M. Mamojka, poslanec: (2010-02-10):
Prvá zmena, ktorú navrhujem, spočíva v tom, že v § 2 ods. 15 zákona o vysokých školách je zmienka o kategórii tzv. odborných vysokých škôl. Podľa súčasného znenia je povedané, že môžu vykonávať výlučne I. stupeň vysokoškolského vzdelávania, teda bakalárske štúdium. Sme pevne presvedčení o tom, že nemožno takýmto spôsobom, použijem možno tvrdý výraz, likvidovať vlastne určitý stupeň vysokých škôl, pretože ak niekto by mohol vykonávať, hoci by bol vysokou školou, len bakalársku formu štúdia, je to vlastne, ako keby sme povedali, že ho rušíme, pretože bakalár jednoducho, to je hlbší problém. U nás v našich podmienkach slovenských sa jednoducho neuplatní. To znamená, táto forma štúdia I. stupňa nemá pre tú školu zmysel a vlastne končí. Preto navrhujem, a myslím, že je to korektné, dať väčší priestor a dať do tohto ustanovenia § 2 ods. 15 predmetného zákona slovo, ktoré v práve, v normatívnom texte reprezentuje príkladný výpočet a možnosť širšej aktivity, a to slovko „predovšetkým“. Teda môžu robiť, keby na to mali štruktúru a majú na to štruktúru, trebárs aj štúdium magisterské. Prečo nie? Však sú to školy mnohé mladé. A tu nejde vôbec o súkromné, ale verejné aj súkromné. A keď majú na to dobrú kvalifikačnú štruktúru, a mnohé majú vekovú, kvalifikačnú, nechcime od trojročnej, štvorročnej, päťročnej vysokej školy, aby trebárs dokazovala to, čo dokazuje dvadsaťročná. Od päťročného decka nemôžeme chcieť to, aby dokázal to, čo osemnásťročný junák. Takže dajme im priestor, čas, o nič inšie nejde, nech dokážu, či na určitú kvalitu majú alebo nie. Keď na ňu mať nebudú a nemajú, no tak potom jednoducho skončia. Ale dajme tu proste širší priestor. Druhou, možno kardinálnou alebo kardinálnejšou zmenou je návrh zrušenia vekového limitu pre garantov študijných odborov, ktorý momentálne, viete, je 65 rokov. Ja som pôvodne navrhoval zrušiť tento vekový limit vôbec, pretože som presvedčený, že to je protiústavné. A veková diskriminácia jednoducho v našom právnom poriadku by nemala čo hľadať. Ale urobil som kompromis po diskusiách s kolegami aj v parlamente a navrhujem zvýšenie veku 65 rokov pre garantov študijných odborov na 70 rokov. Je to kompromis, pretože si myslím, že po prvé priemerný vek profesorov napr. na Univerzite Komenského bol pred niekoľkými rokmi okolo 61, 62 rokov. To znamená, kolega pedagóg dosiahne vlastne vrchol akademickej pedagogickej kariéry okolo šesťdesiatky a neskôr a my ho dva, tri roky potom pošleme preč. Pritom vieme všetci veľmi dobre, že, nechcem sa nikoho generačne dotknúť, neberte to tak, máme tridsiatnikov, ktorí sú nepoužiteľní. A máme šesťdesiatnikov, sedemdesiatnikov, ktorí sú dobrí, ktorí sú rozumní, zdraví, majú životné skúsenosti a proste môžu fungovať. Keď vysokoškolský pedagóg môže mať ešte pedagogický úväzok vo veku po 65 rokoch, môže učiť, teda výkonne pracuje, a to už je predsa len určitá námaha, reálny výkon, no prečo by nemohol garantovať výchovu mladých doktorandov, prečo by nemohol garantovať svojím osobnostným rozvojom nejaký študijný odbor? Nie je to takto v podstate nikde vo svete. Pokiaľ ja viem, sú mnohé štáty, ktoré nemajú žiadny vekový limit. Takže podľa mňa je to skostnatená a zlá právna úprava. Okrem toho vieme všetci dobre, povedzme si pravdu, že ekonomické veci a ekonomické skutočnosti budú celý svet tlačiť. Dneska to prijalo Grécko, aj keď nie môžeme sa porovnávať s Gréckom, že dôchodkový vek sa bude zvyšovať, pôjde sa neskôr do dôchodku. To znamená, má to väzbu aj na túto skutočnosť. Okrem toho veľmi pragmatický dôvod sú tzv. spoločné odborové komisie, kde vysoké školy alebo fakulty majú spoločné komisie na obhajobu doktorandov, doktorandského štúdia. Tí, ktorí vykonávali doktorandské štúdium podľa pôvodných starších právnych predpisov, stratia garantov, nebudú môcť obhajovať mladých. To znamená, zas nejde o nič inšie, len o to, dať školám a staršej generácii priestor na to, aby dali, povedzme, na akademickú kariéru priestor aj mladej a mladšej strednej generácii, pretože jednoducho, neviem, či to vieme alebo nie, postupne, ale isto začíname likvidovať vysokoškolské vzdelávanie a intelektuálnu vrstvu. Okrem toho, a tým končím, dalo by sa o tom veľa hovoriť, predsa stredná vrstva, ktorá čím je širšia v spoločnosti, tým je v spoločnosti väčší kľud, pokoj. A stredná vrstva je prevažne o stredoškolskom a vysokoškolskom  vzdelaní. To znamená, nejde o nič inšie, iba dať čas a priestor na to, aby si vysoké školy a profesori a docenti uvedomili, že sú tu aj na to, aby nepovedali „po nás potopa“, ale aby dali priestor mladej a mladšej strednej generácii na kvalifikačný rast, na akademickú kariéru, aby túto šancu školy aspoň časovo dostali. Ak si neuvedomia, čo majú a čo dostali, ak táto novela, o podporu ktorej vás prosím, prejde, tak potom si už zaslúžia zrejme len zdvihnutý prst. Ďakujem pekne za pozornosť.