Zajac, Pavol, poslanec NR SR (2015-10-06):
Ďakujem veľmi pekne. Vážený pán predseda Národnej rady, dámy a páni, dovoľte mi, aby som vystúpil k tomuto návrhu zákona, ku ktorému sme sa už v minulosti spolu s kolegom Alojzom Hlinom vyjadrovali, avizovali sme ho na tlačovke, na tlačovke pred tou pôžičkárňou, alebo firmou, ktorá požičiava na vysoké alebo požičiavala na vysoké úroky v minulosti občanom Slovenska, na Obchodnej ulici, ktorú následne pár mesiacov nato môj kolega Alojz Hlina symbolicky, podotýkam symbolicky, zamuroval, keďže nedostala licenciu od Národnej banky Slovenska, takže takto symbolicky chcel poukázať na to, že táto firma nemá čo požičiavať občanom, keď nemá licenciu. Ale k meritu návrhu zákona, alebo ešte inak začnem. Musím sa priznať, že keď som si v Denníku N prečítal, myslím si, že cez víkend alebo pred týždňom bol rozhovor s pánom Petrom Hodalom, právnikom, renomovaným právnikom jednej serióznej nemenovanej firmy, aby som im nerobil reklamu, ktorý sa venuje pro bono dlhovému poradenstvu, občanom Slovenska radí, ako z tých dlhov vyjsť. Musím sa priznať, že niektoré informácie, keď som si prečítal, o ktorých v tom rozhovore píše alebo hovorí, tak ma teda riadne zaskočili. Dámy a páni, ak som tu v minulosti niekoľkokrát rozprával o tom, že na súdoch Slovenskej republiky máme okolo 2 miliónov exekúcií, tak pán Peter Hodál, ktorý sa tejto problematike venuje už dlhodobejšie, spolupracuje s viacerými nadáciami, hovorí, že na slovenských súdoch máme 3 milióny exekúcií. Dokonca hovorí, že viac ako 3 milióny exekúcií. Že ročne za posledné roky pribúda 400- až 600-tisíc exekúcií na našich súdoch. Kam sme to dospeli? Kam sme to dospeli, že 5,5-miliónový národ má cez 3 milióny exekúcií na súdoch? Ja viem, sú to exekúcie aj za nezaplatený lístok na električku alebo trolejbus, za nezaplateného telekomunikačného operátora, za nezaplatenú faktúru, teda za tieto služby telekomunikačné, ale drvivú väčšinu z nich sú od nebankových subjektov, ktoré požadovali po občanoch nielen splatenie istiny, ale aj tie úžernícke úroky, ten úžernícky klondike, ktorý sa tu spustil na jar v roku 2010, keď sa vypustili stropy pre úroky pri spotrebiteľských úrokoch. Naozaj odvtedy na Slovensku sa rozbehol úžernícky klondike, stovky firiem, aj garážových firiem, ktoré chceli takto zdierať občanov Slovenska. Preto som v tomto volebnom období niekoľkokrát, teda dvakrát navrhoval, aby tento strop začal naspäť na Slovensku platiť, aby nebolo možné požadovať po občanoch Slovenska stovky až tisícky percent za pôžičku. A po dlhšom úsilí sa to podarilo, keď vládni poslanci prijali takýto návrh zákona, pred tým môj odmietli, potom prijali, a tú výšku úrokov nastavili presne tak isto, ako som ju navrhoval ja. Preto kolega Alojz Hlina navrhoval sprísniť zákon o exekúciách, jeho zákon odmietli, následne bol prijatý vládnymi poslancami prísnejší zákon o exekúciách. Dámy a páni, ale my na tých súdoch máme dneska 3 milióny exekúcií a naozaj aj ten pán Peter Hodál vo svojom rozhovore hovorí, dovolím si citovať časť z jeho rozhovoru: A najhoršie sú na tom ľudia, ktorí vlastne nemajú žiaden majetok či príjem. Väčšinou ide o ľudí bez domova, ktorí nikdy nemajú šancu splatiť ani časť existujúcich dlhov, pretože majú problém zabezpečiť si základné potreby. Pre túto skupinu by boli vhodné osobitné riešenia. Odpustenie dlhov. Odpustenie dlhov. Anglický, respektíve írsky systém v kombinácii s povinnou súčasťou v resocializačnom programe počas obdobia zbavovania sa dlhov. Tejto téme sa dnes osobitne venuje nadácia Pontis, s ktorou pán Peter Hodál spolupracuje. Zvýrazňujem, vo svojom dlhom rozhovore, ktorí máte záujem o tejto problematike vedieť viacej, tak odporúčam, aby ste si to prečítali, odpustenie dlhov v zahraničí funguje, samozrejme, s resocializačným programom, tak, aby ten človek nemusel rozmýšľať nad nejakým konečným riešením, nad samovraždou, preto tu existuje systém odpustenia dlhov. Dámy a páni, ak by som chcel ísť až do náboženskej roviny, tak povedzme si, že aj v Starom zákone, darmo mi kolegovia zo SMER-u ukazujú, že mám byť rýchlejší, táto problematika je veľmi vážna, naozaj ak máme 3 milióny exekúcií na Slovensku, tak je to vážny problém, aj v Starom zákone bolo nastavené, že raz za 50 rokov boli dlžníkom odpustené dlhy. Tento systém existoval už v Starom zákone. Takže ak máme takéto množstvo exekúcií na Slovensku, nemôžeme sa tváriť, že to súdy vyriešia, keď súdy, niektoré krajské súdy a Ústavný súd zvlášť dal také vyhlásenie, že má problém vôbec tieto exekúcie zaevidovať, urobiť k nim príslušné zložky písomné. Myslím si, že Ústavný súd hovoril okolo 30-tisíc podaní len od jednej nebankovej spoločnosti. To znamená máme enormný problém na Slovensku. A preto sme s kolegom Hlinom prišli s návrhom zákona, ktorý by umožnil jednorazové oddlženie obyvateľov Slovenska, to znamená v pevne stanovenom dátume, dokedy by bolo možné oddlžiť, ak by ten príslušný dlžník zaplatil istinu, my nehovoríme, že nemá zaplatiť nič. Hovoríme, že má zaplatiť istinu a podľa toho, aká je stará tá pohľadávka aj príslušne pevne stanovený úrok, tak po zaplatení tejto istiny a toho príslušného úroku by bol považovaný tento dlžník, že už nedlhuje tomuto veriteľovi. Toto by pomohlo na jednej strane, samozrejme, týmto dlžníkom, ktorí nevedia z tejto situácie, z tejto sociálno-ekonomickej situácie vyjsť a do budúcnosti ani nemajú šancu splatiť tieto dlhy, tak ako je to v tomto rozhovore s Petrom Hodálom v Denníku N napísané, nemajú šancu ako zaplatiť tieto dlhy, takže takýmto jednorazovým oddlžením by prestali byť dlžníkmi. A nakoniec musím povedať, že je viacero veriteľov, ktorí by podľa môjho názoru aj názoru môjho kolegu Hlinu s takýmto riešením súhlasili. Pretože keď nemajú vidieť nikdy tú istinu a príslušný úrok, tak budú súhlasiť radšej aj s týmto riešením. Ušetrilo by im to náklady na právnikov, exekútorov. Vyriešilo by im to situáciu, že by túto finančnú hotovosť, aspoň časť tejto finančnej hotovosti dostali v tom reálnom čase, do toho dátumu, ktorý navrhujeme. Nakoniec musím povedať, že v minulosti sa takto správal aj štát. Niekoľkokrát Sociálna poisťovňa, daňové úrady na Slovensku, nie som si teraz istý, či zdravotné poisťovne, pristúpili k tomuto riešeniu, že povedali, že ktorí dlžníci zaplatia istinu, prestanú byť dlžníkmi voči Sociálnej poisťovni, daňovému úradu alebo zdravotnej poisťovni. Naozaj aj oni, keď si spočítali tie náklady, ktoré majú s tým, že vymáhajú túto pohľadávku, tak sa im to neoplatilo ísť po tých úrokoch a radšej boli spokojní s určitou istinou. Nakoniec nedá mi povedať aj to, že pri kauze Váhostav sme všetci z našich spoločných peňazí zaplatili 50 % za súkromnú firmu. Dámy a páni, všetci občania Slovenska zaplatili 50 % dlhov za súkromnú firmu z našich spoločných peňazí. Vláda si pravdepodobne na čele s Robertom Ficom ani neuvedomovala, aký precedens urobila. A ja to dávam do súvislosti aj s nami navrhovaným zákonom, kde my si ani len nedovolíme povedať, že tu štát má zaplatiť za dlžníkov. My hovoríme, v určitom termíne zaplať istinu, príslušný úrok a prestaneš byť dlžníkom, pretože ten kolotoč exekúcií a vymáhaní a tých stoviek, tisícok percent, ktoré niektoré nebankovky požadujú od týchto občanov Slovenska, je, znamená pre nich úplný krach a v niektorých prípadoch znamená aj to, že títo niektorí dlžníci rozmýšľajú aj nad samovraždou. A som presvedčený, že tomuto by sme sa mali vyhnúť. Mali by sme naozaj žiť a pomáhať žiť všetkým občanom na Slovensku. Pevne verím, že aj vládni poslanci, tak ako aj v minulosti, keď niektoré naše návrhy zákonov si osvojili, ak teda sa nechystajú hlasovať za náš návrh zákona, mohli by aj na nasledujúcu schôdzu podobný návrh zákona pripraviť. Ďakujem za pozornosť.