Zajac, Pavol, poslanec NR SR (2014-03-26):
Vážená pani predsedajúca, pán navrhovateľ, spravodajkyňa, dámy a páni, dovoľte mi, aby som sa vyjadril najprv k tomu, ako došlo k tomu legislatívnemu návrhu zákona vládnych poslancov. Dámy a páni, do marca roku 2010 fungoval na Slovensku maximálny možný strop pri úrokoch pri nebankových pôžičkách. Tento maximálny úrok navrhovalo ministerstvo financií vo svojej vyhláške ako dvojnásobok priemerov RPMN, to znamená ročnej percentuálnej miery nákladov, alebo štvornásobok vážených priemerov. V tom období bol maximálny úrok pri nebankových pôžičkách na úrovni 74-75 %. Samozrejme, pri rôznych úveroch podľa výšky a dĺžky splácania bol ten maximálny úrok aj nižší podľa vyhlášky, ktorú vydávalo ministerstvo. V marci roku 2010 vláda Roberta Fica, prvá vláda Roberta Fica na návrh ministra financií pána Počiatka tento strop pri úrokoch pri nebankových spoločnostiach zrušila a navrhla vládnym návrhom zákona do snemovne, kde to vládni poslanci schválili. V marci roku 2010 sa spustil úžernícky klondike na Slovensku. Vláda Roberta Fica má politickú zodpovednosť za to, že sa od marca roku 2010 spustil úžernícky klondike na Slovensku. Nebankové spoločnosti začali žiadať niekoľko 100-, niekoľko tisícpercentné úroky pri pôžičkách pre občanov Slovenska. Občania Slovenska nevládali, nezvládali splácať takéto pôžičky. Následne nebankové spoločnosti si na nich najímali exekútorov, ktorí išli po ich majetku, veľakrát aj po ich bytoch a domoch. Na Slovensku vláda Roberta, druhá vláda Roberta Fica s hrôzou konštatuje, že máme na súdoch podaných cez 540-tisíc exekúcií za rok. Súdy nezvládajú ani evidovať tieto exekúcie. Podstatná časť aj podľa slov štátnej tajomníčky ministerstva spravodlivosti je od nebankových subjektov. Z 34-tisíc dovolaní na Ústavný súd minulého roku len 20-tisíc dovolaní bolo od nebankovej spoločnosti Pohotovosť. V tomto legislatívnom klondike sme do toho viacerí opoziční poslanci minulého roku vstúpili a ja som si dovolil do toho vstúpiť aj legislatívnym opatrením, keď som navrhoval dvakrát strop pre nebankové pôžičky. Dvakrát vládni poslanci odmietli tento strop. Prečo sa tomu stropu pri nebankových pôžičkách toľko venujem, keď obsah návrhu zákona, ktorý máme pred sebou, je oveľa širší a dotýka sa viacerých návrhov zákona a viacerých oblastí? Strop pri nebankových pôžičkách považujem za kľúčový problém aj v tomto navrhovanom zákone. Takto zadefinovaný strop považujem za matematicky vypočítanú úžeru. Ja som tento strop navrhoval tak, ako to bolo do marca roku 2010, ako dvojnásobok priemeru spotrebiteľských úverov alebo štvornásobok vážených. Kolegyňa Lucia Žitňanská a Miroslav Beblavý to navrhovali exaktne ako 70 % plus inflácia. Keď vládni poslanci navrhovali v prvom čítaní tento návrh zákona, tak tento strop definovali ako najvyššiu prípustnú odplatu a odkazovali na priloženú vyhlášku, ktorú priložili k navrhovanému zákonu. V tej vyhláške bolo zadefinované v prvom čítaní, že najvyššia prípustná odplata je dvojnásobok úverov v bankách. Takto stanovený strop sa zdal aj mne po odbornej stránke nastavený pomerne nízko, pretože úroky v bankách sú oveľa nižšie ako úroky pri spotrebiteľských úveroch, tak ako som to napríklad navrhoval ja, ale dobre, povedal som si, strop sa navrhuje, nastavili ste ho z môjho pohľadu príliš nízko. Po nejakých rokovaniach do druhého čítania aj po rokovaniach s Národnou bankou Slovenska som predpokladal, že nejakým spôsobom sa upraví tento strop tak, aby bol prijateľný aj pre tých, ktorí poskytujú takéto úvery, ale aj pre občanov Slovenska, ktorí by to ešte zvládali splácať. A takýto návrh, som aj ja povedal, že vieme si predstaviť, že ho podporíme ako opozícia, pretože nie je možné, aby na Slovensku existoval úžernícky klondike, a preto sme prisľúbili – aj ja osobne –, že sa zúčastníme na rokovaniach, kde by boli zapracované niektoré naše pripomienky a návrhy. Takéto, takéhoto rokovania som sa zúčastnil aj ja u pani podpredsedníčky Laššákovej. Tam nám pán kolega Martvoň predstavil určité pozmeňujúce návrhy, ktorými mení navrhovaný zákon, tak ako bol v prvom čítaní predstavený, a ja som hneď na tom rokovaní – musím povedať, že s hrôzou – zistil, že vy síce naďalej trváte na najvyššej prípustnej odplate, čo je v poriadku, ale, citujem z vášho pozmeňovacieho návrhu, ale „najvyššiu prípustnú výšku odplaty ustanovuje vykonávací predpis“. Tak ako to bolo aj predtým, ale predtým sme ten vykonávací predpis dostali ako prílohu k zákonu a vedeli sme určitý vzorec, určitú formuláciu, ako nastavujete túto najvyššiu prípustnú odplatu. Teraz odkazujete iba na vykonávací predpis, ktorý my k dispozícii nemáme. Preložím to. Chcete po nás, aby sme dôverovali vykonávaciemu predpisu, ktorý sme nevideli, ktorý má pripraviť vláda, predpokladám, a my ako opoziční poslanci, ktorí sme kedysi vyslovili nedôveru vláde, máme jej v tomto smere dôverovať. Prepáčte, ale náš, náš postoj voči vláde Roberta Fica bol vyslovený kedysi hlasovaním o dôvere. Vy ste zaňho, za túto vládu hlasovali, za dôveru tejto vlády, my sme nehlasovali za dôveru tejto vlády. Naša úloha je kontrolná a máme byť kritickí k tomu, aby zákony, ktoré tu vláda alebo vládni poslanci navrhujú, aby boli podrobené kritike, aby to, čo je v nich zlé, aby z nich vypadlo, aby sa uľahčoval bežný život občanov na Slovensku, ale, prepáčte, ak ste v prvom čítaní dokázali formulovať tento strop pri nebankových úveroch a teraz sa, teraz nás odkazujete, že máme dôverovať vláde, a nepredložíte nám tento návrh, povedal som vám už u pani podpredsedníčky Laššákovej, takýto bianko šek my nemôžeme podpísať. Za takýto návrh zákona my nemôžeme hlasovať. A musím sa priznať, že aj som sa zamýšľal, prečo k tomu došlo, k tomuto výraznému posunu. Z môjho pohľadu je to veľmi výrazný posun. V prvom čítaní veľmi striktne nastavený strop pri úrokoch, v druhom čítaní odkaz len na vykonávací predpis, ktorý nevidíme. Prepáčte mi, ale napadajú ma len dva dôvody. Ja rozumiem tomu, že ste absolvovali niekoľko možno desiatok stretnutí s rôznymi záujmovými skupinami. To je legitímne, nebojím sa povedať, možno aj s lobistami. V európskom parlamente je zákon o lobingu. Predkladalo ho aj KDH tu. Ak by takýto návrh zákon sme mali, tak všetci poslanci by po stretnutí s takýmito záujmovými skupinami a lobistami museli takéto stretnutia nahlásiť. Dnes viem si to len predstaviť, aké rokovania ste absolvovali, lebo aj ja ako opozičný poslanec, keď som navrhoval strop pri nebankových pôžičkách, tak sa na mňa obrátili nebankové spoločnosti a rozumiem tomu, že bol na vás vyvíjaný tlak, aby nízko nastavený strop ste posunuli vyššie. A k tým dvom dôvodom, ktoré ja len hádam. Prvý je ten, že ste sa zľakli, po slovensky, že ste pustili do nohavíc. Druhý dôvod je oveľa horší a ten jeden z predkladateľov naznačil na svojom facebooku, keď napísal, že mohol byť prípadne alebo bol prípadne, bola mu prípadne naznačená korupcia, ak by, ak by tento návrh zákona buď stiahol, alebo nejako inak upravil. Následne sa ozval špeciálny prokurátor, že to vyšetrí, následne pán kolega Brixi, ktorý je navrhovateľ, to dementoval, že to tak nebolo, ale tieto okolnosti, keď v prvom čítaní tento strop bol jasne zadefinovaný vyhláškou, ktorú ste priložili k zákonu a dneska tam nie je, len je tam odkaz na vykonávací predpis, tieto okolnosti naznačujú aj túto možnosť. (Reakcia z pléna.) Pán navrhovateľ, skúste potom na mňa reagovať a neskáčte mi do reči. Hovorím fakty, ak niečo nehovorím dobre, skúste ma opraviť. Ešte raz, tento strop pri nebankových úrokoch považujem za kľúčový a na tom stretnutí, pán navrhovateľ, pán navrhovateľ, na tom stretnutí u pani Laššákovej ste nám sľúbili, že sa pokúsite prísť v druhom čítaní do pléna Národnej rady a že takýto vzorec alebo vyhlášku, kde budú poslanci Národnej rady aspoň približne vedieť, o akých stropoch pri nebankových úrokoch hovoríme, tak nám predstavíte, zatiaľ ste nám nič také nepredstavili, a preto ja za takýto návrh zákona nemôžem hlasovať.