V. Palko, poslanec: (2008-06-19):
Podľa tohto dokumentu sa na tento účel mala použiť sústredená a opakovaná medializácia dostupných kompromitujúcich skutočností, vyhľadávanie nových skutočností doma i v zahraničí. Medzi tieto skutočnosti, ako sa aj uvádza v dokumente, patria napríklad aféry Orme, Paničov list, návšteva riaditeľa ruskej spravodajskej služby u prezidenta, kauza skarabeus, okrúhly stôl menšín a ďalšie. Navrhovali sa previerky a kontroly hospodárenia pri oprave Grassalkovichovho paláca, pán Mečiar, toto ste robili vy a vaša služba proti hlave štátu. A dnes idete odvolávať Pavla Minárika. V zámočku v Topoľčiankach, areálu objektu vo Veľkých Uherciach a iné. V dokumente sa tiež navrhuje iniciovať tlak akciami, ako sú mítingy, stanoviská, výzvy a podobne. Citovaný dokument SIS – poznáte ho, čítali ste ho už v ´95, pán Mečiar, – počítal aj s tým, že by Michalovi Kováčovi bola ponúknutá možnosť odstúpiť za priaznivých podmienok a s kompenzáciou za zastavenie útokov proti jeho osobe. Dokonca sa kalkulovalo s tým, že by sa táto filozofia implantovala do časti opozičných síl výmenou za vstup do vládnej koalície, čo by niektorým predstaviteľom opozície poskytovalo nielen podiel na výkone moci, ale aj prístup do privatizácie. Takéto riešenie označoval dokument ako prijateľné pre všetky strany, vrátane zahraničia, pretože by sa nerozbúrila politická scéna a vnútropolitická situácia. Dokument, ktorý vznikol na analytickom odbore SIS v čase, keď ste boli predsedom vlády, pán Mečiar, strážca čistoty parlamentnej demokracie dnešný, ten dokument pripúšťal aj možnosť, že by bol Michal Kováč odvolaný z funkcie prezidenta republiky parlamentnou cestou. Nevylučovalo sa ani skrátenie funkčného obdobia prezidenta do konca roku 1995 a tiež obmedzenie právomocí prezidenta a pôsobnosť jeho kancelárie. Podľa dokumentu na realizáciu tejto alternatívy by bolo potrebné získať podporu 8 až 9 opozičných a nezávislých poslancov, alebo získať niektoré opozičné zoskupenie alebo jeho časť pre vstup do vládnej koalície. Pri získavaní opozičných poslancov, pán Mečiar, sa im mali ponúkať štátne funkcie a účasť na privatizácii, pričom SIS mala zistiť individuálne privatizačné záujmy poslancov. To je dobré, pán Mečiar. Dobrý ste vy boli vládca. Dokonca sa mali nastražiť a iniciovať korupčné pasce a SIS mala vyhľadávať aktivity poslancov, ktoré neboli v súlade s poslaneckým mandátom. Dokument počítal tiež s opatreniami proti predstaviteľom cirkevných kruhov, aby sa cirkev dištancovala od osoby Michala Kováča. Je to zaujímavé čítanie, skutočne aj po rokoch. Čo sa týka tej cirkvi, o tom som už hovoril, ale toho biskupa Baláža ste naozaj nemali radi, pán Mečiar. To je vidno aj po rokoch. Citujem: „Občania už poznajú väčšinu faktov o tom, že SIS sa aktívne podieľala aj na kompromitácii Biskupského úradu v Banskej Bystrici v roku 1995. Išlo o známu kauzu triptych Klaňanie sa troch kráľov a kompromitáciou Biskupského úradu v Banskej Bystrici využila SIS finančnú situáciu katolíckej cirkvi, ktorá si zabezpečovala potrebné finančné prostriedky aj odpredajom cirkevného majetku.“ Pán Mečiar, pri získavaní informácií z Biskupského úradu v Banskej Bystrici mali byť použité informačno-technické prostriedky, teda odpočúvanie telefónu na biskupskom úrade, ďalej informačno-operatívne prostriedky, sledovanie osôb, ako aj agentúrne vyťažovanie záujmových osôb. Hlavnú úlohu v provokačnej akcii na kompromitovanie biskupského úradu zohral príslušník SIS Ján T., ktorý vystupoval ako švajčiarsky štátny občan Thomas J. Grabner. Samozrejme, ako som už dnes raz spomenul, vy a vaši ľudia vždy, ale vždy nakoniec všetko dobabrete. Na tom Grabnerovi sme sa strašne smiali, keď to všetko vyšlo najavo, už vtedy pred desiatimi rokmi. A dnes sa smejeme, pán Mečiar, z vás, keď vy vystupujete ako ctihodný ochranca, obranca princípov čistoty parlamentnej demokracie na Slovensku, keď vy idete odvolávať Pavla Minárika. (Potlesk.) Pán Mečiar, nebuďte smiešny, nebuďte smiešny. Pokračujem v provokácii, ktorú musel podstúpiť banskobystrický biskup vtedajší. Pod legendou, že má záujem o odkúpenie triptychu sa v období jún a júl 1995 skontaktoval dotyčný Grabner s umeleckým reštaurátorom Ivanom S., ktorý bol sprostredkovateľom tohto obchodu pre biskupský úrad. S cieľom získania informácií o osobe, činnosti a kontaktoch Ivana S. požiadala SIS 11. júla 1995 Krajský súd v Bratislave o odpočúvanie jeho telefónu, ako aj priestorové odpočúvanie a priestorové zhotovenie obrazových záznamov v uzavretom súkromnom priestore. Napriek tomu, že súd nesúhlasil, napriek tomu, že súd nesúhlasil so zhotovením obrazového záznamu a s priestorovým odpočúvaním, príslušník SIS Ján T. na pokyn Jaroslava Svěchotu tieto spravodajské úkony vykonal. Na vyprovokovanie predaja triptychu riaditeľ sekcie vnútorného spravodajstva si zabezpečil 13. júna 1995 prehnane vysokú sumu z rozpočtu SIS v cudzej mene a to 200 tisíc amerických dolárov. Uvedená suma podľa kurzového prepočtu v tom čase predstavovala 6 miliónov 400 tisíc korún. Keď išlo o niektorých biskupov ísť proti nim, tak žiadna suma, pre vás, pán Mečiar, nebola dosť vysoká. Však? A dnes nám tu kážete, čo sa patrí a čo sa nepatrí v parlamentnej demokracii, pán Mečiar. Je to tragické, nakoniec je to aj zábavné. Je to aj zábavné. Bolo zistené, že 12. júla 1995 príslušník SIS Ivan K. vo večerných hodinách navštívil aj sudcu Krajského súdu v Banskej Bystrici JUDr. Hrubalu so žiadosťou o súhlas na použitie odpočúvania telefónu reštaurátora Ivana S. V písomnom odôvodnení žiadosti bolo uvedené, že ide o veľmi dôležitý štátny záujem. Štátny záujem, ísť proti biskupovi je štátny záujem, za vašej éry to tak bolo, pán Mečiar. Pretože sudca Hrubala nepovažoval takéto odôvodnenie za dostatočne podložené informáciami, oznámil príslušníkovi SIS, že je potrebné dokladovať písomnú žiadosť alebo je potrebný osobný rozhovor sudcu s riadiacim dôstojníkom akcie. Sudca ani po rozhovore argumenty príslušníka SIS neakceptoval a predloženú dokumentáciu mu vrátil. Pán Mečiar, to vaše vládnutie bola teda riadna stoka. Ale to ešte stále nie je to najhoršie. Dovolím si zacitovať, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci a vážený pán ctihodný ochranca parlamentnej demokracie Mečiar, aj z iného dokumentu. Tento dokument je obžaloba vypracovaná Krajskou prokuratúrou Bratislava 27. 11. 2000. Obžaloba adresovaná Okresnému súdu Bratislava III a touto obžalobou krajská prokuratúra podáva obžalobu na obvinených Ing. Ivana Lexu, JUDr. Gejzu Valienta, Mgr. Roberta Benu, JUDr. Milana Lovicha, Petra Skruteka, Romana Kuciaka, Igora Kurtiša, Mgr. Michala Hrbáčka, Ing. Ľuboša Kosíka, Ing. Martina Lieskovského, Miroslava Šegitu, Jozefa Zošáka, Igora Majtána. Obžalobu za to, hneď vám to všetko zhrniem v skratke, že títo obvinení sa dopustili trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona, spolupáchateľstvom podľa § 9 ods. 2 Trestného zákona, trestný čin zavlečenia do cudziny podľa § 233 ods. 1, ods. 2 písm. a) Trestného zákona, spolupáchateľstvom podľa § 9 ods. 2 Trestného zákona, trestný čin lúpeže podľa § 234 ods. 1, ods. 2 písm. a), b) Trestného zákona, spolupáchateľstvom podľa § 9 ods. 2 Trestného zákona, trestný čin vydierania podľa § 235 ods. 1, ods. 2 písm. a), b) Trestného zákona, spolupáchateľstvom podľa § 9 ods. 2 Trestného zákona. Vážený pán Mečiar, viete, čo mali spoločné všetci títo obžalovaní? Všetko to boli príslušníci Slovenskej informačnej služby v čase, keď ste vy boli predsedom vlády Slovenskej republiky, váš chránenec Ivan Lexa bol riaditeľom Slovenskej informačnej služby, ďalší váš chránenec, bývalý dôstojník Štátnej bezpečnosti Jaroslav Svěchota bol prvým námestníkom riaditeľa Slovenskej informačnej služby. A tá osoba, ktorej trestného činu zavlečenia sa dopustili, bol syn vtedajšieho prezidenta republiky Michala Kováča, ktorého ste tak nenávideli, že ste boli ochotný rozvrátiť celý parlamentný systém Slovenskej republiky, len aby ste sa mohli mstiť človeku za to, že vám neostal poslušný, že sa vám dokázal vzoprieť. A vy nám tu budete dnes kázať o parlamentnej demokracii a vy tu budete navrhovať odvolanie Pavla Minárika, vážený pán Mečiar! Ale nebudete to mať také ľahké. Vážený pán Mečiar, ctihodný ochranca parlamentnej demokracie na Slovensku a vážení koaliční partneri pána Mečiara, ak táto obžaloba vypracovaná bola podaná na súd už v roku 2000, pýtate sa vari, prečo súd nevyriekol doteraz rozsudok. To vysvetlenie spočíva v čarovnom slovíčku, všemocnom čarovnom slovíčku – amnestie. Vážený pán Mečiar, najhanebnejším zneužitím ústavnej funkcie v histórii ponovembrovej Slovenskej republiky bolo to, keď vy, pán Mečiar, ste zneužili, že ste disponovali niektorými právomocami prezidenta republiky v roku 1999 a udelili ste amnestie všetkým týmto páchateľom tohto hanebného trestného činu zavlečenia syna prezidenta Slovenskej republiky. Vážený pán Mečiar, vy chcete niekoho odvolávať? Vy sa môžete niekam schovať do nejakej myšacej dierky a nie nás poučovať o tom, čo to je parlamentná demokracia. (Potlesk.) Vážený pán Mečiar, čo sa týka únosu prezidentovho syna, všetky tie fakty sú vo vyšetrovacom spise, úplne všetky. Nebyť amnestií, vôbec by nemalo zmysel to zapierať. Ja si dovolím vám ale pripomenúť to, čo povedal o zodpovednosti za tento hanebný trestný čin Jaroslav Svěchota, keď poskytol v roku 1999 interview pre týždenník Plus 7 dní. Otázka, ktorú dostal Jaroslav Svěchota od novinára Plus 7 dní je takáto: „Vy, pán Svěchota, ste podľa mojich informácií napísali list premiérovi Mikulášovi Dzurindovi, kde ste Vladimíra Mečiara označili za toho, kto vymyslel únos Michala Kováča mladšieho.“ Pripomínam, pán Mečiar, Svěchota písal list vtedy, kde hovoril o vás. Odpoveď Svěchotu bola takáto pre Plus 7 dní: „Napísal som vo svojom liste, že celkom iste únos nebol výmyslom Ing. Lexu, ale niekoho iného. Vychádzal som z celkových vzťahov, ktoré vládli medzi prezidentom republiky a predsedom vlády. Tieto vzťahy vznikli kvôli tomu, že prezident republiky prestal poslúchať svoje materské hnutie. To, že to nebol Ivan Lexa, čo celý únos vymyslel, podľa mňa dokumentuje aj publikovaný rozhovor Ivana Lexu s Karolom Martinkom. V liste premiérovi Dzurindovi som konkrétne menoval toho, kto podľa mňa únos vymyslel.“ Otázka Plus 7 dní: „Takže to bol podľa vás Vladimír Mečiar?“ Odpoveď Jaroslava Svěchotu: „Áno, podľa mňa bol on ideovým vodcom únosu.“ Pán Mečiar, toto o vás hovoril Jaroslav Svěchota, s ktorým ste sa dlhodobo tak navzájom podporovali. Ktorého ste dostali za námestníka riaditeľa do Slovenskej informačnej služby. Otázka Plus 7 dní: „S akým zámerom?“ Odpoveď Svěchotu: „Diskreditovať prezidenta republiky.“ Tomu napokon nasvedčuje aj namontovanie hodín v posledné dni prezidentovania Michala Kováča oproti prezidentskému palácu, ktoré ukazovali počet dní do Kováčovho odchodu z prezidentskej funkcie. Tiež to bolo vymyslené kvôli tomu, aby sa prezidentovi hralo na nervy. Pán Mečiar, to boli naozaj obdivuhodné nápady, ktorými ste vtedy hýrili. To je tá naozaj úžasná parlamentná demokracia, úžasná parlamentná kultúra. Legálne zvolenej hlave štátu dáte namontovať pred prezidentský palác hodiny, ktoré mu odpočítavajú dni ostávajúce do jeho odchodu. Pán Mečiar, nechcete nám ešte raz urobiť prednášku o čistote parlamentnej demokracie a o pánovi poslancovi Pavlovi Minárikovi, pán Mečiar? A to ešte stále nebol vrchol, to ešte stále nie je vrchol úžasných výšin, úžasných výšin parlamentnej demokracie, ktorú Slovensko dosahovalo v časoch, keď ste boli predsedom vlády Slovenskej republiky. Keď ste urobili Ivana Lexu riaditeľom SIS a istého Ľudovíta Hudeka ministrom vnútra. Pán Mečiar, títo páni medzi sebou zvykli viesť fantastické telefonické rozhovory, ktoré ukazovali, na akej úžasnej úrovni bola za vás parlamentná demokracia na Slovensku. Dovolím si vám pripomenúť jeden ich rozhovor v tento deň, keď navrhujete odvolávať Pavla Minárika. Sekretárka Ivana Lexu: „Pán minister?“ Ľudovít Hudek: „Pri telefóne.“ Sekretárka: „Pán minister, dobrý večer prajem. Pán riaditeľ Lexa chce ešte s vami hovoriť.“ Hudek: „Haló.“ Lexa: „Servus Ľudovít.“ Hudek: „No som bol aj za starým.“ (O vás hovoril.) Lexa: „Si mu to dal?“ Hudek: „No ukázal som mu, on si to prečítal.“ Lexa: „No, lebo mi hovoril, vieš, bol som s ním.“ Čo keby ste nám tak porozprávali, pán Mečiar, dnes, keď kvôli čistote parlamentnej demokracie odvolávate Pavla Minárika, čo keby ste nám porozprávali, o čom ste sa vtedy bavili s Ivanom Lexom a s Ľudovítom Hudekom? Toto by nás dosť zaujímalo, pán Mečiar. Ten rozhovor nie je fikcia, to je skutočný rozhovor dvoch skutočných ľudí a vy ste jeho súčasťou. Ale pokračujem v tom rozhovore, teraz prídu naozaj, naozaj výšiny parlamentnej demokracie za vášho obdobia. Lexa, citujem: „A dáme ešte tomu vyšetrovateľovi, hej?“ Hudek: „No, však ten, toho kopneme do g...“ A tak ďalej, pán Mečiar. Lexa: „Tak zajtra ho kopneš do g....? Keď ho kopneš do g...., dám ti pusu na čelo.“ Pán Mečiar, nič vám to nehovorí? Nič vám to nehovorí? A vy si trúfate nás tu poučovať? Vy si trúfate nás tu poučovať, čo to je parlamentná demokracia? Čo je jej čistota? Čo sa patrí, čo sa nepatrí v parlamentnej demokracii? A vy si trúfate navrhovať odvolávať Pavla Minárika z funkcie predsedu výboru, pán Mečiar? No, ak si to trúfate, tak to je z vašej strany pekné grázlovstvo. Pekné grázlovstvo. Kedykoľvek vám to znova a znova pripomenieme. Hudek: „Ja si myslím, že to je už rozhodnuté. To som dneska dal pokyny, ako to má vyzerať.“ Však sme videli, ako to vyzeralo. Najprv bol Šimunič, vykopli ste ho. Potom bol Vačok, takisto chcel vyšetrovať, predstavte si, on normálne chcel vyšetrovať, tak bol vykopnutý a potom prišiel ten tretí stredoslovák, ktorý už pochopil, ako sa má chovať. Tuším sa volal Číž. Lexa: „A spraví to tento prokurátor alebo ty?“ Hudek: „No tak je to, nie oni to vyberú. To je super, že keď dvakrát spravil to isté.“ A tak ďalej, a tak ďalej. Lexa: „A toho krajského, toho odje... tiež? Toho vieš, toho našeho.“ Hudek: „To postupne. Však to som im naznačoval, že ako toto, vieš, no.“ Viete, pán Mečiar, len to, čo ste vtedy vy, Lexa a Hudek, ako ste odpratávali vyšetrovateľov, tak všetkých ľudí na Slovensku, čo majú pamäť, neodpracete, pán Mečiar. V tomto to naozaj nebudete mať také ľahké. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, od roku 1997, pardon 1999 sa snažíme ústavným zákonom zrušiť Mečiarove amnestie, pretože sú čiernou škvrnou histórie novodobej Slovenskej republiky. Neboli zrušené len preto, lebo proti vždy hlasovalo HZDS, SNS, predtým SDĽ a teraz SMER. Robert Fico bol vždy proti zrušeniu amnestií už od roku 1999. Bol prvý, ktorý to hneď napadol, mimo politikov HZDS a SNS. Samozrejme, sú výnimky. Koncom minulého roka, vážený pán Mečiar, keď sa vám blízka firma nabaľovala cez pozemky, cez Pozemkový fond, čo vám vykričal, nie ja, Robert Fico vám to vykrikoval, váš partner koaličný, tak až na toto výnimočné obdobie Fico bol proti, ale v tomto období, koncom minulého roka Robert Fico zrazu bol za. Zrazu povedal, že, no ústavný zákon o zrušení Mečiarových amnestií je celkom dobrá vec, čo keby sme sa na to pozreli. Takto vás občas chytí niekde Robert Fico, vážený pán predseda Mečiar. A takéto sú vzťahy vo vládnej koalícii. Keď hovorím o týchto veciach ja, tak poslanci zo SMER-u sa cynicky smejú. Samozrejme, keď to isté povie na krátku dobu predseda vlády Robert Fico, vtedy je to v poriadku. Takéto sú vzťahy v tejto vládnej koalícii. Viete, vážený pán Mečiar, nebudete stále v parlamente, nebude stále HZDS v parlamente. Ale otázka zrušenia vašich amnestií tu bude stále. Tá bude stále aktuálna. Majte to na mysli. Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci a ctihodný ochranca čistoty parlamentnej demokracie Mečiar, teda, naozaj si kladiem otázku, či je to vlastne v silách jedného človeka toľko svinstiev napáchať za obdobie niekoľkých rokov, ako sa to vám podarilo, ale vy ste dokázali. Naozaj, vy ste toto dno, toto politické aj morálne dno slovenskej politiky, vy ste to dosiahli, vy ste to dosiahli. Vždycky vám to, kedykoľvek s radosťou pripomenieme, pokiaľ ešte raz budete mať takéto nehorázne nápady, že vy budete poučovať nás, čo sa patrí a nepatrí v slovenskej politike, že vy budete odvolávať ľudí, ako je Pavol Minárik. Vážený pán Mečiar, boli také časy, ale už veľmi, veľmi dávno, veľmi, veľmi dávno, ale hovorilo sa, pamätám si, že Mečiar síce robí v politike svinstvá, ale ide mu iba o moc. Nejde mu o peniaze, majetkovo je čistý. Tak iste uznáte všetci prítomní, že tieto časy sú už teraz skutočne dávno preč. Pán Mečiar, vy, ktorý tu dneska nás poučujete, čo sa robí v parlamentnej demokracii, čo sa nerobí, vy ste vošli do dejín Slovenska okrem iného ako človek, ktorý v politike sám nesmierne zbohatol a rovnako i vaša rodina. A nikto nevie ako, nikto nevie ako, teda okrem vás, samozrejme. Pán Mečiar, vy tu dnes s takou naprostou ľahkosťou odvolávate Pavla Minárika. Dovolím si upriamiť vašu pozornosť na jeden zásadný rozdiel medzi vami a pánom poslancom Minárikom. Viete, pred vstupom do politiky po roku 1989, predtým, dávno predtým v 80. rokoch pán poslanec Pavol Minárik býval v byte v paneláku v Petržalke. Dnes, tak to je dvadsať rokov po roku 1989, Pavol Minárik býva v tom istom byte v Petržalke. Jeho majetkové pomery sa nijako zvlášť nezmenili, čo sa asi nedá povedať o vás, pán Mečiar. Však? Pán Mečiar, vy ste pred rokom 1989 pôsobili ako taký skromný podnikový právnik v Skloobale Nemšová. No a pozrime sa na vás dneska. Čo dnes? Dnes je z vás už dávno vlastník legendárnej haciendy Elektra v Trenčianskych Tepliciach. Vy ste náš taký slovenský trenčiansko-teplický haciendero. Sociálne cítiacim poslancom zo SMER-u sa to nepozdáva, čo som pred chvíľkou povedal? Vážení páni, a prečo? Nebol to predseda vlády Robert Fico, predseda SMER-u, ktorý v roku 2006, nie tak dávno, povedal, že bude veľmi dobré, keď začne platiť zákon o preukazovaní pôvodu majetku, pretože aspoň deti v Trenčianskych Tepliciach dostanú do užívania pekný areál Elektra? Toto povedal Robert Fico, vážení páni poslanci. (Potlesk.) Tak si strčte za klobúk tieto vaše ironické úsmešky, lebo sú trápne, si nepamätáte, čo povedal váš vlastný predseda vlády. Vážený pán Mečiar, tá vaša hacienda má hodnotu desiatok miliónov korún. Koľko vlastne? Päťdesiat, osemdesiat, sto, stodvadsať? Miliardu nie. Miliardu nie, nie. Na stovku to vychádza. A čo keby ste to raz celému Slovensku celkom normálne vysvetlili miesto tých vulgárností, miesto tých vašich vulgárností. Dovolím si prečítať príbeh vašej Elektry. September 1998. Odchádzajúci premiér Mečiar tvrdí, že vlastní iba trojizbový byt a starú korzičku. To bolo vtedy, keď ste spievali a mávali: S Pánom Bohom, idem od vás. Marec 1999. Médiá zistili, že Mečiar je majiteľom štvorpodlažného penziónu Elektra v Trenčianskych Tepliciach. Ten reagoval, že na kúpu si požičal 5 miliónov korún, dlh mieni splácať do roku 2007. Rok 2001. Expremiér informuje, že peniaze na vilu mu požičal zahraničný nebankový subjekt. Máj 2002. Objavili sa faktúry, podľa ktorých stála len rekonštrukcia, len rekonštrukcia Elektry 41 a štvrť milióna korún. Na konkrétnu sumu si však Mečiar nedokáže spomenúť. „Neviem, účtami nedisponujem, nerobil som ich kontrolu,“ hovoril. Jún 2002. Predseda HZDS prezradil, že spláca trojpercentný úrok z pôžičky na Elektru. Mesačná splátka pri 41-miliónovej pôžičke by predstavovala 118 tisíc korún. September 2002. Mečiar napadol novinára, ktorý sa pýtal, kde vzal na Elektru peniaze. Pán Mečiar, keby ste si to niekedy chceli pozrieť, na Youtube nájdete všetko. Pustite si internet, dáte si do prehľadávača, navrhujem dve slová Mečiar aj Elektra a tam vám vypadne to videjko, tam, kde ste toho novinára napadli päsťou, kde ste mu povedali – takú ti j... a tak ďalej. Viete, pán Mečiar, človek, ktorý šíri okolo seba takéto hulvátstva, takéto vulgárnosti, taký človek nemá morálne právo, aby tuná sa postavil a navrhoval odvolávanie poslanca Pavla Minárika, s dovolením. (Potlesk.) A toto vám kedykoľvek, kedykoľvek pripomenieme. Pustite si Youtube. No, september 2002. Tesne pred parlamentnými voľbami nemecký podnikateľ Peter Ziegler vyhlásil, že Mečiarovi požičal 41 až 100 miliónov korún. To je zaujímavé 41 až 100 miliónov korún, asi presne nevie, asi ani vy to presne neviete. To sú veľmi zaujímavé vetičky. Táto vláda je taká naozaj, taká strašne sociálna, skutočne. Hneď sa mi to spája s láskou k pospolitému slovenskému ľudu, keď takéto veci čítam. Marec 2004. Mečiar prišiel s verziou, že ak budú záväzky vymáhané, prevezmú ich jeho deti, je tam lehota splatnosti, čiže buď ich deti dovtedy uhradia alebo ich prevezmú. Apríl 2004. Peniaze na Elektru vraj Mečiarovi poskytla právnická osoba. Pravdupovediac, v tejto chvíli neviem presne ktorá. Trápne, trápne klamárstva, výmysly. A vy nás tu budete, pán Mečiar, poučovať, kto môže byť predseda výboru a kto nemôže byť predseda výboru pre kultúru a médiá? Áno, vy to robíte a ja hovorím, že to je riadna nehoráznosť a riadne ďalšie z vašich hulváctiev a oplzlostí. (Reakcia poslanca V. Mečiara.) A nevykrikujte a nevykrikujte, pán Mečiar, buďte tam ticho a počúvajte. Platí rokovací poriadok. A skúste sa tak, skúste sa tak emocionálne kontrolovať. (Reakcia poslanca V. Mečiara.) Je to tak, ako som povedal, s tým nič nenarobíte. A teraz si predstavte, že toto budete počúvať aj v budúcnosti. Vy si myslíte, že budete pokojne strihať kosačkou trávnik v Elektre? Sa mýlite, pán Mečiar. Kedykoľvek vám to znova a znova pripomenieme, pokiaľ budete mať tú drzosť, že vy budete nás poučovať o tom, čo sa má a nemá robiť v parlamentnej demokracii. Rátajte s tým. Pán Mečiar! Sociálne cítiaci poslanec Senko, naozaj, veď to je vrchol. Počúvajte, nemohli by ste byť trošku lojálnejší k predsedovi vlády Robertovi Ficovi, ktorý kritizoval celé roky predsedu HZDS Vladimíra Mečiara za jeho zbohatlíctvo, za jeho Elektru a preto navrhoval prijatie zákonov o preukazovaní pôvodu majetku. Za váš trápny úsmev skrývate jednoduchý fakt, že vy vôbec si nepamätáte, čo rozprával váš predseda vlády a predseda strany Robert Fico.