Pročko Jozef, poslanec NR SR (2024-05-22):
(Rečník so šepotom a sarkazmom v hlase napodobňuje predsedajúceho: „Prosím, budeme.“ ) Naozaj mečiarizmus vtedy robil ľuďom, ktorí boli v politike, veľmi zle, veľmi zle. A Michelko tu rozprával, že oni to chcú zmeniť, pretože vtedy urobil niekto koncentračný tábor na nejakom 24. poschodí. To nie je pravda. Zamestnanci, ktorí vtedy vytvárali programy, ktoré dehonestovali ľudí, ako tu prítomného Ferka Mikloška a ďalších a ďalších a ďalších, to bola, to bolo, obdobie mečiarizmu bolo niečo neskutočné. Vy ste to nezažili, ale ja som to zažil na vlastnej koži. Na vlastnej koži. Bol som moderátor a moderoval som akcie aj tu pre KDH. Moderoval som akcie aj pre SDKÚ, pre ANO, pre SOP. Na jednom mítingu, a porozprávam vám jeden príbeh. Na jednom mítingu, kde som bol, prišiel, lebo to už bolo týždeň pred voľbami, prišli za mnou chalani, ktorí nám robili bezpečnostnú službu, lebo vtedy to naozaj bolo vypäté, SIS-ka nás nasledovala všetkých, prišli a povedali, že počúvajte, dnes sú tu dva štáby zo Slovenskej televízie, sú tu dva štáby, dávajte si pozor, niečo sa ide diať. Asi hodinu nato mi volala manželka, že počúvaj Miška nám vyložili, to bol rok 1998, mal vtedy päť rokov, Miška, môjho syna vyložili z nejakého červeného auta a prišiel s cukríkmi. Hovorím: preboha, daj preč tie cukríky, nedávaj tomu decku, nejaký drogovo, vieš ľudia... Ja som chytil taký, takú paniku. Môjho syna vyložili z červeného auta a Miško povedal, že povozili ma, tuná ujovia ma povozili. Na mítingu na mňa išli dve, dve kamery. Na mňa. Bol som moderátor, obrovská popularita. Na mítingy chodilo 10 – 15 tisíc ľudí. V Košiciach bolo 30-tisíc ľudí, Fú, Mečiar, to... Na mňa išli dva, dve kamery. A prišiel ku mne taký maličký chlapík, týpek, ja som mal mikrofón, dával som ľuďom otázky a chlapík prišiel ku mne a zrazu kamery na mňa a za mnou stál, za mnou stál náš taký ochrankár, Drobček sme ho volali, taký dvojmetrový. A ten chlapík prišiel ku mne a hovorí: No čo, nabudúce natrhneme chlapčekovi, synčekovi riťku? Keď toto povedal, ja, to... no, viete si predstaviť situáciu, že vám toto povedia. Ten chlap za mnou čo stál, ma takto odtlačil, zobral ho, kľud Jožo, kľud, a zobral toho malého, toho malého zobral preč, dozadu, dozadu ho zobral. Ja som hneď dal mikrofón kolegyni a išiel som dozadu. Hovorím: „To čo si povedal?“ Chlapík hneď vytiahol preukaz. Viete, SIS-kári mali vtedy preukazy, teda SIS-kári majú preukazy polície. To nie je napísané že SIS. A hovorí: „Nič som nepovedal, čo tu robíte? Čo tu robíte?“ Zobrali si ho do parády naši ľudia a po voľbách, lebo vtedy sa zmenilo, prišiel za mnou, prišiel ten chlap a povedal, že pán Pročko, ja sa vám veľmi ospravedlňujem, ale viete, ja som odišiel zo SIS-ky. Dostal som na toto príkaz. Toto robil Mečiar! Toto robil Mečiar ľuďom! A televízia mu bola poplatná. Kameraman, kameraman v televízii vtedy bol veľmi blízky človek môjmu blízkemu človeku a ja keď som sa spýtal toho, že prečo to urobil, viete, čo mi povedal? Že, Jozef, dostal príkaz. Dostal príkaz točiť ťa a musel to robiť, lebo keby to neurobil, tak ho vyhodia. Toto sa dialo. Toto Ferko Mikloško zažíval na vlastnej koži, z fašírky od kapusty, od ďalších. Toto sme zažívali my. Mám byť kľudný? Vášho syna keby naložili do auta, povozia ho, ste kľudní? Bol by ste kľudný, pán poslanec? Čo by ste spravili? Tomu chlapíkovi, čo vám povie, že vám natrhne riťku vášho dieťaťa. A toto sa dialo. Toto robil Mečiar. Nepáčilo sa mu, čo, čo rozprávali v RTVS. A teraz sa to ide diať. Čo vám rozprávajú? Čo tu rozprával Karol Farkašovský? No, že to nie je vyvážené, že tí moderátori pôsobia aj pre iné médiá a to by nemali pôsobiť pre iné médiá. Oni by vlastne nemali mať názor, oni by nemali mať svoj názor. To je v rozpore s tým, čo hovorí Machala. Machala rozpráva, že každý jeden názor by sme mali rozprávať, aj o plochej Zemi. Aj o včelách, ktoré majú šesť žihadiel. Takže toto sa dialo, priatelia, za čias mečiarizmu. A to je len jeden príklad z tých mnohých, čo Mečiar robil v RTVS. Keď sme aj s mojimi kolegami protestovali na ministerstve kultúry, keď sme sa priviazali tam k zábradliu. Toto sa deje aj teraz. Toto sa deje aj teraz. Rozprávate tu o tom, že koncesionárske poplatky zrušením sa zrazu stala obrovská závislosť televízie na politikoch. Opak je pravdou, priatelia. Keby ste boli nechali a boli nechali naozaj tú výšku toho, toho podania peňazí od štátu, ktoré sme dali, tak super. Ja som bol prvý, ktorý hovoril: výborne, že zrušíme koncesionárske poplatky, pretože verejnoprávna televízia má byť platená zo štátu a nie ľudia. Ľudia by si mali, ľudia nech si platia súkromné televízie. Verejno... veď keď ja chcem si zaplatiť nejakú súkromnú televíziu, tak si zaplatím. Ale verejnoprávnu televíziu by mali dávať, by mal dať štát, dávať štát ľuďom zadarmo a to sme spravili. A za to som bol prvý, aby, aby toto sa dialo, aby tí ľudia dostali verejnoprávne informácie zadarmo. Ale pozor! Stanovme zákonom, že dostane, štát dá toľkoto na verejnoprávnu televíziu. A oni povedali, vy ste to spolitizovali. A čo spravili? Nedali im peniaze a povedali: no keď nedostanete, nedávajú vám ešte viac peňazí, keď nebudete robiť to, čo... To oni spolitizovali náš naozaj veľmi dobrý zámer, aby verejnoprávna televízia bola platená zo štátnych peňazí. Čo spravili? Nedostanete peniaze. Ho-ho, nedostanete peniaze. A ak nebudete poslúchať, ešte menej peňazí vám dáme. Hovorili sme tu o riaditeľoch televízie. No riaditeľ televízie, vtedy Kubiš, to bola čistá katastrofa, čistá katastrofa. A, Karol, ty si zažil riaditeľa súkromnej televízie a vieš, že riaditeľ súkromnej televízie to spravodajstvo viedol tak, ako on chcel. V tých súkromných televíziách, to spravodajstvo vysiela to, čo chcú majitelia. Vieš čo? Vieš čo bolo na mne a čo som ja mal také naozaj slobodné? Ja som robil zábavu, ja som nikdy nebol závislý na žiadnom riaditeľovi žiadnej televízie, pretože tie programy boli sledované a chceli tie programy. Mňa chceli v televízii, nie ja som sa prosil, prosím vás, buďme v televízii. Viete, aké je smiešne, keď mi vypisujú priaznivci Smerohlasu a SNS, že ty si li... ty si strč... Ruskovi si ty musel trčať. No Paľo Rusko ma do televízie vôbec nechcel. Vôbec ma nechcel. Prečítaj si, daj si do Googlu Rusko o Pročkovi, čo povedal, ale prišiel som do Markízy a zrazu tie programy mali obrovskú sledovanosť, obrovskú sledovanosť. Ale spravodajstvo, a tu aj Erik, Erik Tomáš, no a pani ministerka, veď pani ministerka robila v tej televízii. Spýtaj sa pani ministerky, ako sa riadilo spravodajstvo v súkromnej televízii? Ale verejnoprávna televízia toto nemá mať, Karol, verejnoprávna televízia a spravodajstvo musí byť nezávislé. Nezávislé. Viete, čo rozprávajú zamestnanci, o ktorých rozpráva aj Karol, že to sú zamestnanci, ktorí sú pod vplyvom, a tak ďalej a tak ďalej. Tak napríklad jedna zamestnankyňa napísala: „Chceme slobodnú RTVS. Nechceme robiť politiku. Chceme len každý deň prísť do práce, ktorú milujeme, a robiť ju najlepšie, ako vieme, bez strachu, výčitiek a kompromisov. Ak politici ovládnu verejnoprávne médiá, spravia si z RTVS slúžku svojej moci a záujmov. Obávame sa, že už nebudeme vedieť zaručiť objektivitu, nezávislosť a pravdivosť, ktorú nám stanovuje nielen zákon a etické kódexy, ale predovšetkým naša morálka. Bojíme sa, že kvalifikovaných zamestnancov a vedúcich nahradia ľudia poplatní vláde, že nebudeme tvoriť v slobodnej atmosfére a nebudeme sa môcť slobodne ozvať bez strachu, že prídeme o svoje miesta. Stojíme pri RTVS, stojte aj vy pri nás, pretože verejnoprávne médiá sme my všetci, občania Slovenskej republiky.“ A Karol Farkašovský vo svojom vystúpení povedal, že zamestnanci RTVS by nemali na sociálnych sieťach vyjadrovať svoj názor. Počuli ste, áno? Čiže zamestnanec, slobodný človek, nemôže vyjadrovať svoj názor. Nemôže, hej? Ja som zvedavý, čo budú robiť, čo budú robiť ľudia, ktorých dosadia, ktorých dosadia do tých funkcií, či prestanú slobodne vyjadrovať svoj názor. Či prestanú chváliť alternatívne médiá, či prestanú šíriť hoaxy, klamstvá. Som veľmi zvedavý. Ja si myslím, že každý je za svoj názor zodpovedný. Zodpovedný. Máme tu človeka, ktorý za svoj názor a ten názor bol, bolo naozaj, a nebudem ho spomínať, toho človeka. Načo? Nebudem mu robiť reklamu. Viete, súkromné televízie naozaj, súkromné televízie sú slobodné, slobodné v tom, že sú platené oligarchami, sú platené ľuďmi, ktorí im dávajú peniaze bez toho, že by to bolo verejnoprávne. Ale spravodajstvo týchto televízií nie je slobodné a nikdy nebude, nikdy nebude. Pretože vždy bude tá televízia v tom spravodajstve vysielať to, čo chce majiteľ a vždy to tak bolo. Vždy to tak bolo, Karol, a nehovor mi, že to tak nebolo. Veď si tam robil. Veď si tam robil. Pán Michelko tu rozpráva, že ľudia, ktorí boli v RTVS za čias mečiarizmu, boli daní do koncentračného tábora, že títo ľudia boli držaní pod pištoľou na 24. či koľkom poschodí, povedal. Vôbec to nie je pravda. Vôbec to nie je pravda. Dostali náhradné zamestnanie. Dostali aj tí, čo písali o vás, pán Mikloško, dostali náhradné, náhradnú funkciu a keď chceli, mohli odísť. Nikto ich nestrážil žiadnou pištoľou. A keď niekto povie, že to bol koncentračný tábor, tak to je odporné, hyenistické a je to naozaj šírenie nenávisti, pretože ja som v tom čase bol v tej televízii a nikto tam nikomu nerobil koncentračný tábor. Ale ľudia, ktorí šírili aj o Ferkovi Mikloškovi nenávisť, nenávisť, a pozrite si Fašírku, ak ju nájdete. To, čo sa tam dialo, bolo odporné a nechutné. A títo ľudia boli poplatní Mečiarovi a Mariánovi Augustínovi Húskovi, nech mu je zem ľahká, ktorý mal asistenta, viete koho? Pána Michelka, ktorý tam chodil do RTVS a robili si tam, čo chceli. Robili si tam, čo chceli. Vysielalo sa tam, čo chceli oni, čo chceli oni. Sloboda médií, sloboda médií nikdy nebola a nikdy nebude. Naozaj, médiá vysielajú to, čo chcú ich majitelia. Či sú to už, či je to už Denník N, či je to už, či sú to už hlavné správy, či sú to už iní, naozaj píšu a hovoria to, čo chcú ich majitelia. A je to tak. Keď mi niekto bude rozprávať o slobode, tak vám poviem príklad, že zažil som kedy sa nemohli vysielať, kedy prikázali v tej televízii, kde bol Karol Farkašovský, však Karol vám môže porozprávať, koľkokrát mu povedali, alebo koľkokrát im povedali, že toto nebudete hovoriť, o tomto nebudete vysielať, o tomto nebudete rozprávať. A keď vám povie, že to tak nebolo, tak nehovorí pravdu. Nehovorí pravdu. Erik Tomáš koľkokrát zažil, že toto, tento nepustíš, toto to nepôjde vonku, toto nie. Ale verejnoprávna televízia by toto nemala mať. Verejnoprávna televízia by mala naozaj vysielať veci, vysielať veci, ktoré ten redaktor spraví podľa svojho vedomia a svedomia. A keď nedá priestor niekomu z druhej strany, keď bude rozprávať o niekom a nedá priestor druhej strane, to je odporné a okamžite choď preč! To nie je pluralita, to nie je sloboda, to nie je možnosť dať priestor aj tej druhej strane, a to sme tu mali. Pred voľbami Migaľ, novinár, pridal príspevok, v ktorom klamal, zavádzal, urobil naozaj vymyslené klamstvo Igorovi Matovičovi a o Pavlínke, ako vlastnia kaštieľ. Nedal priestor druhej strane, ale dal to pred voľbami vonku. Keď sa ho potom, veď si to vygooglite, keď sa ho potom spýtali, že či mu nie je ľúto, že nedal ako novinár priestor aj druhej strane, nie, nie je mi to ľúto. Nie je mu to ľúto? Čo to je za novinára, ktorý klame, zavádza? Myslíte si, že teraz keď vymenia, vymenia vedenie, vymenia šéfov spravodajstva, že to bude objektívne, že to bude naozaj objektívne? RTVS už SNS vlastnila. Už bolo obdobie, kedy mali svojho riaditeľa a tie časy boli naozaj také, aké chcela SNS, aké chcela vtedy koalícia. Prišiel Machaj. No Machajovi vyčítajú, že je tam liberalizmus, že sú to liberálne média. To je, prepáčte, keď si niekto dá na billboard zničíme liberalizmus? To čo je? A aký liberalizmus? Ja som liberál, čo ma chcete zničiť? Ferko Mikloško je veriaci človek a je liberál. Je to slobodný človek, ktorý, ži a nechaj žiť! Pán Kéry, prihláste sa s faktickou, ak chcete. Viem, že vás neupozorní vzadu, ale prihláste sa s faktickou. Nevyrušujte. Ideme zničiť liberalizmus aj v televízii, vo verejnoprávnej televízii zničíme liberalizmus, my všade zničíme liberalizmus, ale veď oni ani nevedia, čo to slovíčko liberalizmus je. Veď tá televízia by mala byť liberálna, slobodná. Oni nevedia, čo slovíčko liberalizmus znamená, ale teraz je v móde rozprávať, my zničíme liberalizmus, my vás zničíme. Aj ja verím v Boha veľmi silne a som veľmi silný liberál. Veľmi silný liberál. Ja som fandil Ruskovi, keď išiel do politiky, keď rozprával, že naozaj, že on už má peniaze a naozaj chce ten, aby ten liberalizmus, taký ten dobrý liberalizmus na Slovensku išiel. Fú, tak som mu držal palce. No, bum, bum. Čo sa stalo? Ja som fandil aj, kádeháci, aj vám som fandil, bum, čo sa stalo? (Povedané so smiechom). Nebudem hovoriť o tých ľuďoch. Naozaj všetci mali maslo na hlave. Ale teraz som konečne niekde, niekde, kde mám, mám pocit naozaj že, že dá sa to aj, aj čestne, že sa dá byť v tej politike bez toho, že by došiel niekto tuná za, za Tarabom: a počúvaj, mohli by ste mi toto spraviť a toto nie a toto nie a vyrušuje vás a potom vám povie: Ja? Pracujem pre ľudí. No veď super, pracujte pre ľudí, ale nekšeftujte. Nekšeftujte. Čiže liberalizmus vo verejnoprávnej televízii je absolútne potrebný, ale tam je potreba, aby sa, aby rómska menšina bola zastúpená, aby boli programy o rómskej menšine, aby boli cirkevné programy, nech sa páči, aby tam boli programy zábavné, aby tam boli programy pre deti a mládež, aby tam boli programy, ktoré nezarábajú tej televízii. Opakujem, nezarábajú, ale verejnoprávna televízia by tieto programy mala podporovať, ale tu vám idú rozprávať ľudia, že tieto programy sú zlé a títo ľudia sú zlí. Keď vám niekto rozpráva, že je niečo zlé, tak sa rýchle pozrite, kto to hovorí a ako to hovorí. Ako to hovorí. Kto sú tí ľudia, čo rozprávajú, my zničíme liberalizmus? Čo chcú zničiť? Slobodu? Áno, chcú zničiť slobodu v RTVS. Potrebujú tú televíziu, pretože tá televízia upozorňuje stále na prešľapy. Keď si pozriete reportérov, tak v drvivej väčšine, v drvivej väčšine sú tam ľudia, ktorí doplatili na koalíciu, terajšiu aj predtým, čo robila. A tí reportéri to uverejňujú. Nehrajú sa. Uverejňujú pravdu. A tí ľudia, normálni ľudia v tých Reportéroch rozprávajú o tom, čo sa im deje. Rozprávajú svoje príbehy. Lenže tie príbehy nie sú pekné a to sa im nepáči. To sa im nepáči, musíme rozprávať pekne. Budeme rozprávať o Smerohlase pekne, o Petrovi Pellegrinimu budeme rozprávať, aký je to čestný prezident plný pokoja, on nám zaručil tu pokoj. Toto potrebujú, toto potrebujú. Nie o tom, že, že 130 obvinených, o 130 obvinených idú, idú amnestovať. O tomto sa nebude rozprávať, o tomto nie. O žiadnych kšeftoch. Nie o tom, že ideme vyrúbať lesy, že kde? Aké lesy? Pročko klame. Jaké lesy? Tu ideme, kríčky, aby sme medvede mohli zbadať. Za socializmu televízia bola nechutná. Vedúca úloha strany a súdruhovia ako Husák, súdruhovia, ktorí nám tu vedú našu, našu slovenskú, národnú kultúru, sú čestní, socialistický realizmus je ten správny, my budeme, naša kultúra bude správna, my budeme chodiť a manifestovať. Ja ako keby som sa vrátil v čase, keď si idem zisťovať, čo, čo sa tu ide diať, ako zase títo súdruhovia sú tí správni a toto je to správne a súdruh moderátor neskáče do reči, súdruh moderátor bude rozprávať a bude nám súdruh moderátor klásť správne otázky. Krásny príklad je Hodina otázok tu. Dáte otázku premiérovi, dáte mu otázku, príde, naloží vám, akí ste liberálni fašisti, aký je Šimečka odporný človek, päť minút vám nakladá, potom päť sekúnd možno odpovie, dáte mu doplňujúcu otázku, zase päť minút vám nakladá a zase ste liberálni fašisti. Ja som povedal, že nebudem dávať na Hodine otázok žiadne otázky. Načo? Zbytočné. Zbytočné. To je krásny príklad toho, ako bude fungovať verejnoprávna televízia. Čo to má, pán Kéry, prihláste sa, vyrušujete, no, vyrušujte, stále vyrušujete, stále vyrušujete, Kéry. Myslíte, že ho niekto upozorní, že bliaka? Pravda je. Ďakujem. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)