Mikloš, Ivan, poslanec NR SR (2013-12-12):
Ďakujem pekne. V rozprave vystúpil vlastne jediný poslanec, pán poslanec Kaník a bolo tu aj pár faktických poznámok. V jednej z nich pani kolegyňa Vášáryová povedala, že je škoda, že nevystupuje žiaden poslanec z koalície, teda z koalície, z vládneho SMER-u, pretože vlastne nevieme, aký má SMER postoj a názor v tejto otázke. No my to vieme, pretože už prebehlo hlasovanie o tomto návrhu vo výboroch, dvoch výboroch a v obidvoch sa poslanci buď, SMER-u buď zdržali, alebo boli proti. Musím povedať, že ma to prekvapuje. Prekvapilo ma to preto, že som predpokladal, že táto deklarácia nájde širokú podporu a že bude schválená v zhode. Prečo? Ide totiž jednoznačne o vec, ktorá je v záujme Slovenskej republiky. Je nepochybne a nespochybniteľne v záujme Slovenskej republiky. Pretože, ak budeme mať daňovú suverenitu, ak si budeme môcť určovať výšku najmä priamych daní, lebo o priamych daniach je tu reč, nie o DPH. Pri nepriamych daniach má zmysel harmonizácia, ale ak si budeme môcť určovať výšku priamych daní, najmä dane zo zisku, tak budeme mať konkurenčnú výhodu, budeme môcť dosahovať vyššie tempá ekonomického rastu, ako vyspelé krajiny, ku ktorým sa chceme približovať a ktoré chceme dobiehať. Ale ak ju nebudeme mať, ak budeme musieť napríklad zúžiť základ dane, alebo zvýšiť sadzbu dane, alebo aj, aj, tak stratíme túto konkurenčnú výhodu a budeme v horšom postavení pri súťaži o kapitál. Svetová globálna konkurencia je vlastne súťaž o dve veci, o kapitál a o talenty. Kapitálu je nedostatok. Nedostatok kapitálu majú najmä krajiny, ako je Slovensko, ktoré prešli tým, čím prešli a potrebujú rásť. Ten problém je teda v tom, že my potrebujeme toho kapitálu omnoho viac, ako tie krajiny, ktoré sa desaťročia vyvíjali ako trhové ekonomiky. Potrebujeme ho najmä z týchto krajín a kapitál k nám príde vtedy, keď mu ponúkneme lepšie podnikateľské prostredie, vrátane nižších daní. Táto súťaž tu je, ona je realitou a vidíte na tom, že dnes všetci znižujú, okrem Slovenska a Grécka, okrem Slovenska a Grécka dnes všetky európske krajiny znižujú daň zo zisku. Mimochodom zníženie dane zo zisku z 23 na 22 %, ktoré sme tu schválili po predchádzajúcom zvýšení z 19 na 23, bolo urobené podľa mňa najmä preto, že ak by nebolo urobené, tak od budúceho roka by sme mali vyššiu daň zo zisku ako Švédsko. Švédsko znižuje na budúci rok daň zo zisku na 22 %. Ak by sme neboli ten pol krok naspäť tým rozumným smerom, alebo krôčik urobili z 23 na 22, tak Slovensko by malo o 1 % vyššiu daň zo zisku v budúcom roku, ako má Švédsko. Švédsko, krajina, ktorá sa desaťročia, už cez tri storočia vlastne, od 19. storočia až doteraz vyvíjala ako trhová ekonomika a demokracia a je dnes jednou z najvyspelejších krajín. Takže z tohto pohľadu je daňová suverenita v prospech krajín, ako je Slovensko a odmietnutie tejto daňovej suverenity je pre mňa, musím povedať, nepochopiteľné. Sedel som štyri roky, viac, šesť rokov v EKOFIN-e, v rade ministrov financií Európskej únie a potom aj dva roky v Euroskupine. Musím vám povedať, že vždy, keď sme o týchto veciach diskutovali, tak vždy všetky nové členské krajiny, bývalé teda postkomunistické krajiny, vždy sa na tomto zhodovali, že toto musíme presadzovať a ak niekto tlačil na daňovú harmonizáciu, tak to boli krajiny, ako je Francúzsko alebo niektoré západoeurópske krajiny, ktorým kole oči, že investori aj z ich krajín odchádzajú do krajín, kde sú lepšie, kde je lepšie prostredie a kde sú aj nižšie dane. Pričom ale platí, že ak bude harmonizácia presadená a tie tlaky narastajú, ak bude harmonizácia presadená, v konečnom dôsledku to nebude ani k ich prospechu, ani k prospechu krajín ako je Francúzsko, pretože tá konkurencia je dnes globálna a nám, nekonkurujeme si len navzájom európske krajiny, ale je to naozaj globálna konkurencia aj zo strany a najmä zo strany ázijských krajín alebo aj krajín ako je Brazília, Turecko a ďalšie. Teda ten zásadný problém a ešte by som vám chcel na istých číslach ozrejmiť, že čo to vlastne, o čom vlastne sa rozprávame. Kritici napríklad slovenskej daňovej reformy, ktorú ste už čiastočne zrušili, lebo ste rovnú daň zrušili, ale zrušili ste ju len čiastočne, pretože napríklad zásadná časť reformy daňovej bola rozšírenie daňového základu, ktorý sme dosiahli zrušením v zásade skoro všetkých výnimiek, špeciálnych sadzieb a špeciálnych odpočítateľných položiek. Čiže my sme znížili sadzbu na 19 % a rozšírili sme daňový základ. Chcem vám ale povedať, že, a toto bolo predmetom kritiky napríklad zo strany Francúzska v tom čase, ale aj Švédska v tom čase, aj Nemecka, že vraj robíme daňový dumping. Len problém je v tom, že daňovú, efektívnu daňovú sadzbu, koľko teda vyberáme na tejto dani, sa nedá posudzovať len podľa sadzby, ale podľa toho, koľko vyberieme. A koľko vyberieme, závisí nielen od sadzby, ale aj od daňového základu. My po reforme, a to máme stále, tam ste našťastie neurobili negatívne zásahy, máme jeden z najširších, ak nie najširší daňový základ, pretože máme málo výnimiek a odpočítateľných položiek. Nemecko, naopak, malo strašne veľa a má výnimiek, odpočítateľných položiek, má úzky daňový základ. Tak, aby som vám vysvetlil na číslach, tie čísla, čo vám poviem, budú za roky 2006 – 2007. Vtedy už Slovensko malo 19-percentnú daň zo zisku a Nemecko v tom čase malo 39,5-percentnú daň zo zisku, sadzbu. Čiže radovo, takmer dvojnásobne, vlastne dvojnásobne vyššiu, viac ako dvojnásobne vyššiu. Napriek tomu Nemecko vybralo na dani zo zisku 1,5 % HDP a my sme vybrali 2,7 % HDP. Čiže pri polovičnej sadzbe, menej ako polovičnej sadzbe oproti Nemecku sme vybrali v pomere k HDP, sme vybrali takmer dvakrát viac, ako vybrali oni. Dôvodom bolo práve to, že Nemci mali veľmi úzky daňový základ a veľké možnosti na unikanie zo zisku pre veľké korporácie aj cez výnimky, odpočítateľné položky, ale aj cez rôzne medzinárodné transakcie. Čiže tu vám chcem aj vysvetliť, že ten problém je v tom, že ak sa presadí daňová harmonizácia, tak prvá vec, ktorá sa presadí, bude zjednotenie daňovej základne, lebo sadzby môžete zjednocovať len vtedy, keď máte zjednotené daňové základne. A keď som toto namietol na EKOFIN-e ešte niekedy v roku 2005 – 2006, tak vtedajší šéf EKOFIN-u Jean-Claude Juncker mi povedal: dobre, toto je relevantný argument, tak poďme sa baviť o tom, že vezmime ako spoločný európsky základ dane zo zisku váš slovenský základ dane. Potom nebudete musieť, lebo keby sme vzali iný, užší, tak my by sme do nášho daňového systému museli zavádzať znovu odpočítateľné položky a výnimky. Museli by sem ho zužovať a teda zhoršovať a to on uznal, že to by nebolo dobré a hovorí: dobre, tak poďme diskutovať o tom, že či váš slovenský základ dane, ktorý je najširší, teda najlepší v tomto zmysle, by nemohol byť európsky spoločný. Na čo mu ja hovorím, ale no dobre, vie si niekto tu z prítomných ministrov, všetci sme tam boli vtedy, dvadsiati piati myslím, predstaviť, že vo všetkých vašich členských krajinách teraz zrušíte väčšinu odpočítateľných položiek, špeciálnych sadzieb a daňových výnimiek? Absolútne vylúčené, to je proste politicky strašne citlivé takéto veci robiť. My sme to urobili, prešlo to, vyčistilo to daňový systém, ale je absolútne nereálne myslieť si, že takéto niečo, že slovenský, šírku slovenského daňového základu je možné presadiť ako spoločný harmonizovaný daňový základ. Ergo, inými slovami povedané, ten spoločný by musel byť užší, ako je náš dnešný a my by sme museli urobiť čo? Museli by sme zavádzať znovu odpočítateľné položky a sadzby, ktoré boli výnimkou, ale museli by sme aj zvýšiť sadzbu dane. Pretože pri užšom základe by sme nevybrali toľko ako pri širšom základe a nižšej sadzbe. A tie argumenty, ktoré, lebo ja som zachytil už za prvej Ficovej vlády, že premiér prišiel z Bruselu a tam mu porozprávali, že aký je ten náš daňový systém nefér a nespravodlivý a oni používali pojmy ako daňový dumping alebo neférová daňová konkurencia. Tie termíny používal napríklad vtedajší minister financií Nikolas Sarkozy, ktorý sa neskôr stal francúzskym prezidentom, už je bývalým prezidentom, ale aj vtedajší nemecký kancelár Schröder používal tieto pojmy. A chcem vám vysvetliť, že tie pojmy nie sú korektné. Ja som im aj na tej európskej pôde, aj inde som argumentoval, že tu nejde o žiaden daňový dumping. Prvý zásadný argument, že nejde o daňový dumping je ten, že my sme pri nižšej sadzbe, menej ako polovičnej oproti Nemecku, vybrali dvakrát, takmer dvakrát toľko, ako vybrali oni vo vzťahu k HDP. Čiže neporovnávajme efektívny výnos dane zo zisku len podľa sadzby, porovnávajme aj podľa daňového základu a podľa toho, koľko vyberieme vo vzťahu k HDP. Čiže po prvé, toto je zásadný argument, že nejde o daňový dumping, lebo ich argument bol: „Znížili ste sadzbu, vyberiete menej a potom chcete, aby my sme vám cez štrukturálne a iné fondy dávali, lebo vám budú chýbať peniaze.“. No tak tento argument nie je pravdivý už z toho porovnania, ktoré som povedal. Druhý dôvod, prečo nie je tento argument pravdivý, je ten, že naopak, my tým, že sme znížili sadzbu, ale vyčistili daňový systém a urobili aj ďalšie reformy, sme dosahovali vyšší ekonomický rast. Tým, že dosahujeme vyšší ekonomický rast, tak budeme čerpať menej z európskych štrukturálnych zdrojov, pretože tam sa čerpá podľa toho, ako sa krajina približuje k priemeru HDP európskej úrovne. Ak sa priblíži rýchlejšie a stane sa vyspelejšou, konverguje, tak potom čerpá menej tých peňazí, čiže opak je pravdou. Po prvé, nemáme chýbajúce peniaze z titulu, že sme znížili daň zo zisku, teda nemali sme vtedy, teraz máme, ale paradoxne, pretože sa zvýšila. A to, že teraz máme menej peňazí oproti tomu, čo rozpočet plánoval, priznáva sama vláda. Keď v rozpočte, ktorý sme tu dnes schválili, píše, že v tomto roku na dani zo zisku, o ktorej sa bavíme, vyberieme o 272 miliónov menej, ako vláda prognózovala po zvýšení sadzby z 19 na 23 %. Čiže táto vec naozaj a ja si myslím, že ani nie je politická v tomto zmysle, že by bola pravicová alebo ľavicová. Daňová suverenita v priamych daniach pre menej rozvinutú krajinu na nižšej ekonomickej úrovni je alfa a omega. Ak nám dnes nadiktujú teoreticky, ono sa to nestane tak ľahko, lebo to je proces a tak ďalej, ale teoreticky, ak by sme dnes museli zjednotiť daňový základ a sadzby dane, zlepšila by sa konkurencieschopnosť Slovenska a atraktivita Slovenska pre kapitál, alebo by sa zhoršila? No jednoznačne by sa zhoršila. Čiže prečo nechceme súhlasiť s niečím, čo je aspoň akou takou poistkou proti tomu, aby sa stalo niečo, čo nás ohrozí a čo nás poškodí? A opakujem, v tomto je za jedno, sú za jedno všetky nové členské krajiny, pretože to vidia presne takisto. Mimochodom, z nových členských krajín máme jednoznačne najvyššiu mieru dane zo zisku dnes. Od budúceho roka máme takú istú ako Švédsko, 22 %, všetky ostatné krajiny majú omnoho, omnoho nižšiu, keď si dobre pamätám Bulharsko 10, Česi 19 a neviem, ako sú tie sadzby, ale máme ju jednoznačne najvyššiu. Čiže bola to chyba, bolo to strelenie si do vlastného kolena, zrušenie rovnej dane a zdvihnutie dane zo zisku. To dnes ukazujú čísla, to dnes ukazujú medzinárodné porovnania, to ukazuje všetko, ale dobre stalo sa, ale deklaráciu o daňovej zvrchovanosti, teda niečo, čo by mohlo pomôcť ako poistka proti krokom, ktoré sa z Bruselu chystajú a chystajú sa, už dlho sa chystajú, tie snahy a tlaky, poďme harmonizovať, sú tu už dlho. Nie je na to žiaden racionálny ani ekonomický dôvod. Jednotný trh vyžaduje harmonizáciu v nepriamych daniach, to je pravda. DPH by mala byť harmonizovaná viac, ako je, dokonca. Ten neporiadok, že sú rôzne sadzby, znížené a tak ďalej, ten nepomáha jednotnému trhu, ale priame dane, a bavíme sa najmä o dani zo zisku, kde tá súťaž je najostrejšia, harmonizovať nemá žiaden racionálny logický dôvod a nebolo by to v prospech nikoho. Pretože ak by sme to urobili, nezvýšime tým konkurencieschopnosť Francúzska, ale znížime konkurencieschopnosť Slovenska a podobných krajín a tým znížime celkovú konkurencieschopnosť Európskej únie ako takej. Chcem teda, aj keď v to neverím ani a nedúfam, keďže vidím, ako sa tu hlasuje o rôznych veciach, dovolil som si napriek tomu tento apel urobiť, pretože naozaj nie je to nič, na čom by ste ani politicky prehrali, ani, ani ja neviem, v čom by ste strácali, nie je to nič ani sociálnodemokratické, ani pravicové, je to proste základná triviálna logika, hovorí o tom, že nie je ani v prospech Európy a už vôbec nie v prospech krajín, ako je Slovenská republika, aby došlo v Európskej únii k harmonizácii priamych daní, zdôrazňujem, priamych daní a o tom je deklarácia, ktorú sme tu predložili a ktorá, som veril, že by mohla byť, mohla byť schválená. Či bude, uvidíme zajtra, ale napriek tomu vás chcem vyzvať, aby teda bola. Ďakujem pekne.