Cmorej, Peter, poslanec NR SR (2022-05-06):
Ďakujem veľmi pekne. Pán minister už povedal také tri body, ktoré sú v tomto zákone. Ja by som to ešte rozšíril o štvrtý bod, aby ste všetci, ktorí ste to aj podrobne neštudovali, je to dlhá novela, aby ste vedeli, čo tam všetko je. Je tam ešte aj úprava tzv. aktuálnej dôchodkovej hodnoty, ktorá sa roky rokúce zvyšuje každý rok o rast priemernej mzdy, a tento zákon, táto novela navrhuje, aby sa už zvyšovala iba o 95 % priemernej mzdy, čo z dlhodobého hľadiska, to zdôrazňujem, nie z krátkodobého, zníži mieru náhradu príjmu na dôchodku, to znamená, že my pracujúci budeme mať menej štedré dôchodky, ako, ako majú dnešní dôchodcovia, čo pre nás znie asi zle, ale, žiaľbohu, stav dôchodkového systému to vyžaduje. Ale možno aj to je taký, to je také posolstvo, že nie, že my nie sme voči terajším dôchodcom zlí, my im, oni nemajú v porovnaní s nami, keď my budeme na dôchodku, keď budeme v ich situácii, tak my budeme mať nielen nízke dôchodky, nie oni. Aj keď teda viem si predstaviť, že aj tie ich dôchodky mohli by, mohli byť podstatne vyššie. Tento zákon, ktorý máme pred sebou, táto novela je výsledkom veľmi krehkej dohody, dohody na znení, ktoré dokážeme poslať do druhého čítania, aby sme ho následne výrazne zmenili a hlavne aby sme stihli ďalší termín míľniku pre plán obnovy. Ja si celkom nepamätám, že dokedy máme ten míľnik. To je, do konca júna to musíme mať schválené. Či, pán minister? Jasné, do konca roka. Rozumiem. Ešte teda máme (povedané so smiechom), máme teda pár mesiacov prinajhoršom. Treba však povedať, že táto krehká dohoda vznikala pred dvoma týždňami zhruba a čo platilo pred pár dňami, tak už po predvčerajšku neplatí. V prvom rade, pán minister, ako som vám už aj hovoril, nie je to tajomstvo – tento zákon nepovažujeme za reformu. Toto v takejto forme je len, žiaľ, povinné cvičenie pre získanie peňazí z plánu obnovy. Všetko, čo je na tomto zákone reformné, zruší prvá populistická vláda zo 76 poslancami, ako to už ostatne raz aj urobila. Prečo si to myslím, resp. prečo som o tom presvedčený? Je to preto, lebo hlavná reformná vec v tomto zákone je naviazanie dôchodkového veku na stredný vek dožitia, tzv. dôchodkový automat, a to sme tu už raz predsa mali. Zaviedla to dokonca Ficova vláda, myslím, že to bol pán minister Richter, ktorý bude vystupovať po mne, a následne ho ďalšia Ficova vláda, tá predchádzajúca, zrušila, to, žiaľ, s výdatným prispením aj poslancov za SME – RODINA, ktorí dokonca vtedy pomohli Ficovi pretlačiť do ústavy aj tzv. dôchodkový strop. Pán minister, nie je to nič osobné, odpustite mi, ale keď nám tu dnes ako minister za SME – RODINA predkladáte návrh, proti ktorému ste už raz hlasovali, predkladáte nám ho tu ako minister hnutia, ktoré nehlasovalo už za viacero reforiem tejto vlády, a zároveň nechcete ako hnutie plniť ani niektoré záväzky z programového vyhlásenia vlády, a to nielen § 363, ale vy osobne odmietate predložiť aj ústavný zákon o dôchodkoch, lebo vraj nedokážete zabezpečiť podporu od poslancov z vlastného hnutia. No ako sa pred dvoma dňami ukázalo, keď vám na niečom skutočne záleží, dokážete zabezpečiť dosť poslancov, a to dokonca aj mimo svojho klubu. Týmto pozdravujem pánov poslancov Šimka, Krošláka či Romanu Tabák. Nechcem vám krivdiť, pán minister, vy by ste možno hlasovali na mieste svojich poslaneckých kolegov inak, ale iba včera alebo predvčerom SME RODINA koordinovaným postupom s Robertom Ficom zabránila vydaniu tohto kápa tímu spravodlivosti. Takže, pán minister, nemôžete sa čudovať, že naša dôvera v hnutie SME RODINA ako koaličného partnera je na bode mrazu, preto trváme na našej požiadavke, aby sa urobila skutočná reforma dôchodkov, a to ústavným zákonom o dôchodkoch. A keďže sme si už zažili svoje, trváme na tom, aby bol ústavný zákon prijatý ešte pred vašou reformou a vaším rodičovským bonusom. Ak nebude 90 hlasov na ústavný zákon, nebude ani rodičovský bonus, preto ako spravodajca k tomuto návrhu zákona oznamujem hlasovanie o tomto návrhu v poslednom hlasovacom bloku tejto schôdze. Ak dovtedy nebude predložený do parlamentu ústavný zákon o dôchodkoch, poslanecký klub SaS nebude hlasovať za tento zákon. V druhej časti môjho dnešného vystúpenia sa vám pokúsim vysvetliť, prečo je dôchodková reforma jednou z najdôležitejších reforiem, prečo je našou psou povinnosťou sa o ňu pokúsiť a prečo bez reformy dôchodkov naše verejné financie raz – a bojím sa, že čoskoro – skrachujú. Asi ste si všetci prečítali v médiách v posledných dňoch, že naše verejné financie sú druhé najmenej udržateľné v celej Európskej únii hneď po Slovinsku a museli by sme urobiť úsporné opatrenia vo výške 10,6 % HDP, aby sme ich opäť dostali na udržateľnú úroveň. To je, mimochodom, suma, ktorú by sme ako štát dokázali ušetriť, ak by sme bez náhrady zrušili 12 zo 14 ministerstiev, alebo inak, je to suma, ktorá pokrýva výdavky na celé zdravotníctvo a celé školstvo. Ak by sme zrušili celé ministerstvo vnútra, to znamená všetkých policajtov, celé ministerstvo obrany, všetkých vojakov a ešte aj súdnictvo a väzenstvo, to znemená aj ministerstvo spravodlivosti, tak dostaneme asi iba polovicu tejto sumy, ktorú by sme potrebovali konsolidovať, aby naše financie boli naspäť udržateľné. No a Igora Matoviča asi mrzí, že sme v tej udržateľnosti druhí najhorší, a nie prví ako minulý rok, a keďže on má rád prvenstvá, tak teraz sa snaží udržateľnosť našich verejných financií nabúrať ešte o ďalšie vyššie percento, zhoršiť ho ešte ďalším vyše percentom cez ďalšie permanentné výdavky okolo 1,2 mld. eur na plnenie jeho snov o rozdávaní z tzv. daňovej revolúcie a, žiaľ, opäť mu pritom sekunduje hnutie SME RODINA. K tomu by som ešte rád dodal, že tá neudržateľnosť verejných financií sa tu neobjavila len tak sčista-jasna, ale výdatne sa na nej pracovalo najmä počas predchádzajúcich 12 rokov vlády SMER-u. Viac ako 10 rokov sa tu sľuboval vyrovnaný rozpočet a, žiaľ, nepodarilo sa, lebo vždy prišli napríklad nejaké voľby a bolo treba rozdávať. Všetci si pamätáme sociálne balíčky Roberta Fica, na tie jeho tabule, ako si tam odškrtával. A taký, napríklad také Nemecko, Grécko alebo aj Česko v dobrých časoch šetrili a robili rozpočtové prebytky. Myslím, že Česku sa to podarilo raz, mať prebytkový rozpočet, tak SMER aj v čase ekonomického rozmachu míňal ako po nebohom. Prikrývali sme sa perinou, na akú sme nemali, a teraz, keď prišla kríza, tak tá nás zastihla nahých a dostali sme sa tam, kde sme teraz. Tak ja pevne dúfam, že pán Taraba, pán poslanec mi tu nebude rozprávať ako včera či predvčerom, že sme minuli 16 mld., lebo tak a bola tu určitá kríza a máme tu vojnu. Prišiel teda COVID, teraz vojna a zrazu máme najmenej udržateľné financie v celej Európe. Bez preháňania môžeme povedať, že sme také nové Grécko Európy. Ešte si k tomu pripomeňme slová klasikov Petra Pellegriniho a Denisy Sakovej: „To bude drahé.“ – „No a čo, my to platiť nebudeme.“ Vráťme sa z tejto exkurzie po našich verejných financiách naspäť ku dôchodkom. Zaiste ste si všimli, že som pred rokovaním rozdal takéto dva grafy. (Rečník zobral do rúk písomný materiál, ukazujúc ho plénu.) Máte to na našich laviciach. Nechal som ich vytlačiť 150. Výrazne som asi prehnal očakávanú plnú účasť na tomto bode. (Reakcia z pléna.) Že, vidíte. A to sú dva grafy od Rady pre rozpočtovú zodpovednosť. Ten prvý, ten zelený, ten vrchný hovorí, aký je príspevok dôchodkového systému k odhadovanému bodu, cenu dlhu našich verejných financií. Rada pre rozpočtovú zodpovednosť totižto každý rok vydáva správu o udržateľnosti verejných financií. Myslím, že aj teraz niekedy by mala vyjsť ďalšia, ale už nevyšla, som to nekontroloval posledné dni – vyšla, mi práve hovorí Marián, možno on povie presné čísla –, kde vlastne počítajú, či teda, teda odhadujú, či naše verejné financie sú udržateľné v horizonte 50 rokov, tak ako stanovuje zákon o rozpočtovej zodpovednosti, a podľa tohto teda vypočítavajú v podstate mieru udržateľnosti, alebo že o koľko musíme skonsolidovať verejné financie, aby boli naspäť udržateľné. Čo je jeden z najvážnejších alebo z najdôležitejších ukazovateľov, ktoré tam počítajú, je budúci odhadovaný dlh, verejný dlh Slovenska v horizonte tých 50 rokov, ak by sme nič nerobili, pri tzv. scenári nezmenených politík, to znamená, keby súčasné legislatívne nastavenie fungovalo ďalších 50 rokov. Ten dlh aktuálne, ono sa to mení v každej tej správe, pri súčasnom nastavení by bol za 50 rokov niečo vyše 300 % HDP. Vidíte to na tom grafe, je to nejakých 320-330 % HDP. Takýto dlh nemá dnes žiadna krajina sveta. Len aby ste vedeli, tak pri krajinách našej veľkosti sa dlhodobo odhadovalo, že zdravý dlh, pri ktorom nám nehrozí infarkt alebo pri ktorom nám nehrozí krach, je okolo 40 % HDP. Dnes sme, myslím, že na šesťdesiatke vďaka covidu a poklesu HDP, resp. poklesu ekonomického rastu počas covidu. Len aby ste vedeli, tak napríklad taká Argentína, tak tá už niekoľkokrát krachovala pri dlhu okolo 40 % HDP a my si len môžeme gratulovať, že sme, že sme členmi takého veľkého spoločenstva, ako je eurozóna, lebo ktovieako by sme na tom boli, keby sme, keby sme tu, keby sme v Európskej únii a v eurozóne neboli. Ako vidíte na danom grafe, veľmi významnú časť, v podstate dve tretiny z toho budúceho dlhu tvorí práve dôchodkový systém a jeden z tých grafov dám aj pánovi ministrovi, aby zabudol. (Rečník podal písomný materiál navrhovateľovi.) Nech sa páči, ospravedlňujem sa. Keby sme zrušili celý dôchodkový systém, čo, samozrejme, nikto robiť nechce, tak stále by v horizonte tých 50 rokov bol ten dlh pomerne vysoký, bol by okolo 100 %, lebo so starnutím máte ešte, teda sú tam rôzne, teda rôzne politiky, rôzne prispievajú k rastu toho dlhu. Ale napríklad starnutie nám spôsobuje veľký nápor na zdravotníctvo. Stále by to bolo ťažko zvládnuteľné, ale to by sme sa dostali len ku tej stovke (povedané so smiechom), kým, kým teda, kým teda celý ten dôchodkový systém, to robí, že maximálne neudržateľné, a ako vidíte, tak aj tá reforma, tak aj ten zákon, tá novela, ktorá tam dnes je, tak si to tu znižuje, ale neklamme si, že toto nás zachráni, že toto zachráni verejné financie. Len pre vašu predstavu, výdavky na dôchodky sú zhruba vo výške jednej tretiny až polovice podľa toho, ktorý rok nášho štátneho rozpočtu, a to závisí podľa toho, aký máme práve deficit, resp. koľko sme si napožičiavali. Upozorním ešte, aby sme si nemýlili štátny rozpočet a rozpočet verejnej správy, lebo to sú dve rôzne veci. Výdavky Sociálnej poisťovne patria medzi výdavky verejnej správy, ale nie sú súčasťou štátneho rozpočtu, teda až na to každoročné dofinancovanie Sociálnej poisťovne. No, ako som už povedal, táto reforma, táto novela nevyrieši tento problém s udržateľnosťou našich verejných financií a nevyrieši ju, žiaľ, ani ústavný zákon o dôchodkoch, ani teda ústavná reforma. Tento problém je gigantický. Možno aj napriek tomu to naše verejné financie raz nezvládnu, ale my ho môžeme aspoň zmenšiť, minimálne ho nemusíme robiť, tento problém, väčším. Môžeme sa napríklad pokúsiť časť týchto budúcich výdavkov preniesť z tohto systému preč a hodiť ich na plecia II. piliera či iných dobrovoľných sporení, pokiaľ by sme ich podporovali, tak ako sme mali, a tu si neopustím krátku poznámku smerom k ministerstvu financií, špeciálne k daňovej sekcii, ktorá nám už dvakrát dala negatívne stanovisko k zrovnoprávneniu zdaňovania investícií, čo by pomohlo práve takýmto dlhodobým sporeniam a ešte by aj prinieslo peniaze do rozpočtu. Na to, aby sme zmenšili tento gigantický problém, aby bol aspoň trochu udržateľný, potrebujeme za prvé, aby v ústavnom zákone bolo jasne zadefinované miesto a veľkosť II. piliera v dôchodkovom systéme. Potrebujeme, aby v ústavnom zákone bolo garantované, že žiaden budúci Madej, Vážny či iný mudrlant nepríde a nespôsobí sporiteľom škodu 10 mld. len tým, že ich prehodí z akcií do dlhopisov v tom najmenej vhodnom momente. Potrebujeme, aby v ústavnom zákone sme zabránili, aby tu nejaký populista pred voľbami sa opäť hral na Ježiška a sľuboval vianočné, 13., 14. či 18. dôchodky, na ktoré si zasa požičia ešte viac a ešte viac nás priblíži ku krachu celého systému. Na to potrebujeme, aby aj to, s prepáčením, blbé zvyšovanie dôchodkového veku podľa predlžovania strednej doby dožitia bolo v ústavnom zákone, aby tu nejaký Fico pred voľbami zasa nenaháňal hlasy rušením už raz zrušeného, len aby sa udržal za každú cenu v dostatočnej sile a hlavne na slobode. Niektoré z toho sú ťažké veci, viem, a možno pre sociálneho ministra, ktorý ani, on neverí v II. pilier, aj ťažko stráviteľné. Ale nehovorte, pán minister, že za to nič neponúkame, lebo to nie je pravda. Už... (Reakcia z pléna.) Idem na to. Už teraz máte zmienku o rodičovskom bonuse v ústave, ste naozaj blízko k jeho presadeniu. A môžete ho v rozumnej miere mať, môžete ho mať v ústavnom zákone presnejšie a systémovo. Celý čas hovoríte, že žena nemôže byť na dôchodku potrestaná za to, že dala pri výchove lásku svojmu dieťaťu. O. K. súhlasím, máte to mať. Do nášho návrhu ústavného zákona sme to aj napísali, vo vašej verzii to nebolo. Všetko to môžete mať, ale žiadame od vás skutočnú reformu dôchodkov cez ústavný zákon. Švindeľ na získanie peňazí z plánu obnovy nám nestačí. Veď sa pozrite na ten druhý graf, ktorý máte, páni poslanci, pred sebou tak ten reaguje na starý známy fakt, že kým nepopulárne veci sa rušia rýchlo, a na tom sa medzi populistami nájde zhoda vždy, obzvlášť pred voľbami, rozdávanie zruší málokto. Pozrime sa napríklad na také vlaky zadarmo alebo 13. dôchodky. A o čím väčšie rozdávanie ide, tým horšie sa to ruší, teda pokiaľ ako štát neskrachujeme. Je pravdou, že ak zavedieme rodičovský bonus, ten už zrejme nikto nezruší. A ako vidíte z grafu, pokiaľ sa stane, čo hovorím a čo týmto grafom predpovedá aj Rada pre rozpočtovú zodpovednosť, ostane nám po tejto akože reforme iba permanentné zhoršenie udržateľnosti verejných financií. Ak by sme novelu prijali tak, ako ju máme pred sebou, prvých približne 12-13 rokov zhorší udržateľnosť našich verejných financií a až tri vlády po nás, keby zákon o sociálnom poistení prejde ďalšími desiatimi novelami, by sa akože mali zle... mala zlepšovať udržateľnosť verejných financií cez dôchodkový automat. No ja teda nestávkujem, ale tu by som si vsadil, že tri volebné obdobia, tri volebné obdobia toto bez zmeny v obyčajnom zákone nevydrží a potom to skončí tak, ako je pravá časť toho grafu, len ešte menej udržateľné verejné financie. Tretia časť môjho vystúpenia, a teda už bude posledná, sa bude venovať vecným a technickým výhradám návrhu zákona, ktorý máte pred sebou. Začnem ozaj takou technickou, a to predčasným starobným dôchodkom a tzv. aktuárnou vyrovnanosťou vyplácaných dôchodkov. Neviem, či ste si to, kolegovia, všimli, ale ak by sme prijali tento zákon tak, ako je, mali by sme zrazu dva druhy predčasného dôchodku. Je to bod 10 novely, kde sa v § 67 vkladajú slová „alebo získal najmenej 40 odpracovaných rokov.“ Toto znamená, že v zákone ostanú, ostane súčasný predčasný dôchodok, ktorý je možný dva roky pred dovŕšením riadneho dôchodkového veku, a zavedieme nový predčasný dôchodok po 40 odpracovaných rokoch. Aby to nebolo jednoduché, aj krátenie vášho dôchodku bude iné pri jednom type odchodu a pri druhom type odchodu, konkrétne sa navrhuje, že pri tomto novom type, po 40 odpracovaných rokoch sa bude znižovať váš dôchodok o 0,3 % za každý mesiac predčasného odchodu, teda pred tým riadne stanoveným dôchodkovým vekom. Pri súčasnom je to o 0,5 %, to znamená, že za rok to je 6 %. Môže nastať tým pádom aj taká paradoxná situácia, keď niekto robil hneď od 18 rokov a nešiel študovať, no a hneď po strednej išiel pracovať, 40 rokov pracuje, tak zrazu v päťdesiatosmičke mu vznikne nárok na predčasný dôchodok, aktuárne vyrovnaný – to si ešte povieme, čo to je – požiada si o predčasný dôchodok, bude ho pár rokov čerpať, povedzme dva-tri, potom opäť začne pracovať a potom 60... a potom dva roky pred riadnym odchodom do dôchodku si opäť požiada o predčasný dôchodok, ale ten druhý typ. No a ono ten dôchodok sa vám nielenže znižuje za predčasný odchod, ale on sa vám potom aj zvyšuje, keď potom opäť začnete pracovať. No akým spôsobom sa bude zvyšovať takémuto človeku, ktorý najprv začne čerpať jeden predčasný a potom druhý predčasný? Je tam na to paragraf, no úprimne, ja som to nepochopil, a teda s pánom, pán minister mi už povedal, že nech sa obrátim na sekciu, ešte som, popravde, nestihol, že nech si to namaľujeme, tak som na to zvedavý, lebo podľa mňa, ja sa nesťažujem (povedané so smiechom), pán kolega, ja len hovorím, že takáto komplikovaná vec je v novele zákona. A tuto ani nehovorím, že je to niečo, to, čo by sme zásadným spôsobom namietali, že tam byť nemôže, len teda hovorím, že je to výrazná komplikácia, a som zvedavý, že, že teda ako sa to bude počítať. Ale čo je ten väčší problém, to je tá aktuárna výhodná vyrovnanosť, a to je, kolegovia, princíp, že na dôchodku máte dostať alebo máte mať šancu dostať približne rovnako peňazí, rovnaké množstvo peňazí bez ohľadu na to, kedy na ten dôchodok odchádzate. To znamená, že to krátenie pri predčasnom starobnom dôchodku musí byť také, aby podľa úmrtnostných tabuliek a všetkých štatistických predpokladoch ste vyčerpali približne rovnakú sumu dôchodku, ako keby ste išli v riadnom termíne. Už len z toho, ako som to povedal, vám musí byť jasné, že ten výpočet je komplikovaný, aj keď máte iba jeden typ predčasného dôchodku, a naozaj som zvedavý na ten výpočet, ako to vychádza vlastne, ako to na ministerstve namodelovali, lebo toto musí byť veľmi komplikované, ak máme takéto dva typy. A teda aktuárna vyrovnanosť pri predčasných starobných dôchodkoch to je pri výpočte a aktuársky neutrálny výpočet je aj jedným z míľnikov plánu obnovy, takže toto naozaj musí byť verifikované aj, aj teda Európskou komisiou, či sme to naozaj spravili dobre. Druhá vec, kde teda zrejme podľa očakávania máme výrazné výhrady, je rodičovský bonus. Tam naďalej nesúhlasíme s výškou, prevedením ani s filozofiou. Ak to má byť odmena za lásku a sebaobetovanie pri výchove dieťaťa, čo s tými, ktorých deti zomreli? Zákerná choroba či autonehoda v mladom veku. Čo s takými, ktorých deti sú choré, ťažko zdravotne postihnuté a tí rodičia sa o ne ešte starajú. Tých život tresce z každej strany a teraz im dáme ďalšiu facku. Už len pripomeniem, že máme medzi nami aj takých, ktorí mať deti nemôžu, aj keby chceli, ale na to poznáme aj vašu odpoveď, pán minister, že tí mohli robiť kariéru a nemali náklady spojené s výchovou, ale nedá mi to nespomenúť. A pritom by so to dalo riešiť oveľa spravodlivejšie. Zvýšme osobný mzdový bod matiek za výchovu dieťaťa, prepočítajme im dôchodky, som za. Aby aj pán Suja rozumel, lebo toto určite neni téma, ktorej by sa hĺbkovo venoval, tak dôchodok sa vypočítava ako odpracované roky krát aktuálna dôchodková hodnota krát osobný mzdový bod. A ten osobný mzdový bod je vlastne, vyjadruje pomer toho, čo ste zarábali voči priemernej mzde. A, samozrejme, keď sa staráte o deti, zarábate menej, resp. keď ste na materskej a rodičovskej, tak štát vám priznáva len osobný mzdový bod 0,6, to znamená, ako keby ste zarábali 60 % priemernej mzdy, čo, samozrejme, pri mnohých ženách je, v budúcnosti sa prejaví ako pokles dôchodku, ako keby pracovali, a ešte navyše sú aj štatistiky, že tie ženy ani potom nemajú taký kariérny a platový rast ako muži, zarábajú menej, lebo sa viacej starajú o rodiny. Ja si viem dokonca predstaviť, že by sme im, že by sme použili aj koeficient zvýšenia osobného mzdového bodu podľa osobného mzdového bodu dieťaťa, je to vlastne to isté, čo hovoríte vy, pán minister, len by to bolo systémové. Ešte poukážem na jeden problém, a to rodičov, ktorých deti pracujú v silových rezortoch. Tých sa tento zákon netýka. Rodičia vojakov, policajtov či hasičov rodičovský bonus nedostanú. Pokiaľ ich pridáme, vytvoríme ďalší deficit v rozpočtových kapitolách ministerstva vnútra a ministerstva obrany, konkrétne v ich osobitných systémoch výsluhového zabezpečenia, keďže oni vyplácajú výsluhové dôchodky zo svojich rozpočtov, a ak časť odtiaľ zoberieme a dáme to rodičom, tak nám vznikne diera. V každom prípade, aj keď sú tam tieto nedostatky, chcem oceniť, že pôvodné predstavy pána ministra boli už mierne korigované a z výšky 2,5 % z odvodov pre každého rodiča sme sa v tomto návrhu dostali na 1,5 % a so stropom 1,2-násobok priemernej mzdy. A ak teda pán minister rodičovský bonus skutočne chce, za SaS hovorím, že sme schopní sa dohodnúť sa na nejakom kompromise, ale cenou za to je skutočná reforma dôchodkov cez ústavný zákon o dôchodkoch, takže ešte raz opakujem, že hlasovanie o tomto návrhu dávam v poslednom hlasovacom bloku tejto schôdze.