Horváthová, Eva, poslankyňa NR SR (2014-10-21):
Ďakujem pekne za slovo. Vážená pani predsedajúca, vážená pani podpredsedníčka, vážená pani spravodajkyňa, milé kolegyne, kolegovia. Dovoľte mi krátko vystúpiť k tomuto návrhu zákona, niečo som načrtla už vo faktických poznámkach, teraz sa tak komplexnejšie pozriem na tento zákon a možno navrhnem nejaké východisko z toho, o čom sú tu vlastne najväčšie debaty a najväčšie polemiky. Takže v úvode chcem povedať, že už keď pani podpredsedníčka, pani Zmajkovičová, niekedy v máji alebo v júni avizovala v médiách, že sa chce venovať tejto problematike, tak som sa veľmi potešila, že niekto z vládnej strany otvára túto problematiku. Aj keď celkom dobre nerozumiem, prečo sa vlastne už vtedy nespojila s vládnou stranou a nevytvorili možno vládny návrh zákona, lebo ja považujem, podobne ako ona, túto tému za veľmi dôležitú. Ale prišla s touto tematikou sama, tak som predpokladala, že keď s ňou príde, že bude veľmi dobre pripravená táto problematika, tento návrh zákona. Takisto sa odvolávala na niektoré zmeny zákonov alebo vyhlášok, ktoré sú realizované v tomto čase v Českej republike. Zrejme aj oni majú nejakú úpravu, ktorou sa snažia tento problém narastajúcej detskej obezity riešiť. Avšak s kvalitou zákona, s ktorou prišla, moja tá radosť z toho, že sa táto problematika otvára, pominula. A dovolím si pomenovať, vrátim sa vecne k tomu zákonu, niektoré vecné chyby, ktoré tam sú. A nikdy som si nemyslela, že ako lekár budem upozorňovať na legislatívne chyby právničky, ktorá priniesla takýto legislatívny návrh do Národnej rady. Ale hovorím to so všetkou úctou k pani podpredsedníčke, možno v snahe, aby sme sa v budúcnosti vyhli takýmto elementárnym chybám. A nemyslím si, že zákony v Slovenskej republike by mali byť v takejto forme a v takejto kvalite, ako sú tu teraz predložené. Podobne ako pani podpredsedníčka vnímam problematiku narastajúcej detskej obezity ako veľmi vážnu. Ja som vystúpila aj na zdravotníckom výbore, kde sa prediskutovával tento zákon, kde som ju podporila. Povedala som jej konkrétne, že podporujem istým spôsobom reguláciu alebo výber potravín, ktoré sa budú v bufetoch predávať. To som ešte netušila, aký pozmeňujúci návrh pani podpredsedníčka do zdravotníckeho výboru priniesla. Možno neviete všetci o tom, bol tam pozmeňujúci návrh, kde trošku upravila niektoré potraviny a v druhom bode zaviedla pokuty a uviedla orgán, ktorý bude dozorovať nad tým, čo sa v bufetoch predáva. Obidva tieto body mali problém. A to, že mali problém aj tieto body a že mal problém aj tento bod, ktorý je vlastne jediným bodom, ktorý je v tomto návrhu zákona, bolo potvrdené aj na školskom výbore, kde, mám ho tu a teda dovolím si vám prečítať hodnotenie legislatívneho odboru Národnej rady Slovenskej republiky, ktorý podľa môjho názoru, tak ako som ho ja prečítala, ako som ho pochopila, má  kompletne negatívne stanovisko, teda kritizuje presne to, čo napadnem aj ja, a síce nejednotnosť niektorých týchto zákazov a takisto nevhodnosť zavedenia pokút, ktoré boli na zdravotníckom výbore zavedené. Domnievam sa, že pán poslanec Petrák, ktorý pôjde v rozprave za mnou, prinesie pozmeňujúci návrh, pretože tento návrh bol už predložený v školskom výbore a nebol prijatý, bol teda piatimi poslancami prijatý, piati sa zdržali alebo boli proti. Takže nebol dostatok hlasov, ale verím, že zrejme prijatý bude. A takisto som komunikovala, treba po pravde povedať, aj s pani podpredsedníčkou niekoľkokrát, kde som jej navrhla možné úpravy, pretože zabudla na vyslovene niektoré škodlivé potraviny a, naopak, niektoré potraviny, ktoré by nemali vymiznúť z bufetov, sú tam teraz zahrnuté. Takže nechám sa prekvapiť, čo z tohto sa podarilo. Nehovorím, že to bol môj nápad, alebo že by to prebrala, alebo, to by som si nikdy nedovolila, je to proste práca spoločná. Takisto sa ja tejto problematike venujem, takisto aj ona má určite veľa poradcov aj z radov odborníkov, ktorí k tomuto sa vedia vyjadriť. Niektorých som kontaktovala aj ja, takže vám potom poviem bližšie o tom. V prvom čítaní sa mi nepodarilo vystúpiť, bolo to tak ku koncu rokovacieho dňa, takže dovolím si teraz aj pár faktov z jednej štúdie, ktorá sa realizovala v Bratislavskom samosprávnom kraji. Bolo do tejto štúdie zahrnutých viac ako 4,5-tisíc detí, boli to vlastne – pred dvoma rokmi sa robila štúdia podobná na základných školách, a teraz sa robila štúdia na stredných školách – z tejto druhej spomínanej bolo zahrnutých 4,5-tisíc detí z rôznych škôl. Myslím, že tam bolo cez 40 škôl, boli to učilištia, stredné školy, gymnázia. A štandardnou technikou, pri metodike tejto štúdie som bola, teda mala som to šťastie byť aj ja, zodpovednou riešiteľkou bola pani doktorka Zora Gerová, ktorá za všetko zodpovedala, a vlastne boli dodržané aj medzinárodné odporúčania na meranie hmotnosti, meranie výšky, meranie kožných rias, vypočítavanie obsahu tuku týchto detí. Vypĺňal sa desaťstranový dotazník, kde veľmi podrobne sa rozoberali mnohé faktory zo života tejto stredoškolskej mládeže vrátane stravovania v školských bufetoch. No a hodnotila sa vlastne pohybová aktivita, či už v školách, koľko detí bolo napríklad oslobodených od telesnej výchovy, a takisto stravovacie návyky, koľko detí sa stravuje v školských jedálňach, koľko si chodí kupovať do tých bufetov, čo si hlavne kupujú a podobne. Čiže vlastne aj táto štúdia sa dotýkala priamo toho, čo my teraz upravujeme. Ešte stále nie sú tie výsledky úplne spracované, ale sú niektoré opisné, existuje už prvá publikácia, ktorá bola vydaná, kde sa opisujú čisto faktograficky, koľko detí bolo vyšetrených, nejaké údaje od detí, koľko bolo dievčat, chlapcov a tak ďalej. Ale čo sú zaujímavé, ešte zatiaľ sa nehľadali nejaké možné vplyvy na výskyt obezity, ale úplne alarmujúce boli prvé výsledky, ktoré sú teda už opublikované, a to výskyt vysokého tlaku krvi u týchto detí a obezity, pričom prehypertenzia, to znamená, že tlak krvi je mierne zvýšený nad normu, nedosahuje ešte hypertenzné hodnoty, čiže treba byť obozretný. A ešte raz podotýkam, že ten tlak bol meraný podľa štandardov, teda je porovnateľný aj s inými výsledkami. Tak tá prehypertenzia sa objavila takmer u 45 % chlapcov a 11,2 % dievčat, čo, uznáte sami, je alarmujúce číslo. Obezita hodnotená podľa body mass indexu vzhľadom na vek sa objavila u 18 % chlapcov ako nadhmotnosť, čiže mierna nadváha, a takmer u 15 % dievčat. Obezita už definovaná podľa veku podľa body mass indexu bola u viac ako 17 % chlapcov a 10 % dievčat. Čo je ešte možno také zarážajúce, je, že do tejto štúdie bol samozrejme vstup tých detí dobrovoľný, takisto mali niektoré laboratórne odbery realizované, takže museli súhlasiť, museli podpísať informovaný súhlas. A to, čo aj moji študenti, ktorí chodili na tieto merania, ktorí boli zapojení do tejto štúdie, hovorili, je, že väčšina obéznych, viditeľne obéznych detí sa nezapojila, pretože sa hanbila, hej. Dievčatá, ktoré boli v tomto adolescentnom, háklivom veku, sa jednoducho nechceli zapojiť. Takže môžeme povedať, že tieto výsledky budú možno ešte podhodnotené. To je situácia v Bratislavskom samosprávnom kraji. No a určite by bolo zaujímavé sledovať možno situáciu, možnože na východe nie je taká zlá situácia. Ktovie. Možno sa podarí takéto niečo podobné realizovať na celom Slovensku. V tom sa s pani podpredsedníčkou zhodneme, že situácia je alarmujúca. Keď som mala možnosť byť v niektorých západných krajinách na stážach už niekoľko rokov dozadu, tak ten problém obezity narastal plíživo všade. Mala som možnosť byť na jednej stáži na juhu Talianska v takej chudobnejšej komunite, kde som bola prekvapená z toho, koľko mladých ľudí bolo obéznych a spôsobu vlastne života, ktorý viedli. Tam do deviatej jednoducho boli všetky reštaurácie pozatvárané, ľudia pracovali, po poobedňajšej sieste, o deviatej sa to otvorilo. Prišli sme do reštaurácie, takú veľkú pizzu, ako tam deťom predávali, som na Slovensku nevidela. Čiže obrovský tanier cez pol stola a ako predjedlo boli hranolky s kolou, všetky tie decká, tie školopovinné, sa tým napchávali a zjedli to. My sme mali problém jednu pizzu, polovicu z toho zjesť, ale za tri mesiace sme si zvykli. Čiže to je to, ako sa človek dokáže prispôsobiť, keď nemá inú možnosť. Čiže týmto chcem poukázať na to, že aj niečo vytiahneme z dôvodovej správy, v ktorej uvádza veľmi správne pani podpredsedníčka, že máme mnohé programy podpory zdravia, prevencie výskytu kardiovaskulárnych chorôb, ale konkrétne kroky z môjho pohľadu, ktoré by sa realizovali v praxi, chýbajú. Ako sama tvrdíte v dôvodovej správe, tak vláda Slovenskej republiky schválila viacero koncepcií programu, ktoré súvisia so zdravím a životným štýlom mladých ľudí, napríklad koncepcia Štátnej politiky zdravia našej krajiny, Národný program starostlivosti o deti a dorast v Slovenskej republike, ktorý bol vytýčený na roky 2008 až 2015, Národný program podpory zdravia, ktorý som už spomínala aj vo faktickej poznámke, Podpora zdravia v 21. storočí, Národný program prevencie obezity a iné dokumenty a všetky tieto dokumenty musíme zavádzať a mali by sme zavádzať a sú aj obrazom implementácie európskej stratégie v tejto oblasti a stanovujú úlohy štátu, napríklad EÚ Akčný plán detskej obezity na roky 2014 až 2020. O tom, že zdravotný stav detí a školopovinnej mládeže sa zhoršuje, že obezita narastá, že sa presúva výskyt obezity do mladších vekových skupín, už vlastne na základnú školu, kde môžeme vidieť obézne detí, a, samozrejme, na strednú školu, o tom niet pochýb, o tom sa nemusíme baviť. Spomenula som teda aj niektoré konkrétne výsledky, aj keď len z určitej časti Slovenska, ale podobné štúdie sú robené aj v rámci Európy, hlavne v rozvinutých krajinách, kde majú takisto s obezitou problém. Ako som už spomenula, v Čechách sa snažia túto situáciu nejakým spôsobom riešiť, takisto pomerne razantne. V severských krajinách je neakceptovateľné, aby sa predávali v školských bufetoch potraviny, ktoré vplývajú na vznik obezity, sú teda týmto spôsobom nezdravé, čiže obmedzujú sa. Vo Fínsku je napríklad zvykom, že sa je sladkosť raz do týždňa. Tie deti cez týždeň nejedia sladkosti, dajú si v nedeľu koláč alebo nejakú sladkosť a fungujú. Čiže asi by som to definovala tak, keď spoločnosť vie nájsť spôsob ako. Samozrejme, zdravotná výchova je najdôležitejšia, edukovať rodičov detí a funguje to, to je super, takto by to malo byť. Ale zjavne to u nás niekde nefunguje, niekde je chyba. A nehovorím, že tým, že zakážeme v bufetoch isté potraviny, sa tá situácia naraz zlepší. Dovolím si tvrdiť, že ani zámerom pani podpredsedníčky parlamentu Národnej rady Slovenskej republiky nebolo zrušiť bufety, alebo zakázať deťom jesť Horalky, alebo napiť sa sladkého nápoja. Ale takisto ako ju určite trápi to, že v škole na hodinách možno absentuje zdravotná výchova, možno by mala byť ako osobitný predmet, mohli by sme sa nad zamyslieť spoločne, že by sa dostala napríklad do osnov výchovno-vzdelávacieho procesu. Ale každopádne v rámci iných hodín niečo tie deti učíme a potom vyjdú za dvere triedy a majú bufet, kde môžu mať niečo zdravé v kútiku na spodnej poličke, ale ovalí ich spektrum nezdravých potravín, ktoré si kúpia, lebo majú na to chuť. Aj ja ich ľúbim, ja si ich tiež kúpim, aj deťom svojim ich kupujem. Ale možno v závere poviem takú filozofiu, možno, ako by sme to mohli riešiť. A každopádne si myslím, že je to tak závažná téma aj z hľadiska možno liberálov, ktorí majú na to svoj pohľad, a ja ho beriem, je zaujímavý a niečo pravdy majú, ale nerieši to nič na tom, že tá situácia je vážna a nijako sa to podľa môjho názoru nelepší. Takže niečo treba určite robiť. Ale každopádne nejakým zákazom a ešte takýmto spôsobom a takouto kvalitou zákona myslím si, že v tomto momente je skôr prehrou ako výhrou. Teraz sa budem venovať vecne návrhu zákona. Dúfam, že sa nenahneváte, keď to trošku bude trvať. Skúste sa zamyslieť nad tým, neviem, či ste všetci čítali tie body, čo sa vlastne zavádza, vyjadrím sa ku každému bodu zvlášť a verím, že tí, ktorí sú odporcovia tohto zákona, že sa chytia týchto chýb, ale nie je mojím zámerom potopiť celý zákon. Ešte raz opakujem, tá idea je dobrá, ale nemôžem sa zmieriť s tým, že sa podáva legislatívne nekvalitnou formou takou, že nebude aplikovateľná v praxi. Moje svedomie mi nedá, takže dovoľte, aby som sa k tomu vyjadrila. Takže bol tu predložený návrh zákona, kde sa upravuje školský zákon. V § 152 bol neoznačený odsek, sa označil ako ods. 1 a zaviedol sa ods. 2. Keď si pozriete ten § 152, čo vlastne rieši ten paragraf v školskom zákone, tak je to paragraf, ktorý sa zaoberá bezpečnosťou a ochranou zdravia vo výchove a vzdelávaní. To máte ako BZP pri práci, čiže to nesúvisí nijako so školským stravovaním. A tu vlastne predkladateľka sa rozhodla, že upraví školské stravovanie, podľa môjho názoru v paragrafe, ktorý fakticky nesúvisí so školským stravovaním. Mali sme spolu debatu, hovorili sme o tom, že sú tam §§ 139 až 142, ktoré sa zaoberajú školským stravovaním, avšak týka sa toto stravovanie len školských jedální a výdajových školských jedální. Avšak je tam § 142, ktorý, dovoľte mi zacitovať, hovorí: „Ministerstvo školstva ustanoví všeobecným záväzným právnym predpisom spôsob organizácie a prevádzky zariadenia školského stravovania, určovania počtov zamestnancov, kontroly kvality podávaných jedál, materiálno-technické zabezpečenie školských jedální, podrobnosti o predaji doplnkových jedál v školských bufetoch.“. Čiže tento paragraf nás odvoláva na vyhlášku a v tej vyhláške sa, to vám teraz za chvíľočku zacitujem, sa dozvieme, že čo sa v tých bufetoch má predávať. To, že sa odporúča, že najmä zdravé potraviny a sú tam, mimochodom, vymenované tie zdravé potraviny, to, že sa to nedodržuje, to je fakt. Čiže tu by som nedávala svoju kritiku, že sa rozhodla pani podpredsedníčka prísť s týmto návrhom zákona, lebo zjavne sa táto vyhláška nedodržuje. Otázka je, či je správne časť problematiky upravovať vo vyhláške, časť v jednom paragrafe, úplne inú časť v druhom paragrafe, a ešte máme jednu vyhlášku, ktorú tiež budem citovať, kde je tiež upravená problematika školského stravovania aj v ambulantnom predaji. No táto vyhláška má č. 330 z roku 2009, okrem iného, ako som spomínala, zaručuje zdravé potraviny, a to konkrétne v § 2 ods. 1 písm. a), kde v bode 1 hovorí: „V zariadeniach školského stravovania podľa § 139 až 141,“ to jest sú tie, ktoré som vám spomínala, „sa zabezpečuje najmä a) zdravá výživa detí a žiakov v čase ich pobytu v školách alebo v školských zariadeniach, b) diétne stravovanie detí a žiakov v čase ich pobytu v školách alebo v školských zariadeniach, stravovanie detí a žiakov zúčastňujúcich sa na výchovno-vzdelávacích aktivitách a športových aktivitách, celospoločenské programy podpory zdravia“. Čiže bufety by mali byť zakomponované do týchto programov podpory zdravia, zjavne nie sú. Ja verím pani predkladateľke, že bola v tých školách, že to videla, a verím, že toto bol ten hlavný impulz, ktorý, ktorý ju teda podnietil k tomu, že dala takýto návrh zákona. Ďalej stravovanie zamestnancov škôl alebo školských zariadení je tam upravené a tak ďalej, stravovanie detí počas školských prázdnin a tak ďalej. Zariadenia školského stravovania, ako som vám spomínala, sú školská jedáleň a výdajná školská jedáleň, ale okrem toho, že je to upravené v týchto dvoch komoditách, je to upravené aj v školských bufetoch podľa § 5 ods. 1 vyhlášky. A tam je napísané, že „ak stravovanie detí a žiakov nemôžu zabezpečiť prostredníctvom zariadenia školského stravovania, môžu tieto služby poskytovať školské bufety na základe zmluvy uzatvorenej medzi zriaďovateľom a prevádzkovateľom bufetu“ a odkazom na tieto služby, ktoré sa tam uvádzajú, sa dáva povinnosť aj školským bufetom, aby zabezpečovali zdravú stravu podľa § 2 ods. 1 písm. a) vyhlášky. To znamená, že dá sa to z tejto vyhlášky vyčítať. To, že sa to v praxi nerealizuje, to je holý fakt. Podľa § 5 je napríklad v ods. 2 napísané, že školský bufet môže zabezpečovať aj plnenie celospoločenských programov podpory zdravia. Doplnkové jedlá v školských bufetoch sú najmä, to je vo vyhláške, ovocie a zelenina v čerstvom stave, celozrnné a cereálne výrobky, mlieko a mliečne výrobky so zníženým obsahom tukov a nápoje a prírodné šťavy bez konzervačných prípravkov a so zníženým obsahom cukru. Čiže to, čo by tam malo byť, to je vo vyhláške. To, že to tam nie je, alebo je to tam niekde schované alebo v menšom percente, ako by mohlo byť alebo malo byť, to je tiež holý fakt. Je v tej vyhláške tiež šalamúnsky napísané, že najmä takáto strava by sa mala realizovať. Existuje zákon o štátnej správe v školstve a školskej samospráve č. 596/2003, kde je vlastne systém kontroly školského stravovania. Je tam § 6 ods. 8 písm. a) a b), kde obec vo veciach výchovy a vzdelávania v školách a školských zariadeniach, ktorých je zriaďovateľom, kontroluje dodržiavanie všeobecne záväzných právnych predpisov v oblasti výchovy a vzdelávania a kvalitu podávaných jedál v školských jedálňach. Ďalej v § 9 ods. 8 písm. a), b): Samosprávny kraj v oblasti výchovy a vzdelávania (zaznievanie gongu) kontroluje dodržiavanie všeobecných záväzných právnych predpisov a tak isto kontroluje kvalitu podávaných jedál v zariadeniach školského stravovania. Mám za to, že sa takéto dodržiavanie, kontrola toho, čo sa predáva aj v rámci ambulantného predaja, mala by to obec alebo samosprávny kraj kontrolovať. Samozrejme, že zrejme tie kontroly nie sú dostačujúce, keďže tie potraviny tak, ako boli teraz spomenuté, odporúčané, sa v týchto bufetoch nepredávajú. Dovoľte mi teraz, keďže na školskom výbore sme nejak nemali priestor sa viac baviť s pripomienkami, pripomienkami, stanoviskami legislatívneho odboru Národnej rady Slovenskej republiky, dovoľte mi z neho zacitovať pár viet. "Z hľadiska úpravy zákazu predaja niektorých v návrhu určených výrobkov v školách a školských zariadeniach a z hľadiska režimu stravovania v zariadeniach pre deti a mládež dávame do pozornosti viaceré platné právne predpisy upravujúce túto problematiku. Podrobnosti o požiadavkách na zariadenia pre deti a mládež upravuje na základe splnomocneného ustanovenia v § 62 písm. i) zákona č. 355/2007 o ochrane, podpore, rozvoja verejného zdravia vyhláška ministerstva zdravotníctva č. 527/2007, to je tá druhá, ktorú som spomínala, kde v tej, podľa tejto vyhlášky v zariadení pre deti a mládež musí prevádzkovateľ zabezpečiť, aby sortiment tovaru v bufetoch, automatoch a iných formách ambulantného predaja zriadeného v rámci zariadenia pre deti a mládež, ktorý je dostupný žiakom a deťom, bol výživovo hodnotný a neobsahoval najmä alkoholické nápoje, nápoje s obsahom kofeínu a chinínu, tabakové výrobky. Podľa § 6 ods. 1 zákona 377 o ochrane nefajčiarov sa zakazuje predaj tabakových výrobkov, ktoré sú určené na fajčenie a neobsahujú tabak, v predškolských zariadeniach... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.)