V. Veteška, podpredseda NR SR: (2003-04-10):
D. Dubovská, poslankyňa: Ďakujem, pán predsedajúci, za slovo. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, členovia vlády, ctení hostia, verím, že veľa z nás si pri príležitosti ratifikácie Severoatlantickej zmluvy vybavuje v predstave svoj film. Tí starší si možno spomenú na povojnové obdobie po druhej svetovej vojne, ďalší si možno vybavia rok 1968. Predpokladám, že vtedy by si z nás ťažko niekto pomyslel, že to nepotrvá ani tak dlho a zanikne Varšavská zmluva a naša krajina sa za desaťročie tak závratne zmení. Často vyjadrujeme nespokojnosť s dĺžkou času, koľko trvajú jednotlivé etapy reforiem. Iste, musíme byť k sebe nároční, ale povedzme si úprimne, za desaťročie vznikol samostatný slobodný štát Slovenská republika. Stál pred obrovským množstvom úloh, agendou ustanovenia inštitúcií tak, aby boli pevným základom pre vtedy rodiacu sa demokraciu. Bolo to náročné, ale výsledky sa dostavili. Dnes tu stojíme pred dverami organizácií, ako je Európska únia a NATO. Držíme v ruke pozvánku s vedomím, že sme si to naozaj zaslúžili, a prichádzame do rodiny tu združených krajín, aby sme aj naším dielom prispeli k upevňovaniu spoločných hodnôt, ako sú demokracia, prosperita a mier. Cestou zmien, akou prešiel náš mladý štát, muselo prejsť aj NATO. Dnes táto už 19-členná aliancia severoamerických a európskych demokracií, ktoré pod jednou strechou našli spôsob zaistenia spoločnej bezpečnosti cez spoluprácu ako politickú, tak vojenskú, neposkytuje len kolektívnu obranu. Začiatkom deväťdesiatych rokov pocítilo NATO zmenu atmosféry a spojenci sa mohli pokojne rozhodnúť o znižovaní výdavkov na obranu, zmeniť koncepciu a začať s reorganizáciou. Bola potrebná vnútorná reforma aliancie tak, aby sa zmenila forma vojenských štruktúr, aby sa vybavili a vyzbrojili pre potreby nových cieľov a výziev. Medzi ne patria zabezpečenie krízového manažmentu, mier podporujúce, ale aj udržujúce aktivity a operácie. Vznikajú ďalšie dodatočné zodpovednosti, ktoré na seba aliancia preberá a prevzala, ku ktorým patrí aj európska bezpečnosť, idúc od regionálnych a etnických konfliktov až po nové vzťahy s Ruskom, Ukrajinou a ďalšími nečlenskými krajinami NATO, s ktorými spolupracuje pri odstraňovaní prekážok, ktoré by mohli ovplyvniť bezpečnosť a záujmy týchto štátov. Spoločne sa diskutuje na témy, ako udržať mier na Balkáne, ako zvládať krízový manažment, ako kontrolovať výrobu a zásobovanie, resp. dodávanie zbraní a odstraňovanie zbraní hromadného ničenia a aj ako ochraňovať efektívne životné prostredie, ale aj ako zabezpečiť núdzové alebo civilné plánovanie. Novou agendou sa stala aj spolupráca európskych spojencov NATO v európskej bezpečnostnej a obrannej identite stavajúcej sa na zdrojoch NATO. Ďalším dôležitým diskutovaným bodom je spoločný boj proti terorizmu. HZDS-Ľudová strana cez svoj program a ústami svojich politikov a členov vyslovuje podporu Slovenskej republike pri napĺňaní našich integračných aktivít. Vieme, že vstup Slovenskej republiky do NATO nie je len o výhodách, nechceme byť podriadení, naše postavenie bude partnerské, teda aj náš hlas v transatlantickej bezpečnosti zaznie a zaváži. HZDS-Ľudová strana odmieta, aby sa naša krajina stala ostrovom organizovaného zločinu, mafií a teroristov, preto zdôrazňujeme potrebu skorého začlenenia sa do NATO. Na záver mi však dovoľte pripomenúť, že dnešná slávnostná príležitosť je skôr vecou formálnou, je koncom jednej a zároveň začiatkom ďalšej etapy úsilia. Tam začína plnenie povinností a zodpovednosti, ktoré na seba týmto dnešným aktom preberáme. Prijímame a potvrdzujeme záväzok zodpovedne sa správať k partnerským krajinám. Ale nesmieme zabúdať aj na záväzky voči našim občanom. Veríme, že naše členstvo a z neho vyplývajúce úlohy, ktoré sú náročné ako finančne, tak aj časovo, neovplyvnia životnú úroveň občanov k horšiemu. Reformám armády hovoríme áno. Je potrebné mať malú interoperabilnú, kompatibilnú, funkčnú, a tak aj menej nákladnú armádu, ale nie na úkor reforiem v zdravotníctve alebo sociálnom sektore. Už úplne záverom dovoľte, aby som vo svojej reči vyslovila vieru a presvedčenie, že za dnešné rozhodnutie, ktoré v tejto sále spravíme, sa nebudeme musieť hanbiť alebo ho nebudeme musieť ľutovať, naopak, že úsilie jednotlivcov a tímov, ktoré tak naplnili, a patrí im za to vďaka, bude zúročené v prospech  nás všetkých a v budúcnosti pre ďalšie generácie. Chceme, aby naši mladí videli svoju budúcnosť tu, kde sú doma, a nie v zahraničí. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)