D. Čaplovič, poslanec: (2003-10-31):
Naše školstvo, naša veda sú finančne poddimenzované, sme na chvoste členských a vstupujúcich štátov do Európskej únie. Zdôrazňované takzvané zvyšovanie financovania do vysokého školstva nemôže obstáť, pretože súčasne sa výrazne zvyšujú vstupy, ceny energií a tovarov, vzrastajú počty študentov, tým prirodzene aj vysokoškolských učiteľov, náročnej techniky a vybavenosti laboratórií, ako aj audiovizuálnej techniky. Počet študentov na našich vysokých školách sa po roku 1990 zvýšil takmer trojnásobne. Z uvedeného dôvodu súhlasím s odporúčaním konferencie rektorov, aby sa v novelizovanom vysokoškolskom zákone explicitne ukotvila podpora vysokoškolského vzdelávania a vedy z verejných zdrojov, ktoré podporia udržanie jeho kvality a ďalší primeraný rozvoj, konkrétne v článku I § 1. Verím, ctené dámy, vážení páni, že pochopíte zámer takto definovať vysokoškolské vzdelávanie, vedu a výskum ako vec verejnú a v záujme verejného dobra, tak ako upozornila nedávna Berlínska deklarácia, ktorá sa konala v septembri minulý mesiac. A verím, že pochopíte, že podpora vzdelanosti je obrovská kapitálová investícia v záujme štátu, v prospech štátu a najmä jeho občanov a predovšetkým aj mladej generácie. Do prerokúvanej novely by sa malo dostať nové znenie vo vzťahu k postaveniu a pôsobeniu akademických senátov na verejných vysokých školách a fakultách, konkrétne § 8 ods. 4 a § 26 ods. 4, a to v tom, že by bola explicitne vyjadrená voľba akademických senátov, ktorá by mala prevažne, nie všade, samozrejme, záleží to na dobe ich zvolenia, predchádzať voľbe akademických funkcionárov, to znamená, že starý, najmä štvorročný senát by nevolil nového rektora a dekana, tak ako je to často na verejných vysokých školách. Odporúčal by som nielen sa zamyslieť nad obsahom § 75 ods. 6, ktorý sa týka kvalifikačných predpokladov na vykonávanie funkcie profesora, respektíve docenta na vysokých verejných školách. Doterajšie uvádzanie príbuzného odboru bolo potrebné v predchádzajúcom desaťročí, t. j. v období, keď nebol alebo bol nedostatok najmä kvalifikovaných docentov a profesorov pre mnohé študijné odbory s väzbou na doslovný extenzívny rast počtu verejných vysokých škôl, ako aj nových študijných odborov. V záujme kvality a efektívnosti vysokoškolského vzdelávania v Slovenskej republike je potrebné zamedziť doterajšiemu trendu takzvaných ambulantných putujúcich profesorov a docentov, ktorí často garantovali študijné odbory, ale najmä viedli výučbu na viacerých verejných vysokých školách, fakultách a katedrách v Slovenskej republike, často najmä z titulu príbuzného študijného odboru. V súčasnosti je postačujúce zachovať kvalifikáciu s väzbou na študijný odbor, na ktorých sa funkcia profesora, respektíve docenta viaže, čím by sa posilnil trend zvyšovania kvality výučby, profesionality v danom študijnom odbore a kvalifikačného predpokladu na vykonávanie funkcie profesora a docenta. Dnes je už anachronizmom uvádzať ako barličku k úspešnej funkcii profesora, docenta príbuzný študijný odbor. Pozmeňujúcim návrhom gestorského výboru Národnej rady Slovenskej republiky, ktorý je obsiahnutý v spoločnej správe a v odporúčaní schváliť, pevne verím, že sa podarí zásadnejšie vykročiť k rozhodnému riešeniu doterajšieho marginalizovaného postavenia doktorandov na našich univerzitách a v Slovenskej akadémii vied, ktoré sa odráža aj v ich mzdovom ohodnotení, aj keď verbálne kráčame k spoločnosti založenej na poznaní a informačných technológiách. Navrhuje sa v § 54 ods. 19 neposudzovať štipendium v dennej forme doktorandského štúdia ako plat, ale ako štipendium v súlade s platným zákonom, už možnože novým zákonom č. 366/1999 Z. z. o dani z príjmov. Iste bude potrebné legislatívne túto väzbu upraviť v súvislosti s prijatým na tejto schôdzi  vládnym návrhom zákona o dani z príjmov, tlač 368. Touto zmenou sa štipendium oslobodzuje od dane z príjmu, je nesporné a chvalabohu, že to tak je, že sa tým aspoň čiastočne zlepší neúnosná finančná situácia mladej, talentovanej a tvorivej generácie v oblasti vysokého školstva, v oblasti vedy a techniky Slovenskej republiky. Napriek tomu je potrebné veľmi rýchlo rozhodnúť, ako ešte výraznejšie zvýšiť štipendium doktorandov, konkrétne na úroveň asistentov, respektíve odborných asistentov zaradených v terajších zdravotníckych tarifných tabuľkách, čo je možné aj prostredníctvom novej vyhlášky. Znamenalo by to, že doktorandovi do vykonania dizertačnej skúšky náleží štipendium v minimálnej výške asistenta, respektíve odborného asistenta určeného tarifou podľa osobitného predpisu pre 9. platovú triedu a príslušný platový stupeň a doktorandovi po úspešnom vykonaní dizertačnej skúšky by patrilo štipendium v minimálnej výške asistenta, respektíve odborného asistenta určeného tarifou podľa osobitného predpisu pre 10. platovú triedu a príslušný platový stupeň odmeňovania na základe takzvanej zdravotníckej tabuľky, čo sa, samozrejme, nedá riešiť v zákone, ale dá sa riešiť vyhláškou a istými úpravami zo strany ministerstva školstva. Už dnes sa na niektorých verejných vysokých školách výskumného charakteru, napríklad na Univerzite Komenského v Bratislave, uvažuje o postupnom, a ja to považujem za správny trend nahrádzania asistentov a odborných asistentov doktorandmi, len treba toto štúdium aj finančne zatraktívniť. Externá vzdelávacia inštitúcia by poskytovala štipendiá z finančných zdrojov vyčlenených na tento účel vo svojom, samozrejme, rozpočte. Odporúčal by som aktívnejšie konzultovať uvedené problémy zo strany ministerstva školstva s Asociáciou doktorandov Slovenska. Návod na riešenie nášho terajšieho neradostného stavu nájdeme aj v posledných odporúčaných záveroch na zefektívnenie doktorandského výskumu a štúdia z konferencie 15. a 16. decembra minulého roku v Bruseli, na ktorej sa zúčastnil aj európsky komisár pre vedu a výskum Philippe Busquin. V materiáli sa uvádza, citujem: „Čistý príjem doktorandov by mal zodpovedať ohodnoteniu vysokoškolsky vzdelaného človeka s právom na štipendium alebo plat, ktorý dosahuje výšku porovnateľnú s výškou platu zamestnanca vo verejnom sektore s rovnakou kvalifikáciou a praxou.“ Aby som uviedol tento materiál (potlesk), uvediem len dva body z týchto odporúčaní, ktoré prijali na tomto vážnom stretnutí. Jeden je čistý príjem doktorandov, ktorý by mal  zodpovedať ohodnoteniu vysokoškolsky vzdelaného človeka, a desiaty bod, každý doktorand musí mať prospech zo štruktúrovaného vzdelávacieho programu. Tento program musí byť jasne definovaný a oficiálne zaznamenaný počas obdobia jeho štúdia a výskumu. Štipendiá doktorandov na Slovensku sú a budú aj po terajšej navrhovanej úprave novely zákona najnižšie v Európe. Ja by som uviedol len na prepočte na eurá. Kým na Slovensku je to skutočne minimum, je to 150 eur, teraz sa to trošku zvýši, v Maďarsku 350 eur, v Poľsku 200 eur, Česká republika od 300 do 500 eur, a to už nehovorím o štátoch Európskej únie, Belgicko 1 200 eur, Fínsko 1 500 až 1 800 eur, Nemecko 1 020 eur, Taliansko 840 eur, Španielsko 480 až 950 eur. Nuž keď chceme urobiť náš trh konkurencieschopný po vstupe do Európskej únie, musíme zásadne riešiť aj postavenie doktorandov a ich finančného ohodnotenia. (Potlesk.) Ďalšie riešenie ich postavenia, ktoré vychádza z pozmeňujúceho návrhu v predkladanej novele zákona č. 131/2002 Z. z., a to s väzbou na novú žiaducu vyhlášku, by mohlo nielen zrovnoprávniť finančné ohodnotenie absolventov magisterského alebo inžinierskeho štúdia, ktorí nastúpia ako doktorandi na vysoké školy alebo externé vzdelávacie inštitúcie, ale aj zvýšiť záujem o túto formu vzdelávania, ktorá stojí na vrcholci pyramídy nielen vysokoškolského vzdelávania, ale celého nášho vzdelávacieho systému. Pochopiteľne takáto zmena s väzbou na navrhovanú novú vyhlášku rezortného ministerstva školstva bude musieť mať dosah aj na výdavky v štátnom rozpočte. To znamená, že fond určený na štipendiá doktorandov bude potrebné zvýšiť o dodatočné finančné prostriedky. Pri počte asi  1 600 doktorandov v dennej forme Slovenskej republiky pôjde približne o 100 miliónov Sk ročne. Myslím si však, že aj vzhľadom na to, že navrhované zvýšenie štipendií by bezpochyby značne zvýšilo aj úspešnosť doktorandského štúdia, podstatne by sa zmenšilo percento študentov, ktorí ho v jeho priebehu z finančných dôvodov zanechajú. Považujem tieto prostriedky za veľmi efektívne vynaložené, nesporne predstavujú efektívnu a dobre kapitalizovateľnú investíciu štátu. Očakávam aj v tejto oblasti nielen strategické rozhodnutie ministerstva školstva, ale celého kabinetu pána Mikuláša Dzurindu, aby to neboli neustále len slová a sľuby, ale konkrétne skutky o tom, že aj tejto vláde naozaj záleží na  mladej vzdelanej generácii. Veľmi čoskoro už vo vzťahu k budúcoročnému rozpočtu očakávam novú vyhlášku rezortného ministerstva, respektíve nariadenia vlády, prostredníctvom ktorých sa vytvoria kvalitnejšie podmienky pre navrhované lepšie ohodnotenie našich doktorandov na našich verejných vysokých školách. Naďalej ostáva veľkým problémom nezávislosť rozhodovania Akreditačnej komisie vlády. Vo výbore mi neprešiel návrh na upravenie nezávislosti tohto dôležitého orgánu na posudzovanie vzdelávacích a vedeckovýskumných aktivít verejných vysokých škôl. Aj jej nezávislosť je často porušovaná, pretože sú len v úvodzovkách „poradným orgánom“. Nedávne príklady, či celkom čerstvý príklad okolo schvaľovania Univerzity Jánosa Selyeho sú toho dôkazom. Pri schvaľovaní Slovenskej zdravotníckej univerzity citujem terajšieho predsedu a predchádzajúceho podpredsedu akademickej Akreditačnej komisie profesora Návrata: „Parlament prijal zákon bez nášho rozhodovania, rozhodnutia. Poslanci sa poponáhľali. Paradoxné je, že ten istý parlament predtým schválil aj nový zákon o vysokých školách, ktorý hovorí o tom, že pri zriaďovaní vysokej školy je potrebné stanovisko komisie.“ Toľko citát z časopisu Formát. Tak ako v minulom roku, tak aj minulý týždeň všetci koaliční a piati nezávislí poslanci obišli zákon z roku 2002 nedávno schválený a teraz práve novelizovaný. Podobnosť iste nie celkom náhodná. Veľmi pozorne počúvam hlas odborníkov, odbornej verejnosti aj vyjadrenie terajšieho predsedu Akreditačnej komisie pána profesora Návrata, ktorý upozorňuje a znovu citujem: „Malo by sa uvažovať o nezávislej akreditačnej agentúre, ktorá by naozaj akreditovala, nielen odporúčala ministrovi.“ Toľko citát. Z tohto dôvodu v záujme legislatívnej čistoty pripravím nový návrh s väzbou na pripravovanú novelu ministerstva školstva v súvislosti s uvažovaným návrhom na spoplatnenie všetkých foriem vysokoškolského štúdia, ktorú tu sľúbil pán minister školstva, samozrejme, po konzultáciách s ministerstvom školstva a Akreditačnou komisiou vlády. Jeden veľký problém je však naďalej obsiahnutý v paragrafovom znení novelizovaného zákona o vysokých školách, najmä čo sa týka akreditácií s väzbou na činnosť vysokej školy počas pozastavenia alebo odňatia priznaných práv v habilitačnom konaní a konaní na vymenúvanie profesorov konkrétne v § 87 ods. 6. Jeho uplatňovanie má podľa mňa retroaktívny charakter a je doslovne diskriminujúce. Týka sa to začatých či rozbehnutých habilitačných konaní a konaní na vymenúvanie profesorov študijných odborov. Kým v § 87 ods. 5 je správne konštatovanie, že ak sa na vysokej škole pozastaví právo uskutočňovania habilitačného konania a konania vymenúvania profesorov v študijnom odbore, nesmú sa prijímať nové žiadosti, začať nové konania. Nasledovný odsek 6 § 87 má retroaktívne znenie a vyvoláva mnohé nejasnosti. Vážení poslanci, v čom? Na rozdiel od vytvorenia podmienok na ukončenie študijného programu, respektíve príbuzného študijného programu študentom bakalárskeho, magisterského a doktorandského štúdia, ak začali študovať na verejnej vysokej škole pred odňatím Akreditačnou komisiou práva udeľovať akademický titul, to sa týka § 87 ods. 1 až 4, takéto ustanovenie vo vzťahu k rozbehnutým habilitáciám, to znamená začatým habilitáciám a inauguráciám neexistujú, len sa stroho úradnícky zastavujú, čo považujem slušne povediac za nespravodlivé, diskriminačné a v podstate za retroaktívne k jednotlivcom, ktorí habilitačné konanie a konanie na vymenúvanie profesorov po odovzdaní vedeckej monografie, spisu, schválenia vedecko-pedagogických podmienok, oponentov členov komisie a členov komisie témy habilitačnej či inauguračnej prednášky vo vedeckej rade ako už po často napísaných posudkoch sa začalo, a to ešte v čase udeleného práva, teda tieto konania od Akreditačnej komisie sa rozbehli, a keď prišlo rozhodnutie Akreditačnej komisie, sa jednoznačne zastavajú. Z uvedeného dôvodu je potrebné v duchu art legis vytvoriť podmienky na jeho ukončenie v zmysle dovtedy platného súhlasu Akreditačnej komisie. Z uvedeného dôvodu predkladám pozmeňujúci návrh ods. 6 § 87 v zmysle ukončiť takto rozbehnuté konania. Na záver môjho vystúpenia v rozprave mi dovoľte predložiť ešte jeden, myslím si, že veľmi dôležitý pozmeňujúci návrh. Týka sa vážneho kroku aj vo vzťahu k terajšej situácii na našich verejných vysokých školách. Týka sa spoplatnenia externého štúdia. Už v mnohých svojich predchádzajúcich vystúpeniach som upozorňoval na deravosť zákona č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách najmä vo vzťahu k externému štúdiu. Nepodarí sa ho v tejto oblasti zaplátať ani touto predkladanou novelou a istými pozmeňujúcimi návrhmi v snahe vylúčiť zo vzdelávacieho procesu rôzne spoločnosti,  ktoré nehorázne zarábajú na vysokoškolskom vzdelávaní. Pán minister vyslovil číslo, ktoré znie hrozivo. Okolo pol miliardy slovenských korún ide takto mimo vzdelávacieho a vedeckého procesu na vysokých školách. Už nemožno čakať ani mesiac, polrok či rok. Môj pozmeňujúci návrh je reakciou na tento stav, ale aj na požiadavku rektorskej konferencie zo dňa 2. 10. 2003, ktorú sme predložili na rokovaní nášho gestorského výboru, naposledy aj Listu slovenských rektorov, ktorý ste dostali, pokiaľ viem, všetci poslanci Národnej rady. Je v podstatne riešením problému, ktorý už nadobúda celospoločenské rozmery. Stáva sa politikárčením v našom každodennom živote a obojstranným obviňovaním, dokonca aj žalobami. Napokon na základe rozhodnutia takmer všetkých prítomných poslancov bola na našu schôdzu zaradená informácia ministra školstva o porušovaní zákonov a prijatých opatreniach vo vzťahu k platnému vysokoškolskému zákonu, ktorý garantuje bezplatné denné a externé vysokoškolské vzdelávanie v Slovenskej republike. Je pravda, že externú formu si vynútila spoločenská potreba, ale na druhej strane je potrebné verejne priznať, že externá forma nikdy nenahradí dennú formu výchovy, že absolventi sú v podobenstve vtákov, kým denný je spievajúci slávik, externý je čvirikajúci vrabec, že externá forma vysokoškolskej prípravy nám narobila z niektorých škôl fabriky a pre niektoré pridružené spoločnosti je to doslovne zlatá baňa najmä tam, kde na niektorých fakultách je viac externistov ako denných študentov. Áno, je aj to pravda, že externú formu si vynútila spoločenská potreba. Nikdy však nemôže prevážiť denné štúdium. Na Slovensku chýba väčší počet súkromných vysokých škôl, ktoré by mohli mnohé tieto potreby saturovať. Je tiež pravda, že externé štúdium vysoké školy zabezpečovali pedagógmi mimo týždenného pracovného času, zväčša počas soboty, respektívne nedele buď v mieste bydliska externých študentov, alebo v ich blízkom okolí. Žiaľ, s účinnosťou zákona č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách od 1. apríla minulého roku sa nezaviedlo školné za externú formu štúdia, ktoré by odrážalo spoločenskú realitu. Z uvedených dôvodov, nielen však z týchto pragmatických dôvodov, ale aj z racionálneho prístupu predkladám pozmeňujúci a doplňujúci návrh k § 92 ods. 3, a to zavedením školného, ktoré by nemalo ročne presahovať štvornásobok základu 10 percent z priemernej sumy pripadajúcej na jedného študenta denného štúdia z celkových bežných výdavkov poskytovaných ministerstvom verejným vysokým školám zo štátneho rozpočtu v rámci rozpisu schváleného rozpočtu v predchádzajúcom kalendárnom roku. Odvolávam sa konkrétne na § 92 ods. 1. Súčasne v pozmeňujúcom návrhu sa uvádza, že z príjmov za externé štúdium sa nevytvára štipendijný fond verejnej vysokej školy. Návrh na doplnenie znenia paragrafu zákona by mal zabezpečiť jednoznačne vymedzenie bezplatnosti dennej formy štúdia na vysokých školách s výnimkou štúdia prekračujúceho štandardnú dĺžku štúdia a vymedzenie možnosti platenia školného za externú formu, ale aj s ohraničením limitu počtu externých študentov na vysokých školách. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, vážený pán minister, sumarizujúc predkladám v závere svojho vystúpenia v rozprave k novele zákona č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách tieto pozmeňujúce a doplňujúce návrhy, o ktorých, prosím, pán spravodajca, hlasovať osobitne. K § 1 v čl. 1, § 1 ods. 4 sa vkladá nový ods. 5, ktorý znie: „Verejné vysoké školy a štátne vysoké školy majú právo po a na podporu z verejných zdrojov v miere zaručujúcej udržanie kvality a ďalší primeraný rozvoj, po b na rozvoj vo všetkých oblastiach svojho poslania podľa vlastného rozhodnutia.“ K § 8 a 26 v odseku § 8 ods. 4 na konci textu sa vkladá nová veta, ktorá znie: „Ak funkčné obdobie rektora sa skončí do 6 mesiacov pred skončením funkčného obdobia členov Akademického senátu verejnej vysokej školy, funkčné obdobie členov Akademického senátu verejnej vysokej školy sa skončí najneskôr 6 mesiacov pred skončením funkčného obdobia rektora.“ V § 26 ods. 4 na konci textu sa vkladá nová veta, ktorá znie: „Ak funkčné obdobie dekana sa skončí do 6 mesiacov pred skončením funkčného obdobia členov Akademického senátu fakulty, funkčné obdobie členov Akademického senátu fakulty sa skončí najneskôr 6 mesiacov pred skončením funkčného obdobia dekana.“ Tretí pozmeňujúci návrh k § 75 ods. 6 sa na konci prvej a druhej vety vypúšťajú slová „alebo v príbuznom študijnom odbore“ a celý ods. 6 znie: „Kvalifikačným predpokladom na vykonávanie funkcie profesora je vedecko-pedagogický titul,“ odvolávka na § 76, „v študijnom odbore, na ktorý sa funkcie viaže.“ „Kvalifikačným predpokladom na vykonávanie funkcie docenta je vedecko-pedagogický titul docent,“ odvolávka na § 76, „taktiež v študijnom odbore, na ktorý sa funkcia viaže.“ Štvrtý pozmeňujúci návrh k § 87 ods. 6 sa na konci vety slovo „zastavujú“ nahrádza slovom „ukončia“. K § 92 k čl. 1 sa za doterajší 76. bod návrhu tejto novely, ktorú predkladá ministerstvo, vkladá ďalší bod, ktorý znie: Za slovo „študenti“ sa vkladajú slová „dennej formy štúdia“ a na konci sa pripájajú tieto vety: „Študenti externej formy štúdia platia školné. Ročné školné určené vysokou školou nesmie presahovať štvornásobok základu podľa ods. 1 tohto paragrafu. Z príjmov za externé štúdium sa nevytvára štipendijný fond verejnej vysokej školy.“ Dajúc toto na vedomie odovzdávam tieto pozmeňujúce návrhy pánovi spravodajcovi do rúk. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Faktická poznámka, pán poslanec Chovanec. Uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami.