Mistrík, Miloš, predseda Rady pre vysielanie a retransmisiu (2012-06-26):
Dobrý deň prajem, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, ja som predseda Rady pre vysielanie a retransmisiu Miloš Mistrík. Mám pripravenú správu, správu k správe, ktorú ste dostali distribuovanú, takže sa sústredím na tie podstatné veci, ktoré sa udiali v oblasti rozhlasového a televízneho vysielania a retransmisie v roku 2011. Rok 2011 bol v oblasti elektronických médií turbulentný. Prišlo k viacerým významným zmenám v činnosti vysielateľov a pridružili sa aj prejavy krízy v ekonomickej a politickej oblasti. Od 1. januára 2011 vstúpil do platnosti zákon, ktorým sa zlúčili Slovenská televízia a Slovenský rozhlas do spoločnej inštitúcie RTVS. Znamenalo to výmenu vedenia, zložitý proces vnútornej reorganizácie, ktorá má zastaviť negatívny vývin z predošlých rokov. Kým dovtedajšie okruhy Slovenského rozhlasu zostali aj po reorganizácii zachované, Slovenská televízia zastavila v roku 2011 jeden z okruhov – Trojku, čím sa síce usporili finančné prostriedky, avšak Slovensko prišlo o monotematický športový kanál. RTVS zastavil finančný prepad, ale pokračoval, žiaľ, pokles záujmu divákov o vysielanie na zostávajúcich dvoch televíznych okruhoch. V novej zlúčenej verejnoprávnej inštitúcii si rozhlasová časť udržala predchádzajúci kvalitatívny štandard a Rádio Slovensko naďalej patrilo k najpočúvanejším staniciam u nás. Národná rada v roku 2011 rozhodla o tom, že od roku 2013 mali zaniknúť tzv. koncesionárske poplatky, pričom garantovaný príjem zo štátneho rozpočtu mal byť minimálne vo výške 90 miliónov eur pre celú RTVS. To vzbudzovalo obavy, či v budúcnosti bude dostatok finančných prostriedkov na prevádzku. Najnovší legislatívny vývin však vedie k tomu, aby sa inštitút koncesionárskych poplatkov zachoval, čo treba podľa môjho názoru podporiť, a to nielen preto, že sa tým odľahčí mimoriadne zaťaženému štátnemu rozpočtu, ale Slovensko tak zostane pri takejto v Európe osvedčenej garancii nezávislosti verejnoprávnych médií. Podľa môjho osobného názoru by bolo treba zaoberať sa aj miernym zvýšením koncesionárskeho poplatku zo 4,64 eur, lebo ten terajší je mimoriadne podhodnotený a verejnoprávne vysielanie by sme mali podporiť, hlavne keď si v plnej nahote môžeme overiť na našich obrazovkách a v našich rádiách, akú programovú podobu môže mať nekonečný konkurenčný boj medzi komerčnými vysielateľmi. Turbulentný vývin prebieha aj v oblasti licencovaných televíznych vysielateľov, spravodajská televízia TA3, ktorá oslávila výročie svojho vzniku – desiate, dostala ešte na konci v roku 2010 nového riaditeľa, ktorého však už medzitým aj nemá. Pri presadzovaní svojich zámerov narazil na odpor viacerých spravodajských a publicistických pracovníkov. Na druhej strane sa podarilo novému vedeniu TA3 uskutočniť zmeny vo vysielaní, ktoré ho zatraktívnili a prispeli k rastu diváckeho záujmu. Dvaja konkurenční vysielatelia, televízia Markíza a TV JOJ, pokračovali v súboji o väčší podiel na trhu, pričom sa televízii JOJ podarilo dostihnúť svoju konkurenciu a vyrovnať podiel, čím sa prispelo k vyváženejšiemu duálnemu systému tým, že zápas teraz prebieha hlavne medzi dvoma komerčnými televíziami a až sekundárne s televíziou verejnoprávnou. Na televíznom trhu sa v roku 2011 prejavili pozitívne dôsledky digitalizácie terestriálnych sietí tzv. DVB-T. Rada pokračovala v odnímaní frekvencií analógovým televíznym vysielateľom v súvislosti s prechodom na digitálne terestriálne televízne vysielanie. Išlo predovšetkým o spoločnosti Markíza Slovakia a Mac TV. V oblasti digitálneho vysielania rada udelila 24 licencií na digitálne televízne vysielanie na regionálnej úrovni. V pokrytí územia a obyvateľstva sa vysielatelia zaradení do dvoch terestriálnych multiplexov stali navzájom rovnocenní, čím získali rovnaké východiskové podmienky. Intenzívne sa na vývoji na trhu podieľalo aj stále rozširovanie ponuky retransmisie cez satelit. Ako som už povedal, v rozhlasovom vysielaní si RTVS udržal svoje predchádzajúce postavenie. V roku 2011 neprišlo k významným posunom ani v počúvanosti licencovaných rozhlasových vysielateľov. Naďalej dominuje Rádio Expres, po ňom nasleduje verejnoprávne Rádio Slovensko a ďalej už štandardne nejaký čas FUN rádio a Jemné melódie. Ekonomická kríza sa však prejavila u niektorých rozhlasových vysielateľov v tom, že v programovej štruktúre zvýšili podiel hudobných formátov, pričom znižujú percento náročnejších programových typov, ako je spravodajstvo a publicistika. Celkovo sme obsahovo už svedkami určitej nivelizácie komerčného rozhlasového vysielania, málo je špecifických a originálnych programových konceptov. Ekonomické problémy niektorých rozhlasových vysielateľov sa prejavujú aj tým, že nedokážu udržať všetky im pridelené frekvencie, čo musela rada vo svojej činnosti opakovane riešiť. V televíznom vysielaní sa zosilnili dôraz na ekonomické ukazovatele pred programovými, prejavuje aj v tom, že hlavne komerční vysielatelia nedodržiavajú ohlásený program vysielania, posúvajú začiatky jednotlivých relácií, aby sa uprednostnila reklamná zložka alebo aby sa oproti konkurencii získali výhody vyplývajúce z časového predstihu. Zvyšuje sa zvuková hladina vysielanej reklamy. K problémom ekonomickým televíznych vysielateľov nemôžeme neprirátať aj zaregistrovaný pokles kvality vysielaných programov a nástup bezduchých formátov reality show a podobne. Proces premien pozorujeme aj v oblasti retransmisie. V celoslovenskom priemere zaznamenávame pokles počtu prípojok u menších prevádzkovateľov retransmisie, kým silnejší nadnárodní operátori využívajú technické výhody retransmisie cez satelity, postupne získavajú stále väčší podiel na trhu. Súčasťou konkurenčného boja v oblasti retransmisie je aj zaraďovanie do ponuky takých zahraničných vysielateľov, ktorí nedali súhlas na retransmisiu na území Slovenska. Hlavne myslím teraz na známe prípady TV NOVA a Prima TV, čo naša rada musela opakovane riešiť vo viacerých prípadoch. Ak rada zistí, že prevádzkovateľ retransmisie šíri programovú službu bez súhlasu pôvodného majiteľa, podľa zákona je povinná uložiť mu sankciu v rozpätí od 99 do 33-tisíc eur. Kontrolu neoprávneného poskytovania retransmisie vykonáva rada najmä na základe podnetov od samotných vysielateľov. TV Prima vyjadrila už nesúhlas dávnejšie listom. V nedávnom čase navštívili našu radu zástupcovia televízie NOVA z Prahy a predstavitelia nemeckej RTL. Majú informácie o tom, že ich program sa na území Slovenska šíri bez toho, aby na to dali svoj súhlas. Dôvody, prečo vysielatelia nesúhlasia s prenášaním ich programovej služby na Slovensku sú rôzne, obyčajne im to neumožňujú licenčné podmienky k vysielaným dielam, ktoré prenos vymedzujú iba na konkrétne územie Českej republiky, Nemecka a tak ďalej. Preto napríklad české televízie, ktoré vysielajú zahraničné tituly, môžu mať problém udeliť súhlas na prenos ich programovej služby mimo územia Českej republiky, teda na Slovensku. Tento problém ale nie je špecifický slovenský, týka sa celej Európy. Rade pre vysielanie a retransmisiu v kontexte rýchlych premien pribúdajú stále nové úlohy, ktoré sú o to náročnejšie, že spomínané turbulencie sa priamo premietajú do viacerých oblastí vysielania a retransmisie a nie vždy s nimi vysielatelia či prevádzkovatelia retransmisie vedia vyrovnať. Svedčí o tom neustále rastúce množstvo sťažností, ktorými sa obyvatelia Slovenska obracajú na našu radu, ale i správne konania vyplývajúce z nášho vlastného monitoringu. Tu treba povedať, že napriek nárastu množstva prác bol rade, tak ako mnohým iným inštitúciám od roku 2011, znížený celkový rozpočet o 10 %, s čím sme sa vyrovnávali len s veľkými ťažkosťami, pochopiteľne. Množstvo úkonov vykonaných kanceláriou rady a samotnou radou, ktoré podrobne popisuje naša správa, ktorú máte k dispozícii, je, žiaľ, limitovaná mzdovými, personálnymi možnosťami, ako aj spomalením, ak už nie aj zastavením procesu obnovy pôvodného technického vybavenia. Navyše nie je možné naplniť predpísaný záväzný limit príjmov, to nám ministerstvo financií predpisuje vo výške 261 402 eur, ktoré vlastne napĺňame z pokút. Nie je dobré, keď sa príjmy rady majú viazať na pokuty, pretože my nemôžeme zohľadňovať predsa pri posudzovaní kvality, nekvality, porušovania zákona to, že či naplníme náš rozpočet. To by bola veľmi zlá cesta, ale napriek tomu predpísané príjmy máme. Keď nie sú naplnené, musia sa viazať rozpočtové prostriedky samotnej rady, čiže rada to doplatí. V tejto súvislosti nie je celkom isté, či takáto možnosť faktického zníženia rozpočtu rady štátnym orgánom, teda ministerstvom, nie je na hranici možného ovplyvňovania nezávislého regulačného orgánu. Ako ukazuje správa, ktorú máte k dispozícii, medzi najčastejšie sťažnosti patrili hlavne problémy s ochranou ľudskej dôstojnosti a maloletých pred nevhodnými obsahmi. Hlavne uplatňovanie vyhlášky ministerstva kultúry o jednotnom systéme označovania vysielateľmi nebolo bez mnohých porušení, a to hlavne pri aplikácii vekovej hranice 15 rokov. Ukazuje sa už dlhší čas potreba sprísniť kritériá vyhlášky o jednotnom systéme označovania, ktorú vydáva ministerstvo kultúry, a znova zaviesť pravidlo tzv. časovej opony pre programy označené kategóriou 15 rokov. Tá časová opona by znamenala asi to, že programy od 15 rokov by sa mohli vysielať až po 20 hod. večer. Dnes je to možné celý deň a dostávame zhrozené listy rodičov, ktorí zastihnú svoje deti po príchode z práce, ako pozerajú programy poobede, doobeda, v nedeľu, v sobotu a tie programy, ktoré sú označené „15“, už sú teda naozaj za istou hranicou, ktorá presahuje možnosti vnemu maloletých. Žiaľ, treba konštatovať, že spomínanú vyhlášku ministri kultúry sukcesívne traja za sebou neobnovili a stále trvá tá istá. My sa nemôžeme riadiť ničím iným, len ňou. Navyše teda ďalšie činnosti, ktoré rada vykonáva, bola vykonaná kontrola, monitoring tzv. sponzorských odkazov, v rámci ktorej rada udelila vysielateľom aj Slovenskej televízii, teda: RTVS, Markíza Slovakia a Mac TV, celkovo 19 sankcií za to, že vzhľadom na obsah a spôsob spracovania odvysielaných sponzorských odkazov tieto naplnili definíciu reklamy, a preto mali byť odvysielané v súlade s pravidlami pre reklamu. Rada tiež vykonala veľkú kontrolu vysielania reklamy na lieky, v rámci ktorej musí byť zabezpečené odvysielanie, jednoznačné a zrozumiteľné, výzvy na pozorné prečítanie poučenia o správnosti použitého lieku, ktoré je v príbalovej informácii. Viete, to sú také malé texty, ktoré sú na obrazovke, sa zjavujú pri reklame na liek. Je povinnosť, aby to tam bolo v rámci ochrany zdravia obyvateľstva, a mali sme s tým problém, tak sme urobili veľký, veľký monitoring, takže sme potom udelili Markíze Slovakia aj Mac TV spolu 39 sankcií za nedodržiavanie tohto pravidla. Slovenská Rada pre vysielanie a retransmisiu je riadnym členom európskej platformy regulačných orgánov, ktorá sa volá EPRA, ktorá združuje totožné nezávislé orgány zo všetkých európskych krajín. Pri rokovaniach a v oficiálnych dokumentoch sa už neraz potvrdila potreba regulácie či kontrolnej činnosti, hlavne v obsahu vysielania. Zmysel takýchto orgánov, ako je naša rada, vyplýva z požiadavky definovanej na úrovni Európskej únie, aby si každá krajina zabezpečila v oblasti vysielania elektronických médií aplikáciu a dodržiavanie základných ľudských práv a slobôd a spoločné európske štandardy ochrany diváka. Tak ako existujú príslušné orgány aj u nás pre technické otázky spojené s vysielaním a retransmisiou, tak sa v dotyku s divákom, človekom, spoločnosťou potvrdzuje význam regulačných orgánov, ako je naša rada, ktorej úlohou je pozitívne formovať súčasnú i zajtrajšiu podobu vysielania v Slovenskej republike. Ja tu mám na záver taký prehľad, ktorý je aj v tej správe, prehľad, taká tabuľka niektorých základných údajov. Vytiahnem z toho, pretože by som to ešte dlho musel čítať a komentovať, zaujímavé ukazovatele, ktoré hovoria o tom, čo rada robí, akú funkciu plní. Počet sťažností: v roku 2010 dostala rada 472 sťažností, v roku 2011, teda o rok na to dostala 1 218, zo 472 sťažností od obyvateľov Slovenska to vzrástlo za rok na 1218, to znamená 2,5-krát. Samozrejme, veľa sa týkalo práve, to táto tabuľka nehovorí, práve tzv. reality show. Na to chodí najväčší počet sťažností. Najväčší počet sťažností chodí v zásade a zásadne na komerčné veľké dve televízie, ktoré som tu už menoval, menej chodí na Slovenskú televíziu, resp. teda RTVS, na rozhlasy je to minimálny počet. Čiže ten cieľ je úplne jasne definovaný v sťažnostiach. Sankcie boli rôzne. Upozornenie na porušenie zákona, to je vlastne oznámenie, ktoré dostane vysielateľ do rúk, upozornení na porušenie zákona sme uložili 77. Povinnosť odvysielať oznam o porušení zákona, rolujúci pred programom, to boli iba tri za rok 2011. Potom existuje sankcia – pozastavenie programu – tak tú sme ani raz neaplikovali, ani jeden program nebol z moci rady pozastavený a už sa dávno nestalo, že by sa niečo také aplikovalo, a pokút bolo uložených najviac, a to bolo 111. A potom je tu celkový sumár finančný. Z tých 111 pokút sme vytvorili celkovú sumu 366 139 eur, čiže dosť veľká suma, z čoho rozhlasoví vysielatelia mali iba 8 700, a teda 366 139 bola celková suma. Samozrejme, tieto pokuty, to sú tie, ktoré máme my potom vykazovať ako príjem, samozrejme, to nejde rade do rozpočtu priamo, to sa odvádza do štátneho rozpočtu potom. Samozrejme, to chvíľu trvá, pretože väčšina vysielateľov sa proti každej pokute automaticky odvoláva a usiluje sa nejakým spôsobom získať na Najvyššom súde výhodu, výnimku, čo sa niekedy aj podarí, treba povedať, ale naše percento vyhratých súdnych sporov je asi 2:1, čiže my vyhrávame dve tretiny a vysielatelia jednu tretinu, súd nám to potom vracia na nové rozhodnutie a buď potvrdíme svoje rozhodnutie ešte napriek tomu, že nám to súd vrátil, alebo uznáme argumenty súdu. Takže to je veľmi stručne o tom, čo obsahuje tá mnohostranová knižka, ktorú ste dostali k dispozícii. Ďakujem vám za pozornosť.