E. Kukan, poslanec: (2006-08-03):
Ide o oblasť, a to je hodno pripomenúť si ihneď na začiatku, kde tak asi na 50 % záleží na našich zámeroch, úmysloch, pocitoch, sympatiách a zostatok záleží na medzinárodných podmienkach, v ktorých tieto zámery a úmysly uskutočňujeme. Hovorím to preto, lebo zahraničnopolitická časť programového vyhlásenia obsahuje viaceré dobré body. Konštatovanie o kontinuite z predchádzajúceho obdobia, ochota rozvíjať a nadviazať na všetko dobré z minulosti. Niektoré konštatovania sú hádam až idealistické, príliš ambiciózne, plné entuziazmu. To je svojím spôsobom pochopiteľné s ohľadom na to, že vláda vlastne začína svoje pôsobenie. Vhodnejšie by však podľa mňa bol namiesto entuziazmu realistický opatrný optimizmus. Slovenská republika by sa v medzinárodnej oblasti mala chovať sebavedome a suverénne, ale aj realisticky a adekvátne svojim možnostiam. Slovensko je fyzicky menší štát a u takých štátov, ako je Slovensko, je pre ich medzinárodné postavenie veľmi dôležitá ich kredibilita, dôveryhodnosť. A tá sa buduje tým, ako sa chovajú ich politickí predstavitelia, ako sa správajú, ako sa vyjadrujú, ako vystupujú nielen v zahraničí v kontaktoch so svojimi kolegami, ale rovnako tak aj u nás doma. Spomínam to preto, lebo táto vláda už počas svojej krátkej existencie a pôsobenia si práve z týchto dôvodov sama skomplikovala postavenie a dostala sa do defenzívnej pozície, z ktorej bude zložitejšie a ťažšie presadzovať naše záujmy. Pán premiér hovoril vo svojom vystúpení, a v jednom zo svojich vystúpení i včera, že táto vláda jasne dá najavo, že vlády na Slovensku sa po voľbách budú tvoriť v Bratislave a nie v Bruseli. To je v poriadku, myslím, že my s tým nemáme problémy, ale, pán premiér, toto budete musieť vysvetliť a budete musieť presvedčiť svojich vlastných politických partnerov a kolegov, lebo tam máte, tam máte problémy. A o to ide, že práve tým, že ste to zrejme podcenili alebo nejakým spôsobom neošetrili, a tým pádom práve tým vysvetľovaním a presvedčovaním vlastnej politickej strany strácate čas a je menej možností na to, aby sa aktívne uskutočňovala tá politika, ktorá má práve so svojím politických klubom medzinárodným zvyšovať silu negociačnej páky na presadzovanie našich slovenských záujmov. Pokiaľ viem, ešte na jeseň máte pokračovať v týchto diskusiách, takže tam treba presvedčiť, pretože tam je problém zakopaný. A pritom práve v oblasti zahraničnej politiky predchádzajúca vláda nechala takú situáciu, ktorá pripravila veľmi dobré východiskové postavenie pre činnosť vlády. Mám na mysli silné postavenie Slovenskej republiky v Európe a vo svete. Je to chyba, že toto sa dostatočne nevyužilo. K textu vyhlásenia samotnému. Konštatoval som, že pasáže o zahraničnej politike obsahujú pozitívne veci. Tie chcem oceniť, vyjadriť im podporu a vyhlásiť, že SDKÚ – DS sa bude aktívne angažovať pri ich presadzovaní, pri presadení a realizácii. Konkrétne mám na mysli ďalšie aktívne pokračovanie v poskytovaní oficiálnej rozvojovej pomoci, kde už boli vytvorené dobre fungujúce mechanizmy, rovnako ako aj zámer spružniť poskytovanie humanitárnej pomoci krajinám postihnutým živelnými pohromami. Ďalej je to realizácia koncepcie jednotnej prezentácie Slovenskej republiky v zahraničí. Aj zmienka o jednotnej zahraničnej službe je správna a podporujeme ju. Pozitívny je zámer poskytovať vyšší stupeň pomoci a ochrany našim občanom pri ich pobytoch v zahraničí a využívať pritom všetky možnosti, ktoré poskytuje naše členstvo v Európskej únii. Mali by to robiť naše veľvyslanectvá a tento aspekt treba naozaj podporiť. Osobne budem podporovať aj zámer legislatívne upraviť postavenie zamestnancov slovenskej zahraničnej služby. Pokiaľ ide o ekonomický rozmer alebo dimenziu diplomacie, ja som tak trochu skeptický, priznám sa, pretože táto floskula sa používa od samotného vzniku nezávislej Slovenskej republiky. Už bolo o tom mnoho konferencií, sympózií, diskusií a stále mi pripadá, že sme nevyhmatli ten konkrétny obsah tohto pojmu. Veď to, že veľvyslanci alebo slovenskí diplomati majú otvárať dvere pre obchodníkov alebo podnikateľov, že majú pomáhať, to je, myslím si, jasné a ja som skeptický, pokiaľ ide o nejakú príslušnú koncentráciu na takúto tézu alebo na takúto tému. Niektoré zahraničnopolitické pasáže sú poznamenané všeobecnosťou. Ja som si plne vedomý, že toto je koncepčný materiál a nie je možné ani správne vymenovať všetky naše bilaterálne relácie alebo zámery v medzinárodných organizáciách. Ale tento dokument s veľkou pozornosť čítajú naši kolegovia v zahraničí, a preto každá formulácia je dôležitá. Ale to robili profesionáli, ktorým sú tieto veci určite dobre známe. V pasáži o podpore ďalšiemu prehlbovaniu európskeho integračného procesu bolo treba explicitne spomenúť štáty z regiónu Balkánu tak, ako to slovenská zahraničná politika v minulosti vždy robila konkrétne. Vyjadriť konkrétne podporu solúnskemu procesu, to znamená európskej perspektíve štátom Balkánu, ktorú im Európska únia sľúbila. Tu myslím si, že bolo stanovisko Slovenska veľmi jasné a treba takto konkrétne o ňom hovoriť aj ďalej. Pokiaľ ide, a citujem, „o zintenzívnenie úsilia o skrátenie prechodných období voľného pohybu pracovných síl“, neviem, čo už tu môžeme zintenzívňovať. To sa naozaj veľmi jasne presadzovalo za nás a dosiahli sme, čo sa dalo. „Ani do Schengenu sa“, citujem, „nedostaneme v čo najkratšom čase.“ Ide o to, aby sme sa tam dostali v termínoch, ktoré už boli stanovené, pretože aj tie sú ohrozené. Nie nami, ale starými členskými štátmi. Zámer vlády na posilňovaní transatlantickej väzby a partnerstva medzi členmi Aliancie je správny. Podporujeme ho. Avšak vyjadrenie pozície Slovenska voči nášmu najvýznamnejšiemu zahraničnému spojencovi – Spojeným štátom americkým je podľa mňa formulovaný príliš vlažne a nezodpovedá významu tohto nášho spojenectva. V pasáži venovanej susedským vzťahom je zdôraznené strategické partnerstvo s Českou republikou. Kladiem si otázku, že či je to správne, až takto jasne vypichovať toto strategické partnerstvo. Myslím si, že je to zbytočne zveličené. Nadštandardné vzťahy áno, privilegované vzťahy áno, bez zaváhania a som to vždy hovoril celých osem rokov. Ale takto špeciálne to formulovať – aj s ohľadom na našich ostatných susedov – myslím, že nebolo treba. V tejto súvislosti veľmi krátku poznámku o jednej otázke, ktorá bola predmetom rokovania slovenského a českého premiéra nedávno pri návšteve pána predsedu vlády Fica v Prahe. Mám na mysli slová premiéra Jiřího Paroubka, lebo nehovoril prvý raz o tom, že značka Made in Czechoslovakia má stále vysokú hodnotu a zvuk, že by sme ju spoločne mali využívať v našich hospodárskych a obchodných vzťahoch so zahraničím. Poznám pána Paroubka a viem, že je to naozaj veľmi taký praktický alebo pragmatický človek, a som presvedčený, že aj tieto slová myslel dobre a povedal ich s dobrým úmyslom. Rovnako som však presvedčený, že ich treba odmietnuť taktne, zdvorilo, diplomaticky, ak chcete, ale kategoricky a jednoznačne. Nie je správne po rozdelení Česko-Slovenska po 13 rokoch sa nostalgicky vracať k niečomu, čo sa už skončilo. Umelo spájať niečo to, čo sa samostatne vyvíja. Nie je to ani účelné, ani politicky prezieravé a ani uskutočniteľné. (Potlesk.) Nebudem to rozvádzať, i keď je to také naozaj veľmi populárne. Vy všetci alebo my všetci veľmi dobre vieme, že v minulosti značka Made in Czechoslovakia veľmi zviditeľňovala Českú republiku vo svete a veľmi zneviditeľňovala Slovenskú republiku vo svete. Takže spasme to inteligentne zo sveta a nevracajme sa k tomu. Rusko. Rusko je dôležitý hráč na svetovej politickej scéne, uznávaný, rešpektovaný, a myslím si, že aj v slovenskej zahraničnej politike má dôstojné miesto. My máme dobré vzťahy s Ruskou federáciou. A preto si myslím, že nebolo v programovom vyhlásení vlády treba až takto formulovať ďalší rozvoj našich vzťahov s Ruskou federáciou. To, že naše hospodárske subjekty nedostatočne aktívne využívajú všetky podmienky, ktoré poskytuje ruský trh, to je pravda, ale to nie je zahraničná politika. To je podnikavosť, aktívny prístup našich obchodníkov a podnikateľov. Takže nemyslím si, že bolo treba až tak zdôrazňovať, že treba zintenzifikovať vzťahy s Ruskou federáciou. To, aké ich máme, sú podľa mňa adekvátne, sú dobré, máme na nich záujem, vážime si naše vzťahy, ale netreba to už ďalej zdôrazňovať. Formulácia o našom vzťahu k Iraku, Afganistanu a Blízkemu východu je príliš všeobecná, s ohľadom na dlhodobosť týchto problémov si zaslúžia špecifikáciu nášho postoja. Veta o posilnení účasti Slovenskej republiky v misiách OSN by mala byť vybalansovaná tiež záujmom Slovenskej republiky plniť si aj naďalej naše záväzky ako člena Aliancie účasťou v operáciách pod vedením NATO. Je to náročnejšie v mnohých ohľadoch, ale je to tak správne a medzi misiami pod egidou OSN a NATO by mal byť správny balans. K ďalším príkladom všeobecnosti v texte je odsek o ľudskoprávnej problematike. Pochybujem, že zdôraznenie pozornosti venovať sa medzinárodnej spolupráci v otázkach týkajúcich sa Roma Sintie Calle (Calle, to je vetva Rómov, ktorá žije v južnej Európe, aj ja som mal dosť problémy, kým som sa presne dozvedel), no neviem, či toto je až taká naša dôležitá priorita, aby sme do dvoch viet, z ktorých sa skladá odsek o ľudskoprávnej problematike, dali práve takúto formuláciu. A ani nie som si istý, či rómska problematika patrí do ľudskoprávnej kategórie. Chápem, že je to otázka ekonomická, sociálna, vzdelanostná. Ale ľudskoprávna? Hádam nie. Čo mi chýba v zahraničnopolitickej časti? Je to budúce správanie sa a postup Slovenskej republiky v takých otázkach, aký je postoj voči nedemokratickým režimom. Chýba tu Bielorusko, chýba tu Kuba, chýba tu náš postoj ku konečnej fáze pri riešení štatútu Kosova, úloha a spolupráca s mimovládnymi organizáciami pri presadzovaní našich zahraničnopolitických záujmov a ich využívanie, Ukrajina. Lebo sú to záležitosti, ktoré sú buď dlhodobé, čiže nejde o nejaké krátkodobé záležitosti, alebo ich riešenie bude mať významný dosah na situáciu nielen v spomínaných krajinách, ale aj v širších regiónoch a možno na celé medzinárodné vzťahy. Preto ich absenciu v texte považujem za nedostatok. Na záver. Zahraničná politika je oblasť, kde by logicky mal byť najväčší, najvyšší stupeň konsenzu, a to aj naprieč politickým stranám. Aj v minulých rokoch sme boli svedkami, keď opozičné strany, či už HZDS – Ľudová strana, alebo SMER – sociálna demokracia, podporili vládu v otázkach, ktoré mali zásadný význam pre Slovenskú republiku v medzinárodných vzťahoch. A pamätám sa, že vtedajší premiér Mikuláš Dzurinda z tohto miesta tieto kroky ocenil a vyjadril poďakovanie týmto politickým stranám za tieto konkrétne kroky. Aj v budúcnosti, samozrejme, SDKÚ – DS bude mať záujem spolupracovať tam, kde to bude pre Slovensko výhodné, prínosné a dôležité. Dnes tu rokujeme o texte, o dokumente programového vyhlásenia vlády, vychádzajúc z neho som formuloval svoje pripomienky. Chcem povedať, že viem veľmi dobre, že pán minister zahraničných vecí Kubiš je výborný profesionál so skúsenosťami, s vysokým renomé, ktoré si vybudoval počas svojej kvalitnej práce v medzinárodných organizáciách, a je mužom na svojom mieste. Nemám najmenších pochybností o tom, že slovenskí diplomati sú kvalitní a že vedia dobre, racionálne, efektívne presadzovať záujmy Slovenskej republiky. Len ide o to, aby dostávali správne politické zadania, správne politické pokyny, ktoré budú vychádzať z ozajstných národných záujmov Slovenskej republiky. Chcem povedať, že práve pri ich tvorbe tu u nás doma chce SDKÚ – DS byť veľmi aktívna, byť veľmi angažovaná. Budeme principiálni, ale budeme to robiť kultivovanou formou, pozitívne a konštruktívne. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)