Ľ. Mušková, poslankyňa: (2003-03-04):
Pozrime sa touto prizmou pohľadu na pripravované zmeny v predloženej novele zákona o zdravotnej starostlivosti. Najskôr pohľad pacienta, občana Slovenskej republiky. Tento občan je vzdelaný človek. Absolvoval minimálne osem rokov povinnej školskej dochádzky. Pozná veľmi dobre pravidlá hry. Vie, že za každého pacienta, s ktorým lekár uzatvoril zmluvu o ošetrení, dostáva z poisťovne kapitáciu, teda financie, ako to bolo povedané za počet zdravotníckej dokumentácie za pacienta. Do poisťovní prispieva buď on sám, pacient, ktorý je zamestnancom, alebo štát, ak je to dieťa, dôchodca, nezamestnaný a podobne. Pacient si teda kladie otázku. Prečo mám platiť 20 korún pri návšteve lekára? Koľkokrát mám spomínaných 20 korún zaplatiť? Pri prvej návšteve, ak ochoriem, aj druhý deň, keď prídem na odber krvi, aj na tretí deň zaplatím 20 korún, keď prídem zvedavý, ako vyšetrenie dopadlo, po výsledok. Zaplatiť má aj ďalší deň 20 korún, ak ho ošetrujúci lekár pošle k špecialistovi, zaplatiť má aj ďalšie dni, keď špecialista rozhodne doplniť laboratórny súbor o špeciálne vyšetrenia, ktoré neboli zahrnuté do základného súboru vyšetrení. Spolu 100 korún za štandardnú sústavu vyšetrení. Ak bude jeho zdravotný stav narušený, dostane predpis na lieky. Sú však lieky, ktoré sú sledované a musia byť na recept napísané samostatne ako doplnok liečby. Myslím si, že to tu lekári vedia. Za každý predpis teda 20 korún, a pritom sa nepočíta s komplikáciami, s alergiou alebo s inou intoleranciou na lieky. Ďalší je pohľad ošetrujúceho lekára prvého kontaktu. Lekár má vyberať v ambulancii 20 korún, každému pacientovi vypisovať príjmový lístok alebo pečiatkou označiť trhací blok s hodnotou 20 korún, či obstarať si do ambulancie ďalší prístroj, elektronickú pokladnicu. Ako sa má lekár zachovať pri návšteve pacienta v mieste bydliska. Zaklope na dvere, otvoria mu, pozdraví sa a najskôr bude pýtať 20 korún, alebo najskôr ošetrí pacienta a potom tých 20 korún bude pýtať. Tiež pri určitých skupinách ľudí či už sociálne odkázaných a ďalších, ktorí nemajú platiť spomínaných 20 korún, lekár si bude musieť overovať, či pacient skutočne patrí do tejto skupiny. Kde si tento fakt má overiť. Na odbore sociálnych vecí okresného úradu? Alebo má ísť na daňový úrad? Nie je to ponižovanie lekára a pasovanie ho do úlohy akéhosi vydriducha, ktorý od chorého najskôr pýta peniaze, respektíve zisťuje jeho finančné možnosti, až potom sa začne zaujímať o jeho zdravotný stav? Nie je to tiež ponižovanie pacienta, ktorý, mimochodom, z ústavy má právo na základné ošetrenie zdarma, aby dokazoval svoju neschopnosť platiť, navyše keď je už dosť ponížený, ak je nezamestnaný a neschopný platiť. Ako pán minister vyhlásil, toto spoplatnenie návštev u lekára má za cieľ znížiť tento počet, pretože je vraj vysoký. Táto návštevnosť je však zapríčinená aj chybou systému. Lekár totiž nemôže vypísať recept na viac ako na jeden mesiac. Aj pacient, ktorý má diagnózu, s ktorou by mohol prísť, ja neviem, raz za štvrť roka alebo za pol roka, musí prísť každý mesiac. Teda vlastne systém vyžaduje takú častú návštevu. Netreba začať riešiť tento problém, myslím si, už sa síce rieši, ale potom sa bude odvolávať, že sa vlastne tým, že sa platí 20 korún, vyriešil tento problém. Ďalej by som si dovolila pohľad ošetrujúceho lekára  špecialistu. Lekárov špecialistov so slušným  vzdelaním a aspoň s dvoma atestáciami v Slovenskej republike nie je veľa. Hádam 2 600. Sú rozdelení do nemocničných a ambulantných ordinácií. Líšia sa špecializáciou, prípadne nadstavbovým vzdelaním s vysokou špecializáciou. Aj keď sa zdá, že toľko špecialistov pre malé Slovensko je veľa, vždy to vychádza lacnejšie, ako ísť sa liečiť do zahraničia. Špecialista nemá žiadne sociálne zázemie. Každý mesiac začína od nuly. Má pacientov, má body a má peniaze na chod ambulancie vrátane nájomného za nebytové priestory, na plat zdravotnej sestre, na odvody, na dane a čo ostane na živobytie. Jeho príjem sa odvíja od Liečebného poriadku, ktorý má účinnosť zákona. Prvé kompletné vyšetrenie predstavuje 320 bodov, pri hodnote bodu 0,32 halierov, čo poskytuje Všeobecná zdravotná poisťovňa, je to honorované 104, 40 Sk. Opakované vyšetrenie je honorované 57, 60 Sk. Každé ďalšie kontrolné vyšetrenie 48 Sk. Je presne limitované, ktorý špecialista môže účtovať ďalšie výkony, cenové relácie nie sú ničím výnimočné. Lekár sa musí snažiť o kvantitu pacientov, aby získal body a aby prežil. Tento lekár bude musieť pýtať od pacienta 20 korún, aby dotyčný pacient opakovane neprišiel? Alebo má taktne pomlčať a čakať, že zo spomínaného honoráru mu poisťovňa strhne očakávaných 10 Sk? Druhý variant je pre väčšinu špecialistov psychologicky prijateľnejší. Aj keď sa dostanú do polohy slabšie honorovanej vrstvy obyvateľstva a ich príjem bude nižší ako plat stredoškoláka, napríklad jeho zdravotnej sestry. Poznám lekárov, ktorí predo mnou vyhlásili, že 20 korún od pacienta brať nebudú. Pohľad lekárnika. Lekárnik vyberie od každého pacienta za každý recept 20 korún. Má k manipulácii s peniazmi najbližšie, ale aj jemu ostanú v pokladni len 2 koruny, lebo 18 korún automaticky z preplácanej ceny lieku strhne poisťovňa. Vie niekto odhadnúť, koľko receptov skončí v smetnom koši, lebo pacienti nebudú mať na poplatky?  Čo ak to bude práve liek pre pacienta životne dôležitý? Niekedy je takým liekom aj anopyrín, ktorý má nižšiu hodnotu, ako je cena 20 korún. Tiež fixne stanovený doplatok za liek pre pacienta. Nie je to opäť len proklamovanie riešenia problému s liekmi, na ktoré opäť doplatí iba občan pacient? Na záver si kladiem otázku, ktorú mi dali moji voliči už opakovane. Čo to znamená reforma v zdravotníctve? Naše zdravotníctvo v minulosti nemalo chybu, aj keď sa tu deklarovalo niečo iné. Malo pevné morálne základy, bolo vyvážené v prevencii aj v kuratíve. Jediné, čo mu chýbalo, boli financie, a preto sa treba zamyslieť, kde treba šetriť. Čo tak obrátiť garde a začať šetriť na ministerstve zdravotníctva. Čo tak začať šetriť v rozpočte Asociácie zdravotných poisťovní. Čo tak začať šetriť v zdravotných poisťovniach a hlavne v nepotrebných a rozmáhajúcich sa pobočkách poisťovní s množstvom pacientov. Na záver mi ešte dovoľte povedať môj názor na problém navrhovaného zákona. Ak sa bavíme o chorobe, javí sa mi, že chorým je aj predložený návrh zákona o zdravotnej starostlivosti. Preto ako jedinú terapiu by som predpísala stiahnutie tohto návrhu zákona z rokovania Národnej rady, pretože už mu pomôže jedine intenzívna terapia hlavne v diskusii so skutočnými odborníkmi v tomto odbore. Môj návrh je teda jednoznačný. Aby sa s obrovským počtom pripomienok k zákonu, ktoré už medzičasom odzneli v tlači, vo výboroch, nevytvoril paškvil, ktorý bude tvrdo postihovať občanov Slovenskej republiky a nás poslancov nútiť do jeho sústavného novelizovania, navrhujem, aby tento zákon nebol prerokúvaný v Národnej rade ďalej, ale aby sa v pokoji prerokoval na ministerstve zdravotníctva a predložil opäť na pripomienkovanie širokej odbornej verejnosti. Ďakujem vám za verejnosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Faktické poznámky. Uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. Pani poslankyňa Záborská.