P. Hrušovský, predseda NR SR: (2003-12-04):
Otváram rozpravu o tomto bode programu. Do rozpravy sa prihlásili dvaja páni poslanci. Za klub Hnutia za demokratické Slovensko pán poslanec Kozlík a pán poslanec Maxon. Nech sa páči, pán poslanec Kozlík. S. Kozlík, poslanec: Vážený pán predseda Národnej rady, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som reagoval na vrátený zákon o dani z príjmov. Dotkol by som sa argumentácie pána prezidenta, predovšetkým od bodu 5 jeho argumentácie. Predovšetkým zásadnou skutočnosťou z hľadiska schváleného zákona bolo schválenie ostatnej novely zákona č. 289/1995 Z. z. o dani z pridanej hodnoty, ktorý zaviedol jednu sadzbu dane z pridanej hodnoty vo výške 19 %. Zavedenie rovnej dane z príjmov schváleným zákonom bolo teda podmienené zavedením jednotnej 19-percentnej sadzby dane z pridanej hodnoty. Rovná daň z príjmu spojená s jednotnou 19-percentnej dane z pridanej hodnoty teda neguje princíp daňovej spravodlivosti a neznižuje celkové daňové zaťaženie. Chcem teda zvýrazniť tento kontext tvrdenia pána prezidenta, lebo v médiách zachytávam vyjadrenie predstaviteľov vlády, že pán prezident hovorí nezmysli o tom, že nie je pravda, že by sa neznižovalo celkové daňové zaťaženie. Pokiaľ sa poníma schválený zákon o dani z príjmov v kontexte predošlých schválených zákonov o spotrebných daniach a dani z pridanej hodnoty, tak nesporne je to vybilancovaný systém a nemožno hovoriť o nejakom znížení daňového zaťaženia priamo z týchto rozhodnutí. Pokiaľ dochádza k nejakému pohybu vo vývoji daňového zaťaženia, tak len vzhľadom na vývoj hrubého domáceho produktu a pomeru celkového objemu vyberaných daní a hrubého domáceho produktu. Takže chcem len upozorniť váženú snemovňu na tento faktor, pretože pomerne často počuť, že v tomto smere sa pán prezident dopúšťa omylu. Ja takisto, čo sa týka daňovej spravodlivosti, nechcem polemizovať o tom, že samotný zákon o dani z príjmov iste prináša daňovú spravodlivosť, ale opäť v kontexte zákonov o dani z pridanej hodnoty a spotrebných daniach túto spravodlivosť narušuje, pretože pomerne veľké výhody pre milionárov, pre silnejšie podniky, pre nadnárodné spoločnosti, sieťové odvetvia, ktoré budú tými hlavnými, ktorí budú profitovať z dane z príjmov. Na druhej strane bude znamenať celý tento súbor daňovej reformy enormné zaťaženie tých slabších skupín a najmä strednej skupiny obyvateľstva, ako správne konštatuje vo svojom zdôvodnení pán prezident pri vrátenom zákone. Takže dane zo spotreby vrátane dane z pridanej hodnoty majú regresívny charakter, teda čím je vyšší príjem daňovníka, tým je jeho podiel spotreby a miera zaplatenia daní zo spotreby v objeme jeho dôchodku nižšia a miera úspor vyššia. Dôsledkom je pokles domáceho dopytu, zhoršenie podmienok pre podnikanie, prípadne aj možný rast nezamestnanosti. Treba súhlasiť aj s ďalšími argumentmi, predovšetkým s tým, že podstatou národohospodárskej dimenzie, ktorú má každá zmena daňového systému, je vplyv daňovej reformy na fungovanie ekonomických procesov. Ja by som však dopovedal - ekonomických a sociálnych procesov a na správanie sa ekonomických subjektov v hospodárstve v Slovenskej republiky, determinujúci hospodársky rast a jeho udržateľnosť. Rovná daň z príjmov utvára vhodnejšie prostredie na podnikanie, ale na druhej strane plošné zvýšenie nepriamych daní zníži domáci dopyt, zníži životnú úroveň nízkopríjmových skupín zamestnancov a zhorší podmienky pre stredný zamestnanecký a podnikateľský stav a pre občanov, ktorí nemajú príjmy zo zamestnania, t. j. dôchodcov a občanov v hmotnej núdzi. Zavedenie rovnej 19-percentnej sadzby dane z príjmov je výhodné pre daňovníkov s mesačným príjmom nad 25 000 Sk. Ide cca o 11 % daňovníkov a ponecháva im viac zdrojov. Na zvýšenej nezdaniteľnej časti základu dane získa cca 13 % nízkopríjmových skupín zamestnancov. Stredná príjmová vrstva zamestnancov, ktorá predstavuje cca 3/4 zamestnancov z celkového počtu zamestnaných, s mesačným príjmom cca od 9 000 do 25 000 korún nebude mať z fiškálne neutrálnej daňovej reformy výhodu, aj keď síce zaplatí o niečo menšiu daň z príjmov, ale ich čistá mzda bude celkovo nižšia v dôsledku zvýšenia sociálnych odvodov a najmä zvýšenia dane z pridanej hodnoty, prípadne ďalších spotrebných daní. Výhody zo zavedenia rovnej dane z príjmov nebude mať veľká skupina dôchodcov a občanov v hmotnej núdzi. Ich spotreba bude totiž zaťažená zvýšením dane z pridanej hodnoty a najmä na potraviny, energie a spotrebnými daňami. Chcem povedať, že počet rodín, strednopríjmových rodín alebo rodín so strednými príjmami poklesol na Slovensku zo 120 000 na 50 000 rodín. Sú to údaje z nedávneho štatistického prieskumu alebo výsledkov štatistického úradu, a to do roka 2002. Ak predpokladáme teda, že v roku 2003, 2004 dôjde k ďalšiemu poklesu reálnych príjmov obyvateľstva, tak je otázka, kde sa zastaví pokles rodín so strednými príjmami, ktoré tvoria tú základnú bázu každej rozvinutej spoločnosti. Takže to tento model, samozrejme, napomáha a ohrozuje teda vlastný, ten základný sociálny pilier našej spoločnosti. Pán prezident navrhuje, aby Národná rada pri opätovnom prerokovaní zákon neprijala ako celok. Ja si dovolím povedať, že zazneli vyjadrenia, že parlament je do istej miery rukojemníkom vlády, pretože už boli schválené zákony o spotrebných daniach a dani z pridanej hodnoty, to je fakt, ale zákon o dani z príjmov nerieši problém dopadov pre stredné príjmové kategórie. Povedali sme si, že pre 75 % zamestnancov situáciu, ktorá bola vyvolaná zákonmi o DPH a spotrebných daniach, viac-menej nerieši. Na druhej strane, pokiaľ by tento zákon o dani z príjmov nebol schválený, tak paradoxne sa vylepší príjmová stránka štátneho rozpočtu rádovo o 20 mld. korún, keď hovorím o štátnom rozpočte na rok 2004. Takže je určite predstaviteľná aj situácia, že by vláda v skrátenom konaní odišla napriek tomu, že to má v programovom vyhlásení, od princípu rovnej dane, pretože programové vyhlásenie môže plniť nielen v roku 2004, môže ho rozložiť na roky 2004 až 2006. Podobný spôsob volili trebárs v Českej republike s tým, že by tu boli pozitívne dopady na príjmy štátneho rozpočtu pri istej progresii daňového systému u fyzických osôb. Samozrejme, je na posúdenie, aj či sa ponáhľať so znížením sadzby dane z príjmov o právnických osôb z 25 na 19 %. Chcem len povedať, že samotný problém toho, že by tento zákon neprešiel, nie je fatálny, je riešiteľný, ale, samozrejme, je na ctenej snemovni, ako posúdi celú záležitosť tohto zákona, ktorý, opakujem znovu, principiálne mení pohyb 20 mld. korún medzi slabšími a silnejšími príjmovými skupinami tohto štátu, principiálne mení vzťahy medzi spotrebou a výrobou, ale tu vzniká otázka, či sme na takýto presun vzťahov pripravení, či sme pripravení v ekonomickom sociálnom systéme stráviť takýto rozsiahly manéver. Zdá sa – a to je stanovisko aj pána prezidenta –, že na to momentálne Slovenská republika v krátkodobom a strednodobom horizonte pripravená nie je. Takže dovoľte mi uzavrieť vystúpenie s tým, že podporujeme návrh pána prezidenta v tom, aby pri opätovnom prerokovaní zákon nebol prijatý ako celok. Ďakujem pekne. (Potlesk.)