M. Sabolová, poslankyňa: (2005-09-27):
A teraz jedna poznámka, taký pohľad do minulosti, a to tak rok 1995, keď vo výbore pre životné prostredie sme mali koncepciu sociálnej politiky a o predlžovaní odchodu veku do dôchodku a nutnosť zmeny. Pamätám si vtedy na štátneho tajomníka pána Tkáča, keď predkladal tento návrh a mnoho vecí z tých, ktoré vy dnes opozícia vyčíta vládnej koalícii, boli už v tejto koncepcii, keby sme si to tak pozreli z toho roku 1994 – 1995. Vtedy ja čerstvá poslankyňa možno naivne som sa ho opýtala, pán štátny tajomník, prečo nejdete do tejto reformy? Prečo nezačnete napĺňať túto koncepciu, lebo je nutná, hovoríte, že nemá kto robiť už na dôchodcov. Je zlá demografia. A na to som dostala odpoveď, že prepáčte, pani poslankyňa, ale je politický samovrah ten, kto sa pustí do takejto vážnej dôchodkovej reformy. A toto mi ostalo dodnes.  Môžem mať ja veľa výhrad k tomu, čo niekedy musíme konsenzom schváliť, ale jedna vec, ktorou minister Kaník išiel do tejto vlády, bola odvaha urobiť túto zmenu. A teraz moje konkrétne niektoré pripomienky a výhrady z praxe a možno z toho krátkeho obdobia, odkedy sa začalo veľmi adresne rozprávať o tom, či dôchodkový systém podľa nového je diskriminačný. Ja si nemyslím a nenazvala by som to diskriminačný, nie je nastavený správne, pretože nie všetky východiskové údaje zrejme boli aj správne ponúknuté jednak pri spracovaní reformy a možno aj nám, keď sme rozhodovali o tom, či ten systém, tá zmena solidárneho na systém zásluhový možno v takom časovom limite, ako sme ju urobili, bola dobrá, či ten štart nemal byť nastavený na ten zásluhový systém ešte termínovo neskoršie, pretože väčšina dôchodcov, ktorí za to posledné obdobie a teraz sa prihlásia do Sociálnej poisťovne o dôchodok, sú ľudia, ktorí podstatnú časť pracovali v minulosti, pracovali ju za pomerne nízke mzdy, pracovali v čase, keď len istá skupina ľudí mala taký príjem, že mohla aj po prepočtoch ísť do dôchodku s oveľa väčším dôchodkom, a preto si myslím, že ten sociálny rozmer alebo solidárny rozmer dôchodkovej reformy sme mali asi citlivejšie nastaviť. Mnohokrát sa tu hovorí, že teda ten zásluhový systém by mal byť práve preto, že tí, ktorí poberajú vyššie príjmy vyrábajú viac do toho sociálneho balíka, ale bez toho, aby sme nehovorili viac o solidárnosti, tak by v tomto štáte mnoho profesií, ktoré nikdy nebudú nejako skvele platené a bude potrebné, aby boli vykonávané. Ja teraz poviem možno len taký extrém. Ak by sme neplatili možno posledného smetiara v meste alebo proste nepracoval by aj s takýmto malým príjmom, tak by sme boli zasypaní v odpadkoch a darmo by sme vyrábali obrovské iné veľké hodnoty, možno niektorí ľudia by skutočne pri malých príjmoch mali veľmi ťažký dôchodkový život. A teraz možno konkrétne prípady, a tu by som chcela poprosiť pána ministra, keby ma počúval, pretože ide o také dve vypuklé pripomienky. Prvý je z konkrétnej životnej skúsenosti ľudí z mojej poslaneckej kancelárie, a to je výpočet pri predčasnom odchode do dôchodku v prípade, že to bola žena, teraz poviem žena, ale môže to byť aj muž, nemá nárok na predčasný dôchodok len preto, že jeho 1,2-násobok životného minima proste nedosahuje a nemá nárok na dôchodok. Je to žena, ktorá pracovala 30 rokov, pri reorganizáciách v železniciach ju prepustili. Pracovala na vcelku možno slušnom mieste, ale možno nie veľmi dobre platenom. Manžel pracuje, poberá 7-tisíc korún a majú nezaopatrené dieťa. Nemá nárok na dôchodok. Nemá nárok na príspevok v hmotnej núdzi, pretože manžel pracuje a tá situácia je dosť neúnosná. Preto si myslím, že možno na tomto jednom prípade, bolo by ich možno viac, by bolo dobré, aby minimálny dôchodok, ktorý človek po 30 rokoch po odchode do predčasného dôchodku, lebo sa robia reorganizácie a stratí prácu, nezamestná sa už v tom veku, nenájde si prácu a tu teraz nechcem hovoriť o regionálnych princípoch, lebo toto je prípad z východu, možno v Bratislave si ešte nájde prácu, ale tu musí byť rovnaký systém, mal by dostať minimálny dôchodok, pretože 30 rokov odrobených a skončíte na ulici a skončíte bez toho, aby vôbec niekto sa pozrel na to, že ste vykonali nejaký kus práce sa mi zdá, že nie je spravodlivý, pretože kolegyňa, ktorá možno zarábala o tisíc korún viac a vyšlo jej tesne nad hranicou minima a presne spoločne pracovali, odišli z práce, má nárok na dôchodok, a táto nie. Zdá sa mi to trošku v tom prechodnom období ako nespravodlivé. A druhý takýto prípad alebo príklad, keď si myslím, že treba zapracovať do toho celého systému, je rodič, možno sú to viac zase matky, ale je to rodič, ktorý sa stará o zdravotne postihnuté dieťa alebo dospelého človeka. Dospelý človek dostane možno časom invalidný dôchodok, čiže nehovorím teraz o tom, aby musel dostať, môžeme hovoriť aj o tom, aby dostal aj istý príspevok, ale to je iná kategória, nie dôchodky, ale ide o rodiča, ktorý sa stará o tohto zdravotne postihnutého príbuzného alebo dieťa aj v dospelom veku a nemôže pracovať, pretože ak nechceme zapĺňať ústavy a chceme, aby to dieťa vyrastalo v domácom prostredí a dostalo oveľa hodnotnejšiu a citlivejšiu výchovu, ten rodič stráca svoje kariérne postavenie, sú to vysokoškolsky vzdelaní ľudia. Možno konkrétny prípad, trebárs aj ktoré sú, cystická fibróza detí. To je to, čo som pred nejakým časom tu vystupovala, kde ten rodič s tým dieťaťom alebo s tým príbuzným ostáva. Je to trebárs lekár, ale chce tá matka ostať s dieťaťom. Príde dôchodkový vek a zrazu zistíme, že dieťa zomrie a ona ostane ešte sama, trebárs keď zomrie aj manžel, nemá nárok na žiaden dôchodok. Sú to konkrétne prípady týchto ľudí. Myslím si, že pánu ministrovi aj o týchto prípadoch aj písali, čiže myslím si, že by bolo dobré, aby starostlivosť o zdravotne postihnutého, kde sa môžu vyšpecifikovať diagnózy alebo stanoviť isté pravidlá, aby sa započítavalo to obdobie ako práca, ktorá sa raz zhodnotí pritom, keď ten človek nadobudne starobný dôchodok. Je to naša solidarita voči tým, ktorí sú ochotní sa starať o zdravotne postihnutých. Už len jedna krátka poznámka, lebo viem, že všetci sú už nervózni z času, ktorý je, ale myslím si, že tá téma je dosť vážna. A to je možno tiež jedna skupina ľudí, ktorá sa obrátila na mňa, a to sú také pripomienky, ktoré sú tak na hrane. Ak dôchodca je schopný a môže pracovať, vykonáva zárobkovú činnosť, privyrába si, po čase sa mu to môže premietnuť aj do zvýšenia dôchodku. Je tu istá skupina ľudí, a plačeme stále, že máme strašne veľa nezamestnaných mladých ľudí a máme strašne veľa zamestnaných dôchodcov. Ak ide o rezort súkromný alebo o rezort, ktorý nie je viazaný na verejné financie, prosím. Ale mnohokrát je problém v tom, že dôchodca poberá dôchodok, po 1. 7. 2005 vidíme, že množstvo ľudí, ktorí by možno neboli šli do dôchodku, ale tým, že ten systém bol vhodnejší odísť pred 1. júlom 2005, si požiadali o dôchodok a pracujú ďalej, ale pracujú na úradoch štátnej správy. Čiže my dvakrát ťažíme z toho sociálneho systému alebo toho štátneho systému a možno bola to pripomienka tých ľudí, bola otázka, prečo niekto môže poberať aj sociálny príspevok ako dôchodca, berie príjem zo štátnej pokladnice a mnoho mladých ľudí alebo stredného veku dnes nemá žiaden príjem, pretože sa dostáva do takej nepriaznivej situácie. Je to len otázka do pléna. Je to veľmi ťažké povedať, či môžeme, alebo nemôžeme urobiť takéto obmedzenie, aby dôchodca po istom veku nemohol poberať príjem zo štátneho rozpočtu alebo zo štátnej pokladnice, keď poberá už príjem z nejakého sociálneho balíka, aj keď si do toho sporil celý život. Ďakujem veľmi pekne za trpezlivosť a verím, že tieto dva vypuklé prípady, o ktorých som hovorila, sa nám podarí zapracovať do novely zákona. Ďakujem veľmi pekne.