Schlosár, Rastislav, poslanec NR SR (2018-11-27):
Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, predseda Národnej rady Slovenskej republiky a súčasne predseda tzv. Slovenskej národnej strany Andrej Danko nám predkladá na schválenie uznesenie, aké sme tu v histórii nášho Slovenska ešte nikdy nemali. Uznesenie, ktorým má Národná rada určiť definíciu antisemitizmu. Je to nanajvýš bizarné, keďže v najrozličnejších politologických, ideologických pojmov s koncovkou „izmus“ je nespočetné množstvo, napríklad komunizmus, kapitalizmus, nacizmus, fašizmus, anarchizmus, liberalizmus, konzervativizmus a podobne, ale Národná rada sa nikdy predtým nepodujala, aby ich direktívne ako zákonodarný orgán zadefinovala, a to dokonca ani v zákone, nie to ešte obyčajným uznesením. Viete, že je veľmi otázne, do ktorej ústavnej právomoci Národnej rady patrí určovať definície akýchkoľvek politicko-ideologických či filozofických pojmov. Keď si pozrieme ústavné právomoci Národnej rady, tak ako sú špecifikované v čl. 86 ústavy, žiadnu takú právomoc tam nenájdeme. Ibaže by bola definícia antisemitizmu považovaná za základnú otázku vnútornej, medzinárodnej, hospodárskej, sociálnej a inej politiky Slovenskej republiky. A práve k tomu smeruje moja prvá otázka na navrhovateľa, prípadne na poslancov z SNS. Je antisemitizmus, resp. potreba jeho definície pre vás základnou otázkou slovenskej politiky? Je skutočne niečím, čím by sa mal najvyšší orgán nášho štátu zaoberať? Obzvlášť ak je jeho základným poslaním riešiť zásadné problémy občanov Slovenskej republiky, problémy v školstve, v zdravotníctve, problémy s kriminalitou, korupciou či sociálnou nespravodlivosťou? Ak áno, prečo nejdeme rovnako zadefinovať aj iné formy národnostnej či náboženskej nenávisti a neznášanlivosti? Prečo nejdeme prijať na prvom mieste definíciu antislovakizmu, teda nenávisti k nášmu vlastnému slovenskému národu a antikresťanstva, teda nenávisti k väčšinovému kresťanskému náboženstvu? Máme si to snáď vykladať tak, že predseda Národnej rady, hoci sa sám hlási k slovenskej národnosti a kresťanskej viere, má väčší záujem a potrebu chrániť cudzí židovský národ a cudzie židovské náboženstvo viac ako vlastný slovenský národ a vlastnú kresťanskú vieru? Fakt je totiž taký, že kým Slovákov, teda príslušníkov štátotvorného národa je na Slovensku 4,6 mil., vy nejdete riešiť ochranu slovenského národa, ale ochranu Židov, ktorých je u nás podľa posledného sčítania len 218. A fakt je tiež ten, že kým ku kresťanstvu na Slovensku hlási 4,5 mil. ľudí, vy neriešite ochranu kresťanstva, ale ochranu judaizmu, ku ktorému sa hlási len 2 310 ľudí. Ak je to ale naozaj tak, ako to vyzerá, že cudzinci a národnostné menšiny majú pre vás prednosť pred Slovákmi, tak sa pýtam, prečo práve Židia, prečo nejdete súčasne s antisemitizmom definovať aj rôzne formy nenávisti voči iným cudzím národom a náboženstvám? Je cudzí židovský národ pre vás viac ako ktorýkoľvek iný cudzí národ, národ maďarský, ruský, americký, nemecký, anglický alebo hoci aj čínsky či japonský? Je pre vás cudzia židovská viera, judaizmus viac ako ktorákoľvek iná cudzia viera? Islam, budhizmus, hinduizmus a podobne? Ak áno, prečo? Povedzte to na rovinu ako chlap bez vykrúcania a výhovoriek priamo tu v Národnej rade, prečo navrhujete na jednej strane definovať antisemitizmus a chrániť tak osobitne výlučne Židov a na strane druhej odmietnete čo i len rokovať o definícii antislovakizmu a chrániť tak Slovákov, ako sme to navrhovali my z Ľudovej strany Naše Slovensko. Čím sú pre vás Židia takí výnimoční, aby ste jedine ich a nikoho iného chránili tak, že chcete uznesením zadefinovať antisemitizmus? Na základe čoho idete záujmy tejto nepatrnej menšiny postaviť nad záujmy všetkých ostatných národov a náboženstiev? Dokonca nad záujmy vlastného slovenského národa a vlastnej kresťanskej viery? Dokým tieto otázky logicky a dôsledne nezodpoviete, nemôžte sa potom nikomu čudovať, ak vás obviňuje z toho, že slúžite nie slovenským, ale cudzím záujmom. A nemôžete sa tiež čudovať nikomu, kto práve Židov podozrieva aj na základe práve tejto ich nelogickej exkluzivity a tohto ich uprednostňovania pred všetkým ostatnými z toho, že majú vo svete enormnú moc a vplyv na politiku mnohých štátov, vrátane Slovenska. Panie poslankyne, páni poslanci, Slovenská republika je podľa ústavy demokratickým a právnym štátom. A každý mi iste dáte za pravdu, že v súčasnej modernej demokracii neodmysliteľne patrí nediskriminácia občanov z dôvodu ich pohlavia, rasy, farby pleti, jazyka, viery, náboženského, politického či iného zmýšľania a národnostného alebo sociálneho pôvodu, príslušnosti k národnosti alebo etnickej skupine, majetku, rodu alebo iného postavenia. Napokon garantuje to aj Ústava Slovenskej republiky v čl. 12 ods. 2, kde sa uvádza: „Nikoho nemožno z týchto dôvodov poškodzovať, zvýhodňovať alebo znevýhodňovať.“ Tomu zodpovedá aj slovenský právny poriadok, ktorý napríklad v Trestnom zákone pri trestnom čine hanobenia národa, rasy a presvedčenia nerozlišuje medzi tým, aký národ, akú rasu a aké náboženstvo hanobíme. Všetky národy, rasy a náboženstvá v tomto zmysle požívajú rovnakú právne ochranu. Tento princíp by sa však prijatím osobitného uznesenia, ktorým sa definuje antisemitizmus, zásadne narušil, pretože toto uznesenie poskytuje osobitnú právnu ochranu výlučne jednému konkrétnemu národu a jednému konkrétnemu náboženstvu, a to židovskému. Z toho pohľadu je teda uznesenie, ktoré máme na stole, jasne diskriminačné a nedemokratické, a to dokonca aj voči štátotvornému slovenskému národu a kresťanskému náboženstvu, ktoré vyznáva väčšina slovenských občanov. Otázkou je tiež zmysluplnosť celého uznesenia. Existuje vôbec na Slovensku reálna hrozba pre Židov? Ak áno, bol by som veľmi rád, ak by mi navrhovateľ, príp. niekto ďalší, kto toto uznesenie podporuje, povedal, koľko Židov bolo za posledných 10 rokov terčom násilných útokov. Alebo koľko ľudí na Slovensku bolo právoplatne odsúdených za hanobenie Židov či podnecovanie nenávisti k nim. To, že boli Židia v minulosti prenasledovaní, to nikto teraz nepopiera, ale Národná rada musí pri svojich rozhodnutiach vychádzať z aktuálneho stavu a reagovať na aktuálne hrozby. No nielen pre tento dôvod je navrhované uznesenie nedemokratické. Toto uznesenie je nedemokratické aj preto, že zásadne zasahuje do slobody prejavu garantovanej v čl. 26 ústavy pre všetkých občanov Slovenskej republiky. Samozrejme, som si plne vedomý toho, že aj v zmysle ústavy je možno slobodu prejavu obmedziť zákonom, ak ide o opatrenia v demokratickej spoločnosti nevyhnutné na ochranu práv a slobôd iných, bezpečnosť štátu, verejného poriadku, ochranu verejného zdravia a mravnosti. Problém vašej definície antisemitizmu je ale v tom, že zakazuje prakticky akúkoľvek a teda aj oprávnenú kritiku Židov, židovského náboženstva a dokonca aj židovského štátu Izrael. Áno, Židia majú takisto ako každý iný národ právo na to, aby ich nikto verejne nehanobil, buď ako národ, alebo ako náboženstvo. Túto ochranu im dáva Trestný zákon pri trestnom čine hanobenia národa, rasy a presvedčenia. Takisto ako každý iný národ majú aj právo na to, aby nikto verejne nepodnecoval k násiliu alebo nenávisti voči nim. Na to tu máme zase trestný čin podnecovania k národnostnej, rasovej a etnickej nenávisti. To ale neznamená, že nemôžu byť podrobení objektívnej kritike, resp. kritike založenej na pravdivých faktoch a argumentoch. Na toto nemajú právo ani oni, ani nikto ďalší. Zakazovať ľuďom, aby kritizovali Židov tak, ako kritizujú bežne aj akékoľvek iné národy, či už Rusov, Američanov, Britov, Nemcov a podobne, ak sa dopustia niečoho zlého, teda nemôže byť ospravedlňované ochranou ich práv a slobôd, a je preto jednoznačným pošliapaním slobody prejavu a jednoznačným pošliapaním ústavy. Vaša definícia antisemitizmu totiž zahŕňa prakticky akékoľvek negatívne prejavy voči Židom. Teda nielen prejavy násilia a nenávisti či hanobenia, ktoré postihuje aj súčasná legislatíva. Podľa vás je antisemitizmus aj obyčajná kritika, pretože, ako sa píše hneď v úvodnej vete vašej definície, „antisemitizmus je také vnímanie Židov, ktoré sa môže prejaviť ako nenávisť k Židom“. Čiže môže, ale nemusí ísť len o nenávisť. A táto kritika dokonca nemusí smerovať ani voči Židom ako národu, ale stačí, ak je namierená, a to citujem zo samotného návrhu uznesenia, „proti židovským jednotlivcom, proti inštitúciám židovskej komunity a náboženským ustanovizniam“. Samozrejme, viem pochopiť, ak je za negatívny jav považovaná kritika, ktorá sa nezakladá na pravde, ktorá je obyčajnou lžou a ohováraním. Problém vašej definície je ale v tom, že vy vôbec nerozlišujete medzi tým, či je kritika lžou alebo pravdou, hoci aj pre niektorých Židov nepríjemnou alebo nepohodlnou. Pre vás je negatívnym javom, ktorý treba odsudzovať a následne aj potrestať, aj to, keď niekto hovorí čistú pravdu. Stačí, že sa táto pravda negatívne dotýka nejakého Žida. Aby som však bol konkrétnejší, zameriam sa na dva príklady antisemitizmu, ktoré v návrhu svojho uznesenia uvádzate. Pán predseda, vy ste na ústavnoprávnom výbore sa vyjadrili, že kritika štátu Izrael, že túto kritiku vaše uznesenie nezakazuje. A to isté tam zopakoval aj tam prítomný veľvyslanec štátu Izrael na Slovensku. Ak je to skutočne tak, ako je potom možné, že súčasťou vášho návrhu uznesenia je aj bod 10, v ktorom uvádzate, že antisemitizmom je aj to, ak niekto prirovnáva súčasnú izraelskú politiku k politike nacistov? To znamená, že podľa tohto bodu už nemožno kritizovať nielen Židov a ich náboženstvo, ale dokonca ani štát Izrael. Ak si prejdete dnes bežnú odbornú literatúru, ak si prejdete súčasnú uznávanú svetovú tlač, tak tam nájdete obrovské množstvo príkladov, keď je domáca politika niektorých štátov voči menšinám alebo ich zahraničná expanzívna politika prirovnávaná k politike nacistov. Jednoducho je celkom bežné, že ak sa aj nejaký štát dopustí genocídy, vojnových zločinov alebo zločinov proti ľudskosti, ak vedie totalitnú a nedemokratickú politiku voči svojim vlastným obyvateľom a voči menšinám, tak konanie takéhoto štátu prirovnávame aj k zločinom nacistov alebo iných totalitných režimov. Vaša definícia antisemitizmu ale znamená, že Izrael sa ako jediný štát na svete stane štátom nekritizovateľným a nedotknuteľným, štátom, ktorého politiku nemožno za žiadnych okolností prirovnávať k politike nacistov, ani v prípade, ak sa tento štát dopustí akýchkoľvek, aj tých najhorších a najodpornejších zločinov. Uvediem príklad. Predstavte si hypoteticky, že izraelský štát bude diskriminovať Palestínčanov tak, ako diskriminovali Židov v nacistickom Nemecku. Predstavme si, že izraelský štát bude vraždiť palestínskych civilistov tak, ako vraždili židovských civilistov nacisti. Predstavme si, že Izrael sa dopustí vojnových zločinov tak, ako sa ich dopustilo nacistické Nemecko. A čo urobíme my u nás na Slovensku? Namiesto toho, aby sme túto izraelskú politiku verejne odsúdili, namiesto toho, aby sme ju nazvali pravým menom, namiesto toho, aby sme ju právom prirovnali k zločineckej politike nacistov, tak my budeme jednoducho mlčať. Nie preto, že by sme nevedeli, kde je pravda, nie preto, že by sme nechápali, čo pri tejto politike je zlé, ale budeme mlčať jednoducho preto, aby sme sa nestali antisemitmi v zmysle vášho uznesenia. Budeme mlčať preto, aby sme sa, nebodaj, aby sme neurazili, aby sme sa nedotkli nejakých Židov, a budeme mlčať predovšetkým preto, aby sme sa vyhli policajnej perzekúcii a väzneniu za to, čo vy nazývate antisemitizmom. No čo je najhoršie, Izrael už nemôžme beztrestne kritizovať ani dnes. Teda ešte pred prijatím vášho uznesenia o antisemitizme. Ak totiž kritizujete Izrael ako poslanec Národnej rady, dostanete pokutu 1 000 eur, tak ako sa to stalo našim poslancom Stanovi Mizíkovi a Milanovi Mazurekovi. Obaja dostali pokutu nie za to, že by hlásali, že Izrael ako štát nemá právo na existenciu alebo že ho treba zničiť. Nie preto, že by popierali holokaust alebo by hanobili Židov ako národ. Pokutu dostali len preto, že kritizovali Izrael za jeho politiku voči Palestíncom. Konkrétne za to, že povedali, že Izrael vedie extrémistickú politiku voči Palestínčanom, že vznikol terorom extrémistických skupín, za to, že si položili otázku, či nie je práve Izrael štátom, kde ešte stále legálne a reálne existuje apartheid. A za konštatovanie, že Palestínec v Izraeli nie je rovnocenný Židom. Teda pokutu dostali za verejné vyslovenie kritiky izraelskej politiky voči menšinám. Politiky, ktorú kritizovali alebo kritizujú mnohé významné svetové osobnosti, dokonca aj viacerí nositelia Nobelovej ceny za mier a dokonca aj mnohí Židia. Pokutu ale dostali aj za to, že si dovolili kritizovať izraelskú vládu za to, že ju nazvali fašistickou. A to je ďalší dôkaz vášho nedemokratického zmýšľania a konania. Ukážte mi totiž aspoň jeden demokratický štát, v ktorom je zakázané kritizovať vládu a to dokonca nie ani vládu vlastného štátu, ale vládu cudzieho štátu. A túto pokutu za kritiku izraelskej politiky a vlády dostali práve na váš podnet, pán predseda Danko, a vy sám ste za jej udelenie hlasovali. A to aj spolu s poslancami SMER-u, OĽANO, MOST-u a dokonca aj spolu s niektorými tzv. liberálmi strany Sloboda a Solidarita. Ak teda tvrdíte, že Izrael možno kritizovať, tak vás vaše vlastné skutky usvedčujú z klamstva. Zaujímavý, ba priam absurdný je aj bod 9 navrhovaného uznesenia. V ňom označujete za klasický antisemitizmus tvrdenie, že Židia zabili Ježiša. Ak je teda toto tvrdenie antisemitizmom, tak potom vám neostáva nič iné ako za antisemitskú označiť aj samotnú Bibliu, pretože toto tvrdenie sa opiera len o to, čo je v tejto svätej knihe všetkých kresťanov napísané. Zo všetkých citátov z Biblie uvediem len jeden, ktorý ilustruje vzťah židovského ľudu, vtedajšieho židovského ľudu ku Kristovi, a to konkrétne z Evanjelia podľa Matúša z 27 kapitoly, z 22. a 25. veršu. Citujem: „Pilát im povedal: „Čo mám teda urobiť s Ježišom, ktorý sa volá Mesiáš?“ Všetci volali: „Ukrižovať ho!“ On vravel: „A čo zlé urobil?“ Ale oni tým väčšmi kričali: „Ukrižovať ho!“ Keď Pilát videl, že nič nedosiahne, ba že pobúrenie ešte vzrastá, vzal vodu, umyl si pred zástupom ruky a vyhlásil: „Ja nemám vinu na krvi tohoto človeka. To je vaša vec!“ A všetok ľud odpovedal: „Jeho krv na nás a na naše deti! Vtedy im prepustil Barabáša, Ježiša však dal zbičovať a vydal ho, aby ho ukrižovali.“ Samozrejme, nikto netvrdí, že všetci Židia požadovali smrť Ježiša Krista. Každopádne tí, čo si priali jeho smrť, boli v absolútnej prevahe, o čom svedčí aj citovaný výrok, ktorý neobsahuje žiadnu zmienku o tom, že by sa Krista pri tomto Pilátovom súde niekto z tam prítomných Židov zastal. Pán predseda Danko, vychádzajúc z vášho návrhu uznesenia, je teda svätá Biblia dielom, ktoré obsahuje antisemitské tvrdenia, a preto je len otázkou času, kedy bude nejakým znalcom na základe tohto označená za extrémistický materiál, ktorého prechovávanie je u nás trestné. No vaša schizofrénia sa prejavuje najviac v oblasti národnej. Ľudovíta Štúra, všeobecne uznávaného národného velikána, ste vy sám označili za neúnavného bojovníka za povznesenie slovenského národa a jedného z najvýznamnejších Slovákov v histórii. To sú vaše slová. Ja tu teraz odcitujem z diela Ľudovíta Štúra, z diela Slovanstvo a svet budúcnosti, v ktorom sa tento národný velikán, ku ktorému sa aj naša strana v plnej miere hlási, takto vyjadril k Židom, citujem: „Aby mohlo zemianstvo svoj ľud lepšie zdierať, aby tak čím viac vyťažilo vo svoj prospech z jeho úbohej kože, využilo v tomto svojom úpadku Židov, ktorým prenajímalo jeho majetky. Mukám a utrpeniu ľudu nebolo konca kraja. Tento cudzí národ nespojili nijakým putom s naším národom, národ, ktorý zo zásady zavrhoval kresťanstvo, a preto nepozná lásku k blížnemu, hrozným spôsobom šafáril medzi našimi kmeňmi. Bezohľadne vyciciaval vo svoj prospech a prospech zemianstva úbohý ľud a snažil sa ho mnohorakým spôsobom zviesť a morálne rozložiť, nemilosrdne a s podporou zemianstva ho pripravoval o majetok. Odtiaľ pramení hlboká antipatia našich kmeňov voči tomuto Bohom zabudnutému národu a na druhej strane silný odpor voči zemianstvu, ktoré ľud považoval za príčinu takého zlého zaobchádzania a cítil sa nimi vydaný napospas cudzím bezcharakterným kramárom.“ No to nie je všetko. Podobne Štúr písal aj inde. V článku Panslavizmus a naša krajina, ktorý vyšiel v Slovenských národných novinách 14. septembra 1847, č. 218, Štúr napísal, citujem: „Liberalizmus maďarský sa zachedil emancipovať Židov, týchto odkundesov prisťahovaných a rozbehol sa vyplieniť do temnosti a väčšej nevôle uvrhnúť Slovanov, zrábateľov našej matky pre ich remeselníkov a priemyselníkov v Uhorsku, najstarších jej obyvateľov, ľudí, ktorí sa v každom ohľade Zemi uhorskej vyznačili, zem uhorskou krvou svojou poliali a všelijakými zásluhami o ňu sa okryli. Takto, hľa, i tu sa splnilo. Neplechu napomáhajú a vyvyšujú a dobrých dorážajú.“ A napokon Ľudovít Štúr sa vyjadril o Židoch aj nasledovne, vo výzve So Židmi na Dolnú zem! publikovanej v Orlovi tatranskom 26. mája 1848, v ročníku 3 č. 96, napísal, citujem: „Keď ťa komár kúše, odožeň ho. Nech si ide živnosť inde hľadať. Keď Židia len z podvodu a klamu žijú, pošlime ich tam, kde robiť budú musieť a klamať nebudú môcť. Veru žiaduca vec, aby v tejto veci sama krajinská vláda a slávne ministerstvo poriadky robilo. Židom vymerať na pustatinách miesto, nech kopú a orú, nech si sami chleba dorábajú. Potom aj sviežejší a bezpečnejší budú, aj ľud kresťanský sa spokojí, zmôže a sám na kupectvo oddá. Aj my voláme: So Židmi na Dolnú zem!“ Toľko teda Štúrove citáty, ktoré evidentne napĺňajú vami navrhovanú definíciu antisemitizmu. Moja otázka na vás, pán Danko, teraz znie: Budete sa aj naďalej hlásiť k Štúrovi, alebo ho teraz odsúdite za antisemitizmus? Budete sa aj naďalej držať svojich vlastných slov, teda „Ľudovít Štúr je človek, bez ktorého by Slovensko ani neexistovalo, bez ktorého by sme nemali náš krásny materinský jazyk, myslím, si, že nie je docenený tak, ako by si zaslúžil“? Čo boli vaše slová. A napokon, bude Štúrovo dielo naďalej legálne alebo bude považované po prijatí vami navrhovaného uznesenia za extrémistický a antisemitský materiál, ktorého prechovávanie je trestné. No nielen Ľudovít Štúr svojimi výrokmi napĺňal vašu definíciu antisemitizmu. Podobne to bolo aj s inými významnými osobnosťami slovenského národa. A nebol to len Svetozár Hurban Vajanský, o ktorom je to pomerne známe, ale aj iní, napríklad Mikuláš Dohnány, Michal Miloslav Hodža, Jozef Miloslav Urban, Andrej Kmeť, Ján Kollár, Ján Baltazár Magin či dokonca čechoslovakista Vavro Šrobár, ale aj mnohí ďalší. Tak napríklad Matej Bel, polyhistor, osvietenec a najvýznamnejší slovenský vzdelanec svojej doby, nazývaný tiež „veľká ozdoba Uhorska“, po ktorom je pomenovaná aj známa univerzita v Banskej Bystrici, tak tento Matej Bel sa vo svojom známom diele Historicko-zemepisné vedomosti o súvekom Uhorsku, ktoré vyšlo v roku 1735 a v ktorom opisuje Bratislavu a spomína tam históriu tam žijúcich Židov, vyjadril takto, citujem: „V minulých storočiach boli v meste aj Židia. Mali takú veľkú moc, že málo chýbalo, aby neovládli mesto, ktoré celkom vyžmýkali mimoriadne ťažkými úžerami.“ A následne pokračuje Matej Bel, citujem: „Vynaložili sme veľké úsilie, aby sme sa dozvedeli, akého priestupku sa dopustil najzločinnejší národ, prečo ho vypovedali z mesta. Nenašiel sa však nikto, kto by nám to vysvetlil. Prijali sme teda výklad, že najväčší lotri spomedzi dvojnožcov zneuctili bezbožnými rukami Najsvätejšiu Sviatosť Oltárnu.“ Toľko Matej Bel. Nasleduje jeden zo Štúrových najbližších spolupracovníkov Michal Miloslav Hodža. Tento citát je z jeho kázne „Nepi pálenku!“, ktorú predniesol 9. marca 1845, citujem: „Nuž, či náš ľud kresťanský nestal sa otrokom toho národa, ktorý svoju kliatbu neprestal, národu židovského?“ Podobne hovoril aj ďalší Štúrov najbližší spolupracovník Jozef Miloslav Hurban a to v článku „Mojim nepriateľom“ uverejnenom v Slovenských pohľadoch v roku 1847 v ročníku 1 č. 2, citujem: „Zdierači, úžerníci a pálenčiari židovskí za peniaze prepité na pálenke a strašne narátané úroky sedliakovi všetko, čo mu Boh požehnal, ovocia, sena, zbožia a tak ďalej pred nosom berú, konfiškujú a chvátia tak, že on si, ako štedro ho všemohúca pravica Božia darmi nadelila a požehnala, predsa ani toľko mu nezostane, aby čo ako biedne prežiť mohol, neostane mu ani na biednu kabanicu, ktorú by na seba zavesil, ani mizerné krpce, ktoré by si na nohy ušiť mohol. A všetka táto bieda leží na ňom. Medzitým, čo krvicicač Žid bez námahy a práce po pansky si žije a v hodvábnych šatoch sa prechádza.“ Koniec citátu Jozefa Miloslava Hurbana. Podobne sa vyjadrovali ale dokonca aj čechoslovakistickí politici, ktorí sú dnes obdivovaní mnohými liberálmi. Tak napríklad Milan Hodža, slovenský politik s čechoslovakistickou orientáciou, ktorý stál na úplne opačnej strane ako vtedajší otec národa Andrej Hlinka, napísal v článku „Židia“, ktorý vyšiel v Slovenskom týždenníku 17. júla 1904, citujem: „Že od Židov trpíme veľmi, to cítime každodenne. Oni sú našimi najhlavnejšími nepriateľmi v politike a najnebezpečnejšími vo veciach hospodárskych.“ Takže ako vidíme na týchto výrokoch slovenských osobností, ktoré skutočne preukázateľne odzneli a ktoré si môže ľahko vyhľadať v knižnici či v archíve, mnohí slovenskí dejatelia napĺňali vami, zdôrazňujem, vami navrhovanú definíciu antisemitizmu. Keď som túto tému načrtol na ústavnoprávnom výbore, tak tam zazneli námietky alebo skôr výkriky od pána poslanca Kresáka, že to všetko, čo hovorím, je len nejaká história, že je to nezmyselné sa tým zaoberať. Pravda je ale taká, že ak bude navrhovaná definícia antisemitizmu schválená, tak každý občan Slovenskej republiky aj by mal vedieť a má plné právo vedieť, čo všetko prakticky antisemitizmus je a čo nie je. Je úplne jedno, že tieto výroky zazneli v 19. či v minulom 20. storočí, že tí, čo ich povedali alebo napísali, dnes už nežijú. Aj dnes sa totiž môže stať, že tieto výroky slovenských osobností niekto zopakuje alebo že ich bude v nejakej forme rozširovať či verejne schvaľovať. Čo potom spravíme? Čo spraví polícia, špeciálna prokuratúra alebo súdy? Obávam sa, že vtedy nikto nikomu nepomôže, ak sa bude obhajovať tým, že prvýkrát tieto výroky pred nimi povedala nejaká historická osobnosť alebo že materiál, tento materiál, ktorý bude vyhodnotený za extrémistický, je len nejakým historickým dielom. Preto je mimoriadne dôležité, aby sme aj na konkrétnych príkladoch vedeli povedať, či je, či ide alebo nejde o antisemitizmus a o konkrétnych dielach, či ich je možné alebo nemožno považovať za extrémistický materiál v zmysle súčasnej legislatívy. Históriou sa tu teda na pôde Národnej rady zaoberám aj preto, aby občania Slovenskej republiky vedeli, ku čomu všetkému môže navrhované uznesenie, ktoré navrhujete, viesť. Aby si občania Slovenskej republiky boli plne vedomí toho, že ak toto uznesenie prejde, môže sa ľahko stať, že diela našich národných dejateľov budú nejakými pseudoznalcami, pracujúcimi pre novodobé gestapo – NAKA označené za antisemistické a teda v zmysle zákona za extrémistické. Aby si boli plne vedomí toho, že ak takéto dielo bude mať niekto doma vo svojej osobnej knižnici, môžu byť trestne stíhaní za prechovávanie extrémistického materiálu a potrestaní za to dokonca aj niekoľkoročným väzením. A o histórii hovorím aj preto, aby si všetci uvedomili, akú pokryteckú politiku vy, pán Danko, aj celá vaša slovenská národná, tzv. Slovenská národná strana, vediete, alebo akú hrubú nevedomosť o našej histórii máte. Nemôžete totiž na jednej strane tlačiť takúto definíciu antisemitizmu a volať po jeho prísnom potrestaní a na druhej strane verejne chváliť a uznávať osobnosti, ktoré práve túto vašu definíciu antisemitizmu vo svojich výrokoch napĺňali. Ak v tom ale chcete pokračovať, tak potom toto nepatrí do Národnej rady, ale skôr na nejaký, nejaké iné fórum alebo na nejaký, do nejakého iného ústavu, bohužiaľ. Na záver chcem poukázať na ešte jeden aspekt vašej definície antisemitizmu, pán Danko. Vo vašej definícii dôrazne odsudzujete rozširovanie démonizujúcich a stereotypných tvrdení o Židoch ako o kolektíve. Súčasne s tým vám vadí, ak niekto prirovnáva izraelskú politiku k politike nacistov. Ak máme byť však objektívni a spravodliví, musíme sa pozrieť aj na druhú stranu, ako vnímajú samotní izraelskí politici, teda tí, čo tvoria izraelskú politiku, nežidov a teda iné národy. Na pôde tohto parlamentu som to už hovoril, ale poviem to ešte raz a budem citovať bývalého hlavného sefardského rabína Izraela Ovadiu Yosefa, človeka, ktorý bol zakladateľom a duchovným vodcom izraelskej parlamentnej politickej strany Shas, strany, ktorá bola od svojho vzniku v roku 1984, s výnimkou rokov 2004 až 2006, vždy súčasťou izraelskej vlády. Je tam aj teraz v súčasnej izraelskej vláde. V posledných voľbách táto strana získala skoro 9 % hlasov a 11 kresiel v izraelskom parlamente. V súčasnej izraelskej vláde má táto strana dokonca dvoch ministrov, z toho jeden je šéfom silového rezortu, teda ministerstva vnútra. Tak tento mimoriadne vplyvný a uznávaný izraelský politik Ovadia Yosef v roku 2010 povedal, citujem: „Gójovia sa narodili len preto, aby nám slúžili. Na svete nemajú iné poslanie, len slúžiť národu Izraela. Prečo je treba pohanov? Budú pracovať, budú orať, budú žať. A my budeme sedieť ako páni a jesť. To je dôvod, prečo boli vytvorení. Pohania sú ako ostatní, musia zomrieť, ale Boh im dal dlhovekosť. Prečo? Predstavte si osla. Keď uhynie, príde človek o peniaze. Je to sluha, je to jeho sluha, a preto mu je daný dlhý život, aby pre Žida mohol dlho pracovať.“ A toto je teda tá izraelská politika ústami samotných izraelských politikov, ktorú podľa vás nesmieme porovnávať s politikou nacistov v podstate za žiadnych okolností. Zamyslime sa! Vy, pán Danko, hoci si hovoríte slovenský národný politik, chcete zo Židov ako z jediného národa na svete, z judaizmu ako z jediného náboženstva na svete a z Izraela ako jediného štátu na svete urobiť nedotknuteľné modly, ktoré nemožno kritizovať. Koho záujmy tu vlastne zastupujete? Komu vlastne slúžite? Na to nech si odpovie každý človek sám, ktorý má ešte aspoň trochu zdravého rozumu. Jedno je ale isté, Slovensku ani Slovákom vy určite ani vaša strana neslúžite. Ďakujem. (Potlesk.)