Kočiš, Eduard, poslanec NR SR (2021-03-18):
Ďakujem pekne za slovo, pán predsedajúci. Vážený pán minister, pán predkladateľ teda, pán spravodajca, máme tu tak dlho očakávaný vládny návrh zákona o podpore v čase skrátenej práce a o zmene a doplnení niektorých predpisov. Súhlasím s predrečníkom s pánom Richterom ako s bývalým dlhoročným ministrom práce, sociálnych vecí a rodiny, ktorý túto problematiku naozaj veľmi precízne ovláda. A do značnej miery budem aj súhlasiť s týmto predkladaným návrhom zákona, nakoľko v tomto čase, v tejto zložitej ekonomickej a sociálnej situácii je veľmi potrebné a dôležité tento zákon minimálne v prvom čítaní, ako tuná bolo povedané a spomenuté, posunúť. Treba ho prijať a posunúť do druhého čítania a to hneď z niekoľkých dôvodov. Tento zákon, ak by bol po určitých pripomienkach, na ktoré tu bude určite čas a priestor, vylepšený a zlepšená jeho terajšia legislatívna forma a podoba, bude mať veľkú zásluhu na tom, že udržíme určitý počet pracovných miest. To znamená, pre našu ekonomiku je v tejto ťažkej dobe viac ako dôležité pracovné miesta udržiavať, nie o nich prichádzať alebo z dôvodov ťažkej finančnej situácie likvidovať. Zákon o skrátenom pracovnom čase, v krátkosti taký kurzarbeit alebo práce na skrátený úväzok, je naozaj, ako povedal pán minister Richter, modelom tým nemeckým. Aj keď tiež musím súhlasiť, že od toho nemeckého sa v určitých momentoch a určitých tézach značne líši. Kvitujem, že k tomuto návrhu zákona boli prizvaní a prizvané rôzne skupiny, ktoré k tomuto zákonu mali naozaj čo povedať. Čiže odborná verejnosť sa mohla značne podieľať na príprave tohto zákona. Čo sa však týka živnostníkov alebo SZČO, tak na týchto sa v tomto zákone nemyslelo, ale bolo tu už v pléne spomenuté z úst exministra práce, sociálnych vecí a rodiny pána Krajniaka, že títo živnostníci budú riešení samostatnou úpravou, bude pre nich pripravený nejaký samostatný systém. Čiže ak tento samostatný systém naozaj príde, tak ja som veľmi zvedavý, akým spôsobom systém bude riešiť samostatne zárobkovo činné osoby, pretože tých je na Slovensku 221-tisíc. V roku 2020 ich bolo toľko, takže je to naozaj masa ľudí, ktorí sú veľmi potrební, a sú to, by som povedal, takou chrbtovou kosťou našej ekonomiky. Pán minister, teda pán exminister Richter tuná spomenul to, čo je v tomto zákone dosť veľkým problémom, a to je starobný fond, teda starobný dôchodkový fond. Tento fond je naozaj vo veľkom ohrození, pretože demografická krivka slovenskej populácie každým rokom rastie, ale v tom takom negatívnom zmysle, pretože počet pracujúcich osôb je každým rokom neúmerne nízky k počtu narastajúcich dôchodcov. Čiže každým rokom na jedného dôchodcu pracuje menší počet ľudí a táto krivka je naozaj veľmi neúnosná a musíme sa začať zamýšľať, ako tieto neblahé účinky na ekonomiku krajiny, ako je Slovenská republika, čiže malej krajiny, začať riešiť a skúšať možno aj iné formy, akým spôsobom sa k tomuto dopracovať, aby táto nastavená situácia bola aspoň ako-tak udržateľná. Za poslancov z hnutia REPUBLIKA však môžem povedať, že v prvom čítaní tento zákon určite podporíme a budeme čakať vlastne na ten priestor, na ten čas, kedy určite v pripomienkovom, v rezortnom pripomien... medzirezortnom pripomienkovom konaní budú zapracované postrehy, doplnky alebo iné veci, ktoré tento zákon vylepšia. Ale aj napriek tomu, že ho podporíme, mám tu niekoľko výhrad. Napríklad v § 3, tu by som sa chcel zamyslieť nad podmienkou si splnenia záväzkov voči Sociálnej poisťovni. Bolo tu už spomenuté, že štát by v tejto situácii mal naozaj podporiť firmy aj určitým odbremenením sociálnych odvodov. Napríklad terajší odklad, to je v podstate len taký balvan, ktorý, ktorý pred sebou tieto firmy tlačia a daný problém to v skutočnosti naozaj nerieši. V skutočnosti sa to iba nabaľuje. Čiže bolo by dobré sa nad tým minimálne zamyslieť a z pozície vlády hľadať vhodné riešenie. Náhrada mzdy je naozaj veľká pomoc, ale treba sa zamyslieť aj nad jej výškou a hlavne nad výškou odvodov. Myslím si, že toto by zamestnávatelia a najmä samostatne zárobkovo činné osoby prijali ako veľké odbremenenie, čo si myslím, že naozaj by sa tak aj stalo. V § 4 stojí vlastne za takú dosť závažnú myšlienku začať sa zaoberať odbyrokratizovaním, čiže veľkou byrokraciou, ktorá tuná vládne. Stačí sa však len pozrieť na aktuálnu situáciu, kedy firmy mali obrovské problémy s vypĺňaním žiadostí. Bol to naozaj jeden veľký organizovaný chaos, ktorý spôsoboval frustráciu, pretože je rozdiel mať vo firme 20 zamestnancov a rozdiel je mať 800 zamestnancov, kde viac než polovica týchto zamestnancov musela ísť na prekážky. Myslím, že toto by bolo vhodné a potrebné naozaj zjednodušiť a, samozrejme, si k tomu treba sadnúť, hľadať vhodné riešenia, prebrať to naozaj dopodrobna, do hĺbky a určite nájsť jednoduchší spôsob, čiže všetko zjednodušiť, aby to bolo pre tie dané firmy oveľa jednoduchšie sa k daným veciam dostať. A poslednou takou vecou, ktorej by som sa chcel dotknúť, v § 8, kde je taká stať. Firma, ktorá napríklad krízu nezvládne a musí ísť do konkurzu, prípadne bude nútená zrušiť svoju činnosť. To znamená, že tu sa rieši náhrada mzdy iba do výšky 60 % a nie na 100 %. A pokiaľ firma v čase krízy neprodukuje žiadne peniaze, čerpá vlastne z vlastných zásob, ktoré si vytvorila v čase, kedy tie vlastne, tú vlastne ziskovosť mohla, mohla, mohla prevádzkovať alebo nejako si ju zabezpečiť, tak vlastne táto firma musí doplatiť odvody, prípadne ešte aj časť mzdy, a to sa tuná nerieši. A neriešia sa tu ani ďalšie náklady, čiže, ktoré majú vlastne firmy na každomesačnej báze, čiže spomeniem nejaký prenájom, splátky za stroje alebo sú tam ešte nejaké záväzky k externým firmám. Čiže sú tu nejaké výhrady, ale hovorím, je dôležité tento zákon z prvého čítania posunúť do druhého čítania a potom by sme sa skúsili možno o tom nejakým lepším, starostlivejším spôsobom baviť. Ďakujem veľmi pekne.