J. Tkáčová, poslankyňa: (2008-11-06):
Chcem interpelovať v prvom rade ministra pôdohospodárstva Stanislava Becíka a chcem sa pána ministra opýtať, či bude ministerstvo iniciovať cestou Slovenského pozemkového fondu občianskoprávnu žalobu vo veci tzv. Rozinovej vinice na určenie vlastníckeho práva k pozemkom. V tejto otázke si dovoľujem uviesť niektoré informácie, ktoré som čerpala hlavne z informácií v dennej tlači, hlavne z denníka Sme. Poslanec Bratislavského samosprávneho kraja za Smer pán Alexander Rozin tvrdí, že vydržal pozemky v bratislavských vinohradoch. Preukazuje to dokumentmi inštitúcií, ktoré však tvrdia, že tieto dokumenty nevydali. Ide o mestskú časť Nové mesto aj o Slovenský pozemkový fond. Obidve inštitúcie popierajú, že by tieto dokumenty vydali, ktoré pán Rozin predložil na zdokladovanie vydržania. Podľa krajskej prokuratúry existuje aj závažné podozrenie, že došlo k spáchaniu podvodu. Ale k trestnoprávnej veci sa nebudem vyjadrovať, pretože zrejme už došlo aj k premlčaniu skutku vzhľadom na to, že súdny znalec odhadol hodnotu týchto pozemkov na dva milióny korún. Keby tá hodnota bola len o 500 tisíc korún vyššia, doba premlčania by bola až v roku 2012. Ale nechám na vás, aby ste si urobili obraz o tom, či tieto vinice v bratislavských vinohradoch majú reálnu hodnotu dva milióny korún. Zacitujem z denníka Sme, citujem: „Krajská prokuratúra po preštudovaní spisu upozornila na viacero skutočností, ktoré hovoria, že došlo k podvodu. Rozin k vydržaniu predložil kúpno-predajnú zmluvu s Výskumným ústavom vinohradníckym. Riaditeľ, ktorý ju mal podpísať, však v tom čase ešte nebol riaditeľom. Vyšetrovateľovi nebol predložený originál zmluvy, ani doklad o zaplatení kúpnej ceny. Výskumný ústav popiera, že by pozemky niekedy predal. Zmluva mala byť zaregistrovaná na štátnom notárstve, nič také sa nestalo. Nemala preto podľa prokuratúry ani právne účinky. Mestská časť Nové mesto aj Slovenský pozemkový fond popierajú, že by vydali Rozinovi dokumenty, ktoré on predložil na vydržanie.“ Toľko z denníka Sme. Ja len chcem poznamenať, že nie som na to odborník, ale zdá sa mi, že predávať pozemky nezistených vlastníkov, ktoré by mal spravovať Slovenský pozemkový fond, ani nie je možné. Však Ústavný súd už vydal rozhodnutie, že nie je možný alebo nie je súladný s ústavou ani prevod týchto pozemkov na obce. Slovenský pozemkový fond však už vo veci konal pred niekoľkými rokmi a podal žalobu na určenie vlastníckeho práva k nehnuteľnosti. Okresný súd Bratislava III rozhodol 25. augusta 2006 tak, že konanie zastavil z dôvodu nedostatku aktívnej legitimácie, teda že Slovenský pozemkový fond nie je štátnym orgánom a Slovenskú republiku nemôže zastupovať. Preto sa vás, pán minister, pýtam po prvé: Ako je možné, že Slovenský pozemkový fond odvtedy, počas viac ako dvoch rokov, ak nebol oprávnený podať žalobu, neobrátil sa na štátny orgán, ktorý by túto aktívnu legitimáciu mal? A podľa mojich vedomostí a informácií je to Ministerstvo financií Slovenskej republiky. A po druhé, pán minister: Budete iniciovať konanie v tejto veci, aby sa jednoznačne preukázalo, či boli pozemky neznámych vlastníkov prevedené v súlade so zákonom? Cestou je zrejme podanie občianskoprávnej žaloby o určenie vlastníctva, ktorú by mal podať štátny orgán oprávnený zastupovať Slovenskú republiku. Toľko prvá moja interpelácia. Tá druhá smeruje na ministra dopravy, pôšt a telekomunikácií Ľubomíra Vážneho a je v nasledovnom znení. Vážený pán minister, interpelujem vás v súvislosti s plánovanou modernizáciou nebytových priestorov železničnej stanice v Košiciach. K tejto interpelácii si dovolím uviesť niektoré skutočnosti. V nebytových priestoroch železničnej stanice Košice mali so Železnicami Slovenskej republiky uzatvorené nájomné zmluvy podnikatelia, je ich asi 60, ktorí v nich prevádzkovali obchodnú činnosť. Zmluvy boli na dobu určitú i na dobu neurčitú a na základe stavebných povolení, ktoré vydal stavebný úrad Železníc Slovenskej republiky, investovali títo podnikatelia do rekonštrukcie priestorov nemalé finančné prostriedky. V roku 2004 sa uskutočnilo výberové konanie na prenájom reštauračnej časti budovy železničnej stanice v Košiciach a na základe tohto výberového konania Železnice uzatvorili zmluvu so súkromnou spoločnosťou Achiles Slovakia s. r. o. V tejto časti bola otvorená predajňa Lidla na prízemí a na prvom a druhom poschodí reštaurácia a kaviareň. S touto firmou Železnice Slovenskej republiky uzatvorili dodatkovú zmluvu vo februári 2008 o prenajatí zvyšnej časti budovy stanice a to už bez výberového konania, hoci podľa mojich informácií vnútorný predpis Železníc Slovenskej republiky to vyžaduje. Podľa oficiálnych tvrdení je cieľom tohto prenájmu rozvoj železničnej stanice v Košiciach a získanie investora na rekonštrukciu budovy. Podnikatelia, ktorí mali so Železnicami Slovenskej republiky uzatvorené zmluvy na dobu určitú, aj neurčitú, dostali výpovede bez udania dôvodu. Výpoveď nedostali od svojho zmluvného partnera, od Železníc Slovenskej republiky, ale dostali ju od súkromnej advokátky, ktorá v majetkovoprávnych náležitostiach údajne nie je ani oprávnená jednať v mene Železníc Slovenskej republiky. Podľa predmetného dodatku č. 2 k nájomnej zmluve z februára 2008 so súkromnou firmou vyplýva, že nájomné priestorov je 100 korún za m2 za rok do uskutočnenia kolaudácie. Táto firma ale veľmi rýchlo uzatvorila nájomné zmluvy, často s tými istými podnikateľmi, za ceny pohybujúce sa okolo 6 000 korún za m2 na rok. Ide o  výmeru 1 976 m2 a pri nepomere tohto nájomného môže súkromná firma získať ročne na nájomnom viac ako 10 miliónov slovenských korún. Z uvedeného je podľa mňa evidentné, že zmluva, ktorú Železnice Slovenskej republiky uzatvorili s firmou Achiles Slovakia  s. r. o., je uzatvorená v neprospech tretích osôb, ale aj v neprospech samotnej štátnej akciovej spoločnosti Železníc Slovenskej republiky, ktorá sa vzdáva bez relevantných záruk svojich tržieb. Tretí zúčastnení v tomto vzťahu sú existujúci podnikatelia, s ktorými o zámeroch nikto zo zodpovedných v Košiciach nejednal, ani ich neinformoval, aby mohli vo svojich plánoch rátať so zmenami. Pri pokuse získať informácie o tomto projekte, im bolo povedané, že informácie sú údajne tajné. Pán minister, dodatková zmluva je pre nich zjavne nevýhodná, pretože investície, ktoré Achiles sľubuje preinvestovať na stanici, by vlastne mali zaplatiť košickí podnikatelia v nájomnom. V apríli 2008 som vás požiadala prvýkrát o stanovisko k predmetnej veci. Ako odpoveď mi bolo doručené vyjadrenie Ing. Štefana Hlinku, v ktorom sa píše, citujem: „Železnice Slovenskej republiky majú záujem uskutočniť rekonštrukciu stanice za účasti silného investora, ktorý má skúsenosti s realizáciu podobných projektov. Podstatou celého procesu je finančné zabezpečenie rekonštrukcie formou investície nájomcu, nakoľko Železnice nemajú na tejto účel dostatok finančných zdrojov.“ Koniec citátu. Povinnosť uskutočniť rekonštrukciu je súčasťou zmluvných povinností nájomcu, teda súkromnej firmy, ktorý ju má zrealizovať na vlastné náklady. V stanovisku Železníc pre Košický večer sa píše okrem iného, citujem: „Až po ukončení existujúcich nájomných vzťahov je možné priestory poskytnúť investorovi za účelom obnovy a modernizácie budovy.“ Stala sa však len prvá časť, tie priestory, nájomné vzťahy z týchto priestorov boli zo strany Železníc ukončené, ale obnova a modernizácia budovy sa nezačala, naopak, súkromná firma pokračuje v prenájme týchto priestorov za úplne iných finančných pomerov. V stanovisku generálneho riaditeľstva Železníc Slovenskej republiky sa uvádza, že rekonštrukciu, resp. rozvoj zaistí firma Achiles s. r. o., nie je však všeobecne známe, či uvedená firma má základné zákonné predpoklady na túto rekonštrukciu. Určite nemá stavebné povolenie, nebolo vykonané stavebné konanie a nemá pravdepodobne ani projekt. Železnice Slovenskej republiky nevlastnia minimálne aspoň jednu tretinu parcely pod železničnou stanicou, ktorej vlastníkom je mesto Košice. Do dnešného dňa ani Železnice Slovenskej republiky, ani investor nevstúpili do jednania s magistrátom mesta Košice, resp. s primátorom alebo poslancami mestského zastupiteľstva, napríklad členmi komisie pre regionálny rozvoj. Z uvedeného vyplýva, že stavebné povolenie tak skoro vydané nebude, nehovoriac už o samotnej realizácii. Teda ak to zhrniem, Železnice Slovenskej republiky uzatvorili bez výberového konania dodatok k nájomnej zmluve. Umožnili tak zvýhodnenému subjektu, aby si bez akýchkoľvek zásluh zabezpečil príjem od podnikateľov a tak realizoval modernizáciu železničnej stanice, ak vôbec získa stavebné povolenie, nie z vlastných zdrojov, ale z peňazí košických podnikateľov. Pýtam sa vás, pán minister, spĺňa postup Železníc Slovenskej republiky v tomto procese podmienky transparentnosti a hospodárskej súťaže? Pán minister, na základe akého všeobecne záväzného predpisu sú informácie o modernizácii železničnej stanice v Košiciach tajné? Zisťovali Železnice Slovenskej republiky pred podpísaním dodatku so súkromnou spoločnosťou jej stupeň pripravenosti na projekt? Je rozdiel medzi nájomným vyúčtovaným zo strany Železníc Slovenskej republiky voči súkromnej spoločnosti a nájomným účtovaným súkromnou spoločnosťou podnikateľom opodstatnený alebo ide o bezprecedentný tunel do vreciek vašich podnikateľov? Viete, pán minister, o koľko tržieb takto prídu Železnice Slovenskej republiky? A na záver sa vás chcem opýtať jednu veľmi vážnu vec, pán minister. Chcú Železnice Slovenskej republiky zobrať bez náhrady investície košických podnikateľov vložené do majetku Železníc s ich súhlasom a darovať ich firme Achiles, aby s nimi podnikala? Vážený pán minister, verím, že v predmetnej veci si dáte tú námahu a zoznámite sa bližšie s okolnosťami celej situácie a neodkážete ma vo svojej odpovedi opäť na stanovisko Železníc Slovenskej republiky tak, ako to bolo v apríli. Ďakujem vám, kolegovia a kolegyne, za pozornosť.