P. Hrušovský, predseda NR SR: (2002-12-10):
M. Cagala, poslanec: Ďakujem pekne. Vážený pán predseda parlamentu, vážení páni ministri, členovia vlády, vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte mi niekoľkými poznámkami vyjadriť sa k predloženému štátnemu rozpočtu na rok 2003, najmä oblasti ministerstva hospodárstva. Sám sa už niekoľko rokov venujem oblasti vedy a výskumu a som presvedčený, že slová, ktoré tu už predo mnou povedal pán kolega Ondriaš, neboli márne a že sú to slová, ktoré hovoria o tom, že troška málo sa venuje stále v každoročnom rozpočte práve oblasti vedy a výskumu, pretože to nie je len oblasť, že skúmame výskum pre výskum, ale robíme i niečo preto, aby jednak mala naša mladá generácia, naši študenti mali interes, že tento štát podporí vedu, a preto neštudujú nadarmo, že keď skončia vysokú školu, nebudú musieť chodiť do zahraničia realizovať sa v oblasti vedy a výskumu a že to, čo dnes do výskumu dávame, je skutočne málo, hovoria nielen to, čo povedal pán Ondriaš, že okolité štáty dávajú dvakrát až trikrát, niekedy viac, to nehovorím o Nemecku a Francúzsku, ale hovorím o štátoch Česko, Poľsko, Maďarsko a že my sme sa zaviazali v prístupovom procese pre vstup do Európskej únie, že v tomto roku malo byť naplnených 1,6 % z HDP alebo investovaných do oblasti vedy a výskumu. Táto suma je pod 1 %, čo je, samozrejme, veľmi málo. Beriem, že je napätý rozpočet, ale sú tu veci, ktoré ako pravidlá platia, keď sa zaväzujeme kritériám, politickým, tak myslím, že tie ekonomické a hospodárske kritériá by mali tiež platiť. Takisto pripomínam, vysoké školy alarmujú, že už niekoľko rokov sľubovaných 0,1 % z HDP z rozpočtu tiež v oblasti vedy a výskumu, aj tu je táto oblasť poddimenzovaná a pohybuje sa v promile percentách. Sú to veci, ktoré odzrkadľujú potom, samozrejme, i možnosť realizácie našej výroby, vlastnej výroby, slovenskej výroby cez slovenský výskum na jednej strane. Na druhej strane som rád, že zase v rozpočte máme sumu, ktorá hovorí, že sa podporí výskum aj pre nie štátne firmy, pretože tak podporuje každý štát výskum a to nie, že si tie peniaze vyčerpajú, ale sú kontrolované, aby to, čo sa zaviažu vyvinúť, sa aj vyrábalo, predávalo a ľudí zamestnávalo. V tomto prípade chcem jednu vec kvitovať, na druhej strane chcem hovoriť, že zdrojov je málo a myslím si, že práve chystaná privatizácia, by mala uvažovať, keď už teraz nie v tomto rozpočte , doplniť túto sumu minimálne na 1,1 % v tomto roku. Je to, pán podpredseda vlády, akoby troška výzva a želanie za výskumníkov a, samozrejme, za podnikateľov, ktorých v tejto oblasti ešte dnes podnikajú. Je veľmi málo výskumných ústavov, ktoré ešte dnes realizujú produkciu. V druhej oblasti by som sa chcel dotknúť oblasti cestovného ruchu. Suma, ktorá narástla oproti minulému roku, je minimálna a ja si myslím, že štáty, ktoré v cestovnom ruchu podnikajú niekoľko desaťročí, hovoria, že v tomto tisícročí bude cestovný ruch najväčším finančným obratom v rámci tohto storočia. Preto si myslím, že 185 mil. korún je suma minimálna, keď porovnám Českú republiku, tá poskytuje skoro miliardu českých korún, Maďarsko, v prepočte viac ako 1,5 mld., Poľsko okolo 3 mld. korún. Táto suma na cestovný ruch je taká minimálna, že nezabezpečuje skoro nič okrem výstavy, ktorá sa koná v rámci európskych štátov. Preto si myslím, že je tu potrebné, tiež keď chceme riešiť saldo obchodnej bilancie, je to zdroj, ktorý je najlačnejší z titulu dovozu prostriedkov, pretože skoro všetko vyvážame. Cestovný ruch rozvinieme v tom smere, že budeme turistov k nám dovážať, že im vytvoríme priestor a podmienky a podporíme podnikateľov, nie ako to bolo v rámci DPH, že podporíme podnikateľov v tejto oblasti. Ja som presvedčený, že práve tu vytvoríme tiež priestor pre súkromných podnikateľov a vytvorí sa priestor v rámci štátu, aby sa zreálnili niektoré naše oblasti cestovného ruchu minimálne na úroveň, keď už nie Rakúska, Nemecka, tak na úroveň aspoň štátov Česka a Poľska. To si želám a preto si myslím, že práve tu treba tiež venovať tejto oblasti nie málo pozornosti a takisto si myslím, že zdrojov je tam málo. Ďalej, čo ma jednak teší, je, že sa na priemyselné parky chce štát investovať 150 mil. Sk. Aj keď to nie je málo, je to suma, ktorá môže pomôcť vstupu kapitálu, zahraničnému, v príprave podmienok pre vstup kapitálu, ale nemôžeme stále len budovať nové fabriky na zelených lúkách, likvidovať tak nie málo bonitné úrodné pôdy, lebo ten kapitál nejde do horských oblastí, ale obyčajne chce ísť blízko cesty, blízko diaľnic obyčajne tam, kde pôda je iste iného charakteru ako tam, kde dnes stoja výrobné firmy, výrobné priestory. Čiže už dávno avizuje Združenie priemyselných podnikateľov a že máme tu takzvané hnedé parky. Spomeniem niekoľko len v percentách nevyužitých kapacít v jednotlivých krajoch. V Košickom kraji je to viac ako 50 % kapacít, výrobných , ktoré sa nevyužívajú. V Banskobystrickom kraji 45 %, v Žilinskom kraji 35 %, v Nitrianskom kraji 30 %, v Trenčianskom 15 a v Trnavskom takisto 15 %, v Bratislavskom len 2 %. V priemere je to 40 % nevyužívaných kapacít v priemysle, ktoré Slovensko vybudovalo, to je jedno, v ktorom roku, či do roku 1990, alebo po roku 1990. Sú to priestory, ktoré potrebujú takisto pripraviť, zrekonštruovať tieto priestory, pripraviť ich vstupu pre zahraničný kapitál. Je to podmienka, ktorú skutočne by mala vláda zobrať si do úvahy, keď chce riešiť nezamestnanosť, samozrejme, a chce sa vyhnúť tomu, že budeme stavať len na zelených lúkach, ale budeme riešiť i problém, že využijeme kapacity, ktoré dnes sú, ktoré sú ozaj hluché a sú prevažne, z 90 % skoro, v štátnych rukách, či už sa likvidáciou dostali späť do štátu, alebo sú to ešte štátne podniky, ktoré prevažne v oblasti špeciálu. Sú to veci, ktoré by sa mali investovať najmä z privatizácie, ktorá takisto nás za chvíľu čaká, neminie. K tej sa vyjadrovať nebudem, nechcem, sú to zdroje, ktoré tiež možno použiť na revitalizáciu takzvaných hnedých parkov. Verím, že vláda nájde i v tomto smere možnosť do budúcna, aj keď to nie je v rozpočte koncipované. V rozpočte o tom nie je ani zmienky, verím, že sa touto situáciou bude vláda i v najbližšom období zaoberať. Ja som presvedčený, že práve tak ako som hovoril o týchto takzvaných hnedých parkoch, že práve podiel zahraničného kapitálu stále na Slovensku je malý. A isto tomu neprispel ani stav, keď sme predali banky, predali sme priemysel, predali sa akcie plynárenského priemyslu, energetiky, sú tu práve priestory a sú tu zdroje na to, aby sme skutočne do budúcna realizovali viacej zdrojov, viacej peňazí, aby sme obnovili výrobu v týchto možných priestoroch, prilákali zahraničný kapitál, aby on prišiel práve do oblasti priemyslu, lebo len ten pomôže Slovensko oživiť. My nebudeme žiť ako Švajčiarsko z bankových zdrojov alebo z úložiek bankových. Musíme žiť z výroby, z roboty, ktorú tu vykonáme a preto si myslím, že práve tomu treba venovať viac pozornosti. Rozpočet tomu veľa pozornosti nevenuje. Ako sme novelizovali niektoré zákony pred rozpočtom, myslím si, že bolo treba zreálniť aj zákon, ktorý nás dnes trápi, alebo nie nás, trápi nielen obyvateľov tohto štátu, ale aj niektorých podnikateľov, vôbec teraz nebudem hovoriť o tom, čo hovorí zväz chemický a podobne, ale myslím, že zákon o regulačnom úrade, regulačnej rade je troška pritiahnutý za uši, že všade vo svete je stav, že ten, ktorý je postihnutý, sa môže odvolať. Náš regulačný úrad nepozná odvolanie, rozhodne, a poviem vám jeden takým malý príkladík. Regulačný úrad rozhodol o 14% navýšení energie a rozhodol takisto o 270 slovenských korún za gigajoul vyrobeného tepla, čo nepokrýva zďaleka ani 40% nákladov na túto výrobu, čiže to je skutočne nonsens, čiže ja som za to, áno, som za reguláciu, za regulačnú radu, ale musíme si zrejme toto uvedomiť a hovorím, abstrahujem od toho, čo sa bude rokovať na našej úrovni so zväzmi, niektorými, že skutočne takýto nonsens v zákone máme a možno by sa odstránili niektoré spory medzi vládou a podnikateľmi, keby sme umožnili dovolať sa pravdy. Lebo nie vždy len jeden má pravdu, pravda je obyčajne na dvoch stranách, treba urobiť v tomto smere takisto nejaký krok, aby sme situáciu zlepšili, myslím, že novela zákona by v tomto smere takisto prospela. Som rád a som už aj s pánom podpredsedom vlády hovoril, že sa pripravuje novela zákona o záručnej banke, to najviac trápi dnes podnikateľov malého, stredného stavu, že niet u nás garancií, záruky za aj dnes podpísané kontrakty na vývoz. Som presvedčený, že tu treba robiť tiež veľa krokov na to, aby sme ozaj nehovorili, že podporíme podnikanie malé, stredné, ale aby sa urobili kroky, zákonné, také, že nájdeme u nás záručné banky, ktoré budú veriť podnikateľským aktivitám, podnikateľským plánom, podnikateľom už podpísaným kontraktom a že zákon o záručnej banke a tým, samozrejme, i spojenie možno s niektorými malými bankami, ďalšími, by mohlo prispieť k tomu, že sa skutočne na Slovensku aj tým malým, stredným podnikateľom pomôže, nebude to proklamácia, nebude to len v intenciách sľubovania, ale budú to kroky, ktoré urobia nielen krok malý, ale míľový k tomu, aby sa situácia zlepšila. Ja viem, že je rozhodnuté, že koalícia je dohodnutá a 78 poslancov podporí zákon o štátnom rozpočte. Preto nepodávam žiadne pozmeňujúce návrhy. Skôr týmito úvahami, mojimi, možnými návrhmi chcem pripomenúť, že možno kroky, o ktorých som hovoril, by umožnili vylepšiť tento náš pripravený rozpočet, umožnili by možno rozpočet zreálniť a umožnili by to, čo povedal pán Galbavý, môj predrečník, že by umožnili možno o krôčik pokročiť v rámci prosperity Slovenskej republiky. To si želám a všetkým nám to želám. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)