V. Mečiar, poslanec: (2010-05-26):
Dámy a páni, v tomto volebnom parlamente sme dvaja, ktorí sme zažili ešte socialistický parlament, a prešiel som všetky obdobia, všetky možné režimy, ktoré Slovensko striedali, a rozmýšľam, koľko rokov treba, kým sa vybuduje aj parlamentná politická kultúra, nielen inštitúcie. Pri všetkých tým obdobiach toto obdobie nehodnotím ako nejako dramaticky, ako také stredné obdobie, stredne pokojné, kedy sa veľa vecí vyriešilo pozitívnych, kedy ešte zostalo dosť vecí na riešenie pre tých, čo prídu. Vďaka a úcta patrí všetkým stopäťdesiatim, čo tu boli, spomienka tým, čo medzi nami nie sú, ale úcta a priateľstvo patrí aj k tým, čo v tomto parlamente končia, aj z nášho klubu je niekoľko poslancov, ktorí v tomto období zakončujú niekoľkoročné poslanecké obdobie. Takže ku všetkým týmto svojim priateľom mám úctu, sme a zastávame priateľmi naďalej a chceme aj spolu robiť ďalej to, čo sa urobiť má. Keď budeme rozprávať, čo sme všetko mohli a nemali, nuž mali sme, už teraz čo, len spomínať, ako po vojne na Pijave, čo mohlo a nie je. Samozrejme, že zostáva toho ešte veľa. Máme zákon o poslancoch, ktorý ešte vychádza z vedúcej úlohy strany. Boli snahy urobiť rokovací poriadok, nepodarilo sa, nebola medzi nami dohoda. Boli snahy podriadiť si parlamentu viacej vládu, nebola medzi nami dohoda. Takže veľa je toho, čo sa ešte urobiť dá. Nakoniec celá politika je nikdy nekončiaci proces, ktorý nemá prestávku a nemá prázdno. Je iba to, kde nevnikneš, vnikne druhý. Tam je to ako so vzduchom. Vzduchoprázdno neexistuje. Pokiaľ ide o vzťahy koalície, opozície, nikoho sme nezatvárali, nikoho neodsudzovali k dialógu s políciou, to je tiež vklad do kultúry. Že sem-tam padli tvrdšie slová, to je tiež vklad do toho, ako sa v parlamente robí, nakoniec sme sa nebili. Niekde aj tak býva, aj to býva zvykom. Takže tu to na Slovensku nebolo. Pokiaľ ide o to, že vládna koalícia vydržala do posledného rokovania, tiež je to dobrý prvok. Lebo boli aj situácie, keď sa poslanci kupovali a hlasy sa kupovali a boli sme ako na dražbe, či strany, či poslanecké kluby, a veľká ochrana proti tomu nie je ani dneska. Takže treba zvažovať nad celou tou 20-ročnou skúsenosťou slovenskej Národnej rady, všetkým to, čo potrebujem a čo vyriešiť môžem. Napriek tomu, že pán Paška vravel, že je prvý raz predseda parlamentu, ale bol tolerantný predseda, ostatní okolo neho takisto držali a robili to, čo urobiť z hľadiska svojej funkcie mali. Nakoniec oveľa menej sa vyťahoval rokovací poriadok. Táto Národná rada končí, o sedem týždňov bude nová Národná rada. Niektorí sa tu uvidíme, niektorí neuvidíme, život je takýto a obmena prebieha. Ale jedna vec je spoločná a krásna: za týchto sedem týždňov nebude Národná rada ohrozovať občianske práva a slobody ľudí v tomto štáte, to je tiež veľmi dobré. Takže viďme v tom aspoň jednu pozitívnu skúsenosť, kým voľby nás nepodelia a nerozdelia. Takže všetkým všetko dobré, príjemnú volebnú kampaň, veľa úspechov v nej, budem sa snažiť, aby sme ich mali tiež čo najviacej, a úcta každému. Čo sa mi nepáčilo, bolo to, keď niektorí boli osobní, napádali deti, rodinných príslušníkov, keď politika zachádzala príliš ďaleko, čo nemá. Predsa len budeme sa stretávať ďalej ako ľudia aj mimo parlamentu a to ľudské by malo prevyšovať nad tým politickým. Ďakujem všetkým, všetko dobré. No a s niektorými alebo väčšinou možno dovidenia v novom parlamente, alebo počkáme na 13. jún. (Potlesk.)