Z. Kramplová, ministerka pôdohospodárstva SR: (2008-05-15):
Skôr, ako začnem, znovu by som chcela zdôrazniť, že starostlivosť o pôdu je prejavom vyspelosti každého národa a je to aj prejavom kultúrnej úrovne obyvateľstva. Pre mňa je táto rozprava, ktorá tu prebehla, veľmi poučná. A tak ako som mala možnosť sledovať aj rozpravu vo výboroch, je dôkazom toho, že skutočne u nás máme veľmi laxný pohľad a prístup k ochrane pôdy z pohľadu niektorých zákonodarcov, čo ma veľmi mrzí. Pokiaľ ide o ten veľký nápor na to, aby investori mali voľné pole pôsobnosti, rada by som zdôraznila, že investora nezaujíma, čo tu bude o päť rokov, čo tu bude o desať rokov. Mám na mysli hlavne zahraničného investora. Investorovi je úplne jedno, na akej pôde stavia, ale investorovi ide hlavne o zisk a o prospech jeho firmy, takže on nemá záujem chrániť toto územie, chrániť týchto občanov a chrániť bohatstvá tohto štátu. Pokiaľ ide, veľa tu bolo povedané o environmente, veľa tu bolo povedané o ochrane životného prostredia. Ja by som len dala do pozornosti to, že ešte v roku 2004, v roku 2005 sa veľa hovorilo o území európskeho významu, o vtáčích územiach. Možno to priamo nesúvisí s touto debatou, ale nepriamo to súvisí veľmi úzko. Ako jediný štát máme najväčšie územie, ktoré máme, územie európskeho významu, ktoré vstupuje veľmi výrazne do života vlastníkov pôdy. Vstupuje veľmi výrazne a negatívne do rozvoja poľnohospodárstva, do ďalšieho rozvoja lesného hospodárstva. Máme tu vtáčie územia, ktorých máme rovnako takmer najviac zo všetkých štátov Európskej únie. Tieto problémy, ktoré súvisia jednak s vtáčím územím, s ochranou týchto jednotlivých oblastí, ku ktorým sme sa zaviazali, sú silnejšie ako ochrana poľnohospodárskej pôdy, ktorá je dedičstvom našich predkov. Je silnejšia, ako je ochrana občanov a je silnejšia ako akékoľvek hodnoty, ktoré majú národno-štátny význam. Environment je dôležitý. Ja sa mu nebránim. Ja ho všetkými desiatimi podporujem, ale aj environment treba robiť rozumne, treba ho robiť hospodárne a treba to robiť v súlade s požiadavkami štátu a národa, nie v súlade s požiadavkou určitých nariadení, ktoré nie sú záväzné, ale ku ktorým sme sa my zaviazali a v súčasnosti sú záväzné pre rozvoj Slovenska, pre rozvoj poľnohospodárstva, aj lesného hospodárstva. Ak niekto chce hospodáriť na poľnohospodárskej pôde, môže, alebo aj stavať na poľnohospodárskej pôde, má možnosť skutočne si kliknúť na www.vupu.sk, tam sa vie zoznámiť s každou jednou parcelou, vie získať kompletné informácie, vie sa zorientovať v danom území a vie pripraviť svoje zámery a plány podľa toho, kam ktoré parcely patria a akým spôsobom je ich možné využiť. Bolo tu veľa hovorené aj o tom, či alebo aký je toto nástroj voči občanom. Znovu by som chcela zdôrazniť, ja som rada, že to tu odznelo od niektorých poslancov, koaličných, že tento návrh zákona nie je namierený proti občanom. Nie je namierený proti individuálnej bytovej výstavbe. Tento nástroj je namierený proti tomu, aby sme donútili investorov, aby investovali aj v menej rozvinutých regiónoch. Veľmi zaujímavá debata tu bola už pri prvom čítaní o znevýhodňovaní občanov, ktorí žijú na západnom Slovensku. Ja sa pýtam: Prečo sú znevýhodňovaní občania na severe Slovenska, kde sú ťažšie klimatické podmienky? Kto ich odškodní alebo kto im vytvorí iné podmienky na to, aby mali menšie účty za kúrenie, aby mali lepšie podmienky na poľnohospodárske účely? Proste žijú tam a každý žijeme niekde. Ja odporúčam všetkým tým, ktorí nie sú spokojní na západe Slovenska, pretože je tu najbonitnejšia pôda, aby sa presťahovali do tých oblastí, ktoré sú zaujímavejšie. Je to bežný spôsob či už v západnej Európe, v Amerike alebo kdekoľvek na svete. Ak nie som s niečím spokojná, mala by som robiť tak, aby som bola spokojná. Pán Pelegrini dal pozmeňujúci návrh, ktorý je nad rámec tohto zákona. Ak dovolíte, vážené panie poslankyne, páni poslanci, ja by som odporúčala, aby sa dnes o tomto zákone nehlasovalo, aby tento návrh bol ešte prerokovaný aj v poslaneckých kluboch a aby následne bolo k nemu zaujaté stanovisko. Je úplne prirodzené, že táto vláda sa snaží vyriešiť taký akútny problém, ako je dostavba diaľnic. Dávam do pozornosti len projekty, ktoré boli schválené ešte v roku 1996 s tým, že diaľnice mali byť dobudované, severná aj južná trasa, teda prepojenie západu s východom v severnej aj v južnej časti do roku 2005. Projekty boli tak nastavené, že bolo reálne tieto diaľnice dokončiť. Prečo ste ich nedokončili, páni opoziční poslanci? Prečo Dzurindova vláda argumenty proti stavaniu diaľnice použila vo svoj politický prospech? Prečo bolo zastavené budovanie diaľnic a bolo utlmených 30 tisíc pracovných miest? Prečo projekty, ktoré boli reálne, sa nerealizovali? A dnes hovoríme o veciach, ktoré je nutné riešiť, pretože neboli vyriešené. Ak by boli dokončené diaľnice v roku 2005, milí páni poslanci, dnes by sme vôbec nemuseli rozprávať o určitých pozmeňujúcich návrhoch, dnes by sme nemuseli hľadať riešenie ako budovať diaľnice, ako využiť, alebo nevyužiť poľnohospodársku pôdu alebo lesné pozemky. To je dôsledok toho, že niekto chce viac získavať na politických hádkach a šarvátkach, ako robiť pre občanov Slovenskej republiky. Ja sa rovnako pýtam opozičných poslancov, aj keď tu nie sú, kto zaplatí ujmu tým rodinám, ktorým zahynuli príbuzní na cestách, ktoré sú skutočne vo veľmi zlom stave na Slovensku. Kto zráta tie škody, ktoré sa tu zrealizovali za to pomerne dlhé obdobie, kde je povinnosť štátu skutočne zabezpečiť, aby občan mohol bezpečne sa prepravovať z jednej časti Slovenska na druhú časť Slovenska? Čiže toto je ten zámer. Nehovorím, že ten spôsob, ktorý sa tu hľadá, je najsprávnejší a jediný možný, ale je to spôsob, ktorým budeme vedieť posunúť diaľnice dopredu. Pani Tkáčová spochybňovala...