B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-04-09):
Ďalší bod programu je Návrh poslancov Národnej rady Slovenskej republiky J. Malchárka a B. Brestenskej na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení zákona č. 308/2000 Z. z., ktorý  ste dostali ako tlač 188, návrh na jeho pridelenie výborom máte v rozhodnutí pod č. 171. Dávam teraz slovo pánovi poslancovi Malchárkovi, aby návrh zákona odôvodnil. J. Malchárek, poslanec: Ďakujem pekne, pán  predsedajúci. Vážené dámy poslankyne, páni poslanci. Dovoľte mi uviesť pár slov k návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení zákona č. 308/2000 Z. z., tlač 180. Dňa 21. 3. 2003 boli do Národnej rady okrem iných návrhov zákonov predložené aj dva návrhy na novelizáciu zákona o telekomunikáciách. Bol to jednak návrh kolegov poslancov z iniciatívy predovšetkým zo strany Smeru, ktorému bolo pridelené číslo parlamentnej tlače 180, a návrh, ktorý sme predložili spoločne s kolegyňou poslankyňou Beátou Brestenskou, ktorý je registrovaný pod číslom 188. Napriek  tomu, že tieto návrhy zákonov boli pripravované nezávisle od seba, došlo k situácii, že tieto legislatívne predlohy nielenže boli podané do parlamentu skoro v rovnakom čase, ale navyše sú takmer identické. Až na pár paragrafov sa zhodujú nielen paragrafové znenia návrhov, ale aj ich dôvodové správy. Pokiaľ by ste sa divili, ako je niečo také možné, odpoveď je v podstate jednoduchá. Tak ako my aj poslanci Smeru pri príprave týchto návrhov vychádzali z vládneho návrhu novely zákona o telekomunikáciách, ktorý bol do Národnej rady Slovenskej republiky  predložený v minulom volebnom období v apríli v roku 2002. Tento návrh zákona so zapracovanými pripomienkami Národnej rady schválila Národná rada. Prezident však využil právo veta a vrátil ho na opätovné prerokovanie do parlamentu. Na poslednej augustovej schôdzi Národnej rady pred parlamentnými voľbami návrh zákona nezískal potrebnú nadpolovičnú väčšinu hlasov všetkých poslancov a zákon teda nebol schválený. Neviem, či už tu bolo spomínané, chýbali len štyri hlasy. Keďže však išlo o kvalitnú  a predovšetkým potrebnú novelu telekomunikačného zákona, rozhodli sme sa tento návrh zákona takpovediac oprášiť a opätovne ho predložiť do legislatívneho procesu. Evidentne sme však neboli jediní a túto myšlienku dostali aj iní kolegovia. S kolegyňou pani docentkou Brestenskou sme pôvodný vládny návrh novely telekomunikačného zákon doplnili o pripomienky, to je ten rozdiel, ktoré boli uplatnené pri prerokúvaní návrhu zákona v druhom čítaní, ako aj o pripomienky, ktoré voči návrhu zákona vzniesol prezident Slovenskej republiky. Pri príprave návrhu zákona sme spolupracovali s ministerstvom dopravy pôšt a telekomunikácií s cieľom zladiť pripravovanú novelu zákona o telekomunikáciách s telekomunikačnou politikou vlády a s prioritami vlády v tejto oblasti. Výsledkom bolo vypracovanie staronovej novely zákona o telekomunikáciách, ktorá má za cieľ najmä zvýšiť konkurenciu a rozsah poskytovania telekomunikačných služieb pre občanov Slovenskej republiky, urýchliť prechod do informačnej spoločnosti, ako aj odstrániť niektoré nedostatky platnej legislatívy v oblasti telekomunikácií. Pokiaľ sme si mali možnosť preštudovať návrh novely telekomunikačného zákona z dielne kolegov poslancov, musím konštatovať, že až na pár paragrafov sú naše návrhy, ako už bolo spomenuté, identické. Je zrejmé, že predkladatelia taktiež vychádzali z pôvodného vládneho návrhu, do ktorého zapracovali pripomienky, ale len čiastočne z druhého čítania. Na rozdiel od nášho návrhu však do návrhu zákona nezapracovali pripomienky, čo považujeme za dosť podstatné, prezidenta Slovenskej republiky, s ktorými sa návrh zákona vrátil na opätovné prerokovanie do parlamentu. Je preto viac než pravdepodobné, že pokiaľ by Národná rada schválila tento návrh zákona od kolegov, opakovala by sa situácia z minulosti a prezident by vrátil zákon s tými istými alebo podobnými pripomienkami, čím by sa legislatívny proces zbytočne zdržal a možno by hrozilo aj to, čo sa stalo pred pol rokom, že by opäť žiadny zákon neuzrel svetlo sveta. Navyše, návrh zákona, ktorý pripravili poslanci kolegovia, zavádza v § 21 a § 21a nový inštitút takzvaného uvoľneného prístupu k miestnemu vedeniu. Tento inštitút vychádza z nariadenia Európskeho parlamentu a Rady č. 2887/2000 o uvoľnenom prístupe k miestnemu vedeniu. Napriek tomu, že ide o nepochybne dobrú a liberálnu myšlienku, malo by to možno prispieť k zníženiu cien internetu, spôsob jej zavedenia do slovenského právneho poriadku nepovažujeme za najšťastnejší. Jednak pokiaľ ide o formálnu stránku v navrhovanom znení v § 21 sú uvedené definície základných pojmov súvisiacich s problematikou uvoľneného prístupu k miestnemu vedeniu, tak ako boli prebraté z uvedeného nariadenia. Definícia pojmov používaných v zákone však už tradične býva súčasťou úvodných ustanovení zákona, aby bolo možné oboznámiť sa vopred s presnými definíciami odborných pojmov a v prípade potreby tieto definície čo najskôr vyhľadať pri práci so zákonom. Tento úzus však predkladatelia nedodržali a umiestnili  definície nesystematicky až do § 21 zákona. Odhliadnuc od tohto formálneho nedostatku navrhovanej úpravy by som chcel upozorniť podľa môjho názoru na podstatnejšiu skutočnosť. Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií v súčasnosti pracuje na príprave úplne nového zákona o elektronických komunikáciách, ktorého súčasťou má byť aj právna úprava uvoľneného prístupu k miestnemu vedeniu. Tento pripravovaný zákon by mal koncepčne riešiť problematiku elektronickej komunikácie s cieľom okrem iného umožniť zlacnenie používania internetu a jeho sprístupnenie väčšiemu okruhu používateľov. Je preto potrebné starostlivo zvážiť, či teraz pristúpiť k nekoncepčnému zavedeniu inštitútu uvoľneného prístupu k miestnemu vedeniu do platného zákona na základe poslaneckého návrhu, alebo počkať pár mesiacov, keď by podľa predpokladov mal zákon o elektronických komunikáciách nadobudnúť účinnosť 1. 1. 2004, a upraviť túto problematiku jednotne v súlade s vládnou koncepciou o elektronickom telekomunikačnom trhu. Nie nepodstatnou pripomienkou je, že po konzultáciách s vedením telekomunikácií technicky, ani keby sme zákon schválili zajtra a pozajtra by bol v Zbierke, technicky aj tak by sa nedal tento systém spustiť skôr ako začiatkom budúceho roka. Takže to, či budeme o pol roka neskôr o tom rokovať, nič nezmení na fakte, že súčasný stav sa nezmení skôr a zmení sa až vtedy, až to bude v súlade s technickými možnosťami a v súlade s politikou vlády v tejto oblasti. Poslanecký návrh novely telekomunikačného zákona predkladateľmi, ktorými sú poslanci kolegovia, má aj niektoré ďalšie nedostatky. Napríklad v § 22 ods. 4 navrhujú stanoviť povinnosť Telekomunikačnému úradu každoročne zverejňovať rozhodnutia o prevádzkovateľoch telekomunikačných činností s významným vplyvom na telekomunikačnom trhu s tým, že úrad by tak mal urobiť po prvýkrát ku dňu účinnosti tohto zákona. Predkladatelia vychádzali z pôvodného znenia vládneho návrhu zákona, pričom však nezohľadnili súčasnú situáciu, keďže takéto rozhodnutie už úrad vydal v roku 2002. Takže je to naozaj len v podstate opis toho, čo tu vzniklo pred pol rokom, ale nezohľadňovala sa situácia, ktorá vznikla v poslednom polroku. Na základe týchto skutočností by som vás vážené kolegyne, kolegovia chcel požiadať o starostlivé zváženie ďalšieho postupu, v prípade takmer, hovorím takmer totožných návrhov noviel zákona o telekomunikáciách a aby predovšetkým, teraz poviem, koaliční poslanci zvážili fakt, že návrh, ktorý predkladám ja spolu s pani kolegyňou Brestenskou, je návrh, ktorý prakticky vzišiel z dielne ministerstva pôšt a telekomunikácií a podľa posledných informácií bude rovnakým spôsobom aj podporený vládou Slovenskej republiky bezpochyby na rozdiel od toho druhého poslaneckého návrhu, ktorý má tie chyby, o ktorých som hovoril. Ďakujem pekne za pozornosť.