Miškov, Juraj, poslanec NR SR (2015-09-17):
Ďakujem veľmi pekne. Príjemné dobré ráno prajem. Vážená pani podpredsedníčka, pán minister, páni poslanci, kolegyne poslankyne, dovoľte mi predniesť môj príspevok k téme, ktorá už takmer tri mesiace rozdeľuje Slovensko, k téme, ktorá podobne ako nešťastné februárové referendum vyvoláva vášne, zatemňuje úsudok a znemožňuje tak akúkoľvek rozumnú diskusiu. A chcem povedať jedno, hanbím sa. Hanbím sa za politikov, ktorí sa neštítia zneužívať túto hroznú humanitárnu krízu a nešťastné osudy ľudí na vyvolávanie strachu a nenávisti s jediným cieľom vytĺcť z toho politický kapitál. Ja som za politickú súťaž, ale nech je to súťaž návrhov a riešení, ako zlepšiť život ľuďom na Slovensku, nech to nie je pretekanie sa vo vyhláseniach, kto dokáže viac vystrašiť ľudí inváziou, islamom, alebo teroristami. Áno, ľudia sa boja. A je úplne v poriadku, že sa boja, mnohí totiž nemajú žiadne informácie o tom, čo sa deje, alebo majú minimum informácií, alebo sú už totálne zmagorení a zmanipulovaní propagandou prokremeľských serverov na sociálnych sieťach, ktorej zrejmou úlohou je destabilizácia a erózia Európskej únie. A vy, milí kolegovia, teda mnohí z vás, veľká česť výnimkám, namiesto toho, aby ste mali aspoň snahu upokojiť a vysvetľovať rozdiel medzi utečencami a ekonomickými migrantmi, ľudí strašíte. Tak ako ste ich pred piatimi rokmi strašili Maďarmi, teraz ich strašíte utečencami, z jedného jediného dôvodu, aby ste mohli dokázať svoju politickú existenciu, vyrábate strašiaka, pred ktorým potom ľudí chcete chrániť, aby sa vám ľudia mohli odvďačiť vo voľbách hlasom. Páni a dámy, chcem vás upozorniť, že si neuvedomujete pri tom jednu vec, váš bezbrehý politický machiavelizmus má aj vedľajšie účinky. A tými vedľajšími účinkami sú postupná radikalizácia spoločnosti a plazivá strata ľudskosti. Dovoľte mi povedať jeden citát: „Za pár mesiacov sme naše srdcia zatvrdili obavou, ktorá vidí v každom, kto klope na naše dvere, v každom utečencovi bez rozdielu len potenciálneho teroristu alebo špekulanta.“ To som nepovedal ja, to povedal v utorkovej homílii v Šaštíne arcibiskup Cyril Vasiľ. Odporúčam vám celkom vážne, milí kolegovia, aj tým birmovaným komunistom, ja ako liberál, aby ste si pozorne prečítali celú tú kázeň a porozmýšľali o jej posolstve. Ja som si ju prečítal a s mnohým, čo povedal arcibiskup, musím súhlasiť. Súčasná migračná kríza nie je novým problémom. Je to problém, na ktorý odborníci poukazujú už roky. Krajiny ako Taliansko, Grécko, ale aj štáty mimo Európskej únie, Turecko, Libanon, Jordánsko zažívajú prílev utečencov, ktorý môžeme kľudne nazvať najhoršou migračnou krízou 21. storočia už pomerne dlho. Je to prvá vážna migračná kríza v tomto storočí a je veľmi nepravdepodobné, že bude posedná. Mnohé krajiny Blízkeho východu a subsaharskej Afriky zažívajú absolútnu krízu svojej identity, pád doterajších politík, ktoré sa nedokážu vyrovnať s modernosťou súčasného sveta. Dôsledkom toho je obrovský nárast chudoby, nárast náboženského fundamentalizmu a s ním spojený aj nárast násilia. Vážne sa obávam, že vzostup Islamského štátu je tu iba začiatkom. Je obrovské množstvo krajín, v ktorých sa tiež začínajú mobilizovať islamskí radikáli, a je obrovské množstvo ďalších krajín, ktorým sa míňajú zásoby ropy, kde prudko rastie počet obyvateľstva, pričom to pôsobí ako stále sa zväčšujúci tlak v tlakovom hrnci, ktorému hrozí kedykoľvek vybuchnúť. Skutočný problém dnes nie je ten, že prichádzajú utečenci. Okrem toho, že utečenci sú dôsledkom, tým skutočným problémom, ktorému musíme čeliť, je, že utečencov prichádza príliš veľa. Považujem sa za zástancu ľudskosti, som presvedčený, že Slovensko ako krajina v ľudskosti nezlyhalo. Napriek totálnemu alibizmu súčasnej vlády, ale aj väčšiny pravicových politikov, stovky, možno tisícky ľudí, ktorí dobrovoľne išli pomáhať do Maďarska alebo Traiskirchenu, nosili deky, jedlo, oblečenie. To cez nich prehovorilo Slovensko. A na nich môžeme byť hrdí. A na týchto ľudí som hrdý aj ja. Lenže čoskoro narazíme na vážny problém. Aj keby sme chceli pomôcť úplne všetkým, narazíme na hranicu, keď utečencov bude toľko, že im už všetkým pomôcť pri najlepšej vôli nedokážeme. Môžeme to nazvať tak, že narazíme na hranicu ľudskosti tvorenej našimi možnosťami. Keď príde 10-tisíc migrantov, 100-tisíc migrantov, Európa im ešte dokáže pomôcť postarať sa o nich, integrovať ich, ale keď príde 10 mil. migrantov do Európy, nedokážeme ich absorbovať, aj keby sme veľmi chceli. Mimochodom, taká malá poznámka. V tejto debate mi rovnako chýbajú dôkladné analýzy, dôkladné čísla. Zatiaľ som nepočul či už zo strany Európskej únie, ale koniec koncov ani zo strany vlády, koľko utečencov, koľko migrantov je pripravená absorbovať Európa, koľko utečencov, koľko migrantov je pripravené absorbovať Slovensko. Máme kapacity možno 10-tisíc miest v azylových centrách, ktoré momentálne zívajú prázdnotou. Je 10-tisíc to číslo, ktoré sme schopní na Slovensku absorbovať. Včera som čítal u kolegu Dienstbiera z Českej republiky, keď vyhlásil, že Česká republika vie pokojne prijať 15-tisíc utečencov. Aká je kapacita na Slovensku, koľko utečencov dokáže prijať Slovensko? Je to číslo 7,5-tisíc, 10-tisíc, 15-tisíc? Ja to neviem, pretože v diskusii, ktorá zaznieva v médiách, som doteraz nepočul žiadne konkrétne číslo. Pýtam sa, existujú takéto analýzy? Preto mi príde ako úplne absurdná debata, ktorá je dnes v centre pozornosti, debata o tom, či pomôcť 100 ľuďom, dvom tisíckam ľudí, či kvóty využiť alebo kvóty nevyužiť, či majú byť kvóty povinné, či majú byť kvóty dobrovoľné, pretože vo svetle toho všetkého, čo hrozí nám Európanom, ale aj Slovákom, je toto naozaj úplne, úplne nepodstatné, je pre mňa absurdné, že kvôli tomu, čo dnes Európa zažíva v porovnaní s tým, čo nám hrozí, je práve toto témou, ktorá do Európy vrátila ostnaté drôty a kontroly na hraniciach, ktorá dokázala tak silno destabilizovať jednotu Európy a otriasť Európskou úniou. Európska únia je dôležitá. Môžem mať tisíc výhrad, milión výhrad, ja možno aj mám tie výhrady, ktoré sa týkajú európskej byrokracie, skostnatenosti Európskej únie, ktoré sa týkajú absurdných požiadaviek Európskej únie, ale Európska únia stále je najúspešnejším mierovým projektom na našom kontinente. Nikdy predtým nezažila Európa tak dlho obdobie bez vojny ako po vzniku Európskej únie, a preto to zopakujem ešte raz, hanbím sa za súčasnú debatu o kvótach, hanbím sa za to, že situácia na Slovensku zašla tak ďaleko, a hanbím sa za všetkých politikov, ktorí využívajú súčasnú krízu na rozdúchavanie nenávisti a strachu a na vytĺkanie politických bodov, hanbím sa za každého, kto súčasnú humanitárnu katastrofu využíva ako príležitosť na prekrývanie ďalších problémov, ktorými Slovensko trpí. Nefungujúce zdravotníctvo, dlhodobo podfinancované školstvo, nedostatok pracovných príležitostí, pracujúca chudoba, nízke platy, rozkrádanie, korupcia, toto sú témy, o ktorých by sme mali hovoriť. Dámy a páni, vláda, na ktorú by som bol hrdý, by volala po skutočných riešeniach krízy, a nie iba po riešení dôsledkov a nehanbila by sa prejaviť svoju solidaritu, vláda, na ktorú by som bol hrdý, by nikdy nedovolila, aby debata o kvótach vôbec dospela do dnešného štádia, lebo by sama zanalyzovala a ponúkla možnosti, ako môže a vie vláda pomôcť, vláda, na ktorú by som bol hrdý, by rešpektovala Ústavu Slovenskej republiky a jej ustanovenia, že štát sa neviaže na žiadne náboženstvo, že sme sekulárny štát, a nikdy by si nekládla podmienku, že pomôže len skupine s jedným náboženským vyznaním. Ak si už máme klásť nejaké podmienky, tak povedzme, že pomôžeme prioritne deťom, ženám s deťmi a celým rodinám. A, áno, máme právo si vyberať, máme právo si vyberať spomedzi ekonomických migrantov, koho prijmeme a koho neprijmeme. Prisťahovalecká politika je oveľa širší problém a nebojme sa povedať, že dnes napríklad máme nedostatok lekárov (alebo iných profesií), ktorých budeme musieť niekde nájsť a prijať, ja osobne poznám dvoch výborných a veľmi rešpektovaných lekárov, ktorí pochádzajú z Blízkeho východu, obaja sú moslimovia, sú to slušní ľudia, ktorí rešpektujú slovenské zákony a kultúru našej krajiny, no nezabúdajme, že pri tom všetkom stále platí aj to, že väčšina ľudí, ktorí prichádzajú z konfliktov a vojen zmietaných oblastí, je utečencami, a nie ekonomickými migrantmi a má podľa medzinárodného práva nárok požiadať o azyl, či sa nám to páči alebo nepáči. Naše azylové konanie, ktoré je možno najprísnejšie v Európskej únii, slúži práve na selekciu a rozlíšenie skutočných utečencov a čistých ekonomických migrantov, pričom tým, ktorí dostanú azyl, tým, ktorí sa rozhodnú žiť tu s nami, treba rovnako jasne zdôrazniť, že na Slovensku platia naše zákony, naše pravidlá, naše hygienické a kultúrne zvyky, že tu platí oddelenie záležitostí štátu a cirkvi z ústavy, že tu platí systém európskeho práva a že tu platí Listina základných ľudských práv a slobôd, ktorá nepozná telesné tresty ani trest smrti, a ženy sú tu rovnocenné mužom. Toto je potrebné zdôrazniť. Môj postoj v dôsledku súčasnej krízy, je myslím si, jasný a čitateľný a zrejme ho aj vy, moji kolegovia a kolegyne, poznáte, naozaj sa snažím, aby som nielen v živote, ale aj v politike išiel príkladom, preto sme boli spoločne s mojím kolegom Jožom Kollárom ešte pred začiatkom leta na Sicílii, aby sme sa osobne oboznámili s tým, ako napríklad Taliansko zvláda príchod migrantov. Rovnako som sa rozhodol ísť príkladom v tom, že sa sám postarám o jednu rodinu utečencov, ktorá dostane na Slovensku azyl a ktorá sa rozhodne tu žiť a rešpektovať naše zákony a naše zvyky. V porovnaní s tým, ako je závažný celý problém, ide, pochopiteľne, iba o gesto. Áno, to môžete pokojne povedať, nikoho som na to nevyzýval a ani dnes nevyzývam, ale ak by sa nás takýchto našlo viac, ktorí by boli ochotní takto osobne pomôcť, a išli by sme príkladom, pomohli by sme Slovensku a ukázali by sme, že si ceníme nielen našu slobodu, nielen naše bezpečie, ale aj hodnoty solidarity. Teraz sa chcem ale dostať k tomu, čo považujem za dôležité, čo od nás občania našej krajiny skutočne očakávajú. A to sú riešenia. A treba povedať, že tie riešenia nebudú jednoduché, budú nákladné, nepríjemné, zložité a možno aj bolestivé. Tu musíme hovoriť o krátkodobých riešeniach, o tom ako si naozaj poradiť s ľuďmi, ktorí tu už sú, pri dodržaní všetkých dohovorov medzinárodného práva, bezpečnosti a schopnosti jednotlivých krajín absorbovať cudzincov, ako aj našej ľudskosti a európskej solidarity. A zároveň musíme hovoriť aj o dlhodobých riešeniach, o posilnení operácie na ochranu vonkajších hraníc EÚ a Schengenu, o opatreniach v Sýrii, v Líbyi, o zahraničnej pomoci aj krajinám mimo Európskej únie, ktoré u seba prichýlili najviac utečencov pred vojnou a násilím, lebo je lepšie im finančne pomôcť, ako keby mali nezvládnuť svoju situáciu, čo by viedlo k ďalšiemu náporu na Európsku úniu, a predovšetkým, a toto by som chcel zdôrazniť, v boji s terorizmom v jeho rôznych podobách. Teroristi a Islamský štát sú skutočný problém. Veľmi veľa kolegov doteraz v rozprave opakovalo v súvislosti s migračnou krízou jednu a tú istú mantru. Tou mantrou je, že treba riešiť príčiny, a nie dôsledky, ale, bohužiaľ, takmer žiadne riešenia príčin tu dnes nezazneli. Tvrdenie, že my sme situáciu nespôsobili, nech ju riešia tí, čo ju spôsobili, dámy a páni, jednoducho neobstojí. Ak už necítime zodpovednosť za dodávky zbraní, či už z Česko-Slovenska alebo aj zo samostatného Slovenska, mali by sme cítiť aspoň spoločnú zodpovednosť za globálne klimatické zmeny, ktoré boli spúšťačom konfliktov, ktoré prerástli neskôr do občianskej vojny v Sýrii. Európska únia si pridlho zatvárala oči pred tým, čo sa dialo v Sýrii, pričom obávam sa, že dnes už máme na výber len veľmi zlé alebo katastrofálne riešenia. A tak najefektívnejším a možno aj nevyhnutným odstránením príčiny a zastavením príchodu najväčšieho počtu utečencov je okamžitá spoločná silová intervencia v Sýrii, áno, pokojne aj v spolupráci s Ruskom, spolu s vyslaním mierových síl s mandátom OSN, pretože ak chceme bojovať s terorizmom, musíme s ním bojovať aktívne, dôsledne a na všetkých frontoch, nielen v Európskej únii. Som presvedčený, že dobre pripravená medzinárodná operácia je schopná nastoliť pokoj a mier na väčšine územia Sýrie v priebehu no možno nie troch dní, ako hovoril kolega Hlina, ale v priebehu niekoľkých týždňov určite. A treba si jasne povedať, že si to bude vyžadovať aj dlhodobé nasadenie vojenských síl, ktoré bude udržiavať poriadok na území Sýrie. Dámy a páni, neteší ma to, nie som militant, vyznávam mier, ale Islamský štát dnes pred našimi očami zabíja tisíce nevinných ľudí a ešte sa tým dokonca aj chváli, spôsobuje utrpenie ďalším miliónom, ktoré vyháňa zo svojich domovov, ničí kultúrne dedičstvá krajín, ktoré okupuje. Tak ako je našou povinnosťou, ľudskou povinnosťou pomôcť utečencom tu na našom území, je rovnako našou povinnosťou využiť všetky možnosti, ktoré máme, a zabrániť ďalšiemu krviprelievaniu v Sýrii. Dámy a páni, my tieto možnosti máme. Toto nie je len o Sýrii, oveľa väčšie počty žijú v ďalších krajinách, kde už dnes tikajú veľmi podobné rozbušky ako tá rozbuška, ktorá vybuchla v Sýrii. Som hovoril včera s kolegom Dzurindom a ja som presvedčený o tom, že on o chvíľu bude hovoriť oveľa podrobnejšie, takmer 200 mil. ľudí žije v Nigérii, kde je mierna väčšina moslimov, mierna menšina kresťanov a silne sa aktivizujú militanti, Boko Haram, snažiaci sa nastoliť podobný islamský kalifát, aký dnes vidíme na Blízkom východe. Ako by bola Európa schopná zvládnuť desiatky miliónov utečencov len z tejto jednej krajiny, ak by sme tam dopustili obdobný scenár, aký sa udial v Sýrii? A teroristi, džihádisti, islamisti, operujú aj v ďalších krajinách. Žije 40 mil. ľudí v Sudáne, 13 mil. v Čade, 25 mil. v Jemene. Všade tam sa dá očakávať podobný scenár ako v Sýrii. A ak nezasiahneme teraz, môžeme mať jedného dňa skutočne celú Afriku v Európe. Pevne verím, že toto nikto z nás nechce. Dámy a páni, najlepšie riešenia sú tie, ktoré sú realizované v súlade so zdravým rozumom a v rovnováhe so srdcom. Chcem vás požiadať, aby ste na to mysleli pri vašich vyjadreniach k téme utečencov a migrantov. Ďakujem za vašu pozornosť.