V. Palko, poslanec: (2001-11-07):
S týmto by som si dovolil veľmi vážne polemizovať. Jednak som uviedol, ako k takýmto pokonávkam dochádzalo, aké metódy nátlaku sa používali, aké skryté porušovanie zákonov sa používalo, aby vlastníci s takým niečím súhlasili. Ďalej chcem povedať, že ani to, že niekde došlo k takejto pokonávke a že došlo aj k nejakej náhrade, ani to nie je dôvodom, aby sme teraz nevykonali reštitúciu. Veď už samotný zákon č. 229, ktorý teraz navrhujem novelizovať, už pred 10 rokmi pripúšťal reštitúciu v tom § 6 aj v mnohých prípadoch, keď došlo aj k poskytnutiu istej náhrady, ktorá bola neprimerane nízka. To znamená, že toto nie je argument proti reštitúcii. To nie je argument proti novele, ktorú predkladám. A rád by som ešte zdôraznil, že bolo aj veľa takých prípadov, kde vôbec k žiadnej pokonávke nedošlo. Príklad: Obec Jakubany, kde dohodu o prevode tejto pôdy dohodli vlastne na jednej strane štát a potom niekoľkí predstavitelia vlastníkov, ktorí vôbec nereprezentovali stovky tých vlastníkov a podpísali akýsi dokument, ktorý preto nemá vôbec žiadnu právnu silu. A stovky vlastníkov nikdy nevideli žiadnu finančnú náhradu. To znamená, je dôvod, aby sme túto pôdu reštituovali, tá krivda je, nedá sa nijako preonačiť, že sa nestala, a treba ju napraviť. Pani poslankyňa Angelovičová povedala, že keďže už v niektorých prípadoch títo nádejní vlastníci tam hospodária, že štátu vznikla škoda. Naopak, škoda vznikla ľuďom, ktorí desaťročia na tom nemohli hospodáriť a oni sú ešte takí veľkorysí, že sa nedomáhajú žiadnej náhrady a hovoria: V poriadku, štát tam hospodáril 40-50 rokov, v poriadku, nič nechceme, ale po 50 rokoch vás prosíme, aby ste nám to konečne vrátili. Ľuďom vznikla škoda, nie štátu, štát získal, a neoprávnene. K pánu ministrovi Stankovi, ktorý argumentoval tým, že predložený návrh vlastne znamená likvidáciu všetkých vojenských obvodov, chcem podotknúť, že pozmeňujúcim návrhom, ktorý som v rozprave podal v mene 18 poslancov, táto námietka voči novele odpadá. V pozmeňujúcom návrhu je vyslovene uvedené, že ide o pozemky vo Vojenskom obvode Javorina. Takisto odpadá námietka, ktorá bola tiež oprávnená, a to, že nehnuteľnosti vo vojenskom obvode môžu byť iba vo vlastníctve štátu. Pozmeňujúci návrh, ktorý som podal, istú výnimku poskytuje a umožňuje ministerstvu, že sa nebude musieť snažiť o vysporiadanie a nebude sa musieť snažiť o prinavrátenie týchto nehnuteľností do vlastníctva štátu. Pán minister obrany povedal jednu zaujímavú vec, a to, že aj ministerstvo obrany vlastne ráta s tým, že okolo roku 2006 tento vojenský obvod už nebude potrebné používať na účely výcviku pre Armádu Slovenskej republiky. To je len ďalší dôvod na to, aby novela, ktorú predkladám, bola schválená. Pretože jedna vec je, že to raz nebude vojenský obvod, ale druhá vec je, komu tá pôda na jeho území bude patriť. A ja hovorím, no komu inému ako tým ľuďom alebo ich dedičom, ktorým to bolo zobraté pred 50 rokmi za účelom vytvorenia vojenského obvodu? Alebo niekto ráta azda s tým, nechcem na nikoho ukazovať prstom, niekto ráta azda s tým, že raz tam vojenský obvod za pár rokov skončí a potom sa to bude privatizovať? Ale že to nebude prinavrátené ľuďom, ktorým to podľa morálky patrí? Ktorým sa to zobralo pred 50 rokmi? To by asi nebolo šťastné riešenie. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, pán poslanec Delinga navrhol isté pozmeňujúce návrhy, ktorými navrhuje riešiť aj iné majetkové krivdy, ku ktorým došlo v minulosti. Nie som si istý, či tieto návrhy nie sú nad rámec novely, ktorú predkladám, ale to nie je podstatné, pretože ja súhlasím s jeho pozmeňujúcimi návrhmi a navrhujem, aby sa o nich hlasovalo, a som aj ochotný ich podporiť. Čo sa týka vystúpení pánov poslancov Cupera a Oberhausera, tak neostáva mi nič iné iba poďakovať im za podporu k novele zákona, ktorú predkladám. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, toto je taká zaujímavá doba. Komunistický režim je už dávno za nami, prešlo desaťročie od jeho skončenia, už sme schopní aj istej sebareflexie, hodnotenia tohto obdobia. Pred pár dňami sme schválili 17. november za štátny sviatok. Teda uznali sme, že deň, s ktorým je spojený pád minulého režimu a nastúpenie demokracie, že to je deň, ktorý si hodno pripomínať, aby si ho pripomínal celý náš štát. Pred pár dňami bol svätorečený slovenský mučeník biskup Gojdič, ktorý v tom minulom období zahynul vinou toho režimu. Milí priatelia, to proste nestačí, aby sme robili takéto gestá alebo aby sme sa tešili zo svätorečenia, lebo to sú všetko veci, ktoré sú viacej emotívneho charakteru, je to viacej v oblasti slov, viacej v oblasti názorov, nášho zmýšľania, v oblasti emócií, pohnutia mysle, srdca. Tieto emócie, slová, názory, to je všetko dobré, ale to musí byť v súlade s činmi. Tu ešte stále sú, žijú tu živí ľudia, ktorí čakajú, až sa ich krivda vyrieši. A to je jedine úloha tejto Národnej rady. Preto ak chceme byť dôslední v tých gestách, že sme schválili 17. november za štátny sviatok, ak to má byť úprimné, že sa Slovensko teší zo svojich svätých, no tak musíme byť dôslední a musíme aj vykonať to, čo logicky z toho vyplýva, musíme odstrániť jednu konkrétnu krivdu a potom budeme môcť povedať, že Slovensko je dôsledné, že tu je súlad slov, súlad činov. Ak nám niečo chýba, ak niečo chýba tomuto štátu, tak to je dôslednosť v jeho smerovaní. Preto vás chcem poprosiť, aby ste schválili predloženú novelu, aby ste schválili dva pozmeňujúce návrhy, ktoré sú v spoločnej správe, ktoré hovoria o lehotách, aby ste podporili môj pozmeňujúci návrh, ktorý som predložil v rozprave, aby ste podporili pozmeňujúci návrh pána poslanca Delingu a aby ste nepodporili návrhy, ktoré padli na neschválenie a ktoré padli na vrátenie, na prepracovanie, naopak, aby ste potom podporili celú novelu ako celok. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)