J. Ivančo, poslanec: (2008-07-01):
Začnem najprv s dôvodovou správou, v ktorej sa o. i. píše, že cieľom návrhu je právne vymedzenie súčasného stavu práce s mládežou, a teda aj definovanie a zjednotenie základných pojmov vyskytujúcich sa pri práci s mládežou. Myslím, že to už bolo aj spomínané pri prvom čítaní predloženého návrhu. A takisto podľa môjho názoru trošku ma zaráža terminológia, celkový jazyk zákona, kde sa používajú slová, ktoré až nápadne pripomínajú podľa nášho názoru časy, ku ktorým by sme sa neradi vracali. Ale je to vecou predkladateľa, aký jazyk použije. Pri definovaní pojmov by bolo možno vhodné, a to je vecná výhrada, zadefinovať, čo je to vzdelávacie zariadenie pre prácu s mládežou, pretože v zákone sa tento pojem vyskytuje viackrát, ale nie je jednoznačne uvedené, čo máme pod daným zaradením rozumieť. A preto podľa mňa môže byť interpretácia rôzna. Môže to dokonca viesť až k účelovosti, a tým aj k zneužitiu tejto interpretácie pre účelové vzdelávacie zariadenie. Ďalej, špecializované činnosti pre prácu v oblasti práce s mládežou budú môcť vykonávať len osoby definované v zákone, teda mladý vedúci, mládežnícky vedúci, dobrovoľník a podobne. Na výkon tejto funkcie je však podľa zákona potrebné získať doklad o odbornej spôsobilosti, ktorý sa získa, ak sa získa v akreditovaných vzdelávacích zariadeniach, po absolvovaní špeciálneho vzdelávania. Samozrejme, ak máme hovoriť o akreditovaných vzdelávacích zariadeniach, tak treba najprv vytvoriť na to nejakú špeciálnu akreditačnú komisiu. Tu mi chýba takisto jednoznačnosť, koľko má mať členov táto komisia, na základe akých kritérií budú obsadzované tieto posty tých členov komisie alebo kto bude viesť akreditačnú komisiu a dokonca aj to, ako bude financovaná, pretože síce v osobitnej časti, myslím, dôvodovej správy sa hovorí, že bude financovaná ministerstvom školstva, ale zdá sa mi, že by to mohlo byť jednoznačnejšie, ak zriaďujeme takýto vážny orgán, ktorý bude posudzovať činnosť ďalších organizácií a orgánov a dokonca vydávať osvedčenia o odbornej spôsobilosti. Navyše však ale s odbornou spôsobilosťou chcem povedať to, že podľa mňa práve ustanovenie odbornej spôsobilosti, aj keď je snaha zo strany predkladateľa cez výbor a cez spoločnú správu riešiť stav cez odbornú prax, podľa môjho názoru, a musím ho vysloviť, bude likvidovať takú skutočnú neformálnu dobrovoľnú aktívnu činnosť mnohokrát založenú aj na náhodnej práci s deťmi a mladými ľuďmi. V tejto súvislosti však, keďže som povedal, že vítam túto snahu o zaradenie aj odbornej praxe, môj pozmeňujúci návrh obsahuje aj to, aby odborná prax bola dokladovaná, aby nevznikol tam zbytočný zmätok, niektorým zo zariadení, ktoré už v praxi s mládežou podľa predloženého návrhu budú pracovať, to sú vyššie územné celky, nadácie, občianske združenia, cirkvi, aby jednoducho osoba, ktorá už má predložiť nejaký doklad o odbornej spôsobilosti, ten doklad nepredložila úplne scestne a úplne len tak, že si ho vytiahne z vlastného šuplíka, ale aby niekde bolo nadviazanie na to, kde tá osoba odbornú prax vykonala, kde pracovala s mládežou. To je bod 1 môjho pozmeňujúceho návrhu, ktorý o chvíľku prečítam. Pre mňa zarážajúcou skutočnosťou je aj financovanie práce s mládežou, pretože podľa mňa ide síce o pekné vety v návrhu zákona, ale súčasne dôvodová správa hovorí, že zákon nemá dopad možnože na tento štátny rozpočet v tomto roku a že o poskytnutí dotácie rozhoduje minister. Tá prvá časť, že nemá dopad na štátny rozpočet, nehovorí, že na prácu s mládežou viac peňazí nepôjde. Pri tej druhej časti, že o poskytnutí dotácie v zmysle zákona rozhoduje minister, tu mi nedá ako poslancovi opozície nepovedať, že tam si myslím, že by mohlo byť stanovisko nejakej odbornej komisie, lebo predpokladám, že tých žiadostí bude veľa a ten... (Hlas z pléna.) Len v zákone sa nehovorí o tom, že bude nejaká komisia, rozhoduje len minister, to bolo vo výnose len, toto je zákon. Takže mám taký pocit, že bude to viesť k politickému rozhodovaniu pána ministra. A koniec koncov nedá mi nepovedať, že to je aj možno cielené, aby tieto dotácie sa takto rozdeľovali. Ďalej, v § 15 sa píše, že „dotácia sa poskytne na podporu ďalšej aktivity v rámci práce s mládežou“. Podľa mňa je to opäť nejednoznačná formulácia, ktorá môže vyústiť do netransparentného poskytnutia dotácie, pretože nie je jasné, čo je to tá ďalšia aktivita v rámci práce s mládežou. Chýba tam jasné kritérium, čo je prvotná, čo je sekundárna aktivita, keďže sa na ňu majú dať ďalšie peniaze. Takže nehnevajte sa, pán minister, ale skutočne to bude viesť k tomu, že budete len vy udeľovať dotácie na prácu s mládežou, a to bez jednoznačných kritérií. Zákon, ako som už naznačil, prináša podľa mňa obmedzenia pre mládežnícke dobrovoľníctvo. A síce rieši súčasný stav, ako hovorí dôvodová správa, definuje základné pojmy terajšie, ale aj uvaľuje ďalšie byrokratické postupy a neúnosné finančné náklady a nerieši problémy dobrovoľníckeho sektora, ktoré sú. Očakávali sme, že napr. sa bude riešiť poskytnutie adekvátneho sociálneho zabezpečenia dobrovoľníkom, či sa nebude riešiť zarátanie času výkonu dobrovoľníckej služby do odpracovaných rokov na účely napr. dôchodkového zabezpečenia. To by možno privítali dobrovoľníci. Ale súčasne by to nezaťažovalo nadácie, občianske združenia, všetkých, ktorí idú pracovať dobrovoľne s mládežou. A bol by to istý motivačný prvok pre takýchto dobrovoľníkov. Od dobrovoľníkov sa vyžaduje aj výpis z registra trestov, povinnosť písať dohody s dobrovoľníkmi, pričom povinnosťou organizácie je poskytovať vreckové, náhradu cestovného a platenie poistného, čo si mnohé organizácie, myslím, v súčasnej dobe ani nemôžu dovoliť. A takisto si to nebudú môcť dovoliť ani po poskytnutí týchto dotácií. A nastane ešte iný problém, že ani tí samotní dobrovoľníci možnože nepôjdu tam s cieľom takým pracovať, aby takéto náhrady dostávali. Ale zákon takúto možnosť neupravuje, teda aby to bola skutočná plnohodnotná dobrovoľnícka práca. K § 13 písm. g). Musím povedať, že mne osobne vyznieva trošku až komicky a úsmevne. Predmetom činnosti je práca s mládežou. A je organizácia povinná zabezpečiť dobrovoľníkovi, ktorý nie je občanom SR, základy štátneho jazyka Slovenskej republiky a základné vzdelávanie o dejinách Slovenskej republiky. Keďže sa bavíme o zákone, ktorý predloží ministerstvo školstva, tak rozumiem základnému vzdelávaniu ako absolvovaniu základnej školy. Možnože je to pritiahnuté za vlasy, ale je tu doslovne napísané základné vzdelávanie o dejinách Slovenskej republiky. A základné vzdelávanie je absolvovanie základnej školy. Neviem si predstaviť, ako teda v praxi sa bude toto ustanovenie realizovať, kto bude platiť to vzdelávanie, kto bude učiť slovenský jazyk zahraničných dobrovoľníkov a v akom rozsahu sa má poskytnúť dané vzdelávanie o dejinách v slovenskom jazyku. Skutočne to je len také ustanovenie, že, pán minister, reprezentujete Slovenskú národnú stranu, tak z takej slušnosti voči svojim kolegom sa tam dostalo ustanovenie o týchto jazykoch, aby vedeli, že kde sú. Len v zákone tak nejednoznačné formulácie podľa mňa by nemali byť. A skutočne vyznievajú úsmevne. A uvidím, ako na to budú reagovať zahraniční dobrovoľníci. Čo sa týka § 20 Prechodné ustanovenia. Tu budem mať opäť pozmeňujúci návrh. Krátka poznámka k tomu je, že je tam momentálne veta, že žiadosti podané do účinnosti tohto zákona sa posudzujú podľa tohto zákona. Môj pozmeňujúci návrh technicky dáva šancu tým, ktorí podali už si žiadosti, pokiaľ bude vôľa prijať tento pozmeňujúci návrh, do 30 dní, aby ministerstvo vyzvalo žiadateľov, aby si mohli alebo mali šancu doplniť žiadosti podľa ustanovení tohto zákona, aby sa nestalo to, že títo ľudia, ktorí pracujú s mládežou, mnohokrát, ako som povedal, dobrovoľne, si podajú žiadosť na základné naplnenie svojich cieľov, na finančnú dotáciu, pričom táto žiadosť sa im zmietne zo stola, lebo povie sa, že sa nesplnili podmienky podľa tohto zákona, ktorý bude účinný, predpokladám, niekedy možno že až 15. júla. To je tak, počítam, plus-mínus. Takže z mojej strany je to všetko, na záver musím konštatovať, že zákon neprináša nič nové, nič nové do celej politiky práce s mládežou. Vy ste síce, pán minister, v úvodnom slove povedali, že riešenia vyplývajúce z Koncepcie štátnej politiky vo vzťahu k mládeži, ktoré boli do roku 2007 prijaté ešte minulou vládou, nepriniesli dostatočné pozitívne efekty, chýba mi však ale také vecné odôvodnenie, prečo to tak konštatujete. A súčasne vy hovoríte, že chcete poukázať na nové strategické kroky aj týmto zákonom. Opakujem, že podľa môjho názoru tento zákon nové, ako aj sa uvádza v dôvodovej správe, strategické kroky neprináša. A tým pádom je pre mňa aspoň jasné, že tento zákon, takisto ako aj vy ste konštatovali pri našej koncepcii, nenaplní základné predstavy, ako zlepšiť prácu s mládežou. A v podstate sa týmto zákonom v práci s mládežou nič vážne nezmení ani sa nič nevyrieši. Vecná vec. Bod 9 spoločnej správy by som rád vyňal na osobitné hlasovanie. A môj pozmeňujúci návrh k vládnemu návrhu zákona o podpore práce s mládežou znie: Bod 1. V § 10 ods. 2 sa na konci pripájajú slová „alebo odbornou praxou potvrdenou aspoň jedným zo subjektov uvedených v § 15 ods. 2 písm. a) až g)“. Odôvodnenie. Rozširuje sa možnosť získania odbornej spôsobilosti aj na základe odbornej praxe, ktorej výkon potvrdzuje aspoň jeden zo subjektov, ktorý môže byť príjemcom dotácie pre prácu s mládežou v zmysle zákona. Bod 2. § 20 Prechodné ustanovenie znie: Odsek 1: „Ministerstvo v lehote do 30 dní od účinnosti zákona vyzve žiadateľov, ktorí podali žiadosti do 31. augusta 2008, na doplnenie žiadosti podľa tohto zákona.“ Odsek 2: „Žiadosti podané do účinnosti tohto zákona sa posudzujú podľa tohto zákona.“ Odôvodnenie. Dopĺňa sa možnosť žiadateľov zosúladiť svoju žiadosť podanú pred účinnosťou zákona podľa znenia zákona pre objektívne posúdenie žiadosti ministerstvom. Ďakujem pekne za pozornosť. Ďakujem pekne.