D. Jarjabek, poslanec: (2008-05-21):
Hádam len na úvod pani poslankyni Tóthovej. Viete, ono je to trošku problematické s tými upútavkami na strelné zbrane v rámci Slovenskej televízie. Máme tu aj nejaké historické filmy a keď si pozriete film o Troch mušketieroch, tak budete vedieť, o čom hovorím. Takže, dámy a páni, zvykli sme si, že výročná správa licenčnej rady býva vždy zaradená na záver schôdze, keď sa už všetci náhlime a v podstate ju len formálne vezmeme na vedomie. Rád by som však pre historickú spravodlivosť práve preto na úvod svojho vystúpenia vyslovil presvedčenie, že v prípade Rady pre vysielanie a retransmisiu sa nám všetkým bez deľby na koalično-opozičné rady a lavice podarilo preferovať odbornosť, a nie stranícku spoľahlivosť. A práve preto, všimnite si rozhodnutia Rady pre vysielanie a retransmisiu. Slovenská verejnosť, ale i priamo dotknuté subjekty v drvivej väčšine prípadov bez veľkých komentárov, reči či protestov ju akceptujú. Aký je to priepastný rozdiel, ak si to porovnávame, povedzme, s mediálnym obrazom Rozhlasovej rady či Rady STV, kde sa predmetom vážnych politických diskusií stáva neraz už samotný termín zvolania zasadnutí tých rád, nehovoriac už potom o prijatých uzneseniach a ďalších krokoch. V prípade Rady pre vysielanie a retransmisiu to nie je len slovenská verejnosť, ale sú to aj slovenské médiá, kde má rada patričnú autoritu. Preto sa nazdávam, že treba aj na príklade Rady pre vysielanie a retransmisiu zdôrazniť, že stranícke rozhodnutia v mediálnej sfére neprinášajú nikdy pozitívny efekt. Keď 5. a 6. novembra 1998 povolebná koalícia účelovo zmenila zákony, aby mohla plošne vyhnať dovtedajších členov rád Slovenského rozhlasu a Slovenskej televízie a obsadila ich svojimi nominantmi, na tretiu radu vtedy pre rozhlasové a televízne vysielanie, dnes pre vysielanie a retransmisiu neuplatnila rovnaký kráglovací recept, ale nechala ju kontinuálne pôsobiť ďalej, hoci i v nej došlo k jednotlivým personálnym výmenám. Tie účelové politické zásahy do rád vo verejnoprávnych médiách a uprednostnenie straníckych záujmov pred záujmami verejnosti sa nám ako bumerang dodnes vracajú. Naopak Rada pre vysielanie a retransmisiu môže v tomto kontexte slúžiť ako príklad stabilizovaného, nezávislého orgánu, ktorý robí svoju prácu korektne a na odbornej platforme bez straníckych intervencií, hoci nie vždy aj bez politických dopadov. To, že sme s činnosťou Rady pre vysielanie a retransmisiu v porovnaní s ostatnými mediálnymi radami relatívne spokojní, to ešte neznamená, že v jej činnosti nie je čo zlepšovať najmä v nadväznosti na novú koncepciu platby za verejnú službu, ktorou táto snemovňa uložila občanom prispievať na činnosť Slovenského rozhlasu a Slovenskej televízie. Nazdávam sa, že sme sa tým nepriamo občanom zaviazali, že k verejnej službe, respektíve vysielaniu vo verejnom záujme budú mať aj pohodlný prístup. Lenže v priebehu minulého roka sa na mňa, ale viem, že v tom nie som sám a dostali ste podobné sťažnosti viacerí z koalície aj opozície, obrátilo niekoľko skupín rozhorčených vtedy koncesionárov, dnes platcov za verejnú službu so sťažnosťami, že v niektorých regiónoch sa programy Slovenského rozhlasu a Slovenskej televízie nedajú kvalitne prijímať. Najmä po rozhlasovej reorganizácii okruhov v januári 2007 prišlo z južných okresov Slovenska množstvo podnetov, že sa tam nedajú počúvať programové okruhy, na ktorých Slovenský rozhlas šíri vysielanie v slovenskom jazyku, že tie kvalitnejšie vysielacie frekvencie šíria signál Rádia Patria a v niektorých lokalitách sa Slovenský rozhlas v slovenčine naladiť ani nedá. Takýto podnet som postúpil aj ja Rade pre vysielanie a retransmisiu na prešetrenie. Dodávam, že rada sťažnosť uzavrela ako neopodstatnenú, ale sieť do regiónov vnímam pretrvávajúcu, ba stupňujúcu sa nespokojnosť s dostupnosťou a kvalitou šírenia programu verejnoprávnych médií. Týka sa to napríklad aj druhého programu Slovenskej televízie, ktorý nie vždy má signál, ktorý by bol na úrovni toho signálu, ktorý by bol akceptovateľný, a teda aj pozerateľný. Myslím, že vo výbore pre kultúru a médiá sa budeme musieť v dohľadnom čase zaoberať v spolupráci s vedením Rady pre vysielanie a retransmisiu touto problematikou a nájsť také mechanizmy, ktoré umožnia vyvíjať tlak na verejnoprávne médiá, aby si zlacňovanie šírenia signálu neplietli s obmedzovaním prístupu občanov k verejnej službe, za ktorú sme ich zo zákona zaviazali mesačne platiť. Aj preto som ocenil, že sa rada triezvo a vyvážene zaoberala žiadosťami niektorých prevádzkovateľov, ktorí žiadali o vyňatie z povinnosti šíriť vo svojich sieťach káblových rozvodov programy vo verejnom záujme, hoci sa mohlo na prvý pohľad zdať, že sa to dotýka len nepatrného množstva bývalých koncesionárov. Nazdávam sa, že v najbližšej budúcnosti bude potrebné taxatívne a azda aj legislatívne rozhodnúť o konkretizácii rozsahu tejto zatiaľ presne nelimitovanej povinnosti retransmitorov  prevádzkujúcich telekomunikačné siete. Rozhodne sa však nazdávam, že nie je v záujme užívateľov verejnej služby, aby z dôvodov poklesu nákladov, ktoré s retransmisiou majú operátori, mohli užívatelia prísť o jeden z prístupov k verejnej službe, ktorú zo zákona povinne financujú. Káblový rozvod signálu totiž umožňuje do istej miery tlmiť práve spomínané lokálne problémy so šírením signálu a prispieva k tomu, aby občan, ktorý financuje činnosť vo verejnom záujme mohol aj využívať tieto služby. V správe rady sa dočítate, že je už pomerne solídne technicky vybavená, že má aj technológiu, ktorá jej garantuje nezávislosť, pokiaľ ide o posudzovanie vysielania slovenských televízií, pretože  tie celoplošné archivuje na potrebný čas sama a nemusí zakaždým žiadať vysielateľa o poskytnutie záznamu v prípade, že je rade doručený podnet na začatie konania. Žiaľ, technologické zariadenie, ktoré by umožnilo tak povediac on line odhaľovať  nielen porušenie zákona, napríklad porušenia zásady objektivity a vyváženosti spravodajských relácií, také ešte nevymysleli, a preto ho rada nemá. Hovoriť tu o demokracii, cti, svedomí v zmysle pre fair play a podobne, ktoré by za normálnych okolností mali byť onou autoritou garantujúcou nezávislosť a objektivitu médií nemá zmysel, veď prax pozná každý z nás z osobných skúseností, ako sa vedia tieto veľké slová zneužívať. Môžeme urobiť iba jedno, nie však zanedbateľné gesto. Správať sa k Rade pre vysielanie a retransmisiu naďalej tak, ako sme sa správali dosiaľ. Teda nevstupovať jej do agendy, neovplyvňovať jej rozhodnutia, netlačiť do nej spoľahlivé stranícke kádre a neustále dbať na odbornosť, ľudské kvality jej členov, čo sa doteraz relatívne darilo, pozri autorita Rady pre vysielanie a retransmisiu. Nastáva zložité obdobie, dámy a páni, prechod na digitálne vysielanie a s tým súvisí obrovské množstvo práce, ktorú členovia Rady pre vysielanie a retransmisiu musia v najbližších mesiacoch vykonať. Dovoľte mi z tohto miesta, aby som v tejto chvíli bol trošku osobný a poďakoval sa pani Valérii Agócs za vedenie tohto orgánu, ktorý má taký obrovský dopad na mediálnu sféru, aby som sa jej poďakoval za vedenie a za službu, ktorú vlastne podstúpila to niekoľkoročné obdobie, kde svojím aj osobným prístupom dokázala, že Rada pre vysielanie a retransmisiu vie byť objektívnym orgánom akceptovaným všeobecne v spoločnosti, takisto atmosféra v rade, ktorá v tejto chvíli existuje, je atmosférou absolútne profesionálnou, kde sa riešia problémy spojené s mediálnym priestorom. Za to všetko treba poďakovať pani Valérii Agócs. Hovorím to preto, spolupracujeme spolu šesť rokov v rámci výboru pre kultúru a médiá a naozaj táto spolupráca bola vždy na vysokej profesionálnej úrovni. Pani Agócs, ešte raz vám veľmi pekne ďakujem vzhľadom na to, že sa tu takto posledný raz  stretávame, lebo sa vám končí funkčné obdobie. Prajem vám skutočne veľa zdaru vo vašom súkromnom živote aj v pracovnom živote a dúfam, že sa na tomto poli aj profesijne ešte stretneme. Ešte raz všetko dobré. (Potlesk.)