Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2013-03-20):
Pán podpredseda, ďakujem za slovo. Vážený pán minister, vážený pán spravodajca, milé kolegyne, kolegovia, dovoľte mi niekoľko slov. A hneď v úvode musím povedať, že ako opozičný poslanec budem mať odlišný názor od mojich kolegov a ja úplne vážne rozmýšľam a uvažujem nad tým, že tento zákon by som podporil, aj keď som si tu vypočul rôzne názory, a určite má svoje úskalia a má svoje ako nedostatky. Ale dovolil by som si položiť takú rečnícku otázku, ktorú som nie tak dávno aj položil: ktorý z tých našich zákonov je taký dokonalý? Ktorý? Ani jeden si dovolím povedať, lebo stále ich tu máme, tie zákony, a opakujú sa, stále len ich dopĺňame. A ešte len, keď beží zákon, ktorý ešte neprebehol vôbec tým hlasovaním a schválením, tak v priebehu koľko pozmeňujúcich návrhov padá v pléne? Myslím si, že ak bude tuná druhé čítanie, je tu priestor na to, aby prípadne po konzultáciách sa tieto veci doplnili. Dovolím si z dôvodovej správy prečítať hneď jednu z úvodných viet a to by som chcel tak zároveň odpovedať na tie listy, ktoré sa tuná vytiahli, a teda ten predseda tej kynologickej jednoty, že či ten list napísal teraz, alebo predtým. Hneď druhý odsek je tu návrh, teda „návrh zákona bol pripravený v spolupráci so Štátnou veterinárnou a potravinovou správou, Slovenskou kynologickou jednotou, Komorou veterinárnych lekárov a Združením miest a obcí Slovenska“. Tí, ktorí vieme čítať s porozumením, je to napísané v minulom čase, teda bol. A ja preto, mne tiež vyvstala tuná otázka, keď sa prečítal ten list, aký je tam dátum na tom liste, hej. Nie kedy bol poslaný, ale aký je tam dátum. Pán kolega Hrnčiar to upresnil, povedal, že ten dátum je spred dvoch dní. No dobre, ale pán minister, keď pripravoval tento návrh zákona, aj bola písaná táto dôvodová správa, tak to nebolo pred dvoma dňami, pán minister, pripravované. Predpokladám, že nie, lebo to trvalo oveľa dlhšie. A teda vychádzam z predpokladu takého, že pán Jursa, tak ako to pán minister tuná povedal, tak naozaj po konzultácii s ministerstvom pôdohospodárstva, hej, bol pri tvorbe tohto zákona, a ako pán minister to povedal, že ten zoznam tých sprísnených plemien psov predložil. Ono je to potom, hej, však máme samozrejme právo aj zmeniť ako svoj názor aj tak, ale bolo to trošku trápne. Prepáčte mi, ale potom aj ministra dostávame do takej trápnej situácie, že na médiá pred týždňom, príklad uvádzam, ja neviem, kedy to bolo povedané, tak poviem to tak a vzápätí o niekoľko dní tak zase reagujem inak. Tak dobre, máme na to ako právo, ale predpokladám, že tá dôvodová správa naozaj sa opiera o tieto organizácie tak, ako je to tuná uvádzané, a naozaj nemám najmenší dôvod si myslieť tuná, že by pán minister klamal. Nedovolím si ho takto tuná osočovať a myslím si, že vám nemusím hovoriť, že ja odvahu mám povedať pravdu, aj možno veci také, ktoré sú možno viac ako bolestivé, a tuná nemám dôvod nejak, že by som sa farizejsky ako správal. Tá problematika psov je naozaj veľmi komplikovaná. Ja chcem práve vyzdvihnúť to úsilie ministerstva, že predkladá vôbec tento zákon. Toľko pertraktované tuná tie zoznamy tých psov, že či tie plemená také alebo také. No nejakú skúšku tých psov, nebudem to rozvádzať, že kde a v akej príležitosti, ale necítim sa samozrejme byť odborníkom, ako expertom na tých psov, ale ja v tomto nevidím, ja osobne, najmenší problém. Lebo ten zoznam dnes je taký, zajtra môže byť iný, pozajtra zase iný. A ešte budeme mať druhé čítanie. Tak ten zoznam naozaj môžme doplniť, lebo tuná tých plemien, som ani netušil, že toľko veľa je tuná tých bojových plemien, hej. A keď si myslíme, že by tam mal byť rotvajler alebo doberman, tak jak to tuná bolo to ohýňané, aj všelijaké tie ázijské bojové plemená, prosím, môže sa to tam dať, poslanci máme možnosť dávať pozmeňujúce návrhy, môže sa to dopĺňať. Naozaj, bolo to tu spomenuté a dovolím si to povedať, hodnota psa ako takého, alebo pohľad na tých psov, však nechcem, aby to vyznelo, že nemám rád ako psov, alebo nemám rád zvieratá, mám rád prírodu a do toho patrí, vrátane aj ten pes, aj všetky živé tvory, ale zas na druhej strane nemôže byť viac, ako je ľudský život, nemôže byť viac ako človek. Ja v tejto chorej, dovolím si povedať, spoločnosti vnímam taký úplne totálny extrém. Veď psy a mačky majú väčšie práva v mnohých štátoch a v mnohých krajinách Európskej únie, ale aj u nás, ako človek. Tak, kde sme? My sme medzitým zabudli na človeka. Ono dobre sa to hovorí, že aj štatisticky, ja som si to nezisťoval, že koľko bolo tých napadnutí, ale keby to bola len tá jedna, jediná pani na Slovensku spred troch mesiacov, ktorú roztrhali psy, no tak to už je hodné toho, aby sme sa naozaj úplne vážne týmto zaoberali. Koľkokrát nás hystéria pri všelijakých maličkostiach zachytáva! A tak závažná vec, tak my ju nemôžeme tak zase bagatelizovať, že to je len čosi také, lebo mne sa to nestalo a nedotklo sa to mojej blízkej osoby. Ale akonáhle by sa to dotklo teba, tvojej blízkej osoby, tvojej manželky, tvojej dcéry, tvojho syna, no tak by si veľmi precitlivelo reagoval. A my, poslanci, v podstate máme reprezentovať ľud tejto krajiny a tak by to aj malo byť. Aj keď si teraz uvedomujem, že možnože naozaj tak politicky nevystupujem, ale snažím sa nevystupovať ako v tejto téme politicky, lebo sa to spolitizovalo. Ale tá téma by mala byť nad politikou, naozaj, či nám ide o dobro veci. A mnohé tie možno nedostatky, ktoré ten zákon, a kolegovia z opozície tuná to vyčítali a vykrikovali, však, prosím, v druhom čítaní je možné, aby sa tieto veci naozaj tuná, dali na správnu mieru. Tak ako som pozorne počúval tuná aj som si to tak overoval, za posledné roky, evidovaných, ja neviem, koľko je v skutočnosti, myslím si, že to ani nedokážeme zrátať, ale pol milióna psov, no tak si myslím, že to je naozaj veľmi veľa. Ja som si zrobil tu poznámku ku tým krížencom, ktoré treba riešiť, pán minister to tuná vysvetlil, aj spomínal tuná pána predsedu Jursu, ktorý nejak tak zmenil tento názor na základe toho, že sa mu tam do návrhu zákona ten jeho návrh vo vzťahu k tým krížencom nepremietol, tak preto zmenil ten názor. Aspoň tak som to pochopil, pán minister, a dal som si tu aj ja tuná tú poznámku, ako ku tým krížencom. No samozrejme, však treba riešiť aj tie. No tak to myslím si, že to dá logiku, lebo tie krížence naozaj môžu byť ešte oveľa agresívnejšie ako možno tie čistokrvné rasy, ktoré poznáme, lebo tu nevieme, keď sa skrižujú tie bojové plemená, ako by tak reagovali. Ja som dával pozor, počúval som pozorne kolegov svojich z opozície, svojich vlastných a tak isto z vládnej strany, rovnako aj pána ministra. A mne sa tu páči, ako pán minister to tuná vysvetľoval a hovoril, že sú tuná dve kategórie tých psov, a to sú tí psi so sprísnením režimom alebo držaním, alebo tie útočné a nebezpečné psy. Hej, tak rozdelené je to naozaj na tieto dve kategórie a dotýka sa tento zákon práve týchto dvoch skupín. Potom ďalšia vec, ktorá tu naozaj bola aj spomenutá a odznela tu tiež a je samozrejme aj v návrhu toho zákona. No tak si predstavte, že mladé mamičky idú s deťmi na detské ihriská, do pieskovísk a tak ďalej. Tak tu nie je len nebezpečenstvo toho, že ten pes napadne ako tie deti, samozrejme, že, že to zakazujeme, aby to tak nebolo, ale tak isto aj tie výkaly, ktorými je to pieskovisko, je to znečisťované, aj, aj to okolie okolo, tak myslím si, že tu je ďalšie riziko rôznych infekčných ochorení, ktoré tieto psy eventuálne aj potenciálne by tam mohli šíriť. Takže aj tento rozmer je veľmi ako dôležitý. Myslím si, že tak ako to je uvedené aj v tej dôvodovej správe, že „účelom návrhu zákona je eliminovať riziko útokov psov“. No ja som uveril pánovi ministrovi, že mu úprimne o to ide. Presvedčil ma jednoducho, tuná aj niekoľkokrát, aj chcem to doceniť, že naozaj mal odvahu a vystúpil niekoľkokrát ako v rámci tejto rozpravy. Bežne ministri toľkokrát nevystúpia. A pán minister mal tú odvahu a od rečníckeho pulta. Neboli to faktické poznámky, kedy poslanci nemôžeme, alebo v záverečnej reči, kedy už na pána ministra nemôžme, alebo na ministra alebo ministerku, reagovať, ale bolo to v rámci rozpravy. A to sa mi páčilo a je to naozaj také veľmi, veľmi chlapské. A za to ho chcem aj pochváliť. Neviem, či to je také bežné alebo tradičné zase, že by som vás až veľmi neprechválil. No. (Vyslovené s pobavením. Smiech v sále.) Ale čo je pravda, tak, tak je pravda. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)