V. Faič, poslanec: (2006-08-03):
Som presvedčený, že programové vyhlásenie vlády, vystúpenie premiéra aj doterajší priebeh tohto rokovania dáva jasnú odpoveď na túto zásadnú otázku, je teda všetko jasné, som presvedčený o tom, že celá opozícia vie, z akej hodnotovej orientácie je postavené programové vyhlásenie vlády, jasne sa to presvedčilo, jasne sme sa o tom presvedčili a my tiež vieme, na základe čoho sa programové vyhlásenie postavilo. Je tu však i jedna veľmi vážna otázka, ktorú tiež rokovanie o programovom vyhlásení vlády má ukázať. Má ukázať, akú opozíciu bude mať vládna koalícia. Tak ako väčšina z vás, ja som s napätím čakal na vystúpenia predstaviteľov opozície. Bol som zvedavý, aká bude opozícia, či bude konštruktívna so skutočným záujmom o blaho Slovenska, ale deštruktívna, ktorá bude vládu len očierňovať doma i vonku a ktorá bude týmto sledovať len isté vlastné ambície. Z  vystúpení niektorých opozičných politikov zavanul absolútny mráz. V týchto prejavoch sme, žiaľ, boli svedkami jediného, absolútneho negativizmu a u niektorých aj urážok. Zdá sa, že nás čaká opozícia, ktorá si ako princíp určuje nulovú toleranciu. Zdá sa, že akékoľvek kroky, návrhy a opatrenia vlády, ktoré prídu do parlamentu, sú pripravení vopred odmietať. Zdá sa, že čísla a elegantné metafory budú slúžiť len na to, aby skomplikovali prácu vlády. Cieľom opozície teda asi nebude prospech Slovenska, ale šírenie poplašných správ doma a vonku vo svete, vytváranie chaosu a mýtov, že len opozícia má tie správne riešenia problémov Slovenska. Mám vážne obavy, že predstava o demokracii, ktorú tu teraz opozícia prezentovala, sa zužuje len na mediálnu prezentáciu a manipuláciu doma i vonku a na zbožné želanie čo najskoršej deštrukcie vládnej koalície a nakoniec najpresnejšie to vyjadril asi pán Štefanec. Veľmi rád by som sa však mýlil. Čas ale všetko, samozrejme, ukáže. Dámy a páni, osobne si veľmi cením ochotu tejto vlády rešpektovať ústavou upravenú neviazanosť štátu na žiadnu ideológiu. Akceptácia ideovej neutrality štátu v programovom vyhlásení znamená posun politickej kultúry v Slovenskej republike. Zároveň naznačuje aj istý pokus o systémový prístup pri presadzovaní hodnôt, na ktorých je založená Európska únia. Pravdepodobne je na tomto mieste potrebné zdôrazniť, ak sa v programovom vyhlásení vlády hovorí o sociálnom štáte, že sa nemá na mysli produkt nejakej ideológie sociálnej demokracie, ktorý má v činnosti štátu nahradiť doterajšie neoliberálne prístupy, ale rozhodnutie ústavodarcu od vzniku samostatnej Slovenskej republiky garantovať skupinu ústavných práv obsahovo typických pre sociálny štát. Ak podľa programového vyhlásenia vláda všestranne podporí reálne smerovanie Slovenskej republiky k naplneniu jej charakteristiky ako sociálneho štátu, myslí sa tým predovšetkým dosiahnutie reálnej uplatniteľnosti základných práv a slobôd zakotvených v ústave s dôrazom na hospodárske a sociálne práva. Program rovnováhy zodpovednosti jednotlivca a spoločenskej solidarity vytvára efektívny priestor na vyhnutie sa dvom extrémom. Po prvé, politiky, ktorá pod rúškom slobody a neadresnej prosperity skryto preferuje záujmy úzkej skupiny subjektov a ostatnú väčšinu odkáže na unesenie zodpovednosti samých za seba. A druhý extrém, niektorým  neuváženým a rozpočtovo neudržateľným sociálnym projektom najmä tým, ktoré by smerovali výhradne do osobnej spotreby a neprinášali žiaden spoločenský úžitok. V programovom vyhlásení vlády je premietnutá úloha spoločenskej solidarity spôsobom, ako je predpokladaná v ústave. Po jej uplatnení v činnosti verejných inštitúcií už v predvolebnom období volali vlastne široké vrstvy obyvateľov a nazdávam sa, že aj voľby na tom čosi ukázali. Rovnako predstavitelia cirkvi a náboženských spoločností otvorene poukázali na nezdravé trendy v spoločnosti vyplývajúce z prehlbujúcej sa sociálnej a majetkovej polarizácie a chudoby. Možno to bol impulz k prekonaniu istých prežitkov, keď politické strany a hnutia hlásiace sa v programovej orientácii ku kresťanským hodnotám mnoho razy ignorovali spoločenskú solidaritu tvoriacu aj základ sociálnej náuky katolíckej cirkvi. No a v čase, keď niektorí pravicoví europoslanci nedokázali prijať vôľu voličov a očierňovaním domácej situácie na pôde Európskeho parlamentu smerovali proti povolebnému kreovaniu orgánov verejnej moci, práve Konferencia biskupov Slovenska ako jedna z prvých inštitúcií poslala predsedovi vlády blahoprajný telegram, čo predseda vlády opätoval svojou návštevou i poďakovaním. Podľa môjho názoru táto návšteva ukázala, že aj v medziach neviazanosti štátu na žiadnu ideológiu alebo náboženstvo a súčasnom nezasahovaní štátu do vnútorných záležitostí cirkvi existuje dostatočný priestor spoločne venovať pozornosť sociálnym otázkam a životu konkrétnych ľudí. Dámy a páni, ešte k jednému problému by som chcel zaujať stanovisko. Tak ako niektorí z vás, i ja som sa pokúsil spraviť istú analýzu programového vyhlásenia vlády z roku 2002 a toho, ktoré je tu predložené. Mnoho razy sa hovorilo, že je nekonkrétne to naše, že nie sú tam žiadne čísla a podobné veci. V tom programovom vyhlásení vlády Mikuláša Dzurindu sme našli dve čísla. To prvé trikrát a dosť v súvislosti so zavedením doživotného trestu a potom to, že pre potreby obrany bude vláda vyčleňovať finančné prostriedky vo výške aspoň 2 percent HDP. Ak si zalistujete v našom programovom vyhlásení, určite tých čísiel, po ktorých ste mnohí volali, nájdete viacej, najmenej v šiestich, siedmich prípadoch. Takže každý nech si urobí úsudok o programovom vyhlásení, ktoré je čitateľnejšie a konkrétnejšie, toto programové vyhlásenie vlády je teda skutočnou a podľa môjho názoru dobrou alternatívou pre Slovensko a ja ho podporím. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)