Jurinová, Erika, poslankyňa NR SR (2016-09-20):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, kolegovia, vážený pán námestník, samozrejme, možnože táto, tento príspevok bude trošku z iného súdku, aký sme tu počuli, aj keď so všetkým, čo hovorili kolegovia predo mnou, predrečníci, s väčšinou môžem len sa stotožniť. Prejdem teda postupne dvoma časťami, ktoré sú z tejto správy. Správa v časti 1 – stav a zabezpečenie plnenia úloh – hodnotí viac-menej strategické zameranie činnosti prokuratúry, hlavne výsledky, to možnože také nudné čítanie, pretože viac-menej formálne iba hovorí o plnení či neplnení rôznych uznesení, pričom ten živý obsah, o ktorom, ktorý vlastne častokrát nevieme ani identifikovať, chýbal. Je nám jasné, že proste takto sa robia správy. Preto by som možno chcela pána generálneho, pána námestníka generálneho prokurátora požiadať o doplnenie alebo spresnenie niektorých skutočností spomínaných v tejto úvodnej časti správy týkajúcej sa predovšetkým ľudsko-právnych otázok a tejto problematiky. V tejto časti správy sa okrem iného hodnotí plnenie uznesenia č. 71 zo 17. februára 2015 a týka sa návrhu celoštátnej stratégie ochrany a podpory ľudských práv Slovenskej republiky, ktorá v bode C1 odporučila generálnemu prokurátorovi spolupracovať pri plnení opatrení stratégie. Pozornosť prokuratúry sa podľa predloženej správy zamerala predovšetkým na aktivity v oblasti predchádzania eliminácie všetkých foriem diskriminácie, rasizmu, xenofóbie, antisemitizmu a ostatných foriem intolerancie, na aktivity v oblasti trestného práva a iných oblastí práva. Takže mám otázku, že čo konkrétne znamená slovný obrat „pozornosť sa predovšetkým zamerala“, čo takéto zameranie pozornosti vôbec prinieslo obsahovo i vo výsledkoch? Osobitne, ako vyzerala súčinnosť, ktorú poskytla generálna prokuratúra ministerstvu zahraničných vecí, kde, citujem zo správy: „V niektorých konkrétnych trestných veciach sledovaných Radou Európy pre ľudské práva a inými medzinárodnými inštitúciami, ktorých sú objektom trestných činov rómski obyvatelia žijúci na Slovensku, u ktorých došlo konaním policajných zložiek pri ich zásahoch k podozreniu z protiprávneho konania alebo k porušeniu základných ľudských práv a slobôd.“. Teda čo generálna prokuratúra v týchto veciach podnikla, čo zistila a aké sú výsledky jej intervencií v týchto veciach? Ďalšia oblasť. Pod bodom 14 sa hovorí o plnení odporúčania vlády spolupracovať pri realizácii odporúčaní Výboru proti mučeniu v súvislosti s dohovorom proti mučeniu a inému krutému neľudskému alebo ponižujúcemu zaobchádzaniu alebo trestaniu. V tejto súvislosti správa generálneho prokurátora referuje o svojich aktivitách v troch oblastiach, a to sú podmienky v miestach výkonu väzby a trestu – o tom sme mali aj nedávno správu od ombudsmanky – v používaní nadmernej sily zo strany orgánov činných v trestnom konaní a problematika domáceho násilia. Problematika domáceho násilia, ktorá patrí medzi, častokrát naozaj medzi prioritné témy pána generálneho prokurátora, je osobitné riešenie, aj osobitne riešená aj v ďalších častiach a k nej sa ešte určite vrátim. No a pokiaľ ide o otázky používania nadmernej sily zo strany orgánov činných v trestnom konaní, v správe sa uvádza, že námestník generálneho prokuratúra pre trestný úsek zaslal podrobnú správu generálnemu riaditeľovi sekcie kontroly a inšpekčnej služby ministerstva vnútra o zistených skutočnostiach pre potreby využitia pri realizácii odporúčaní Výboru proti mučeniu. Opäť z prerokovanej správy síce nevieme, čo konkrétne táto správa obsahovala, ani čo odporúčala, resp. aké opatrenia boli prijaté. Zostáva už len dúfať, že také závažné veci budú riešené transparentnejšie, adekvátnejšie a spravodlivejšie, pokiaľ bude kontrola vyňatá zo štruktúr ministerstva vnútra, tak ako bolo nedávno avizované. Uvidíme, či vôbec k tomu dôjde. V súvislosti s podmienkami v miestach výkonu väzby a trestu by som rada upozornila, že zlé podmienky a nevhodné správanie sa nedotýka len ľudí, ktorí sú podozriví, stíhaní, alebo ktorí boli aj odsúdení. Prednedávnom aj prišiel na výbor pre ľudské práva a národnostné menšiny podnet od rodičov, ktorí boli na návšteve svojho syna vystavení ponižujúcemu správaniu v Ústave na výkon trestu v Leopoldove. Následne som aj listom potom oficiálne oslovila riaditeľa ústavu, ktorý v odpovedi uviedol, že vo veci podal trestné oznámenie. Chcela by som sa opýtať, či o tomto a podobných prípadoch viete, čo v tom konáte a aký efekt bude opäť prípadných opatrení. Iste netreba zdôrazňovať, že pocit moci a nadradenosti, ktorí majú veľakrát príslušníci uniformovaných zložiek voči podozrivým, obvineným a odsúdeným ich nemôže viesť k nevhodnému, až krutému zaobchádzaniu, čomu sa snaží práve spomínaný dohovor predchádzať. Preto ani nepovažujem za zbytočné hovoriť o tom, upozorňovať na neprípustné správanie a konanie a zároveň zdôrazniť, že ľudské práva sme povinní rešpektovať aj u tých, ktorí sami zákon porušili, ale tiež, že zločin má dve stránky: páchateľov a obete. A tí, ktorí sú obeťami, sú až príliš často vystavení rovnako neprístojnému zaobchádzaniu zo strany mocných. Tu by som možno pripomenula, že teraz vieme, je na verejnosti kauza resocializačného zariadenia a to len taká, taký možno znak, že častokrát to nemusí byť ani uniforma, keď z pozície moci využívajú nekontrolovane svoju moc a nadradenosť možno nad svojimi chovancami. Toto je teda v štádiu šetrenia všetko. V kapitole vyhodnotenia plnenia záverov a opatrení uvedených v predchádzajúcom kalendárnom roku za celkom pozoruhodné považujem informácie o úsilí minimalizovať prieťahy v konaní a o uskutočnenej previerke zameranej na veci, kde trestné stíhanie trvá viac ako dva roky. Zdá sa mi naozaj až zázračné, že sa znížila rozpracovanosť o 40 %. Toto, ak sú toto naozaj relevantné údaje, tak si povieme chvalabohu. Už len zostáva dúfať, že sa podarí aj doobsadiť všetky potrebné miesta na prokuratúre v čo najkratšej dobe a samozrejme kvalitnými prokurátormi. Časť 2 predstavuje činnosť prokuratúry v trestnej oblasti a poznatky prokuratúry o stave zákonnosti v tejto oblasti. Medzi priority v činnosti prokuratúry patrilo v roku 2015 aj odhaľovanie a účinný postih páchateľov trestných činov tzv. domáceho násilia. Ako uvádza správa, prispelo k tomu napríklad vytvorenie špecializácie prokurátorov na trestnú činnosť mladistvých a osôb, ktoré pre nedostatok veku nie sú trestne zodpovedné na trestné činy spáchané na deťoch a násilie v rodinách. Tu by som si dovolila vsunúť, že bývalá kolegyňa Janka Šípošová, ktorá sa dlhodobo venuje naozaj tejto oblasti, má aj prakticky veľmi dobré skúsenosti s ďalším vzdelávaním práve prokurátorov v tejto oblasti, že považuje ich za veľmi otvorených a aktívnych a aj sama vraví, že veľa vecí v tejto oblasti sa naozaj zlepšilo k lepšiemu alebo zmenilo k lepšiemu. Ďalej zriadením linky pre týrané osoby na generálnej prokuratúre sa vytvorili podmienky na účinnejšie odhaľovanie a postih tejto trestnej činnosti s tým, že poškodené osoby môžu oznámiť situáciu, v ktorej sa nachádzajú. Po zhodnotení efektívnosti linky došlo v záujme rýchlejšieho prijímania opatrení k presmerovaniu prichádzajúcich telefonických volaní na jednotlivé krajské prokuratúry. Toto beriem ako fakt, možno na zlepšenie efektívnosti to bude mať dobrý vplyv. V záujme predchádzania trestných činov tzv. domáceho násilia sa prokurátori v roku 2015 aktívne zapájali do legislatívno-vecných aktivít aj iných rezortov a podieľali sa na vypracovávaní a plnení národných akčných plánov. To tiež kvitujem, že naozaj snaha byť akoby, alebo byť prierezový, nielen sa situovať do pozície akoby rezortizmu, ale snaha o široké riešenie problémov za účasti prokuratúry. Významná bola účasť prokurátorov, špecialistov na plnenie úloh a cieľov Národnej stratégie na ochranu detí pred násilím vrátane ich účasti vo fókusových skupinách zameraných na predchádzanie inštitucionálnemu a systémovému porušovaniu práv dieťaťa. Takže všetky tieto aktivity, tieto štyri aktivity, ktoré som prečítala, vysoko hodnotím a považujem za veľký prínos, že sa generálny prokurátor angažuje vo veci, ktorá mu z podstaty veci akosik ani, akoby ani možno neprislúchala, a tou je domáce násilie a snaha pomôcť jeho obetiam. Je úplne pochopiteľné, že to vidí zo svojho právnicko-prokurátorského hľadiska a jeho zameranie je logicky zamerané na páchateľa a jeho potrestanie. Vysoko však hodnotím, že prekročil v našej tzv. krajinke neuveriteľne zakonzervovaný rezortizmus a vyzývam k tomu, aby sme všetci, aby sme sa všetci snažili zmeniť optiku a videli v súvislosti nielen s domácim násilím, ale so zločinom všeobecne nielen páchateľa, ale najmä obete. Na toto sa snažím upozorňovať naozaj pri každom príspevku, pretože žiadnej obeti nepomôže akýkoľvek trest pre páchateľa, keď sama zostane bez pomoci osočovaná, zraňovaná laickým okolím i stresujúcimi procedúrami trestného konania. To je ešte ten lepší prípad, keď sa trestný čin naozaj aj stane predmetom vyšetrovania. Preto dúfam, že už nie je ďaleko čas, kedy sa dočkáme aj schválenia zákona o obetiach, na čo tak isto veľmi často apelujem, ktorý sme mali prijať najneskôr v novembri roku 2015 ako transpozíciu smernice. Možnože viacerí viete, ako tá transpozícia, „transpozícia“ dopadla. V podstate hrozia nám pokuty za to, že sme to nevykonali tak, ako sme mali. V správe uvádzate, že za posledné dva mesiace roku 2015 bolo na krajských prokuratúrach zaznamenaných spolu 107 hlasových správ. Z toho polovica záznamov bola bez hlasového obsahu alebo neidentifikovateľných. Druhú polovicu prokuratúry odstúpili polícii. Väčšina oznámení však bola neopodstatnená, skončila odmietnutím trestného oznámenia. Tu dodám, že zmysel tejto linky vidím najmä v prípadoch, ktoré sa odohrávajú v malých obciach alebo tam, kde páchateľ domáceho násilia má silnú sociálnu pozíciu a dokáže účinne zastrašovať alebo manipulovať úrady a zodpovedné orgány vo svojom okolí. Toto sa skutočne stáva. Takáto linka, tak ako aj iné opatrenia bez podporných služieb pre obete však nezníži vysokú latenciu trestných činov súvisiacich s domácim násilím. Zopakujem, že vás chválim za jej zriadenie, ale apelujem, prosím vás, aj na vás, aby ste podporili čím skorší vznik kvalitného zákona, ktorý umožní fungovanie služieb pre obete. Poznajúc aktivity a kompetentnosť vašich spolupracovníkov v tejto oblasti nepochybujem, že to urobíte, a že generálna prokuratúra podporí návrh zákona, resp. prispeje k jeho kvalite vlastnými kompetentnými pripomienkami a návrhmi. Práve tento zákon by mal priniesť aj to, po čom voláte, teda definíciu toho, čo dnes označujeme spojením domáce násilie. Začať však musíme možno ešte ďalej alebo ešte skôr, a to definíciami pojmu obeť trestného činu a ďalších základných pojmov. V správe uvádzate, že deficit jednotného pojmu domáceho násilia v právnej teórii i praxi a pomenovanie jeho všetkých foriem, na ktorý nadväzuje neúplný zber štatistických údajov o domácom násilí, si nevyhnutne vyžaduje, aby generálna prokuratúra vo vlastnej kompetencii určovala konkrétny rozsah alebo výber trestných činov, ktoré spadajú do foriem domáceho násilia a ich kritéria. Takýto galimatiáš je však spôsobený tým, že sa naozaj používajú rôzne pojmy: násilie páchané na ženách, rodovo podmienené násilie atď. Minulý týždeň na výbore pre ľudské práva a národnostné menšiny sme mali aj sami možnosť vnímať to, že človek, ktorý sa venuje tejto problematike, štátny tajomník ministerstva práce sociálnych vecí a rodiny pán Ondruš, si sám tieto pojmy zamieňal. Považoval ich ako za rovnocenné. Myslím, že by sme sa mohli zhodnúť, že tieto pojmy nie sú to isté a nemali by sme ich miešať. Súhlasím, že je potrebné vedieť skrátka, o čom hovoríme a zhodnúť sa na tom, čo rozumieme pod domácim násilím. Pre potreby trestného zákona by možno bolo vhodné uvažovať aj o používaní pojmu násilie páchané blízkou osobou, ktoré sa práve v smernici, ktorú sme mali už aplikovať do našej legislatívy, ktorá sa, teda tento pojem sa tam používa. V každom prípade to riešenie, po ktorom voláme my a dúfam, že sa budete snažiť naozaj, vie priniesť dôsledná transpozícia smernice, o ktorej som už vyššie hovorila a pochopiteľne okrem prijatia zákona o obetiach si bude vyžadovať, bude treba aj urobiť novelu trestnej legislatívy, čo však zrejme nebude len na pleciach opäť generálnej prokuratúry, i keď nepochybne s jej alebo s vaším významným prispením. Ešte raz by som možno apelovala, čo sa týka pojmov, že ak budeme hovoriť o násilí konanom blízkou osobou, do tejto oblasti spadajú aj podľa teda mojej mienky aj práve udalosti, ktoré sa diali v resocializačnom zariadení a ktoré dosť výrazne teda zasiahli do spoločnosti. Trestný čin týranie blízkej a zverenej osoby sa častokrát práve naozaj veľmi prelína aj s domácim násilím, o ktorej sme sa teraz, o ktorej som hovorila. Okresná prokuratúra v tomto zastavila konanie. Teraz dozoruje. Veľmi by ma zaujímalo, že či išlo naozaj o zlyhanie šéfa okresnej prokuratúry a ako to vidíte na generálnej prokuratúre, či budú vyvodené nejaké konsekvencie. Tiež mám na pamäti jednu kauzu domáceho násilia. Ide o bývalého poslanca z Prievidze. Tu by som chcela tak pozitívne podotknúť, že v tomto smere pristupovala generálna prokuratúra bez akýchkoľvek predsudkov pri riešení domáceho násilia a bola by som veľmi rada, keby takýmto spôsobom sa postavila aj ku kauzám korupcie. Takže ak oceňujem iniciatívu pri riešení domáceho násilia zo strany prokuratúry, bola by som veľmi rada, tam, samozrejme, treba premyslieť tie postupy, ktoré popisujete, bola by som veľmi rada, keby sme takýmto istým spôsobom dokázali oceniť vašu prácu aj v iných oblastiach daňových podvodov, dépeháčky, proste korupčných káuz, kde by ste prejavili nezávislosť, kritickosť, nekompromisnosť, nebojácnosť a dokonca rázny postoj v týchto oblastiach. Verím, že i toto by občania veľmi ocenili. Ďakujem pekne. (Potlesk.)