M. Dzurinda, predseda vlády SR: (2003-04-10):
Dovoľte mi tiež povedať, a prijmite to, prosím, bez pátosu, že predstúpiť pred Národnú radu Slovenskej republiky pri takejto príležitosti je pre mňa aj mimoriadnou cťou. Máme dôvod spoločne so zadosťučinením pociťovať výnimočnú chvíľu tohto rozhodovania a rozhodnutia konečného. Máme dôvod uvedomiť si aj to, čo sme spoločne dokázali, čo dokázala Slovenská republika. Máme dôvod pozerať do budúcnosti s nádejou a optimizmom. Ale rovnako máme povinnosť plne si uvedomiť aj zodpovednosť, akú na sebe berieme, akú na seba preberá naša vlasť. Nik nemôže pochybovať, že vaše rozhodnutie, vážené panie poslankyne, páni poslanci, sa stane historickým míľnikom. Zapíše sa do radu tých najlepších a najdôležitejších rozhodnutí v našich národných dejinách, ktoré rozhodujúcim spôsobom posúvali Slovensko k lepšej budúcnosti. Budete rozhodovať o budúcnosti a bezpečnosti Slovenska a nadviažete pritom na myšlienky a predstavy najväčších slovenských politických lídrov a demokratov minulého storočia. Stanete sa v tom najlepšom význame tohto slova ich nasledovníkmi a v modernej histórii Slovenska na prahu nového tisícročia aj realizátormi ich ideí. „Európska bezpečnosť musí stavať aj na strednej Európe a je v záujme európskej demokracie, aby mala silnú oporu v strednej Európe,“ napísal Milan Hodža. Milan Hodža, ale aj Milan Rastislav Štefánik, Štefan Osuský a viacerí ďalší nám zanechali tradíciu protitotalitného politického myslenia, či už vo forme odmietnutia komunizmu alebo nacionalizmu. Zanechali nám tradíciu politického myslenia opierajúceho sa o hodnoty, ako sú sloboda jednotlivca, ale aj viera v ľudskú súdržnosť, v ľudskú dôstojnosť, ale aj vo vzájomnú pomoc a v spoluprácu krajín v širšom kontexte. Myslím si, že sú to hodnoty, o ktoré opreli Severoatlantickú zmluvu aj zakladatelia Severoatlantickej aliancie, zachovať slobodu svojich národov, ich spoločné dedičstvo a civilizáciu založenú na princípoch demokracie, individuálnej slobody a zákonnosti, snažiac sa presadzovať v severoatlantickom regióne blahobyt a stabilitu. Váš súhlas s pristúpením k tejto zmluve bude zadosťučinením pre generácie našich ľudí, ktorí podstúpili utrpenie za železnou oponou, ktorých železná opona oddelila a ponížila. Mnohí z nich zahynuli v žalároch pre ideály slobody a demokracie, mnohí sa lepších časov nedočkali a azda by si ani nevedeli predstaviť, že slobodný slovenský parlament bude rozhodovať o tom, o čom dnes rozhodujete vy, panie poslankyne, páni poslanci. Niet najmenších pochýb o tom, že transatlantické strategické spojenectvo, strategická spolupráca Európy a Spojených štátov v Severoatlantickej aliancii priniesla západnej Európe oveľa lepšiu druhú polovicu 20. storočia, než bola tá prvá. Som si istý, že vyhliadky na lepší bezpečnejší svet v novom 21. storočí budú silnejšie, ak si Európa a Spojené štáty toto strategické spojenectvo zachovajú, ak budú tvoriť aj v budúcnosti spoločnú strategickú víziu. Toto je koncept, na ktorom vznikla Severoatlantická aliancia. Je to koncept, pre ktorý je záujem Slovenska stať sa členom Severoatlantickej aliancie. Toto je koncept, ktorého zachovanie je v najlepšom záujme Slovenska, podľa môjho presvedčenia je aj v najlepšom záujme zjednocujúcej sa Európy, ale aj Spojených štátov a je aj v záujme bezpečnejšieho sveta. Vstupujeme do Severoatlantickej aliancie, ktorá potrebuje posilniť túto víziu v čase, keď je svet konfrontovaný s novými výzvami a novými hrozbami. Pražský summit Severoatlantickej aliancie, odkiaľ prišla pozvánka pre Slovensko, túto cestu a víziu naznačil. Slovensko ako člen aliancie získa rovnocenné miesto za stolom a bude na nás samých, aby sme pracovali na naplnení tejto vízie. Panie poslankyne, páni poslanci, pristúpením k aliancii Slovensko získa nový stupeň bezpečnosti a dôvery. Niet pochýb, že z členstva v aliancii bude Slovensko profitovať, bude profitovať politicky, bezpečnostne, ale aj ekonomicky. Zároveň chcem povedať, že nechceme byť iba konzumentom. Chceme byť a budeme aj prispievateľom. Ozbrojené sily i politické vedenie, rezort obrany pracujú na tom, aby bol náš takpovediac vecný vklad do spoločnej bezpečnosti aliancie účinný, kvalitný a, samozrejme, zodpovedajúci našim možnostiam. Politicky, ako som už povedal, chceme prispieť k posilňovaniu transatlantického spojenectva. Spoločne s ďalšími novými členskými krajinami aliancie a aj Európskej únie, ktoré zdieľajú podobný postoj, sa takýto hlas môže stať významným príspevkom do diskusie. My to hovoríme celkom jasne: Znovuzjednotená Európa nesmie ísť proti Spojeným štátom, ale ani Spojené štáty by nemali rezignovať na transatlantickú spoluprácu a spojenectvo. Okrem toho však do aliancie môžeme priniesť našu slovenskú skúsenosť. Je to skúsenosť, že to, čo môže vyzerať ako samozrejmé, samozrejmým vôbec nemusí byť, že je to vzácne a že to možno aj stratiť. Hovorím o slobode, o demokracii, o rešpekte k ľudským právam, o vláde zákona, o pocite bezpečia pre krajinu, pre región. Západná Európa prežila desaťročia v pásme stability a prosperity, ktoré jej prinieslo členstvo v Severoatlantickej aliancii. Bezpečnosť, ochrana ľudských práva aj vysoký životný štandard sa stali akousi samozrejmosťou. Je mi jasné, že ešte potrvá, kým sa vyrovnáme krajinám aliancie v životnej úrovni, kultúre života, a je mi jasné aj to, že nebudeme nikdy rozhodujúcim prispievateľom do spoločnej obrany.  Ale to, či môžeme prispieť a chceme prispieť, je byť vnímavejším k ohrozeniam, ktoré nie sú viditeľné, pretože sme tieto ohrozenia prežili na vlastnej koži, pretože vieme, že nič nie je samozrejmé. A naša prežitá skúsenosť,  skúsenosť z obdobia neslobody aj z obdobia po nej, práve táto skúsenosť môže byť užitočná, ba možno aj nenahraditeľná pri ďalšom rozširovaní pásma demokracie a stability vo svete. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte mi využiť tieto chvíle a znovu sa poďakovať všetkým, ktorí pracovali a prispeli k pozvaniu Slovenska do Severoatlantickej aliancie, členom vlády predovšetkým na čele rezortov obrany a zahraničných vecí, expertom aj diplomatom, ale dnes predovšetkým vám, panie poslankyne, páni poslanci. Bez silnej podpory, ktorej sa vláde a diplomacii dostávalo a dostáva od Národnej rady Slovenskej republiky v tomto a v minulom období, by sme neboli úspešní, úspešné by nebolo Slovensko. Prešli sme naozaj veľký kus cesty, všetci. K otázke členstva v Severoatlantickej aliancii vznikol široký politický, ale, dovolím si povedať, aj stranícky konsenzus, konsenzus na strategickom záujme Slovenska. Postupne sa stal konsenzom viac než verbálnym. Stal sa konsenzom alebo dohodou veľmi praktickou pri postojoch a rozhodnutiach, ktoré na tejto ceste musela urobiť vláda a parlament, iste si mnohé takéto vážne rozhodovania a rozhodnutia pamätáte, pri rozhodnutiach a postojoch, ktoré v tejto súvislosti prijímali na pôde parlamentu politické strany. Zvlášť sa v tejto súvislosti chcem obrátiť s poďakovaním najmä na opozíciu. Je nesmierne cenné, a je to viac ako výraz politickej kultúry, ak sa s opozíciou, s ktorou máme neraz veľmi rozdielne náhľady, dokážeme zhodnúť na základných naozaj fundamentálnych otázkach, otázkach krajiny. Členstvo Slovenskej republiky v Severoatlantickej aliancii nie je ani o koalícii, ani o opozícii, ale je o Slovensku. Koalície sa menia, ale národ, vlasť a krajina a najmä jej občania zostávajú. Dnes, keď je pred vami poslancami Národnej rady závažné rozhodnutie v procese ratifikácie prístupového protokolu Slovenska k Severoatlantickej aliancie, je tu príležitosť sa aj povzbudiť. Stojíme na prahu členstva v aliancii, ale všetci dobre vieme, že neprišlo samo od seba. V roku 1998 naozaj nikto nemohol povedať, že ho získame akosi automaticky. V tom čase po tzv. prvej vlne rozširovania nebolo samozrejmé ani to, že bude ďalšia vlna, že bude ďalšie rozširovanie. A môžem pokojne povedať, že sme to boli my Slováci, občania Slovenskej republiky, čo sme prispeli k novej diskusii o novom rozširovaní, bolo to Slovensko, ktoré nepochybne tomuto procesu významne napomohlo. Spomínam si po veľkom tichu, najmä po zmene vo funkcii prezidenta Spojených štátov, že sme to boli my, čo sme v máji v roku 2001 zorganizovali prvú veľkú medzinárodnú diskusiu tu v Bratislave. Bola to známa konferencia ašpirantov na ďalšie rozširovanie aliancie, mnohých mimovládnych organizácií, ale aj predstaviteľov americkej administratívy známa pod názvom „Európske nové demokracie: líderstvo a zodpovednosť“. Je to príklad toho, že máme na to, vystupovať aktívne, a máme na to, meniť a aktívne ak nie vytvárať, tak minimálne ovplyvňovať vývoj dejín, že Slovensko sa nemusí a nemá najmenší dôvod a vlastne ani nesmie krčiť kdesi v kúte. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, pevne verím, že Národná rada Slovenskej republiky dnes vyšle zreteľnú správu celej našej verejnosti, ale aj do zahraničia, správu o tom, že členstvo Slovenska v Severoatlantickej aliancii je v najlepších záujmoch našej vlasti, že nám prinesie trvalú bezpečnosť, možnosť rozhodovať o vlastnej budúcnosti a spolurozhodovať o dôležitých otázkach medzinárodného významu, že nám prinesie spojenectvo s krajinami, s ktorými vyznávame rovnaké hodnoty, že nám prinesie trvalé a rovnoprávne miesto medzi týmito krajinami, definitívne, pevné a rešpektované miesto Slovenska v medzinárodnom spoločenstve, že posilní dôveru, ktorá povzbudí investorov, a teda v konečnom dôsledku prinesie lepšiu budúcnosť pre nás, pre naše deti, pre našu vlasť. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)