Kočiš, Eduard, poslanec NR SR (2020-07-15):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Milé kolegyne, milí kolegovia, cieľom tohto nášho návrhu zákona je zabezpečiť právnu ochranu detí počatým, nenarodeným deťom, ktorým ústava toto právo garantuje v čl. 15. Každý má právo na život. Ľudský život je hodný ochrany už pred narodením. Nikto nesmie byť pozbavený života. Toto hovorí Ústava Slovenskej republiky. Môj názor na túto problematiku je, myslím, že všetkým jasný. Áno, potrat je zlý. Veď už náš Pán povedal v Desatore: „Nezabiješ!“ Život, ktorý rastie v matkinom tele, je dieťa. Je to nové bábätko, je to nový život. Už v Biblii sa na život v lone matky pozerá ako na dieťa. Zástancovia potratu sa nepokúšajú starostlivo ochraňovať život už v maternici. Ich hlavným záujmom sú práva matky. Povyšujú ich nad práva dieťaťa, ktoré v nej rastie. Zabijú dieťa, ktoré nemôže vysloviť svoju túžbu. Aby bola vražda prijateľnejšia, o bábätku hovoria, že je to plod, je neživotaschopný, alebo že je to, že ešte nie je človekom. Uľaví sa tým však ich svedomiu? Myslím si, že nie. Tí, ktorí tvrdia, že dieťatko nie je životaschopné, asi ešte nikdy nesledovali potratovú procedúru cez ultrazvuk. Videli by ste, aký je tento plod – v úvodzovkách – životaschopný, ako sa odťahuje od týchto smrtiacich nástrojov a hľadá spôsob, ako sa zachrániť. Chce jednoducho žiť. Nikto a niekto zároveň by mal alebo nemohol namietať, že aj iné živočíšne druhy chcú žiť. Súhlasím, ale v tele tejto ženy je človek. Už Biblia nás učí a v Biblii sa píše, aby sme chránili slabých a utláčaných. Obhajcovia potratu však dieťaťu odopierajú práva na úkor matkiných a otcovia podľa nich nemajú dokonca nijaké právo. Matka vyhlasuje, že „život v nej je súčasťou jej tela“. – To je veľký omyl. „A ona má predsa právo robiť si so svojím telom, čo uzná za vhodné“. – To je ďalšia dogma. Pravá láska však nehľadí na vlastné záujmy, ale sústreďuje sa na druhých. Potrat je jednoducho vrcholom, vrcholom sebectva. Matkine pohodlie a jej túžby sú povyšované nad život jej vlastného dieťaťa. Ak zabiješ dieťa v maternici, znamená to, že seba považuješ za niečo dôležitejšie alebo za kohokoľvek iné. Pokiaľ viem, dokonca ani zvieratá v prírode nezabíjajú mláďatá vo vlastnom tele. Len ľudia sú schopní niečoho tak barbarského, že vedia zabiť svojich potomkov ešte skôr, ako sa narodia. V spoločnosti, kde každý pozerá iba na seba, snaží sa byť úspešný a posilniť svoju pozíciu nad pravou láskou, víťazí smrť. Teraz tu však mám nádej, že sa táto zmena podarí. Mám tu niekoľko racionálnych argumentov proti potratu, s ktorými by som sa chcel v tejto svojej rozprave podeliť. Čo sa vlastne vyvíja v lone ženy? To, čo sa v nej vyvíja, je živé. Niektorí tvrdia, že žijú dokonca aj jednobunkové organizmy, lenže to, čo rastie v tele ženy, je viac než jednobunkový organizmus. Podstata života v lone ženy je ľudská. Je produktom ľudskej DNA, preto je jeho podstata ľudskou. Ak ho ponecháme žiť, vďaka ľudskej postate sa z neho vyvinie ľudská bytosť. Ľudia nie sú ľuďmi len preto, že majú ruky, nohy, kráčajú vzpriamene, vedia rozprávať, ale ľuďmi sú pre svoju podstatu. Aj človek, ktorý sa narodí bez rúk, bez nôh je stále človekom. Človek, ktorý nevie rozprávať, aj ten je človekom. Človek v kóme, v bezvedomí, ktorý sa nemôže hýbať, je stále človekom. A aj to, čo sa vyvíja v maternici ženy, nemá podstatu zvieraťa, vtáka ani ryby, má ľudskú podstatu. Ukončiť život, ktorý má ľudskú podstatu, znamená zabiť niekoho s ľudskou podstatou. Je to veľký a ťažký zločin. Potrat je preto zabitie života, ktorý má ľudskú podstatu. Odkiaľ má táto žena právo zabiť človeka v nej? Po rozhovoroch s ľuďmi, ktorí sú inak hodnotovo orientovaní, ako som ja, sa trošku budem snažiť zodpovedať aj ich námietky, lebo som to sľúbil. „Život v maternici nie je človekom, pretože nie je celkom vyvinutý.“ – Táto námietka prehliada skutočnosť, že podstata tohto života je ľudská, má ľudskú DNA a je to živý tvor. Ako môže byť jeho podstata iná než ľudská, ak je živý a má ľudskú DNA? Uplatňuje sa tak nesprávny predpoklad, že niekto nie je človekom, kým nie je celkom vyvinutý. Kedy ide o úplný vývin? Hodinu pred pôrodom či hodinu po pôrode? Aký je v tom rozdiel? Kedy sa teda mení jeho podstata? Kedy sa vyvinie na tú ľudskú? Tvrdím, že už v okamihu počatia sa stáva človekom. Ak nevieme však povedať kedy, potom riskujeme, že zabijeme človeka. „Vytvorené ľudské tkanivo v tele ženy je vlastníctvom toho, kto ho vytvoril.“ – Ak sa však v maternici vyvíja osoba, nikto ju nemôže vlastniť. Kedy potom dieťa prestáva byť matkiným majetkom? Pri pôrode? Po pôrode? Keď má rok? Keď má dva? Keď má dvadsať? Nevedno. Je život v maternici majetok ako napríklad mačka, pes, ktorých naozaj môžme vlastniť? Nemyslím si to. Kedy potom dieťa prestáva byť matkiným majetkom? Po pôrode? Pred pôrodom? Ťažko na to povedať. Naozaj si myslím, že vlastniť môžeme iba zvieratá, nie ľudí, pokiaľ nechceme opäť zaviesť otroctvo. „Život v maternici je skutočne časťou ženy a žena má právo robiť so svojím telom, čo chce.“ – Ak je časťou ženy, má teda žena štyri ruky, štyri nohy a dve hlavy? Takto podľa nás vyzerá človek? Je časťou ženy iba v zmysle, že život sa vyvíja a rastie v matkinom vnútri. Jej telo mu poskytuje živiny, sú od seba navzájom oddelení. Život rastúci v lone môže mať dokonca inú krvnú skupinu, ako jeho matka, to znamená, že naozaj ide o samostatný život s ľudskou DNA. „Pri potrate sa nikomu neubližuje, keďže plod nie je osoba.“ – Toto je jednoducho tvrdenie, ktoré nie je podložené dôkazmi. Myslíte si, že nejde o človeka, a dokonca sa usudzuje, že aj keď vieme, že je živý a má ľudskú DNA, tento názor by mal byť podľa niektorých ľudí zlý. Plod je živý a smrť ho zraňuje. Plod má ľudskú podstatu a zabíjanie drvením, trhaním, vysávaním mozgu je jednoducho odpornou vraždou. A nespočetné množstvo žien utrpelo psychickú ujmu po tom, čo zabili dieťa vo vlastnom lone. Potom by to znamenalo, že matka nič nepociťuje, keď jej z lona, toho úžasného miesta, ktoré má len žena, neodstránili život. Naozaj to ženu nezraní? Nespočetné množstvo žien utrpelo psychickú ujmu po tom, čo zabili vlastné dieťa. Dámy a páni, milí kolegovia, milé kolegyne, apelujem na všetkých, ktorým na ochrane života záleží, aby tento náš návrh zákona podporili, nakoľko len ochrana života je tou najvyššou hodnotou. A ochrana života už pred narodením, aj keď je garantovaná Ústavou Slovenskej republiky, je celé roky porušovaná a nijako sa nechránil život počatých, nenarodených detí pred úmyselným zabitím, pred vraždou, pred umelým potratom. Je neprístupné vo vyspelej demokratickej spoločnosti, za akú sa pokladá aj Slovenská republika, aby bola tolerovaná a zákonom povolená vražda človeka, dieťaťa počatého a ešte nenarodeného. Ďakujem pekne za pozornosť.