I. Mikloš, podpredseda vlády a minister financií SR: (2005-09-27):
Po prvé, pána poslanca zaujalo alebo kritizoval, že táto správa bola schválená už pred rokom vo vláde a že je dnes tu na rokovaní. Je to pravda, bola schválená v septembri 2004, dnes sme v septembri 2005, ale na rokovaní parlamentu je to až teraz preto, že teraz o to požiadali poslanci, by to bolo prerokované v pléne. Vo výbore pre európske záležitosti bola táto správa prerokovaná hneď po schválení vo vláde, myslím si, že začiatkom novembra, a čo je dôležité a možno dôležitejšie, bola jednohlasne schválená. Teda celý výbor pre európske záležitosti túto konkretizáciu stratégie vrátane poslancov opozície, vrátane poslancov alebo poslankyne, minimálne jednej, z vašej strany, pán poslanec, schválil, čo som veľmi ocenil a čo som veľmi rád, že takýto široký konsenzus v tomto výbore nastal. Hovorili ste o tom, že, a to je asi to podstatné, či to teda je výhodné, nie je to výhodné, že chýba analýza pozitív alebo analýza aj rizík. No, ja som spomínal aj v úvodnom slove, je to povedané aj v tomto materiáli, že toto je konkretizácia stratégie. Stratégiu ako takú schválila vláda už predtým, konkrétne to bolo v roku 2003, v júli 2003, a práve diskusia o tejto stratégii, obsahom tejto stratégie ako takej bola veľmi podrobná hlboká analýza výhod a nevýhod, rizík a možností vstupu Slovenska do eurozóny. Prebehla veľmi široká diskusia, jedna z najširších, diskutovali sme to opakovane na verejných fórach, na ktorých ste sa, samozrejme, aj vy, pán poslanec, mali možnosť zúčastniť a ten dokument bol verejný a bol teda hlboko verejne diskutovaný. Aj na základe týchto diskusií sme dospeli vo vláde, ale aj v zhode s Národnou bankou k jednoznačnému záveru, že tie výhody a pozitíva vstupu do eurozóny vysoko prevažujú nad istými rizikami, ktoré, samozrejme, vždy s takýmto projektom spojené sú. Nechcem unavovať Národnú radu, mohol by som pomerne dlho a pomerne podrobne hovoriť, prečo, v čom sú tie hlavné riziká, ale spomeniem teda tie dve najdôležitejšie veľmi stručne. Prvá a možno najväčšia výhoda je v tom, že sa zvyšuje stabilita meny. Krajina, ako je Slovenská republika, ktorá je malou otvorenou ekonomikou, ktorej zahraničný obchod tvorí až 160 percent hrubého domáceho produktu, obrat vývozu a dovozu, zahraničnoobchodný obrat tvoria 160 percent hrubého domáceho produktu, takáto krajina je, a najmä teda vývozcovia a dovozcovia sú veľmi zraniteľní voči fluktuácii kurzu, voči výkyvom kurzovým. Je to zjavné, pretože keď dochádza či už k zhodnocovaniu, alebo k znehodnocovaniu kurzu, výrazne sa menia podmienky. Ak je tento pohyb dosť zraniteľný, dosť volatilný a nedá sa presne predvídať, tak sa veľmi ťažko plánuje budúcnosť, veľmi ťažko sa plánujú výnosy a náklady, a keď je váha zahraničného obchodu taká veľká, ako na Slovensku je, tak je to o to väčší problém. To, že pri takejto malej ekonomike a malej mene tie výkyvy nezávisia len od toho, akú domácu politiku robíme, najlepším dôkazom je vývoj kurzov v strednej Európe v prvej polovici tohto roka, keď nie z dôvodu ekonomických politík ekonomického vývoja v týchto krajinách, ale z dôvodu zmeny úrokovej sadzby v Spojených štátov amerických došlo k tomu, že viacerí finanční investori vyberali svoje pozície v strednej Európe a prenášali svoje investície do Spojených štátov, došlo k znehodnoteniu mien týchto krajín. A je celkom evidentné a jednoznačné, že euro je omnoho, omnoho silnejšia a stabilnejšia mena, ktorá je menej zraniteľná takýmito dočasnými výkyvmi. A druhá veľká výhoda vstupu do eurozóny je tá, že sa znižujú náklady. Keď 160 percent HDP je zahraničný obchod a keď 90 percent vývozu je do krajín Európskej únie, z toho 60 percent je do krajín eurozóny, tak je zjavné, že sú to tisícky miliárd korún, ktoré sa musia konvertovať z korún do eura, z eura do korún, čo, samozrejme, je spojené s poplatkami a inkasujú tieto poplatky banky. Keď dôjde k vstupu do menovej únie, tak všetky tieto poplatky, tieto náklady odpadnú. To je mimochodom aj jeden z dôvodov, prečo niekedy bankoví analytici kritickejšie hodnotia vstup do euróny, pretože banky prichádzajú o dosť veľké zisky. No a to podstatné je asi to, že my sme sa zaviazali vstupom do Európskej únie aj vstupom do Európskej menovej únie. Riziká, samozrejme, existujú tiež. Takým hlavným rizikom ale nie je strata nezávislej menovej politiky, pretože malá otvorená ekonomika, akou slovenská ekonomika je, má veľmi obmedzenú mieru nezávislosti menovej politiky. O tom sa dá dočítať v každej štandardnej učebnici, v štandardnej ekonómii, prečo je to tak, a ono je to tak. Ďalším rizikom, ktoré spomínal pán poslanec, je možný efekt zvýšenia cien. Áno, toto riziko existuje, ale je aj pomerne efektívny nástroj, ako sa dá znižovať toto riziko a my s tým nástrojom počítame v inom materiáli, ktorý som tiež spomínal a ktorý je k dispozícii, pán poslanec, aj na internete, odkedy sme ho schválili. Je Národný plán zavedenia eura, schválili sme ho v júli tohto roka, ten popisuje veľmi konkrétne kroky, jednotlivé kroky, ktoré chceme robiť, aj princípy, na ktorých bude to zavedenie postavené a okrem iného je tam povedané, že už polroka pred zavedením eura, keď bude stanovený ten kurz, v ktorom sa budú vlastne meniť koruny na eurá, tak už polroka, najmenej polroka pred vstupom do eurozóny bude povinné pre všetkých, ktorí predávajú tovary a poskytujú služby uvádzať ceny v obidvoch týchto menách, aj v korune, aj v eure, a potom najmenej rok po vstupe do eurozóny už sa bude obchodovať v eure a predávať a nakupovať v eure a ešte rok ale budú musieť predajcovia povinne uvádzať aj ceny v korunách, aby sa dalo kontrolovať, či nedošlo vplyvom zmeny kurzu k umelému zvýšeniu cien. Nie je to tak, aspoň my nemáme také analýzy, ktoré by potvrdzovali to, čo hovoríte vy, ani Národná banka ich nemá, že by došlo až k 20-percentnému nárastu služieb z titulu konverzie meny. V niektorých krajinách, kde neurobili toto povinné vykazovanie cien v obidvoch menách došlo síce k istému efektu, nie až k takému vysokému, ale v tých krajinách, kde urobili toto opatrenie, tak to riziko zvýšenia cien bolo minimálne. No, pýtali ste sa, už to tým uzavriem, aby som nezdržiaval, pýtali ste sa, prečo V4 v rokoch 2010 až 2012, ostatné krajiny V4, my teraz. Hovorili ste aj o tom, že máme najnižšie alebo jedny z najnižších miezd. Nemáme najnižšie mzdy, ale máme jedny z najnižších miezd, to je pravda. No ale jasnou odpoveďou je napríklad to, že krajiny, ktoré majú nižšiu ekonomickú úroveň a nižšie mzdy v parite kúpnej sily ako my vstupujú do eurozóny skôr. To je jasný praktický dôkaz, že ekonomická úroveň miezd nie je nevyhnutným predpokladom vstupu do eurozóny. Naopak, to, že vstúpime, bude mať ako efekt, ako sprievodný jav vyšší ekonomický rast, a teda aj vyšší rast reálnych miezd a rýchlejšie dobiehanie vyspelých krajín. Ostatné krajiny V4, pán poslanec, by veľmi rady vstupovali skôr, len majú problém splnením Maastrichtských kritérií. Všetky okolité krajiny, aj Česká republika, aj Maďarsko, aj Poľsko, majú problém s vyšším deficitom a mnohé z nich ako z núdze cnosť dnes hovoria, že však ani nechcú vstupovať skôr. Ale ja viem veľmi dobre z rokovaní s mojimi kolegami, ministrami financií, že už hneď po vstupe a dokonca aj pred vstupom, keď sme o tom diskutovali, tak sme sa zhodli všetci desiati ministri financií nových členských krajín, že najlepšou stratégiou je čo najrýchlejší vstup do eurozóny po splnení Maastrichtských kritérií na udržateľnom základe. Takže dôvod, prečo my skôr, je ten, že robíme takú ekonomickú politiku, ktorá nám umožní skôr plniť Maastrichtské kritériá, a teda skôr vstúpiť do eurozóny, čo je dobre pre krajinu a pre ekonomiku, pretože to povedie k vyššiemu ekonomickému rastu, a teda aj k vyššiemu rastu zamestnanosti a k vyššiemu rastu miezd. A posledná vec k Maastrichtským kritériám. My sme nikdy nehovorili, že Maastrichtské kritériá sú zlatým teľaťom a že ich treba plniť pre tie samotné kritériá. Mať nižší deficit verejných financií, mať nižšiu infláciu, mať nižšie úrokové sadzby a mať nižšie zadlženie verejného sektora, lebo toto sú štyri Maastrichtské kritériá, je pre ekonomiku dobré bez ohľadu na to, či niekde vstupovať chce alebo nie. Čiže my robíme ekonomickú politiku, ktorá vytvára zdravé prostredie, ktorá znižuje deficity verejných financií, podiel verejného dlhu na HDP, znižuje infláciu a znižuje úrokové sadzby, a ak sa pozriete na čísla, tak tie jasne dokazujú, že takúto ekonomickú politiku robíme, čo mimochodom si nemyslím, že by bola realita, ak by sa presadili návrhy, s ktorými prichádza vaša strana, žiaľbohu. Takže takúto ekonomickú politiku robíme a nie v prvom rade preto, že chceme vstupovať do eurozóny. V prvom rade preto, že to považujeme dobré pre ekonomiku a zároveň považujeme dobré pre krajinu ekonomiku aj vstúpiť do eurozóny, takže je logické, že plnenie Maastrichtských kritérií je z oboch týchto dôvodov dôležité, kľúčové a prioritné a že ho chceme presadiť jednoducho preto, že sme presvedčení, že to povedie k vyššiemu ekonomickému rastu, k lepšiemu stabilnejšiemu podnikateľskému prostrediu, a teda v konečnom dôsledku k vyššiemu rastu životnej úrovne a zamestnanosti, pretože o to vlastne ide. Aj preto by som chcel požiadať Národnú radu o podporu tohto materiálu, ktorý je vlastne stratégiou, konkretizáciou stratégie, ktorú vláda schválila už pred rokom, ako bolo povedané. Ďakujem pekne.