B. Bugár, podpredseda NR SR: (2005-09-21):
Otváram všeobecnú rozpravu. Ako prvá sa hlási pani spravodajkyňa a písomne ešte tu mám prihlášku pána poslanca Pašku za klub Smer. M. Majdová, poslankyňa: Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, pán minister, panie poslankyne, páni poslanci, po rokovaniach s odbornou obcou by som rada predniesla niekoľko poznámok k návrhu zákona, ktorý prerokúvame. Návrh zákona o verejnom zdravotníctve má vlastne za úlohu vytvoriť rámec pre verejné zdravotníctvo ako organizačný systém zameraný na ochranu podpory a rozvoj zdravia ľudí s cieľom zlepšovať zdravotný stav obyvateľstva, znižovať rozdiely v zdravotnom stave jednotlivých populačných skupín, odhaľovať príčiny zhoršovania zdravotného stavu a získavať ľudí na obranu ochrany zdravia a tiež je jeho úlohu zvyšovať zdravotnú bezpečnosť obyvateľstva zlepšovaním štátneho zdravotného dozoru. Pokiaľ ide o definíciu verejného zdravia, ktorá je uvedená v zákone, podľa názoru verejnej obce táto definícia nie je v súlade s definíciami, ktoré sú používané v Európskej únii, čo potom spôsobuje problémy s jej aplikovaním a dochádza k logickým rozporom v jednotlivých ustanoveniach zákona. Napríklad v zákone sa pojem verejné zdravie nenáležite používa aj v prípadoch, kde ide o zdravie jednotlivca. Čo sa týka podpory a rozvoja zdravia, tie sú v zákone zakotvené a premietnuté sú do úloh ministerstva zdravotníctva, úradu verejného zdravotníctva aj krajských úradov verejného zdravotníctva. Ale napríklad pri hodnotení dosahov na verejné zdravie, ktoré je metodicky usmerňované ministerstvom zdravotníctva a vykonávajú ho úrady verejného zdravotníctva, nie je zrejmé, či sa bude posudzovať dosah rozhodnutí politík programov a projektov z hľadiska ich vplyvu na zdravie populácie na základe nejakého záujemcu, napríklad vlády alebo obce, alebo to bude na základe výberu problému z pohľadu úradu verejného zdravotníctva. Vlastný výkon hodnotenia dosahov na zdravie ľudí je zložitý a odborne náročný proces, ktorý vykonávajú práve orgány verejného zdravotníctva, ale v zmysle § 3 návrhu tohto zákona dochádza k podstatnej redukcii orgánov z terajších 36 regionálnych úradov na 8 krajských úradov. Táto redukcia orgánov štátnej správy na úseku verejného zdravotníctva, mám za to, môže spôsobiť zhoršenie dostupnosti pre občanov a podnikateľskú obec. A aj keď je v zákone zakomponovaná možnosť vzniku pracovísk pri krajskom úrade, myslím si, že táto možnosť je vágna, a tam práve vidím priestor na tie debaty, o ktorých ste aj vy, pán minister, hovorili s verejnou obcou, teda s odbornou obcou. Myslím si, že zrušením 36 úradov verejného zdravotníctva by sa zhoršila dostupnosť pre fyzické a právnické osoby, pretože tieto si často vyžadujú konzultácie pri riešení svojich podaní a spôsobí sa tým aj predĺženie času vybavovania žiadostí. Úrady verejného zdravotníctva ročne vydajú 42- a 44-tisíc rozhodnutí a 35- až 37-tisíc odborných stanovísk. Preto možno očakávať, že bude veľká nespokojnosť najmä v podnikateľskej obci. Aj keď z pohľadu ekonomického sa zdá riešenie vytvorenia 8 krajských úradov verejného zdravotníctva výhodné, v praxi to môže znamenať, že zriadenie pracoviska z terajších regionálnych úradov bude veľmi neisté. A aj keď k tomu dôjde, bez jeho administratívno-správnej subjektivity nemôže toto pracovisko samostatne rozhodovať v oblasti štátneho zdravotného dozoru a môže tak dôjsť k ochromeniu činnosti pracovísk. Touto etapou zriadenia pracovísk bez právnej a ekonomickej právomoci prešli v minulosti aj organizácie špecializovanej štátnej správy napríklad v oblasti veterinárneho a potravinového dozoru a opäť sa vrátili k právnej subjektivite svojich organizácií. Predložený návrh zákona v odbornej časti výrazne redukuje právomoci už z teraz platnej a fungujúcej legislatívy v štátnom zdravotnom dozore, ktorá je obsiahnutá v zákone č. 272/1994 Z. z. o ochrane zdravia ľudí. Myslím si teda, že doterajšiu sieť 36 úradov je potrebné zachovať. Úrady verejného zdravotníctva pôsobia aj v oblasti poradenskej činnosti, a keďže zákon má zlepšiť hlavne podporu a rozvoj verejného zdravia aj cestou siete poradní zdravia, obávam sa, že táto deklarovaná úloha je ohrozená. Poradne zdravia existujú už 10 rokov a doteraz sa osvedčili. Sú žiadané nielen v sídlach terajších regionálnych úradov, ale ich existencia je závislá od finančného zabezpečenia a dobrého personálneho vybavenia. Poradne zdravia zabezpečujú individuálne, skupinové a hromadné poradenstvo pre obyvateľstvo daného regiónu a napríklad v roku 2004 tieto centrá poskytli individuálne poradenstvo skoro tridsiatim šiestim tisícom obyvateľov. Záujem bol však oveľa väčší, ale nebolo možné tieto služby poskytnúť vzhľadom na materiálno-technické vybavenie. V návrhu zákona, ktorý má posilniť podporu a rozvoj zdravia, chýba v § 5 a 6 právomoc na výkon kontroly tabaku a tabakových výrobkov, ktorý negatívne vplýva na zdravie. Je všeobecne známy. A terajšie regionálne úrady v tejto oblasti už vykonávajú edukačnú činnosť. Úrady verejného zdravotníctva sú podľa návrhu zákona samostatné právne subjekty, ktoré vznikajú zo zákona, ale obom vnútornú organizáciu určuje ministerstvo zdravotníctva, čo možno považovať za prvok centralizácie a to, sa domnievam, je aj v rozpore s programom vlády Slovenskej republiky, ktorého snahou bolo decentralizovať štátnu správu. § 4 dáva ministerstvu zdravotníctva rozsah kompetencií, ktoré budú mať za následok vybudovanie silného útvaru verejného zdravotníctva na ústrednom orgáne štátnej správy a bude to znamenať finančnú záťaž pre rozpočet a duplicitu. Riešením sa javí ponechať doterajšie právomoci ministerstva zdravotníctva tak, ako sú uvedené v zákone č. 272 o ochrane zdravia ľudí, a do § 5 návrhu zákona presunúť ostatné. V § 4 chýba kompetencia na určovanie zásad zdravej výživy obyvateľstva a odporúčané výživové dávky pre jednotlivé skupiny obyvateľstva. Doplnenie § 4 o túto požiadavku určuje právomoci v oblasti prijímania opatrení na úseku zdravej výživy obyvateľstva, ako aj prijímanie legislatívnych opatrení v tejto oblasti, ktoré by mali zostať aj naďalej v právomoci ministerstva zdravotníctva. V návrhu zákona chýba tiež splnomocnenie na činnosti pre úrady verejného zdravotníctva, ktoré sú terajšou legislatívou už uplatnené a v prevencii infekčných ochorení dôležité. Ide o vykonávanie kontroly a prevencie prenosných ochorení, plánovanie a koordinovanie epidemiologickej bdelosti, kontrolu a prevenciu prenosných ochorení. Opomenutie týchto právomocí môže mať za následok zhoršenie epidemiologickej situácie v oblasti infekčných ochorení, ktorá je v súčasnosti na dobrej úrovni. Preto si myslím, že tento problém môže riešiť presunom kompetencií ministerstva zdravotníctva na úrady verejného zdravotníctva, na tie terajšie, kde sú na plnenie týchto úloh vytvorené podmienky už v súčasnosti. Návrh zákona o verejnom zdravotníctve by mal riešiť otázky verejného zdravotníctva kompletne, ale vychádzajúc z § 2 základné pojmy sa v písm. d) hovorí, že „pre účely tohto zákona determinantmi zdravia sú faktory určujúce zdravie, ktorými sú prostredie a spôsob života“. V zákone mi chýba prepojenie na výkon a úroveň zdravotníckych služieb, ktoré sú determinantom ovplyvňujúcim zdravie asi v 10 až 15 percentách. Dá sa konštatovať, že touto problematikou po transformácii zdravotníctva sa zaoberá Úrad pre dohľad nad poskytovaním zdravotnej starostlivosti, ale ani v zákone č. 581 o zdravotných poisťovniach a dohľade nad zdravotnou starostlivosťou, ani v návrhu zákona o verejnom zdravotníctve, ktorý prerokúvame, sa nerieši otázka spolupráce potrebnej v rámci verejného zdravia. Len toľko poznámok. Myslím si, že by bolo vhodné zaoberať sa týmito otázkami v druhom čítaní. Zatiaľ ďakujem.