Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-09-16):
Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, aj tento návrh, aj táto procedúra úplne malebne dokumentuje, ako si my tu žijeme. A, vážení občania, dokumentuje to, čo sa stalo s vaším parlamentom. Niekedy naozaj je aj nehodné, aby sa takto nazýval a aby tu vôbec aj naše štátne symboly boli. Poviem na konci, prečo to hovorím. Neviem, čo je cesta, neviem, čo je riešenie, ale ono vždycky ako sa hovorí v starých ľudových múdrostiach, dovtedy sa chodí s krčahom po vodu, kým sa nerozbije. Aj teraz tá vaša arogancia, tá vaša spupnosť, to, čo predstavujete vás dobehlo v podobe nominácie pána Krála, čo bola nominácia – non plus ultra. Len pozornosťou novinárov sa zjavilo, o koho nomináciu ide. No a celú tú absurditu dokresľuje nominant, nech mi je odpustené, ale asi to tak má byť, tak, že niekto ho nominoval a si ho pomýlil s niekým úplne iným. Prosím vás pekne, Národná rada Slovenskej republiky, najvyšší zákonodarný orgán Slovenskej republiky, nie sme holubári vo Veličnej, preboha. Nie sme fakt holubári ja neviem v Čremošnom. To už pochopte konečne aj vy, poslanci za SMER, prosím vás. Povedzte aj to vášmu tomu človeku. Až mi je ťažké niekedy hľadať slová, že si to pomýlil. To zneucťujete, nechcem byť poetický, prahy. Veď to proste parlamenty nejako historicky vznikali kvôli niečomu. To, čo vy tu stvárate, je sen. On navrhne niekoho, ale myslel si, že to je niekto úplne iný, lebo keby bol vedel, že to je on, tak ho nenavrhne. A tým, že ho navrhol a je to úplne niekto iný, on ho voliť nebude. Ja neviem, kde to sme, prosím vás. Ja si pamätám dobre, prvýkrát keď ste volili, som tu bol za blbého, som búchal topánkou. Druhýkrát som symbolicky vám bránil, aby ste išli jedným otvorom aj dnu, aj von, lebo takto niektorí tu z vás pracujú, jedným otvorom dnu aj von, prosím vás, by som za to hanbil. Poriadny chlap má v sebe nejakú hrdosť, prosím vás. Vy ste tu. Žena si nemôže vážiť takých chlapov, čo sú tu. Principiálne nemôže mať úctu k nim. Niektorí z vás keď prídu domov, ja sa tej žene čudujem, že vám dá tanier pred nos. Nemôže si vás vážiť, prísne vzaté, fakt, za to, čoho vy tu ste schopní, ak máte však doma ženu poriadnu. Prosím vás, to bolo druhýkrát symbolicky. Čo mám robiť teraz tretíkrát, keď ste sa dobehli. Sami ste sa dobehli s nomináciou pána Krála. Ľuďom to poviem. Tento pán Král, to je človek, ktorý to, ako sa hovorí, umí, tento český výraz má, vie v tom chodiť. Na stole mu pristávajú veci, ktoré sú likvidné, bonitné, na ktorých niekomu záleží. A on vydáva rozhodnutia, ktorými my sa znova zapíšeme do análov, tak ako sa zapíšeme do análov ekonomických škôl. Tam sa raz zapíšeme. To vám garantujem, že sa tam zapíšeme, lebo ste vy vytvorili akú ekonomickú školu, to nikdy nikoho by nenapadlo. Na Harvarde sa to raz budú učiť. Tak bude aj modelový prípad rozhodnutia Branislava Krála na Sorbone alebo niekde, nie na tej maštaľnej univerzite, kvôli ktorej ste Čaploviča, chudáka starého pána nedôstojne vyhnali z miesta ministra, lebo nechcel podpísať maštaľnú univerzitu v Šamoríne alebo neviem kde. Nie, tam to nebudú učiť. Na poriadnych školách, na Sorbone ani tuná na UK to nebudú učiť, lebo tam učia exoti, ktorí aj tu sedia, ani tam to nebudú učiť. Tam nemajú už tú mentálnu kapacitu, ničíte tie deti tam, na poriadnych školách. Na Sorbone raz budú učiť a povedia, to raz bola jedna taká krajina, kde bol sudca, ktorý zakázal knihu, ktorá ešte nevyšla. Rozumiete, veď na to treba byť ja neviem Hemingway, Disney, Dobšinský, všetko dokopy, aby ste vôbec dokázali dať na papier to odôvodnenie toho rozsudku, že ja vydám rozhodnutie, že zakazujem knihu, ktorá ešte nevyšla. Pod to by sa slušný človek nepodpísal, pod to sa nemôže podpísať slušný človek. Ale u nás sa pod to podpíše sudca. Za odmenu išiel z okresu na kraj a za ďalšiu odmenu tuná váš človek, ktorý muskulárnym dystrofikom zaželal skoré uzdravenie, ako keby mali chrípku, tak on je jeho nominant. Prosím vás, kde to žijete, čo robíte z toho parlamentu? Nehanbíte sa ani trošku? Toto sa budú učiť na Sorbone, že na Slovensku by ste neverili, že bol sudca, ktorý zakázal knihu, ktorá ešte nevyšla. Dokonca ten, kto ju akože mal vydať, ešte v tom návrhu nejako bolo uvedené, že to má všetko odovzdať. No tomu by jeden neuveril. Už koľkokrát som to tu povedal, koľkokrát tu ešte musím povedať, že tvorcovia absurdných divadiel sú všetko amatéri, nič, oproti tomu, čo vy ste schopní vytvoriť? Naozaj skutočne je veľká, obrovská hanba vám. Ani teraz tam nepôjdete, pani spravodajkyňa či čo ste teraz. Ste spravodajkyňa, áno, či navrhovateľka, predkladateľka? To je jedno. Proste vy ani neviete, kto tam je. Teraz vás to dobehlo, teraz vás to našlo. Ja dávam návrh, že, prosím vás, nech vám idú už do pléna. Ste povedali, že, nie, vás to obťažuje, lebo nedajbože by ste tu boli o hodinu dlhšie. Kdeže, vy máte toľko inej práce, tak do výboru, veď údajne pracujete vo výboroch, nech vám idú. Čo by sa tak stalo? A ten návrh dávam, aby sa vám prišli aspoň predstaviť, aby sme sa do budúcna vyvarovali takýchto excesov a trápností. Nech sa vám idú predstaviť na výbor. Prosím vás, v troch minútach nech vám povedia aspoň Ferko, neviem čo, Janko a chcem ísť tam. A proste nech ho vyzvú. A nech urobíte zadosť tomu, že toto to je parlament, že nevolíte niekoho, koho ste v živote nevideli, prosím vás. Veď to sa takto robiť nedá, skutočne. Dávam ten návrh, aby sa tento bod programu, a, keď chcete, vystúpim aj v tom ďalšom, aj ten ďalší stiahol a skôr, ako sa znova zaradí, aby išli sa predstaviť jednotliví kandidáti aspoň na ústavnoprávny výbor. Viete, má to logiku. Aspoň urobte zadosť, zvoľte toho, kto je od vás v tom ústavnoprávnom, síce vy tam máte toho génia, ale už sú tam aj iní, povie, že, áno, bol u nás. Teda on posúva tú informáciu. Však si vážte ten priestor, vážte si túto budovu, vážte si tie stoličky aspoň takýmto spôsobom. A skončím tým, čo som v zásade povedal na začiatku. Pozrite sa, mne to je už pomaly jedno, ja už mám vymaľované, tu ja už som zhasnutý, vypnutý, už je všetko kúpené. Ja len si kvôli mojej vnútornej hygiene, aby som sa sám pred sebou nehanbil, keď sa ma niekto bude pýtať, keď mi neprejde tento návrh, tak poviem, ja som urobil, čo som mohol. A tie štátne symboly. Prosím vás, trošku prekryjem tú slovenskú vlajku, lebo to je nehodné, aby ste mi chodili okolo slovenskej vlajky, ktorá, mimochodom, aj na môj návrh tam je. Nikomu tu z vás nevadilo, že tam nie je. Nechoďte mi aspoň okolo nej, ľudia, ktorým na tom nezáleží, ktorí nerozumejú základným princípom parlamentarizmu. Bude tam iná vlajka, vážení, tam sa choďte inšpirovať. Dajú sa aj letenky kúpiť, choďte tam. To je vlajka Severnej Kórey, vážení. Popri nej choďte. Na tú chvíľu, keď vy pôjdete voliť, bez toho, aby ste tých ľudí poznali, bez toho, aby ste za rok urobili zadosť, tak budete prechádzať okolo severokórejskej vlajky. Dobre? Nezneucťujte aspoň tú slovenskú vlajku. Ďakujem pekne.