B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-04-23):
M. Abelovský, poslanec: Pán podpredseda, vážené kolegyne, kolegovia. Myslím si, že na napísanie tohto zákona a respektíve na formulovanie toho kontroverzného ustanovenia § 4a, ktorý dnes prerokúvame, som minimálne dal podnet pri rozhovoroch, ktoré vyplynuli zo štúdia materiálov a so zastupovaním Národnej rady Slovenskej republiky pred Ústavným súdom Slovenskej republiky vo veci vyslovenia časti zákona o umelom prerušení tehotenstva na Ústavnom súde. Pri zadovažovaní si expertných posudkov vyplynulo najmä z radov lekárov, bioetikov a gynekológov, absolútna požiadavka na to, aby takáto novela zákona prišla ešte skôr, ako Ústavný súd o veci rozhodne, a ja túto novelu aj tak vnímam, ako vyplnenie právneho vákua, ktoré by tu mohlo vzniknúť v tejto veľmi dôležitej, by som povedal až bytostnej ľudskej činnosti od rozhodnutia Ústavného súdu dovtedy, keď sa my ako poslanci zídeme a prijmeme patričné právne konzekvencie z rozhodnutia Ústavného súdu. Zdôrazňujem, z rozhodnutia Ústavného súdu, nech bude akékoľvek. Bioetici a lekári hovoria, že ak, a to môžem po právnych analýzach zodpovedne povedať, že s pravdepodobnosťou sa rovnajúcej istote bude vyslovená, napadnutá časť, ktorú táto novela nahradzuje, a vzniklo by tu veľmi nebezpečné právne vákuum, ktoré by prakticky lekárom, ktorí kontinuálne vyšetrujú ženy, a ako mi aj povedal pán kolega, prakticky permanentným skríningom tehotných žien zisťujú, či tehotenstvo prebieha normálne, alebo sú tam nejaké zmeny. Len po zistení týchto zmien, z toho skríningu, ktorému sa dobrovoľne každá žena podrobí, je možné potom uzavrieť a robiť cielené vyšetrenia aj na genetické poškodenie. Nie je možné urobiť takéto vyšetrenie cielene skôr ako po 12. týždni tak, aby sa tieto veci zistili. Hádam netreba ani pripomínať, že umelo prerušiť tehotenstvo žene, ktorá si to nechce dať vykonať, nie je možné. Môže sa tak urobiť len na základe jej dobrovoľného rozhodnutia, prípadne so súhlasom u osoby, ktorá nie je spôsobilá na právne úkony, na základe rozhodnutia jej zákonného zástupcu. Čiže hovoríme len o ženách, ktoré si to umelé prerušenie tehotenstva chcú na základe dobrovoľného rozhodnutia dať urobiť. Od lekárov tu celkom oprávnene vyvstala otázka, že ak by vzniklo toto vákuum, ktoré tu hrozí, že vznikne, objektívne, a oni budú pokračovať v tých skríningových vyšetreniach a potom aj v cielených vyšetreniach na zistenie genetického poškodenia plodu, lekári vyhlásili, že nebudú ďalej vykonávať tieto vyšetrenia, pretože nebudú mať to svedomie dotyčnej žene povedať, že má geneticky poškodený plod a objektívne sa nebude dať vykonať potom na základe, teda, samozrejme, súhlasu tejto ženy, interrupcia. Viete si predstaviť tie obrovské vnútorné psychické pochody, ktoré by prežíval ten lekár, ktorý má tú dotyčnú tehotnú ženu v starostlivosti, aby bol konfrontovaný s takouto situáciou len preto, že Národná rada Slovenskej republiky neurobila včas príslušné rozhodnutia, aby tomu zamedzila. Ja si myslím, že aj tento zákon už mal byť prijatý v minulom volebnom období, pretože sťažnosť skupiny poslancov bola podaná v marci roku 2001, teraz už máme apríl 2003, pred dvoma rokmi ministerstvo zdravotníctva už malo dávno iniciovať prijatie takejto novely, takéhoto zákona, pretože teraz sa nám zdá, a aj z diskusie vyplynulo, že máme tu rozhodovať vôbec, či interrupcie áno alebo nie. Veď predsa to je predmetom rozhodovania Ústavného súdu a nikto tu nemôže v Národnej rade prejudikovať jej rozhodnutie, rozhodnutie Ústavného súdu. Čiže ja podporujem túto novelu, je veľmi potrebná a myslím si, že zabráni veľmi ťažkým rozhodovaniam aj lekárov a aj matiek, ktoré sa dostanú do takejto veľmi ťažkej životnej situácie. Neviem si predstaviť totiž, že by taký lekár, ak zistí cieleným vyšetrením napríklad rozštep chrbtice u geneticky poškodeného plodu, a nebude môcť tej žene povedať, že je to tak, a objektívne sa tá interrupcia s jej súhlasom nebude môcť vykonať. Ďakujem pekne. (Potlesk.)