranu majetku a verejných zdrojov aj pri umožnení podnikania v potrebnom rozsahu a prevedení majetku štátu do majetku Slovenskej televízie. Ďalším okruhom problémov, ktorý sa otvára s navrhovanou právnou úpravou, je otázka obmedzenia možnosti podnikania s verejnými prostriedkami a dostatočná kontrola hospodárenia Slovenskej televízie v zmenenom režime. Inak tie aspekty spomínali aj moji predrečníci, či pán poslanec Čaplovič, alebo pán poslanec Jarjabek. Ministerstvo kultúry v návrhu zákona o Slovenskej televízii zriaďuje dozornú komisiu zloženú z odborníkov v oblasti ekonomiky a práva. Túto komisiu považuje rezort za nevyhnutný predpoklad na prevedenie majetku štátu do majetku tejto inštitúcie a rovnako na umožnenie podnikania s verejnými zdrojmi. Predložená právna úprava, o ktorej teraz rozprávame, žiadny kontrolný mechanizmus nezavádza. Nerozširuje ani kompetencie Rady STV o možnosť aspoň zásadné rozhodnutia ústredného riaditeľa Slovenskej televízie v tejto oblasti schvaľovať. Z uvedeného vyplýva, že návrh novely je nesystémovým riešením. V dôvodovej správe sa uvádza, že jedným z dôvodovom potreby umožnenia podnikania pre Slovenskú televíziu je nemožnosť podieľať sa na zavedení takzvaného peoplemetrového prieskumu. Ministerstvo kultúru sa stotožňuje s názorom, že zavedenie tohto prieskumu je pre Slovenskú televíziu nevyhnutné, pretože zatiaľ čo pre komerčné subjekty predstavuje tento prieskumný nástroj na lepšie zhodnocovanie svojho reklamného času, pre Slovenskú televíziu je to predovšetkým nástroj na zhodnocovanie svojej činnosti a programovú sebareflexiu. Ak je pravdivé tvrdenie v dôvodovej správe o predloženej právnej úprave, že o možnosť podnikania môže Slovenská televízia požiadať ministerstvo financií s podmienkou, že do podnikania nie je možné vkladať rozpočtové prostriedky, tak potom považujem aj v tých širších súvislostiach predloženú novelu za medzikrok, ktorý nerieši systémovo celú situáciu, a túto rieši systémovo návrh zákona, ktorý minulý týždeň schválila vláda. Pán poslanec Galbavý hovoril o poslednej kvapke, tak ja len chcem upozorniť, že aj pre mňa z hľadiska aj postoja bolo istou kvapkou aj správanie sa riaditeľa Slovenskej televízie pána Rybníčka, ktorý bez toho, aby upovedomil Radu STV, tak podpísal zmluvu, desaťmiliónovú zmluvu na nové virtuálne štúdio. Aj v týchto súvislostiach nie je pre mňa garanciou, že ak umožníme manažmentu STV takýto medzikrok bez kontrolných mechanizmov, že sa bude dobre narábať s verejnými prostriedkami. Z toho dôvodu poslanecký klub Aliancia nového občana túto novelu nepodporí. Ďakujem pekne. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Spýtam sa ešte, či mal niekto záujem prihlásiť sa do rozpravy, kvôli tým technickým menším problémom, aby sa nestalo, že sa nejaký poslanec nemohol prihlásiť. Ďakujem, uzatváram rozpravu k tomuto bodu programu a chcem sa spýtať pána navrhovateľa, či sa chce vyjadriť, pani spravodajkyňa. Nie. Prerušujem rokovanie o tomto bode programu. Dámy a páni, vyhlasujem teraz desaťminútovú, radšej pätnásťminútovú technickú prestávku kvôli tomu, aby sa dalo do poriadku naše technické zariadenie, ale poprosím vás, po 15 minútach aby sme sa vrátili do rokovacej sály, budeme pokračovať. (Pätnásťminútová prestávka.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Panie poslankyne, páni poslanci, budeme pokračovať. Technické zariadenie by už malo byť funkčné, ale chcem vás poprosiť, aby ste si vytiahli a opäť zasunuli svoje hlasovacie karty, aby vaše zariadenie fungovalo. Zopakujem ešte raz. Poprosím vás, aby ste si vytiahli a opäť zasunuli svoje hlasovacie karty. V programe budeme pokračovať správou o stave ochrany osobných údajov. Správu ste dostali ako tlač číslo 280 a správu v snemovni odôvodní a prednesie predseda Úradu na ochranu osobných údajov pán Pavol Husár. Nech sa páči, pán predseda, máte slovo. P. Husár, predseda Úradu na ochranu osobných údajov: Vážená pani predsedajúca, vážení členovia vlády, vážené pani poslankyne, páni poslanci. Úrad na ochranu osobných údajov na základe § 38 ods. 1 písm. a) zákona 428/2002 o ochrane osobných údajov predkladá Národnej rade Správu o stave ochrany osobných údajov raz za dva roky. Toto je už tretia správa o stave a ochrane osobných údajov, prvá však, ktorá sa prerokúva aj v pléne Národnej rady. Samotná správa zahŕňa činnosť jednak splnomocnenca na ochranu osobných údajov ešte podľa starého zákona 52/1998, ktorý bol nahradený od 1. septembra minulého roku novým zákonom 428, čiže správa zahŕňa činnosť splnomocnenca na ochranu osobných údajov od októbra 2001 po september 2002 a činnosť Úradu na ochranu osobných údajov od septembra 2002 do mája 2003. Samotná správa je členená do siedmich kapitol, v prvej kapitole je nejaký úvod a nadväznosť na predchádzajúce správy a je tam popísaná legislatívna príprava návrhu nového zákona. V druhej kapitole je popis zmien nového zákona 428, ktorý nahradil zákon 52. O tomto sa podrobne nebudem zmieňovať, pretože v tejto snemovni bol návrh zákona o ochrane osobných údajov prerokúvaný. Tretia kapitola obsahuje, popisuje materiálne, technické a personálne zabezpečenie dozoru nad ochranou osobných údajov. Sú tam komplet rozpočty za roky 2000, 2001, 2002 a návrh a je tam aj rozpočet za rok 2003. Štvrtá kapitola, to je to jadro vlastne, popisuje výkon toho dozoru, jadro činnosti jednak splnomocnenca a od septembra 2002 novovzniknutého Úradu na ochranu osobných údajov. V piatej kapitole sú zhrnuté výsledky prieskumu verejnej mienky tak, ako vyzerá ochrana osobných údajov z pohľadu občanov. Je to už ôsmy prieskum verejnej mienky, ktorý nám urobil Ústav pre výskum verejnej mienky, a z výsledkov sa môžeme dozvedieť aj o trende rastu právneho vedomia občanov o svojich právach na ochranu osobných údajov. Šiesta kapitola popisuje zahraničné aktivity nášho úradu a siedma rekapituluje pozitíva a negatíva v oblasti ochrany osobných údajov, ktoré sa dosiahli v popisovanom období. Dovoľte mi v tomto krátkom úvode len niekoľko tých pozitív a negatív spomenúť tak, aby som nebol veľmi únavný. Myslím si však, že oblasť ochrany osobných údajov je taká závažná oblasť, ktorá sa dotýka súkromia každého z nás. Z tých pozitív by som si dovolil vyzdvihnúť v prvom rade len to, že v podstate splnomocnenec a útvary inšpekcie ochrany osobných údajov plnili priebežne úlohy bez toho, aby došlo k nejakej mimoriadnej udalosti, a všetky podnety a sťažnosti, ktoré sme riešili, sme dotiahli do konca. Druhé pozitívum je, že útvary inšpekcie a teda splnomocnenec pripravili návrh nového zákona o ochrane osobných údajov, ktorý minulý rok 3. júla Národná rada schválila a zákon nadobudol účinnosť od 1. septembra 2002. Nový zákon podľa nášho názoru a aj misií Európskej komisie dosahuje dobrý európsky štandard. Tretie pozitívum je, že Slovenská republika pristúpila k dodatkovému protokolu Rady Európy 108 o ochrane jednotlivcov pri automatizovanom spracovaní osobných údajov, odsúhlasila ho a ratifikovala ho. Nový zákon o ochrane osobných údajov ustanovenia dodatkového protokolu zohľadňuje. Tu by som chcel ešte podotknúť, že dodatkový protokol nenadobudol pre Slovenskú republiku platnosť, pretože v článku 3 sa hovorí, že nadobudne platnosť, až keď päť členských krajín Rady Európy uloží ratifikačné listiny v Rade Európy. Slovensko, to chcem podotknúť, je jednou z prvých piatich, teda štyroch krajín doposiaľ, ktorá takto urobila. Čaká sa na ostatné krajiny, aby uložili ratifikačné listiny, a tým nadobudne dodatkový protokol účinnosť aj pre Slovenskú republiku. Ďalším pozitívom je, že dozor nad ochranou osobných údajov vykonáva teraz podľa nového zákona nezávislá inštitúcia Úrad na ochranu osobných údajov, čo je aj v súlade už so spomínaným dodatkovým protokolom. Ďalšie pozitívum je, že podľa výsledkov prieskumu verejnej mienky, čo som hovoril, že už to je ôsmy, takže tieto prieskumy verejnej mienky už zachytávajú aj určitý trend, stúpla informovanosť verejnosti o svojich právach na ochranu osobných údajov o 26 percentuálnych bodov. Keď sme začínali s ochranou osobných údajov v Slovenskej republike, tak len 20 % občanov poznalo svoje práva. Dnes sme v situácii, že tieto práva podľa prieskumu verejnej mienky pozná už 46 % občanov. Myslím si, že aj toto svedčí o dobrých aktivitách Úradu na ochranu osobných údajov. Ďalším pozitívom je, že sa rozšírila pôsobnosť Úradu na ochranu osobných údajov aj na policajné informačné systémy, čo bola jednoznačná požiadavka Európskej únie, pretože do roku 2002 sme nemali kompetenciu dozorovať policajné informačné systémy. Predposledným pozitívom je, že všetky opatrenia Úradu na ochranu osobných údajov, ktoré boli vykonané voči prevádzkovateľom, boli akceptované, zrealizované a doposiaľ neboli vznesené námietky. Iba zanedbateľný počet sťažovateľov na podozrenie z porušenia ochrany osobných údajov nebolo spokojných s rozhodnutiami úradu. Posledným pozitívom je, že v tomto roku sa podarilo aj vďaka Národnej rade a predovšetkým Výboru Národnej rady pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien dosiahnuť požadované finančné zabezpečenie činnosti dozoru. Už len veľmi krátko k negatívam. Negatíva sú predovšetkým, že sa nedarí personálne dobudovať úrad z jedného jednoduchého dôvodu, je to nedostatok finančných prostriedkov v štátnej správe. Úrad je vybavovaný predovšetkým pracovníkmi z oblasti informatiky alebo právnikmi, sme tak rozdelení na polovicu a toto sú dve oblasti, ktoré prakticky v privátnom sektore sú ďaleko lepšie, n-násobne lepšie zaplatené ako v štátnej správe. V správe je popísané, že sa doposiaľ nepodarilo nájsť definitívne sídlo úradu. Tu môžem konštatovať, že už sa to podarilo, zmenili sme sídlo, sídlime v budove jednotného majetkového fondu v prenájme na Odborárskom námestí 3 a podarilo sa nám dosiahnuť zmluvu o nájme, povedal by som v polovičnej sume, ako sa darí ostatným štátnym orgánom. Tu by som chcel ešte upozorniť na jednu vec. V mnohých prípadoch, keď sme hľadali priestory na umiestnenie úradu, tak sme zistili, že sa privatizoval majetok štátu, bol deklarovaný ako prebytočný a následne privátne firmy ponúkajú tieto priestory do prenájmu štátnym orgánom za neprimerané finančné nároky. Nám sa podarilo ísť na polovicu toho, čo pýtali, nechcem byť konkrétny, aby som nikoho nenapadol, ale čo dosiahol verejný ochranca práv alebo Úrad pre štátnu službu. V poslednom čase sa nám nedarí predovšetkým z kapacitných dôvodov včas zodpovedať na otázky prevádzkovateľov, sprostredkovateľov a dotknutých osôb, vyplýva to z tej nedostatočnej kapacity, ktorú má úrad, venovali sme sa hodne aj lektorskej činnosti, aby sme prezentovali a vysvetľovali nový zákon o ochrane osobných údajov. Momentálne som túto činnosť musel zastaviť, pretože je tak veľa podnetov na porušenie ochrany osobných údajov, že úrad nestačí plniť úlohy vyplývajúce zo zákona a v zákonnej lehote. Len na ilustráciu si dovolím povedať v tomto momente, že za tento rok máme číslo pošty okolo 5900, čo pri stave pracovníkov 25 a zhruba tých 200 pracovných dní vychádza 30 na jeden deň. Je to veľmi náročné, pretože ak ide o vážny podnet, tak jeho prešetrenie niekedy trvá aj niekoľko mesiacov alebo vypracovanie bežného stanoviska zaberie 2-3 dni. Takže v tomto hrubom štatistickom čísle som chcel ilustrovať, že sa na nás obracajú prevádzkovatelia, sprostredkovatelia alebo dotknuté osoby veľmi „masívne“. Posledným negatívom je, že sa nedarí zosúlaďovať legislatívu v Slovenskej republike s tými požiadavkami, ktoré vyžaduje zákon o ochrane osobných údajov, je obrovské množstvo osobitných zákonov, ktoré sa dotýkajú spracúvania osobných údajov, a v zmysle zákona č. 428 o ochrane osobných údajov tieto zákony musia mať svoje náležitosti, predovšetkým musia tam mať účel, okruh dotknutých osôb a čo je najdôležitejšie, zoznam osobných údajov. V spolupráci s českým Úradom na ochranu osobných údajov sme robili analýzu, koľkých zákonov sa to týka, týka sa to zhruba 800 zákonov, ktoré ešte nie sú zosúladené so zákonom o ochrane osobných údajov. Paragraf 52 ods. 2 zákona č. 428 hovorí, že ten kto spracúva osobné údaje na základe osobitného zákona, ktorý neustanovuje náležitosti, ktoré vyžaduje zákon 428, môže tak robiť len do 31. 12. tohto roku, 2003. Osobne mám veľké obavy, že to množstvo zákonov nebude znovelizovaných a budeme musieť pristúpiť k novele zákona 482 presne v tomto prechodnom ustanovení, že budeme musieť predĺžiť to prechodné obdobie minimálne o jeden rok, pretože inak by mohlo mnoho informačných systémoch skolabovať. Napriek dosiahnutým nedostatkom však možno konštatovať, že oblasť ochrany osobných údajov v Slovenskej republike sa naďalej približuje štandardu západnej Európy a ešte v tomto roku očakávame komplexnú previerku Európskej komisie, takzvané „preview“, ktoré by malo zhodnotiť úroveň výkonu dozoru nad ochranou osobných údajov, poukázať na nedostatky a slabiny v tejto oblasti a odporučiť opatrenia na odstránenie týchto nedostatkov. To však pôjde vykonať iba v úzkej súčinnosti všetkých relevantných orgánov Slovenskej republiky a za podpory Národnej rady Slovenskej republiky, ktorej podľa zákona o ochrane osobných údajov predseda Úradu na ochranu osobných údajov za svoju činnosť zodpovedá. Veľmi pekne ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán predseda. Prosím predsedu výboru pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien pána poslanca László Nagya, aby podal správu o výsledku prerokovania tohto materiálu vo výbore.