V. Palko, poslanec: (2008-01-29):
Vážené panie poslankyne a páni poslanci, nemá zmysel zastierať si, že Európska únia sa pred našimi očami mení na veľký štát. Čím bude tento štát a jeho vznik charakteristickým? Po prvé. Budúci štát Európska únia bude štát, ktorý vznikol pomaly a potichu. Bude to štát, ktorého tvorcovia nepriznajú, že zakladajú štát. Nepriznajú to i preto, lebo priznať založenie štátu Európska únia je i priznaním faktu, že sa končí štátnosť členských krajín. Po druhé. Budúci štát EÚ je štát, ktorý vzniká do istej miery podvodom. Nie z vôle ľudí. Reformná zmluva je obsahovo totožná s obsahom ústavnej zmluvy. Tá bola zamietnutá v referendách vo Francúzsku a v Holandsku. Ak sa nepodarilo získať súhlas ľudí, tak sa pokračuje vo vytváraní štátu bez súhlasu ľudí. O reformnej zmluve sa referendá nekonajú. Po tretie. Európska únia bude štát bez európskeho politického národa. Bude to štát, ktorý nebude vlasťou. Spýtate sa Slováka z Liptova, čo je tvoja vlasť? EÚ, Slovensko, Liptov? Odpovie vám Slovensko. Po štvrté. Európska únia nebude parlamentná demokracia. Skutočným štátnym zriadením EÚ bude byrokracia. nebude to federácia s jasným rozdelením kompetencií medzi štáty a celok. Vieme vlastne presne, koľko percent zákonov prijímaných touto Národnou radou je úplne alebo sčasti iba prepisovaním smerníc, ktoré vznikajú v Európskej únií? Bývalý nemecký prezident Roman Herzog povedal, že v Nemecku je to 80 % a vyjadril pochybnosť o tom, či Nemecko je ešte parlamentná demokracia. Vážené dámy a páni, vzhľadom na rozsah odovzdávaných kompetencií z úrovne Slovenskej republiky na úroveň Európskej únie si dovolím vysloviť túto tézu. Postavenie Slovenska v budúcej EÚ, teda po ratifikácii reformnej zmluvy bude čo do rozsahu kompetencií podobné postaveniu Slovenska v bývalom Česko-Slovensku. Z tohto hľadiska hlasovanie za reformnú zmluvu možno označiť za hlasovanie za návrat pred 1. január 1993. Do obdobia, kedy tiež existovala demokratická Slovenská republika, ale v rámci vyššieho štátneho celku, ktorým bolo Česko-Slovensko, teraz tým vyšším celkom bude Európska únia. Vážené panie poslankyne, páni poslanci z vládnej koalície, budete musieť podstatne viac hovoriť o vlastenectve, národnej hrdosti, Jánošíkovi a kráľovi Svätoplukovi, aby ste tento fakt, že ide o návrat pred 1. január 1993, utajili. Dovoľte mi poukázať na ďalšiu podobnosť medzi postavením Slovenska v bývalom Česko-Slovensku a v budúcej EÚ. Dobre si pamätáme, ako rozdielne vnímali Česi a Slováci svoje postavenie v Česko-Slovensku. My Slováci sme mali pocit, že v Česko-Slovensku nás nevidno. Česi, pretože boli silnejší, mali pocit, že štátnosť československá je len rozšírením štátnosti českej. Rovnako v budúcej EÚ my Slováci budeme vidieť sami seba podstatne slabšie, ako tam bude samé seba vidieť 80-miliónové Nemecko, 60-miliónové Francúzsko a 60-miliónové Taliansko. Veď pre tieto národy je budúca EÚ len novým návratom do starých projektov, z ktorých i oni vyrástli – Franská ríša Karola Veľkého, Svätá ríša rímska nemeckého národa. Preto sa budú v EÚ vidieť viac ako my. Vážené panie poslankyne a páni poslanci, hlasovanie proti reformnej zmluve nie je hlasovaním proti EÚ a nie je hlasovaním protieurópskym. Nikto nenamieta proti tej EÚ, do ktorej sme vstupovali. Do tej EÚ, ktorá je garantom slobôd, slobody pohybu osôb, tovaru, práce, kapitálu. Preto aj hovorím o probléme s budúcou EÚ, s tou EÚ, ktorá vznikne ratifikáciou reformnej zmluvy. Chcem poukázať na nerozumnosť argumentov typu, keď sme už do EÚ vstúpili, tak musíme súhlasiť so všetkým, čo nám potom v EÚ predložia. Od vstupu do EÚ sme i my strojcami budúcnosti EÚ, nie pasívnymi plničmi domácich úloh. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, napriek všetkým výhradám, ktoré som voči budúcej EÚ vyslovil, predsa len by som bol ochotný zahlasovať za reformnú zmluvu za jedného predpokladu. Ak by som bol presvedčený, že Európska únia bude o niektorých veciach rozhodovať múdrejšie ako Slovensko. O tom však presvedčený nie som. Štát robí štátom i to, že štát vymedzuje, aké je jeho videnie človeka, jeho občana, jeho ľudských a občianskych práv. Niet lepšieho dôkazu o ambície EÚ stať sa štátom ako to, že reformnou zmluvou sa stáva súčasťou práva EÚ i Charta práv EÚ. Dokument, v ktorom EÚ definuje svoj osobitý pohľad na človeka a jeho práva. Keď sa pozrieme na filozofiu Charty, vidíme, že ona vzďaľuje Európu od toho, čo urobilo Európu veľkou. Dámy a páni, Európa je vo svetových dejinách niečím úžasným a neopakovateľným. Žiadny iný kontinent, iná civilizácia neovplyvnil celý svet tak ako Európa. Európa, to je grécky dôraz na rozum, rímske právo, starozákonná morálka, novozákonné evanjelium. Európa vstala z popola po zániku Ríma, ubránila sa pred islamom, urobila zámorské objavy, dala svetu Ameriku, modernú vedu, techniku, umenie, architektúru, módu, kultúru, pojem slobody a demokracie. Prečo práve Európa? Tí Európania, ktorí to dokázali, mali isté povedomie. Povedomie, že sme povinní poznávať nové veci a zachovať tie, ktoré sú dobré. Že každý z nás je bytosť neopakovateľnej hodnoty. Že máme čas, ktorý nám je vymeraný na činnosť a, že budeme braní na zodpovednosť za všetko, čo sme urobili alebo neurobili. Že utrpenie, sebapremáhanie a prinášanie osobných obetí majú niekedy veľmi hlboký zmysel a že každý z nás je nedokonalý, hriešny a potrebuje korekciu zo strany iných a že si niekedy musí spytovať svedomie. Toto urobilo Európu veľkou. Dnes je Európa a Európska únia inde. Filozofia Európskej únie ide cestou relativizmu. Odrezáva si svoje korene. Nerozlišuje medzi hodnotami a ich popieraním. Zbavuje sa hodnôt minulosti a hovorí: „Som prázdna nádoba, naplňte ma, čím chcete, len aby to bolo relatívne.“ Rešpektuje autonómiu jednotlivca, ale odmieta rozlišovať medzi jeho cnosťou a necnosťou.  Nerozlišuje medzi túžbami človeka, ktoré človeka zveľaďujú, a tými, ktorého ho ničia. Ignoruje transcendentné. Neuznáva ideály, ak je potrebné ich dosahovať sebapremáhaním a obeťou. Preto neuznáva ako ideál tradičnú rodinu, lebo dosahovanie tohto ideálu si vyžaduje práve trvalé sebapremáhanie a obeť. Vyhýba sa konfliktom, ktoré môžu byť plodné, a tak často ustupuje tým, ktorí majú konflikt radi. Kresťanov dovoľuje urážať donekonečna v rámci pochybného výkladu slobody slova. Ale už si to nedovolí voči európskym moslimom, lebo vie, že riskuje vypálené budovy a nepokoje v uliciach. Napokon relativizuje i človeka. V skutočnosti inú hodnotu má človek silný a zdravý a inú ten, čo sa nemôže brániť. Nenarodeným deťom upiera ochranu. Starých a slabnúcich tlačí do eutanázie. S dospelými neexperimentuje, ale s bezbrannými deťmi áno, keď ich zveruje homosexuálnym párom. Utláčať tých, čo sa nemôžu brániť, to je zbabelosť. Duch, ktorý vládne v Európskej únii, neumožňuje ľuďom, aby vykonávali svoju prácu v súlade so svojím svedomím tak, ako to robili stáročia. Občas im bráni hovoriť pravdu pod hrozbou trestného stíhania. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, toto všetko na nás dýchnem, keď čítame všeobecné ustanovenia Charty a keď si uvedomíme, v akom prostredí ich budú vykladať súdy. Problémy, ktoré uvádzam, nie sú problémy abstraktné. Premietajú sa do problémov, ktoré sú veľmi konkrétne. Po prvé. Európska únia čelí demografickej kríze, ktorá spôsobuje budúcu krízu zdravotného a dôchodkového poistenia. Európska únia hľadá riešenie budúceho výpadku pracovnej sily spôsobenej vymieraním v masívnom importe pracovnej sily z mimoeurópskeho priestoru. Dámy a páni, neschopnosť dosahovať pôrodnosť na sebazáchovnej úrovni je duchovnou porážkou Európy. Po druhé. V Európskej únii sa rozpadá tradičný model rodiny. Po tretie, Európska únia si nevie rady s problémami s migrantmi z mimoeurópskeho priestoru, najmä s moslimami. Imigranti vytvárajú v európskych mestách enklávy, kde už neplatia európske kultúrne zvyklosti. Je to preto, lebo v EÚ nie je konsenzus, čo je minimálny štandard európskej kultúry, ktorému sa musia všetci imigranti prispôsobiť. Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, ak sa mohla EÚ na niečom zjednotiť v hodnotovej oblasti, tak na poznaní, že síce nie sme kresťanský klub v tom zmysle, že sú všetci kresťanmi, lebo to nie sme, ale mohla sa zjednotiť na poznaní, že sme kresťanský klub v tom zmysle, že nás združuje spoločná kultúra grécko-rímsko-judeo kresťanstva. V rámci tejto kultúry sme dali svetu monogamné manželstvo, slobodu a dôstojnosť jednotlivca, rovnosť pred zákonom, zodpovednosť jednotlivca, vieru v biblického Boha, rovnosť mužov a žien, vedu a techniku, letopočet, Vianoce a Veľkú noc, latinčinu, angličtinu a mohli sme zdieľať hrdosť na  to všetko, že sme to dokázali. Mnohé z toho však Európa popiera a takisto popiera túto hrdosť. Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, niežeby krízové javy, ktoré som v Európe spomínal, neboli by tu i na Slovensku. Neželám si však, aby medzinárodné súdy v budúcnosti vydávali v otázkach rodiny a kultúry verdikty záväzné i pre Slovensko, ktoré na Slovensku nebudeme vedieť zvrátiť. Charta práv EÚ bude ďalším právnym dokumentom, na ktorý sa budú môcť tieto medzinárodné súdy odvolávať. Tento náš postoj vyplýva i z Deklarácie o zvrchovanosti členských krajín EÚ v kultúrno-etických otázkach, ktorú táto Národná rada Slovenskej republiky schválila v roku 2002, i hlasmi HZDS, SNS a SDKÚ. Hlasovať dnes za reformnú zmluvu znamená poprieť hlasovanie z roku 2002. Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, budúca EÚ bude štátom a bude to veľká ríša byrokracie. Už som spomenul, že dnešný európsky duch viac podporuje zbabelosť ako sebažertvu. Ako hovorí Tacitus, veľké ríše sa nedajú udržať zbabelosťou. Budem hlasovať proti reformnej zmluve o Európskej únii. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)