P. Osuský, poslanec: (2002-07-03):
Kritériom na určenie kategórie a isté tým pádom exaktné vymedzenie okruhu ľudí, ktorí prichádzajú do úvahy, je na rozdiel od predchádzajúcej zákonnej úpravy, ktorá hovorí o rozsudku a, povedané ľudovo, odsedenej väzbe, držiteľstvo osvedčenia podľa zákona č. 255/1946 Zb. Tento zákon uznáva a rozlišuje 6 kategórií ľudí, ktorí spĺňajú požiadavky kladené na udelenie osvedčenia podľa tohto zákona, pričom návrh zákona, ktorý sme v parlamente prijali, sa dotýkal kategórie prvých štyroch kategórií. Jednoducho povedané, týkal sa predovšetkým osôb vojenských. Návrh zákona opomenul piatu kategóriu a šiestu kategóriu. Naša novela sa venuje piatej kategórii, pričom ide o osoby, ktoré sa zúčastnili aspoň 3 mesiace sústavnou činnosťou zahraničného alebo domáceho hnutia smerujúceho priamo k oslobodeniu Československej republiky alebo Slovenského národného povstania aj po dobu kratšiu takým spôsobom, že táto činnosť zapríčinila alebo bola preukázateľne spôsobilá zapríčiniť tej osobe alebo jej rodine ujmu na živote, osobnej slobode alebo zdraví. Išlo predovšetkým o osoby nevojenské, ktoré ale v časoch vojnových a riskantných preukázali osobnú statočnosť a často vedomí si rizika smrti zachovali sa hrdinsky. Preto už pri prvom čítaní som si dovolil upozorniť na to, že je jednoducho nie celkom etické, aby sme šiestu kategóriu diskriminovali. Išlo napr. o človeka, ktorý zachránil, ošetroval a skrýval zostreleného pilota, za čo, samozrejme, v časoch frontových bol bez ďalšieho trest smrti, pre uschovávateľa a zrejme i pre jeho rodinu. Ten človek v prvej chvíli, keď sa zostreleného pilota ujal, vedel, čo riskuje. A preto si jednoducho, odhliadnuc od jednorazového odškodného, považujem za povinnosť, aby sme týchto ľudí i z príčin morálnych a etických neopomenuli. Samozrejme, tým, že zákon bol prijatý v januári 2002, je pochopiteľné, že novela, ktorú predkladáme, nemohla byť zohľadnená v rozpočte na rok 2002. Preto, hoci sme navrhovali pôvodne platnosť zákona od 1. septembra 2002, po dohovore i po diskusii v Legislatívnej rade vlády i sami nahliadajúc na potrebné rozpočtové zabezpečenie rozhodli sme sa v pozmeňujúcom návrhu, ktorý predloží kolega Šebej, spolupredkladateľ, zmeniť návrh dátumu platnosti tohto zákona na 1. januára 2003, aby nevznikli rozpočtové problémy s jeho naplnením. Dovolím si na tomto mieste pripomenúť ešte jednu vec. Keď sme predkladali tento návrh zákona, priznám sa, že sme sa nezaoberali šiestou kategóriou podľa zákona č. 255/1946 Zb. Kto je táto kategória? Dovolím si zacitovať: „Ide o osoby, ktoré sa zúčastnili povstania v máji 1945, pričom pri bojoch padli alebo boli ťažko ranení alebo utrpeli ťažkú poruchu zdravia.“ Ide teda o osoby, ktoré sa zúčastnili tzv. pražského májového povstania. Samozrejme, prečo sme ich v pôvodnej novele nezvážili? Považovali sme za málo reálne, že by sa takéto osoby mohli vyskytnúť. A tu som si dovolil akceptovať pripomienku, ktorá nie je len právnym purizmom, ale iste i principiálnym postojom pracovníka Inštitútu pre aproximáciu práva, ktorý ma na túto šiestu kategóriu upozornil. A i keď je pravdepodobné, že ak počet v piatej kategórii je dnes pomerne presne kalkulovaný na 6 000 osôb, počet ľudí v šiestej kategórii bude zrejme číslo, ktoré nepôjde do desiatok, bude ešte oveľa menšie, považujem teda za primerané, aby sme i túto kategóriu v rámci korektného a principiálneho prístupu k odškodneniu statočných a často život riskujúcich účastníkov odboja do pozmeňujúceho návrhu, ktorý prednesie pán poslanec Šebej, zahrnuli. Myslím si, že týmto spôsobom splácame dlh voči tej kategórii z našich statočných spoluobčanov, ktorí už dnes vo vysokom veku nemajú jednoducho veľmi možnosť bojovať za svoje práva. Ale je hádam našou vlastnou povinnosťou ako poslancov snemovne napraviť drobné pochybenie, ktoré je možno drobné z hľadiska počtu ľudí. Ale bolo by veľkým pochybením morálnym, ak by sme na ňom zotrvali. Tým, že sme upravili účinnosť zákona, ktorý má reálnu nádej tým pádom mať rozpočtové krytie, si dovolím povedať, že sme urobili ten záverečný krok, o ktorom sa domnievame, že by mal bez ohľadu na politickú príslušnosť ctenej snemovne a ich jednotlivých poslancov urobiť túto novelu definitívne priechodnou. A budem vám veľmi vďačný. V mene všetkých tých neznámych, ktorých týmto spôsobom zaradíme na to miesto, ktorým v dejinách statočných spoluobčanov patrí, si vám za prípadnú podporu dovolím poďakovať. Ďakujem pekne.