Hrušovský, Pavol, poslanec NR SR (2013-09-18):
Ďakujem pekne. Vážený pán predseda, kolegyne poslankyne, kolegovia poslanci, začnem svoje vystúpenie možno trošku netradične, prečítaním sľubu poslanca. „Sľubujem na svoju česť a svedomie vernosť Slovenskej republike. Svoje povinnosti budem plniť v záujme jej občanov. Budem dodržiavať ústavu a ostatné zákony a pracovať tak, aby sa uvádzali do života.“ Dámy a páni, urobil som to úmyselne preto, lebo aj pri mojom vystúpení sa mi trošku trasie hlas. Som hlboko dojatý z toho, čo tu už dva dni zažívam. Je to nedôstojné a nehodné nás všetkých, od vedenia parlamentu až po každého jedného z nás. Každý sme v tom nejakým dielom. A poprosil by som nás všetkých, aby sme sa spamätali. Tento stav nie je kríza, tento stav je už dráma. Prestala fungovať politická súťaž, tu sa začína presadzovať nenávisť jedného voči druhému. Vymýšľajú sa tu praktiky, ktoré do politiky nepatria. Ohováranie a klamstvo sa stalo súčasťou slovenskej politiky. Dámy a páni, ak nám na tejto krajine ešte záleží, poprosím všetkých, spamätajme sa! To, čo sa odohralo včera, naozaj nemá obdobu. A minimálne si sľúbme, aj vo vedomí si toho textu, ktorý som na začiatok prečítal, že sa to už nikdy viacej v tomto parlamente nezopakuje. Je to len v našich rukách, v nikom inom. Kultúru rokovania tohoto parlamentu, kultúru politiky v Slovenskej republike nezmení žiadna novela rokovacieho poriadku. Tú môžeme zmeniť len my, individuálne každý svojím konaním. Prepáčte, pán predseda, že som porušil rokovací poriadok, preto, lebo rokujeme o úplne inom bode, ale považoval som to za dôležité povedať aj ako bývalý predseda parlamentu, aj ako predseda poslaneckého klubu, ale aj ako poslanec Národnej rady Slovenskej republiky, ktorý prežíva toto, túto drámu, ktorá sa tu deje, s istou vnútornou emóciou preto, lebo sa mi vybavujú mnohé politické okolnosti, ktoré som v tejto rokovacej sále aj ja zažíval, a možno aj častokrát, pán predseda, spolu s vami. Sadnime si za rokovací stôl! Poďme sa pokúsiť, ak je ešte možné, dohodnúť. Ak nie, tak rozpustime tento parlament. Áno, hovorím to celkom zodpovedne a vážne, ak sa nedokážeme spamätať. Preto, lebo iné riešenie nie je, ak nechceme pred občanmi Slovenskej republiky vyzerať ako lumpi, opilci, darmožráči. Toto si nezaslúžime. Ale máme to v rukách, znovu opakujem to isté. Preto by som vás chcel poprosiť, aby sme si každý vstúpili do svedomia a konali tak, ako sme sľúbili, ale aj ako sa čaká od nás ako ústavných činiteľov. Bitky do parlamentu nepatria, rovnako ako cudzie štátne symboly, okrem tých, ktoré sú tu dané (Potlesk.). Preto nerobme z toho nejaký cirkus, divadlo a kabaret. Riešme skutočné problémy občanov Slovenskej republiky, 14 % nezamestnaných, podozrenia z krádeže, korupcie, klientelizmu. My nerobíme nič, len sa osočujeme jeden druhého, kto viacej ukradol, ale nikoho sme zatiaľ za to neobvinili, neobžalovali a už, nehovoriac, neodsúdili. Aj toto je jedna z našich povinností, ktoré verejnosť od nás čaká. Alebo ak chceme hrať len politické divadlo, nejaký stranícky marketing a populizmus, tak naozaj, zbaľme kufre, poďme domov a dajme príležitosť iným. Toľko, pán predseda, k tej situácii, ktorú som považoval za dôležité tu pred Národnou radou povedať. (Potlesk.) K tomu konkrétnemu bodu, ktorý prerokovávame. Trošku opadla emócia. Včera by som bol možno vystupoval inak preto, lebo znovu sme sa stali aktérmi akéhosi konfliktu, ktorý som ja nepochopil preto, lebo ak by ste to neboli podali vy, ak by ste sa boli s nami chceli dohodnúť – a teraz hovorím do radov opozície – tak by ten zákon, možno by sme aj boli podporili. Dámy a páni, korupcia nie je ani ľavicová, ani pravicová, ani koaličná, ani opozičná. Korupcia je len jedna a je na nás, či ju chceme, alebo nechceme riešiť, alebo chceme len nejakými zastieracími manévrami sa tváriť, že ju riešime. A preto aj pri návrhu zákona, ktorý podpredseda Národnej rady a poslanec Ján Figeľ predložil, som s istou nádejou dúfal, aj preto, lebo rokovanie o tomto návrhu bolo naozaj vyčerpané až tak, že boli odložené termíny na finálne rozhodnutie, bola veľmi zaujímavá odborná, politická, ale aj právna diskusia, dúfal, že návrh zákona v Národnej rade schválený bude. Aj to je o SPP, aj to je SPP. Darmo sa tvárime, že nie. Možno, keby takáto legislatíva na Slovensku bola, že by sme včera návrh na vyslovenie nedôvery vláde nemuseli prerokovávať. Možno, keby tu už predtým takáto legislatíva prijatá bola, možno by sme sa nemuseli opakovane dozvedať o tom, čo bolo pred Ficom, čo je za Fica a možno čo bude po Ficovi. Znovu to máme v rukách. Preto nehrajme sa tu na opozično-koaličných, alebo nehrajme dostihy s takouto vážnou legislatívou a skúsme naozaj sa postaviť otvorene voči takémuto zásadnému problému, ktorý kántri nielen politiky a politikov. Tí, ktorí, a ja, ako viem to pochopiť, častokrát nedokážu tým pokušeniam odolávať. A tie pokušenia sú veľké. Priatelia, zažil som to častokrát aj na sebe. Ak nemáte charakter a pevnú vôľu, tak ľahko podľahnete takýmto pokušeniam. A asi sú takí aj v slovenskej politike preto, lebo tie vyjadrenia alebo názory, ktoré sme tu aj včera počuli, len potvrdzujú, že to reálne v tom verejnom živote môže existovať. Našou povinnosťou je vytvárať preventívne prostredie na to, aby sme eliminovali takýmto neduhom, alebo eliminovali takéto neduhy. Preto využime tú šancu. Tomu nevieme zabrániť celkom a zákonom, znovu je to v ľuďoch. Ja hovorím, že všetko, aj zlé, aj dobré, je v nás. Bez ohľadu na to, či sme v ústavných funkciách alebo sme starostovia a poslanci obecných zastupiteľstiev alebo vykonávame akúkoľvek verejnú funkciu. Preto by som chcel poprosiť, podporme tento návrh zákona a urobme isté gesto zadosťučinenia tomu, že nám naozaj na riešení tak zásadného problému, ako je boj s korupciou a klientelizmom, záleží. (Potlesk.)