P. Kubovič, poslanec: (2007-03-27):
Pán minister, vy ste spomínali a hovorili ste aj okrem iného pri predkladaní nielen zamerania, ale aj správy zahraničnej politiky za predchádzajúce obdobie, že nás čaká reforma nástrojov v zahraničnej politike. Ja sa vás chcem opýtať, či ste tu mali na mysli nástroje a veci, ktoré sa týkajú práve uznesenia vlády, ktoré hovorí o 20-percentnom znížení stavu pracovníkov na všetkých ministerstvách, a to aj na vašom ministerstve zahraničných vecí. Prečo sa to pýtam? Pýtam sa to preto, lebo mám za to, že takéto opatrenie je nesystémové a práve zahraničná politika, ktorá potrebuje, by som povedal, dokazovať svoju dôležitosť, a hovoríme o tom veľmi často, aj o rozširovaní zastupiteľských úradov a podobne, tak jednoducho si myslím, že takéto opatrenie nie je vhodné a je nesystémové práve pre tento rezort. Ja som sa vás na výbore aj na túto otázku pýtal, ako sa staviate k tomuto rozhodnutiu vlády. Vy ste mi odpovedali, že ho rešpektujete. Ja som vás aj vtedy poopravil a povedal som, že asi ťažko hovoriť o rešpektovaní, keď ste s týmto uznesením vlády súhlasili. Očakával som, že v tomto materiáli, či už v jednom, alebo druhom, bude aspoň nejaký náznak, akým spôsobom sa ministerstvo zahraničných vecí s touto záležitosťou vysporiada. No, bohužiaľ, som sa to jednoducho z tohto materiálu nedozvedel. Takže pýtam sa vás preto, aké kroky mienite robiť, aby ste reálne naplnili toto uznesenie vlády. Druhým takým silným argumentom pri predkladaní takejto správy bola zmena akcentov. Zmena akcentov zahraničnej politiky, pretože si máme uvedomiť, že prišla nová koalícia, nové zloženie, no a priznám sa, že vo všetkých materiáloch aj vo vašich vystúpeniach zaregistrovávam stále len jednu silnú rezonanciu akcentu a tá hovorí o priorite zahraničnej politiky na tzv. ekonomickú dimenziu zahraničnej politiky. Priznám sa, že už dlhšie si kladiem otázku, v čom tento nový rozmer zahraničnej politiky má poslúžiť Slovenskej republike. Zatiaľ sa len, stále sa o tom presviedčam, ukazuje, že to má byť jasný signál a dôvod na organizovanie návštev nášho predsedu vlády do krajín, ak to môžem tak nazvať, netradičných, myslím, že to tak nazývate aj vo vašom materiáli, ale môžeme ho nazvať aj inak, ak chcete, do krajín blízkych zmýšľaniu nášho predsedu vlády a jeho politickej strany SMER. Mám tým na mysli krajiny, ako sú Líbya, Kuba, Venezuela a podobne, o ktorých sa stále častejšie hovorí. Celkom určite dôkazom zvláštnosti tejto novej a dôležitej činnosti našej zahraničnej politiky sú aj iniciatívy v podnikaní vlády, a teda aj zrejme ministerstva zahraničných vecí v zbrojárskom priemysle. Kam až pri týchto výhodných obchodoch v tejto oblasti má dospieť slovenská diplomacia? Celkom jasne, myslím si, na túto otázku istým spôsobom dal odpoveď aj nedávno pán minister hospodárstva, pán Jahnátek. Pán minister zahraničných vecí, vy si naozaj myslíte, že toto je tá správna cesta a nová dimenzia zahraničnej politiky? Popri naháňaní výhodných obchodov je však potrebné, samozrejme, nielen robiť imidž vláde, ale i najsilnejšieho politického zoskupenia SMER – sociálna demokracia. Je samozrejme potrebné, aby mal tzv. európske začlenenie medzi európskymi socialistami. Pre tento cieľ možno do budúcna bude potrebné aj niečo obetovať. Pod heslom „cudzie nechceme, svoje si nedáme“ vláda zrušila výhodnú privatizáciu bratislavského letiska s tým, že investovať budeme sami. Bohužiaľ, keď sa pozrieme na rozpočet ministerstva dopravy, ktorému zrejme finančné prostriedky nevychádzajú a nevedia zabezpečiť taký rozvoj letiska, je potrebné aj s touto vecou niečo urobiť. Niekde vznikla myšlienka – a čo tak dlhodobý prenájom tohto letiska? A určite, keď budeme hovoriť o takomto prenájme, možno by sme z toho mohli niečo vyťažiť. Bohužiaľ, tu sa nedá uplatniť návod pána ministra Jahnátka, tak prečo by sme to neskúsili nejakým iným spôsobom. Možno mohli by sme za to získať aj podporu iných krajín pri vstupe opäť medzi európskych socialistov. Po tomto, keď sa na to takto pozriem, jednoducho mám taký pocit, že okrem tej ekonomickej dimenzie k zahraničnej politike, o ktorej hovoríte, pán minister, a veľmi rád ju zopakovávate, sa rodí aj taká nejaká nová dimenzia. Dimenzia, ktorá má poslúžiť prospechu jednej politickej strany. Pán minister, mám taký pocit a vnímam to aj ja tak, naozaj, že nemôžete hovoriť alebo jednoducho zodpovedať za to, čo nielen vy, ale, samozrejme, aj niektorí predstavitelia vlády, resp. niektorý minister povie na niektorej tlačovej besede. Ale celkom určite budete so mnou súhlasiť, že stanoviská vládnych predstaviteľov by mali byť, ak nepoviem, že rovnaké, minimálne konzistentné a ísť v jednej línii, čo sa týka zahraničnej politiky. Keď sa pozriem napríklad na vyjadrenie k otázke Kosova, o ktorej budeme ešte určite dosť dlho hovoriť aj dnes a budú uvedené aj konkrétne príklady, keď sa pozriem na stanovisko vaše a stanovisko pána ministra obrany, tak si kladiem otázku, čo vlastne platí. Verím, že budete súhlasiť tiež so mnou, že prijímanie stanovísk vlády, a teda aj tej jednotnej línie v takýchto dôležitých otázkach sa dá dnes jednoznačne povedať, že sú oneskorené a že sú nedôsledné a jednoducho vláda o nich nerokuje. Prečo to hovorím? Hovorím to preto, že mám za to, že takéto návrhy pri takýchto dôležitých otázkach iniciatívne jednoducho by dnes do vlády mal predkladať minister zahraničných vecí. Dovoľte mi, pán minister a tu prítomné dámy a páni, v závere povedať, že pokiaľ by Zameranie zahraničnej politiky Slovenskej republiky na rok 2007 bolo naozaj reálne aj vykonané tak, ako je to v tomto materiáli, dala by sa možno vyjadriť aj spokojnosť s týmto materiálom. Musím však konštatovať, že praktická zahraničná politika formulovaná predsedom vlády, niektorými členmi vlády je v mnohých ohľadoch v rozpore s týmto materiálom. Preto na záver, pán minister, si dovolím otázku, aká je záväznosť tohto materiálu pre vládu a jej členov? Ďakujem.