Vašečka, Richard, poslanec NR SR (2015-05-15):
Ďakujem, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte, aby som uviedol, čo sa týka veci, taký istý návrh, ako má, ako predložil pán poslanec Alojz Hlina, čo sa týka spôsobu, v niečom odlišný. Poviem, že oba tieto zákony riešia teda túto problematiku, ktorú opísal aj vo svojom vystúpení k predchádzajúcemu návrhu pán poslanec Jozef Mikloško, a zároveň teda vychádzali z reakcie na to, čo sa deje v spoločnosti a čo je potrebné, ale zároveň si myslím, že aj z takých našich ľudských a rodičovských pohnútok, či už sa to týka školstva, alebo celej spoločnosti. Treba povedať, že, a chcem to zdôrazniť hneď na začiatok, že toto nie je zákon proti sexuálnej výchove, ale je o práve povedať nie akejkoľvek alebo dokonca povinnej sexuálnej výchove bez ohľadu na prianie rodičov alebo samotných žiakov. Dalo by sa povedať, že je to, je to reakcia, ktorá je vyprovokovaná, ktorou sa bránime proti určitému nátlaku. Bolo to tu už spomenuté, len krátko, že tejto témy sa týkala aj štvrtá otázka referenda, ktoré bolo, ktoré bolo pred pár mesiacmi a kde ľudia naozaj chceli, aby rodičia mali právo povedať nie v prípade, že ich deti by mali byť indoktrinované niečím, čo je v rozpore s predstavami, s presvedčením, s prianiami ich rodičov alebo samotných detí. Poviem takto teraz sám za seba. Ja som rodič štyroch detí vo veku od 5 do 16 rokov, takisto som dlhoročný učiteľ na strednej škole, moje deti dnes chodia od materskej škôlky, až po strednú školu navštevujú, dve z týchto detí sú na základnej škole a mňa znepokojuje na tom to, že odporcovia takýchto návrhov alebo týchto zákonov, ktoré predkladáme, akoby vsúvajú také podozrenie voči rodine a rodičom napríklad s argumentom, lebo v rodine sa deje najviac sexuálnych zneužívaní. Fakt je taký, že v každej inštitúcii, akokoľvek dobrej, pozitívnej, pôvodne dobre naplánovanej, či je to spoločnosť, či je to rodina, či je to cirkev, či je to nejaké občianske združenie, alebo nejaká politická strana, sa vyskytujú aj patologické javy. Škodlivé javy, choré javy, ubližujúce javy. To platí aj o rodine. Ako kresťan by som povedal, že to nie je problém alebo vina rodiny, ale problém hriechu, hriechu človeka a aj hriechu rodičov. Ale v každom prípade odmietam ako argument, že sexuálna výchova alebo podobné programy by mali byť povinné, pretože rodičom ako takým nemožno dôverovať. No, mne je to také divné, že by niekto mal vychádzať, hoci by to navonok nepovedal, z toho, že viete, vy musíte povinne dať svoje deti na sexuálnu výchovu, lebo vy ste podozrivý zo sexuálneho zneužívania, pretože v drobnom sa to deje a vaše deti to musia vedieť od školy alebo od nejakej skupiny ľudí, ktorá toto vyučuje. Toto je niečo, čo v mojom vnútri ako rodičovi, ako človeku nesedí. To znamená, som za to a týmto návrhom zákona sme za to, aby takéto právo rodičia mali. Čiže ešte raz. Nie sme proti sexuálnej výchove, sme za dobrú a vekuprimeranú sexuálnu výchovu v súlade, tak je to ústave, s prianiami a s presvedčením rodičov. Ja by som sa možno ďalej ešte vyjadril v rozprave, čo sa týka obsahu toho zákona, len poviem, že zavádza vlastne definíciu informovaného nesúhlasu a potom tam vkladá nejaké pravidlá, ktoré sa týkajú povinnosti informovať rodičov, zodpovednosti riaditeľa a nejakých prípadných sankcií. Viac by som povedal potom v rozprave. Ďakujem, pán predsedajúci, skončil som.