V. Novotný, poslanec: (2007-10-29):
Vážené dámy, vážení páni, minulý týždeň sme prežili v znamení vážnej diskusie o charaktere zdravotného poistenia na Slovensku. Na záver tejto vášnivej diskusie a po 24-hodinovom koaličnom time out vynútenom protichodnými názormi medzi koaličnými partnermi nakoniec vládna koalícia schválila zatiaľ svoj najhorší zdravotnícky zákon, ktorý výrazným spôsobom mení podmienky pôsobenia zdravotných poisťovní na trhu zdravotníckych služieb. Povinnosť použiť zisk len na zdravotnú starostlivosť je zlou správou ako pre zdravotné poisťovne, tak pre poskytovateľov zdravotnej starostlivosti, ale predovšetkým pre pacientov. Je teda úplným výsmechom fakt, že dnes rokujeme o petícii občanov, ktorí sa vyjadrili k ďalšiemu smerovaniu slovenského zdravotníctva. Vládnu koalíciu zaujímali názory verejnosti len pred voľbami. Skutočnosť, že najprv nevedeli prerokovať petíciu výbory a potom, keď to konečne urobili, vládna koalícia odbojkotovala predradenie petície pred druhé čítanie zákona o zdravotných poisťovniach, len dokresľuje aroganciu moci v podaní vládnej koalície v Národnej rade Slovenskej republiky. Dámy a páni z vládnej koalície, nemuseli ste až tak brutálne povedať ľuďom, že na nich kašlete. Mohli sme v utorok minulý týždeň prerokovať petíciu, schváliť odporúčajúce uznesenie pre vládu. A potom ste to mohli prevalcovať pri zákone o zdravotných poisťovniach. Dosiahli by ste aj tak, čo chcete. Máte 85 poslancov, tak prečo neprejavíte trošku veľkorysosti? Veľmi často sa v podaní vládnych poslancov, aj dnes sme toho boli svedkami v podaní pána poslanca Zvonára a pána poslanca Martináka, stretávame s banalizovaním požiadaviek petície, s argumentáciou, že vlastne sa nič také, o čom hovorí petícia, nedeje, že petičný výbor zavádza a šíri paniku medzi ľuďmi. Skúsme si teda prejsť požiadavky občanov krok za krokom. Prvú požiadavku zachovať slobodný výber zdravotnej poisťovne pre každého občana považujeme za jeden zo základných princípov povinného verejného zdravotného poistenia. Význam zachovania tohto princípu sa opakovane potvrdil v štrnásťročnej existencii pluralitného modelu zdravotného poistenia na Slovensku. Možnosť voľby zdravotnej poisťovne viedla k pozitívnemu rozvoju systému zdravotného poistenia. Legislatívne iniciatívy ministerstva zdravotníctva, ktoré boli predkladané už od februára tohto roku, považujeme za závažné porušenie slobodnej voľby. Preto žiadame, aby štátne orgány nepredkladali žiadne ďalšie legislatívne návrhy smerujúce k obmedzeniu slobodného výberu zdravotnej poisťovne. Druhú požiadavku nepresadzovať a ani nepodporovať vytvorenie jednej zdravotnej poisťovne považujeme za logické v súvislosti so zachovaním slobodného výberu zdravotnej poisťovne. Legislatívne návrhy predkladané do Národnej rady Slovenskej republiky, ktoré vychádzajú z uznesenia č. 462 z 23. mája 2007, sú však krokmi, ktoré povedú k vytvoreniu jednej zdravotnej poisťovne. Preto žiadame, aby sa legislatívne návrhy zameriavali na rozvoj, a nie rušenie plurality v zdravotnom poistení. Dámy a páni, toľko požiadavky občanov. Ak by ich niekto považoval za neaktuálne, dovoľte mi urobiť malý prehľad o činnosti vládnej koalície na poli zdravotného poistenia za 1,5 roka vládnutia. Programové vyhlásenie vlády, ešte to vyzeralo veľmi dobre, hovorí: „Všetky zdravotné poisťovne budú mať rovnocenné podmienky bez ohľadu na ich právnu formu.“ A táto formulácia je zvlášť pikantná: „Vláda nepripustí také legislatívne zmeny zdravotníckych zákonov, ktoré by mohli viesť k poškodeniu dobrého mena Slovenskej republiky tým, že nebude zabezpečená primeraná ochrana domácich i zahraničných investícií.“ To hovorí programové vyhlásenie vlády, za ktoré ste hlasovali, dámy a páni. Čo ale nasledovalo? Bolo to vyhlásenie predsedu vlády Roberta Fica 19. januára 2007, ktorý označil za cieľ zakázať zdravotným poisťovniam nakladať so ziskom a zabezpečiť, aby tzv. poistenci štátu, je to viac ako 3 mil. občanov, ktorí nie sú ekonomicky aktívni, boli povinne poistení len v štátnych zdravotných poisťovniach. Nasledovalo predloženie legislatívnych návrhov ministrom zdravotníctva vo februári 2007, ktoré navrhovali povinné prepoistenie poistencov štátu do štátnych zdravotných poisťovní a zásadné obmedzenie použitia zisku samotnými zdravotnými poisťovňami. Návrhy zákonov zastavila Legislatívna rada vlády pre vysoké riziko ich konfliktu s Ústavou Slovenskej republiky a medzinárodnými zmluvami. Dámy a páni, prečítal som, čo ste robili v januári a vo februári. Ale o tom je požiadavka číslo jedna z petície zachovať slobodný výber zdravotnej poisťovne pre každého občana. Vy ste chceli 3 mil. ľudí proti ich vôli prepoistiť. Aký by mali slobodný výber? O tom je ale aj prvý citát z programového vyhlásenia vlády: „Všetky zdravotné poisťovne budú mať rovnocenné podmienky bez ohľadu na ich právnu formu.“ Ako majú mať rovnocenné podmienky, keď im chcete povedať, že sa môžu zaujímať len o 1,5 mil. poistencov, lebo zvyšných 3 mil. poistencov povinne prepoistíte do inej poisťovne? Tieto návrhy z januára a z februára tohto roku sú presne to, čo žiadajú občania v tejto petícii, aby sa nedialo, a je presne to, čo ste napísali v programovom vyhlásení vlády, že robiť nebudete. Príbeh ale pokračuje ďalej. Prichádza správa o programe racionalizácie v systéme zdravotníctva Slovenskej republiky 16. mája 2007, v ktorej minister zdravotníctva navrhol vytvorenie modelu jednej zdravotnej poisťovne a vyvlastnenie súkromných zdravotných poisťovní, prijatie vládneho uznesenia č. 462 z 23. mája tohto roku, v ktorom sa konštatuje, že treba dosiahnuť také legislatívne, inštitucionálne a ekonomické nástroje, ktoré budú postupne viesť k vytvoreniu jednej verejnoprávnej zdravotnej poisťovne. Predseda vlády Slovenskej republiky Robert Fico sa vyjadril nasledovne: „Filozofia je trochu iná, ale cieľ je ten istý, dostať sa k jednej verejnoprávnej zdravotnej poisťovni. Budú sa vytvárať podmienky, ktoré nebudú zaujímavé pre súkromné zdravotné poisťovne. Chceme vytlačiť súkromné poisťovne z tohto priestoru. Ale chceme ich vytlačiť spôsobom, ktorý nie je napadnuteľný ani právne, ani medzinárodnoprávne, ani politicky, ani nijako inak.“ Je to z relácie Slovenského rozhlasu Sobotné dialógy z 26. mája 2007. Dámy a páni, občania v druhej požiadavke od vás chcú, aby ste nepresadzovali a ani nepodporovali vytvorenie jednej zdravotnej poisťovne. Je to neopodstatnené? Však ho presadzujete uznesením vlády, výrokmi predsedu vlády. Ako to ide dokopy s programovým vyhlásením vlády, v ktorom hovoríte, že všetky zdravotné poisťovne budú mať rovnocenné podmienky bez ohľadu na ich právnu formu? Keď ich vyvlastníte, alebo vytlačíte z trhu, to majú rovnocenné podmienky? To je rovnocennosť v podaní strany Smer, vyvlastňovať, znárodňovať, vytláčať, to sú rovnocenné podmienky? Čiže požiadavky petície zachovať slobodný výber zdravotnej poisťovne pre každého občana a nepresadzovať a ani nepodporovať vytvorenie jednej zdravotnej poisťovne boli a sú absolútne opodstatnené. Žiaľ, tu sa príbeh nekončí a pokračuje ďalej. Prichádza samotné schválenie novely zákona č. 581/2004 Z. z. o zdravotných poisťovniach, ktoré napĺňa citované uznesenie vlády a zakazuje zdravotným poisťovniam slobodne nakladať s dosiahnutým ziskom. K tomuto návrhu zákona vzniesol v medzirezortnom pripomienkovom konaní Protimonopolný úrad nasledovnú pripomienku: „Reálnym výsledkom prijatia navrhovanej zmeny,“ teda už prijatej zmeny, „by však bolo obmedzenie, resp. úplné vylúčenie existujúcej hospodárskej súťaže medzi zdravotnými poisťovňami, nakoľko zmenou statusu zdravotných poisťovní a podmienok ich pôsobenia by stratili motiváciu zotrvať na trhu.“ Rezultátom by teda bola významná redukcia existujúceho počtu hráčov na trhu, resp. až monopolizácia trhu poskytovania verejného zdravotného poistenia. Schválená novela je v kolízii s Ústavou Slovenskej republiky, a preto dnes v opozícii veľmi zodpovedne pripravujeme podanie na Ústavný súd. Totižto len veto prezidenta, resp. Ústavný súd môžu zastaviť nasledujúci krok súkromných zdravotných poisťovní. Tie v piatok pohrozili medzinárodnými arbitrážami. Prvá požiadavka je na 15 mld. Sk voči Slovenskej republike. Pripomínam teda vaše programové vyhlásenie vlády: „Vláda nepripustí také legislatívne zmeny zdravotníckych zákonov, ktoré by mohli viesť k poškodeniu dobrého mena Slovenskej republiky tým, že nebude zabezpečená primeraná ochrana domácich i zahraničných investícií.“ Vláda to už pripustila. Pán premiér sa síce týchto medzinárodných arbitráži veľmi neobáva a ja zas nechcem právne špekulovať, som lekár nie právnik. Len konštatujem, že je to o zodpovednosti a kompetentnosti tejto vlády. Je to o zodpovednosti tejto vlády, platiť to totižto bude s veľkou pravdepodobnosťou až tá ďalšia vláda. Čiže sa presne držíte hesla „Po nás potopa“. A je to aj o kompetentnosti tejto vlády, pretože je otázka: Nový dlh štátu neohrozí náhodou prijatie eura? Dámy a páni, musím čestne priznať, že minister Počiatek pred zákonom varoval vládnu koalíciu. Ako ďalšia požiadavka z petície je zachovať rovnocennosť všetkých štátnych a neštátnych zdravotníckych pracovníkov, nemocníc a zdravotných poisťovní, zamedziť diskriminácii podľa právnej formy je prirodzenou požiadavkou neštátnych subjektov, ktoré prešli náročným procesom transformácie. Cieľom tohto procesu bolo skvalitnenie poskytovania zdravotnej starostlivosti a výkonu zdravotného poistenia. Prax dokazuje, že neštátne subjekty sú prínosom pre systém zdravotníctva. Legislatívne iniciatívy ministerstva zdravotníctva týkajúce sa poskytovateľov zdravotnej starostlivosti, transformácie zdravotníckych zariadení a ich siete smerujúce do Národnej rady Slovenskej republiky sú v rozpore so zachovaním rovnocennosti. Preto žiadame, aby takéto iniciatívy a návrhy neboli prijaté. Dámy a páni, považujete túto požiadavku za neaktuálnu? Tak čo teda urobila vláda pre poskytovateľov zdravotnej starostlivosti za 1,5 roka? Začalo to znovu veľmi sympaticky v programovom vyhlásení vlády: „Vláda podporí vytvorenie podmienok pre transparentnú súťaž poskytovateľov zdravotnej starostlivosti. Zároveň podporí vytvorenie systému diferencovaného prístupu pri uzatváraní zmluvných vzťahov medzi zdravotnými poisťovňami a poskytovateľmi zdravotnej starostlivosti podľa kritérií efektivity a kvality poskytovanej zdravotnej starostlivosti.“ Čo však nasledovalo? Zastavená transformácia zdravotníckych zariadení. Dnes už na základe prvého čítania novely zákona o poskytovateľoch vieme, že žiadna transformácia ani nebude, ostanú príspevkovými, večne sa zadlžujúcimi organizáciami. Prišlo opätovné zavedenie mäkkých rozpočtových kritérií. Aj preto rastú dlhy predovšetkým v štátnych nemocniciach. Potom prišiel pokus zo strany vládnej koalície ochrániť vybraných poskytovateľov zdravotnej starostlivosti pred exekúciami. Zlyhal. Ústavný súd prijal podnet na konanie v danej veci. Potom boli súvislo poskytovatelia zdravotnej starostlivosti zneisťovaní rôznymi správami o pripravovanej reštrukturalizácii a optimalizácii siete. A tak chudáci nevedeli, či sa majú snažiť alebo sa nemajú snažiť, či zaniknú alebo nezaniknú,  či v sieti zostanú alebo nezostanú, či ich niekto zavrie z Bratislavy, dá alebo nedá príkaz štátnym poisťovniam, aby ich nezazmluvňovali. No ako rana z milosti prišla ďalšia Jóbova zvesť minulého týždňa, a to nariadenie vlády o verejnej minimálnej sieti. Vláda Slovenskej republiky v neprítomnosti ministra zdravotníctva, ten sedel v parlamente pri prerokúvaní zákona o zdravotných poisťovniach, schválila minulý týždeň v stredu nariadenie vlády o verejnej minimálnej sieti. Po tri štvrte roku špekulácií, ktoré sa začali vo februári správou o pripravovanej reštrukturalizácii siete zdravotníckych zariadení, zvlášť intenzívne boli v posledných štyroch týždňoch, keď na schválenie čakalo nariadenie vlády o verejnej minimálnej sieti úplne iného znenia a obsahu, ako nakoniec bolo schválené na vláde. Nakoniec vláda schválila najhorší možný variant. Vymenovať 34 štátnych nemocníc ako verejnú minimálnu sieť, je taká miera etatizmu, ktorú si od roku 1992, keď sa začala budovať pluralita zdravotnej starostlivosti na Slovensku, nepamätáme. Odhliadnuc od nervóznych a ostrých reakcií županov, ktorí sú nominantmi vládnej koalície, pána Sedláčka a pána Trebuľu, je ale najhoršou správou skutočnosť, že trpieť bude opäť súťaž a tlak na kvalitu a efektivitu nemocníc. Neveríte? Tak si to poďme povedať. Aký to bude mať vplyv na štátne nemocnice? Poisťovne ich musia zazmluvniť zo zákona v zmysle nariadenia vlády o verejnej minimálnej sieti. Teda zmluvy majú isté. O čo majú súťažiť? Prečo majú tlačiť na efektivitu a kvalitu? Totiž ak budú menej kvalitnejšie alebo nepomerne drahšie, môže poisťovňa zazmluvniť konkurenciu? Nemôže, chráni ich zákon. Ako sa to prejaví v ostatných nemocniciach, ktoré, toto nie sú súkromné nemocnice, sú v zriaďovateľskej pôsobnosti miest a obcí, vyšších územných celkov, sú to neziskové organizácie alebo sú to súkromné nemocnice? Môžu ich zazmluvniť poisťovne, zvlášť tu podčiarkujem slovo „môžu“, lebo nemusia, a to niektorých ešte z kontingentu lôžok verejnej minimálnej siete, niektorých ako verejnú sieť. Teda budú motivované? Ani veľmi nie, lebo pýtam sa: Keď budú efektívnejšie a budú kvalitnejšie, dokonca lacnejšie ako štátna nemocnica, dostanú lepšiu zmluvu? Tak keď im všetko nevyžerie štátna nemocnica, tak možno sa tak stane. Lepšie ale pre ne bude nejako prežívať, lebo nedá sa súťažiť, keď jeden musí dostať a druhý môže dostať. To je úplná deformácia. Dámy a páni, po schválení nariadenia vlády o verejnej minimálnej sieti ešte stále niekto pochybuje o opodstatnenosti požiadavky petície zachovať rovnocennosť všetkých štátnych a neštátnych nemocníc? V programovom vyhlásení vlády ste ale hovorili niečo iné, dámy a páni: „Vláda podporí vytvorenie podmienok pre transparentnú súťaž poskytovateľov zdravotnej starostlivosti.“ Tak keď je pre vás transparentnou súťažou skutočnosť, že niekoho musíte zazmluvniť zo zákona a druhý musí bojovať, aby mu zostali nejaké kosti, tak potom je to transparentná súťaž v podaní strany Smer. Vystúpim k štvrtej požiadavke petície, zachovaniu práva dosahovať primeranú odmenu vo forme zisku pre zdravotníckych pracovníkov, nemocnice a zdravotné poisťovne, čo je imanentnou súčasťou ich aktivít. Legislatívne návrhy predkladané do Národnej rady Slovenskej republiky vychádzajúce z uznesenia vlády č. 462 z 23. mája 2007 sú krokmi, ktoré povedú k nevyváženým motiváciám v sektore zdravotníctva. Žiadame preto, aby takéto návrhy neboli prijaté. Dlho som rozmýšľal, ako sa postavím k tejto požiadavke, či znovu budem citovať a ukazovať, čo ste všetko urobili. A potom som našiel jeden veľmi pekný, veľmi sympatický citát z dennej tlače, ktorý znie nasledovne: „Pokiaľ je ekonomika trhová, tak v nej musí vždy ten, kto podniká, mať nejaký zisk.“ Stopercentne s tým súhlasím. To ale nepovedal Paul Samuelson, ale Ján Slota. Škoda, že sa tým neriadil pri hlasovaní. Povinnosť použiť zisk len na zdravotnú starostlivosť je zlou správou ako pre zdravotné poisťovne, tak pre poskytovateľov zdravotnej starostlivosti, ale predovšetkým pre pacientov. Pýtali ste sa, keďže bude viacej peňazí v systéme, prečo je to zlá správa. Pre zdravotné poisťovne je to zlá správa, lebo stratia motiváciu efektívne alokovať zdroje zverené občanmi z verejného zdravotného poistenia, nakupovať zdravotnú starostlivosť podľa kvality a ceny. Demotivácia jedného z najdôležitejších spoluorganizátorov trhu zdravotníckych služieb sa logicky premietne do najdôležitejších prvkov tohto trhu, u poskytovateľov. Poskytovatelia výrazne stratia motiváciu efektívne hospodáriť a zvyšovať kvalitu poskytovaných služieb. Ak ten, kto ich zazmluvňuje, nie je motivovaný ziskom správať sa efektívne pri uzatváraní zmlúv, prečo sa majú poskytovatelia správať efektívne vo svojej ponuke? Veď nikto to od nich nechce, poisťovňa musí minúť všetky peniaze. Ona ich minie, rozhádže, je na nule a je spokojná. Prečo bude tlačiť na poskytovateľa, aby bol lacnejší? Je to preto, lebo chce vytvoriť zisk? Načo ho má vytvoriť, keď ho musí vrátiť do zdravotnej starostlivosti? Minie ho hneď, aby mala pokoj na konci roka s preúčtovávaním. K tomu kľudne prirátajte efekt nariadenia vlády o verejnej minimálnej sieti a výsledok na seba nenechá dlho čakať, uvidíte o rok, čo bude. A teraz k najdôležitejšiemu článku v poskytovaní zdravotnej starostlivosti, k pacientom. O nich to všetko je, čo tu predvádzame už druhý týždeň. Najviac však na dve zlé rozhodnutia vládnej koalície z minulého týždňa doplatia pacienti. Čo bude motivovať poisťovne, aby im ponúkali doplnkové služby, kupovali zdravotnú starostlivosť v lepšej kvalite? Chce mať poisťovňa viac poistencov? Načo by to mala chcieť? Nie je motivovaná ziskom. Bude mať tak viac poistencov, bude narábať s väčšími peniazmi, lepšie, efektívnejšie vedieť nakúpiť? A zostane jej lepší zisk? Nie, musí ho minúť na zdravotnú starostlivosť. Poistenec pre ňu stráca veľký zmysel, aby o neho bojovala lepšou kvalitou ponúkaných služieb a doplnkovými službami. Bude poskytovateľ zdravotnej starostlivosti bojovať o pacienta? Prečo by to mal robiť? Štátny má istotu zmluvy zo zákona. Nech teda čaká pacient v čakárni na poradie, resp. na operáciu. Niet sa kde ponáhľať, zo zákona mi musia zaplatiť. Pôjde pacient do súkromnej nemocnice? Môže tam ísť, ale tá je tiež demotivovaná. Nie je veľmi zaujímavé bojovať o pacienta, veď poisťovňa len môže zaplatiť. Aj tak má prednosť štátna nemocnica. A čo bude s kvalitou? Bude sa pre pacienta zlepšovať? Štátna nemocnica nebude motivovaná zlepšovať kvalitu, veď zmluvu musí dostať. Keď bude mať lepšiu kvalitu, do ktorej investuje veľa peňazí, tak dostane lepšiu zmluvu, vytlačí konkurenciu? Načo by to robila? Však zmluvu má istú. Neštátna nemocnica sa tiež nepretrhne, lebo zmluva nebude závisieť od jej kvality, ale od toho, čo sa zvýši. Dámy a páni, toľko požiadavky občanov z petície, ale predsa by som si ešte dovolil krátko napínať vašu trpezlivosť a reagoval by som na dva veľmi časté výroky a tvrdenia, tézy, ktoré odzneli opakovane aj tu v Národnej rade. Často bolo počuť od predstaviteľov vládnej koalície v súvislosti s touto petíciou tvrdenia, a odznelo to aj dnes, že 155 000 podpisov je jedna vec, ale milióny občanov si myslia niečo iné a podporujú politiku vlády v zdravotníctve. Pán minister Valentovič sa v minulosti odvolával na množstvo podporných listov. Nakoniec sa zistilo, že ich bolo celkom sedem. Ale o tom teraz nechcem rozprávať. Teraz naposledy argumentoval akýmsi prieskumom verejnej mienky. Dovolil som si urobiť prehľad postojov občanov k zámerom ministra Valentoviča a vlády v roku 2007, zverejnené reprezentatívne prieskumy verejnej mienky. Podľa agentúry GfK Slovakia v januári 2007 83 % respondentov nesúhlasilo s obmedzením slobodnej voľby zdravotnej poisťovne, vo februári 2007 60 % respondentov nesúhlasilo s obmedzením slobodnej voľby zdravotnej poisťovne. V marci 2007 podľa agentúry FOCUS viac respondentov nesúhlasilo, ako súhlasilo, s tým, je to 48 % verzus 44 %, aby vybrané skupiny obyvateľov boli povinne poistené v štátnej zdravotnej poisťovni, to boli tie jarné pokusy s prepoisťovaním. V júni 2007 podľa agentúry Polis nadpolovičná väčšina, je to 52,4 %, respondentov nesúhlasilo, aby všetkým občanom Slovenska poskytovala služby iba jedna zdravotná poisťovňa, pričom rozhodné nie povedalo 38 %. V auguste 2007 podľa agentúry MVK 52 % občanov súhlasilo s tým, aby zdravotné poisťovne dosahovali zisk, pričom nesúhlasilo s tým 27 % a 56 % občanov sa vyslovilo, že nedôverujú ministrovi Valentovičovi, že dokáže vyriešiť problémy v zdravotníctve, dôveru mu vyjadrilo 29 % respondentov. V septembri 2007 podľa agentúry Polis občania označili Ivana Valentoviča spolu s Vierou Tomanovou za najmenej kompetentných členov vlády Roberta Fica, keď podporu mu, naopak, vyjadrilo až 3,2 % občanov. A spomeniem tu posledný prieskum, a to k novinke, k nariadeniu vlády o verejnej minimálnej sieti. Podľa agentúry Polis z 1 100 respondentov v dňoch 6. až 7. októbra tohto roku na prvú otázku, ktoré zdravotnícke zariadenia podľa vás poskytujú občanom lepšie zdravotnícke služby, či sú to štátne alebo sú to neštátne, odpovedalo 28 %, že sú to štátne, a 27,8 %, že sú to neštátne, čiže občania si myslia, že aj jedny aj druhé poskytujú kvalitné zdravotnícke služby, a na druhú otázku, tá je zaujímavá, či súhlasia s postojom premiéra Roberta Fica, ktorý vyhlásil, že do tzv. minimálnej siete zdravotníckych zariadení, t. j. tých, s ktorými budú zdravotné poisťovne povinné uzatvárať zmluvy, by mali patriť iba štátne nemocnice, súhlasne odpovedalo 27 %, nesúhlasne odpovedalo 53 %, občania si chcú vybrať. A poslednou tézou tvrdení, pri ktorom sa chcem pozastaviť, je skutočnosť, že pán minister rád cituje, či už v médiách, ale aj tu v parlamente akýsi článok z českých Zdravotníckych novín, kde nejaký odborník na zdravotníctvo hovorí o zvrátenosti vývoja v slovenskom zdravotníctve za predchádzajúcej vlády. Aj pán podpredseda parlamentu Číž sa v rozprave k zákonu o zdravotných poisťovniach zmieňoval o tom, že taký systém zdravotných poisťovní, ako je na Slovensku, nikde inde nie je. Pravdou však je, že Slovensko sa stalo vzorom pre mnohé európske krajiny a napr. aj pre susednú Českú republiku. Keď už tu všetci čítajú z novín, tak dovolil som si pripraviť taký krátky mediálny vstup aj ja. A za pomocníka som si vzal článok z denníka Sme uverejnený 24. 9. Bol to rozhovor s ministrom zdravotníctva Českej republiky pánom Tomášom Julínkom. A to odporúčanie slovenskej vláde je už v názve: „Nevracajte sa do Jurského parku.“ Redaktor sa ho pýtal: „Inšpirovala vás reforma bývalej slovenskej vlády?“ Jeho odpoveď bola: „Jednoznačne, veľmi nám pomohlo to, že sme mohli čerpať skúsenosti z praktickej aplikácie. Obdivuhodné bolo u vás to tempo a dynamika rozhodnutí a ich politické presadenie, aj keď východisková situácia v Česku a na Slovensku sa líši. Na Slovensku to bolo riešenie krízy. A vyžadovalo si razantnejší prístup.“ Ďalšia otázka redaktora bola: „ Poisťovne budú akciovými spoločnosťami v Českej republike?“ Jeho odpoveď bola: „Presne tak.“ Nasledujúca otázka redaktora bola: „Ak súkromný investor založí zdravotnú poisťovňu, urobí to pre zisk. Na Slovensku teraz prebieha zápas, aby zdravotné poisťovne nemohli vyplácať zisk cez dividendy a vracali ho do zdravotného poistenia. Aký je váš pohľad na zisk zdravotnej poisťovne?“ „Dôležité je správne nastavenie rovnováhy,“ odpovedal pán Julínek, „aby bolo na trhu zaujímavé pôsobiť. Zároveň by sa mala veľká časť peňazí venovať na inováciu produktov a komunikáciu s poistencami.“ Ďalej, otázka bola: „Ste proti dividendám?“ Jeho odpoveď bola: „Bude určená časť zisku na dividendy, lebo inak by som sem nepritiahol žiaden vstupný kapitál.“ To je toľko o tom, že nikde v Európe také nie je, nebude, lebo sme nejakí zvrátení. A tá posledná časť, ktorú si dovolím odcitovať, tá sa mi veľmi páčila, vládnej koalícii sa zrejme bude páčiť menej. Teda otázka bola: „Dnešná slovenská skúsenosť je aj taká, že keď sa zmení politická garnitúra, reformy sa rušia. Ako chcete presvedčiť o správnosti svojich reforiem?“ „Závisí to hlavne od toho, ako kvalitne bude urobená transformácia zdravotných poisťovní a aký stabilný bude trh zdravotného poistenia, aby ho už nebolo možné meniť. Čudujem sa tým, ktorí to chcú u vás všetko vrátiť. To im nenapadne, že systém bol zadlžený práve tým ako bol nastavený? Pre mňa sú tieto politické sily dinosaurami.“ To bola ešte odpoveď ministra. Dámy a páni, nechcem teda špekulovať ďalej o tom, ktorý z významných vládnych činiteľov pôsobiaci na poli zdravotníctva je ktorým typom dinosaura, to by som už nechal paleontológom. Ale chcem povedať na záver, že veľa z toho, čo sa podarilo poschvaľovať minulý týždeň či už v parlamente alebo vo vláde, výrazne zhorší fungovanie slovenského zdravotníctva. Demotivuje to všetky subjekty na trhu zdravotníckych služieb a postihne to pacienta spomalením rastu kvality a stratou záujmu o pacienta zo strany poisťovní aj poskytovateľov. Zákon o zdravotných poisťovniach bude mať dohru ako na Ústavnom súde, tak v medzinárodnom meradle. Veľa z toho, čo občania žiadali v petícii, čo si väčšina občanov praje vo všetkých prieskumoch verejnej mienky, vládna koalícia v predchádzajúcom roku, no najmä minulý týždeň pošliapala. Napriek tomu je ešte stále čas precitnúť a vrátiť sa na cestu k súťaži a pluralite v zdravotníctve, na cestu, po ktorej kráčali všetky vlády od roku 1992. Boli to aj Mečiarove vlády. Nechcem, aby vládna koalícia plnila predstavy SDKÚ – DS o zdravotníctve. Ja nie som naivný rojko. Plňte aspoň svoje programové vyhlásenie vlády, ktoré sa po minulom týždni v časti o zdravotníctve zmenilo na zdrap papiera. Dámy a páni z vládnej koalície, spolu s ministrom zdravotníctva Českej republiky vás prosím, nevracajte nás do Jurského parku. Ďakujem pekne. (Potlesk.)