Žarnay, Oto, poslanec NR SR (2016-04-20):
Na to, aby sa mohol uskutočniť, nebude postačovať jedno volebné obdobie. Pri optimistickom výhľade na to budeme potrebovať najmenej päť rokov. Podľa toho, teraz hovorím o svojom názore, osobnom názore, podľa toho by bolo potrebné aj nastaviť stratégiu jeho dosiahnutia, a to tak, že by sa určili krátkodobé, strednodobé a dlhodobé čiastkové ciele, ktoré by boli záväzné pre všetky následné vlády. Jedine tak sa môže segment školstva konečne dopracovať k nejakej reálnej kontinuite. Ďalší citát: „Pripraví legislatívne zmeny v systéme kontinuálneho vzdelávania, kreditovom systéme, kariérovom systéme a vykonávaní atestácií vo väzbe na profesijne štandardy pedagogických a odborných zamestnancom regionálneho školstva.“ Pýtam sa, bude sa pri týchto zmenách skutočne dbať na zmysluplnosť vzdelávania učiteľov? Aké zmeny chce vláda konkrétne v tejto oblasti priniesť? Nebolo by užitočnejšie, keby výsledkom kontinuálneho vzdelávania v úzkej spojitosti s kreditovým vzdelávaním sa stal praktický výstup pri jeho ukončení u jednotlivcov, ktorý by bol použiteľný napríklad ako učebná pomôcka či materiál dostupný pre ostatných pedagógov v aktualizovanej nejakej databáze? A čo sa týka aj samotných akreditovaných realizátorov vzdelávania, dôraz by sa podľa môjho názoru mal klásť na vysokoškolské pracoviská a metodické centrá pre pedagógov a odborných pracovníkov, ktoré by boli navyše nespoplatnené. Pretože na kreditovom systéme, ako mnohí viete, parazitujú súkromné spoločnosti, kde učitelia musia si platiť za kreditové vzdelávanie častokrát aj 70 eur za jedno školenie, čo môže sa niekomu zdať, že je to suma smiešna, ale pre učiteľa, ktorý má svoju rodinu, je táto suma dostatočne vysoká na to, aby si trikrát rozmyslel, či tie peniaze obetuje alebo neobetuje. Taktiež výsledkom kontinuálneho vzdelávania a kreditového systému by sa mala stať reálna výmena skúseností, modelov a postupov pedagógov v rámci regiónov, ako aj v rámci Slovenskej republiky a Európskej únie. A nielen v rámci predmetov či odborov. Taktiež aj v kontexte interdisciplinárnych vzťahov, ako aj medzistupňovo by mohlo dôjsť k výmene informácii prostredníctvom konferencií, workshopov medzi základnými školami, strednými školami a vysokými školami. Čo sa týka kvalitnej výchovy a vzdelávania, vláda hovorí v programovom vyhlásení: „Prijme opatrenia na garantovanie vysokých štandardov uchádzačov o pedagogické štúdium a jeho absolventov a významného skvalitnenia ich prípravy na učiteľské povolanie na stredných a vysokých školách, aby sa učiteľmi mohli stať len talentovaní a pre prax pripravení ľudia.“ Pýtam sa, to naozaj vysoké školy produkujú, máme tu aj zástupcov z vysokých škôl, učiteľov, naozaj vysoké školy produkujú takých absolventov, za ktorých sa musíme v školstve hanbiť, keď nastúpia do praxe? Neviem. Ja som mal niekoľkých praktikantov, keď som učil, a okrem toho, že boli už po prvých dňoch alebo týždňoch demotivovaní tým, ako sa k nim žiaci správajú a čo všetko musia vyplňovať, a dodržiavať všetky tie byrokratické pravidlá, ktoré ministerstvo školstva na školy zaviedlo, tak chodili do triedy s radosťou, s optimizmom, pripravovali sa, chceli učiť, mali vedomosti, boli odborne zdatní, ale, bohužiaľ, na konci toho všetkého bola veta: „Ja do školstva nejdem.“ Nie preto, že nechcem učiť, ale preto, že za tento plat nedokážem si zobrať ani hypotéku, ani uživiť rodinu, ja radšej odchádzam do zahraničia alebo nastúpim niekde do iného zamestnania, kde mi zaplatia viac. Čiže nemyslím si, že pedagogické fakulty na Slovensku produkujú len neschopných absolventov, ktorí nie sú schopní učiť. Skôr si položme otázku tak, či vôbec majú priestor títo ľudia na to, aby učili. Pretože miesta nie sú. Možno v Bratislave, kde sú nízke platy, ale vysoká životná úroveň, tak učitelia môžu ľahšie nájsť zamestnanie ako v košickom regióne, kde na jedno učiteľské miesto je dvadsať, možno tridsať uchádzačov, poradovníky v rade, a keď niekto nemá kontakty na straníckej línii alebo cez rodinné známosti, tak sa k práci v školstve nedostane ani ďalších desať alebo pätnásť rokov. Čiže pýtam sa, aké opatrenia na garantovanie vysokých štandardov uchádzačov absolventov to chce vláda zaviesť. Aké opatrenia? Možno, to je môj návrh, ak vláda vychádza z toho, by bolo možné zaviesť nejaké štandardizované psychotesty pre uchádzačov o štúdium na pedagogických fakultách so zameraním na psychickú odolnosť pri záťaži, hlavne psychickej záťaži, prípadne aj osobnosť uchádzača v súvislosti s nejakými negatívnymi javmi, ako napr. sú rôzne nežiaduce deviácie, prípadne nejaké iné osobnostné poruchy, ktoré môžu byť významne, môžu byť významne, môžu významne negatívne ovplyvniť ich účinkovanie za katedrou. Ďalej. Vláda hovorí: „Podporíme osobitne na gymnáziách zvýšenie dôrazu na posilnenie analytického, kritického, hodnotového myslenia s cieľom vytvoriť podmienky pre ich úspešné štúdium na vysokej škole.“ No podľa môjho názoru – a opäť vychádzam zo svojej pedagogickej mnohoročnej skúsenosti – je potrebné realizovať také obsahové zmeny, aby sa zredukovalo memorovanie a pedagógovia využívali reálne také metódy a formy vo vyučovacom procese, ktoré by študentom umožnili rozvoj rôznych druhov myslenia. Ale prioritou na overovanie vedomostí by nemali byť predovšetkým testy, ako sa to častokrát opakuje v televízii alebo v iných médiách, že jedine prostredníctvom testov môžeme efektívne zmerať vedomostnú úroveň našich žiakov, a teda naše vzdelanosti. Aby sa využívali tímové projekty, prezentácie, zážitkové učenie a rovnako kontinuálne redukovať aj memorovanie na vysokých školách, pretože, osobne mám pocit, že tak ako ja som študoval na Pedagogickej fakulte v Prešove pred mnohými rokmi, tak to isté sa deje aj teraz, že žiaci sa tam nadupú informáciami a vedomosťami, ale po didaktickej stránke, keď prídu na školu, tie vedomosti sú im nanič. Tí absolventi vysokých škôl potom nevedia, ako majú reálne učiť na stredných alebo základných školách. Ďalšie, ďalší bod z vládneho vyhlásenia: „Zefektívni proces zabezpečovania učebníc a ďalších učebných zdrojov vrátane verejných licencií a postupne umožní školám výber z viacerých druhov učebníc.“ Prosím vás, áno, učebnice učitelia potrebujú, stretávam sa dennodenne s tým, že mi píšu učitelia, že tie učebnice, z ktorých učia, sú zlé. Dokonca keď mi napíše učiteľka z vysokej školy, že veci, ktoré sa učia na strednej škole v učebnici chémie alebo biológie, sú nesprávne, že ona na vysokej škole im povie, na to zabudnite, lebo to ste mali zle napísané v učebnici, je to nieže nevedecké, ale je to vyslovene nelogické, nesprávne formulované, nesprávne pochopené, nesprávne sprostredkované, tak o čom to potom hovoríme. Kto je zodpovedný za tieto učebnice? Kto ich dal k dispozícii do škôl? Ako je možné, že neprešli nejakou kontrolu, že sa na to nepozreli učitelia z vysokých škôl, ktorí učia dané predmety, neprešlo to nejakou, nejakou, nejakou kontrolou? Čiže tieto učebnice podľa môjho názoru musia byť bez faktických chýb. Ale musia zodpovedať reálnym potrebám obsahu výučby, ako aj aktualizovaným poznatkom v jednotlivých odboroch. Ďalej vláda hovorí o tom, že „zlepší podmienky pre tvorbu digitálneho vzdelávacieho obsahu a jeho využívaní vo výchovno-vzdelávacej činnosti, podporí rozvíjanie digitálnych zručností detí, žiakov aj pedagogických zamestnancov, vytvorí centrálny archív digitálneho vzdelávacieho obsahu a zabezpečí školám prístup k nemu“. Pýtam sa, ako konkrétne chce vláda zabezpečiť tvorbu digitálneho vzdelávacieho obsahu, ak na obe tieto oblasti, a teraz budem trošku kritický, ak na tieto obe oblasti mala predchádzajúca vláda SMER-u štyri roky a výsledkom je nefunkčný systém digitálneho vzdelávania. Čo sa týka riadenia a efektívneho fungovania regionálneho školstva a jeho financovania, vláda hovorí: „Zabezpečíme systémovú a pravidelnú spoluprácu so zástupcami zainteresovaných aktérov v oblasti výchovy a vzdelávania, osobitne pri tvorbe koncepčných a strategických materiálov.“ Ale kto si prečítal programové vyhlásenie, týkajúce sa regionálneho školstva, tak vie, že v programovom vyhlásení nie sú uvedené žiadne konkrétne kroky, ktorými chce vláda zabezpečiť spoluprácu s aktérmi v oblasti výchovy a vzdelávania, ako sú riaditelia škôl, učitelia a podobne. Čiže akým spôsobom, sa pýtam, chce vláda zabezpečiť tieto kroky? Vytvorí odborné komisie? A ak vytvorí tieto odborné komisie, bude ich zastrešovať ministerstvo školstva? Alebo štátny inštitút odborného vzdelávania? Kto bude vyberať členov a delegovať členov do týchto komisií? Ďalej vláda hovorí, že komplexne prehodnotí školskú legislatívu s cieľom jej zjednodušovania a redukcie jej rozsahu, zadefinuje obsah právnej identity školy s jej ukotvením naprieč legislatívou. V tomto bode by bolo vhodné podľa môjho názoru zakomponovanie aj právnych predpisov určených riaditeľom škôl so zadefinovaním postavenia a statusu pedagóga alebo odborného pracovníka, riešením personálnych otázok a finančných podmienok, ktoré sú roztrúsené v rôznych predpisoch, Zákonníku práce, v zákone o verejnej službe, antidiskriminačnom zákone a podobne. Vláda hovorí, že vytvorí systém odborného a metodického riadenia miest a obcí v oblasti preneseného výkonu štátnej správy v školstve vrátane podmienok na systematické vzdelávanie zamestnancov územnej samosprávy plniacich úlohy štátnej správy. Len tu sa nejako, prosím vás, zabudlo na to, že je potrebné uviesť aj starostov, pretože aj starostovia by mali prejsť preškolením, ako to vlastne v školstve prebieha, a metodicky ich nejako usmerniť. „Vláda podporí efektívnosť vynakladania finančných prostriedkov v regionálnom školstve“, a teda sa čudujte svete, čuduj svete, na čo vlastne vláda prišla v rámci programového vyhlásenia, „postupnou optimalizáciou siete škôl a školských zariadení s dôrazom najmä na druhý stupeň základných škôl a stredné školy, ako aj so zohľadnením potrieb jednotlivých regiónov.“ Takže výsledkom toho je to, že štát síce plánuje zvýšiť efektívnosť vynakladania finančných prostriedkov v regionálnom školstve postupnou optimalizáciou siete škôl, čo však v prenesenom slova význame, ktorému rozumejú len učitelia, pretože ich sa to bezprostredne bude týkať, je to, že ďalšie desiatky škôl na Slovensku zaniknú, budú zrušené a stovky, keď nie tisíce, učiteľov ostanú na ulici bez toho, aby ministerstvo školstva alebo minister školstva, alebo niekto iný im ponúkol pomocnú ruku a pomohol im uplatniť sa na trhu práce niekde inde. Pýtam sa... (Ruch v sále. Rečník sa obrátil k predsedníckemu pultu.) Pán minister, môžete, bývalý? Trošku ma to len ruší, prepáčte. Pýtam sa, prečo, prečo sa vláda nemieni zamerať, keď hovorí o optimalizácii siete škôl, prečo sa vláda nemieni zamerať konečne, prosím vás, konečne na optimalizáciu počtu štátnych inštitúcii nadviazaných na rozpočet ministerstva školstva, ako napríklad Štátny pedagogický ústav, Štátny inštitút odborného vzdelávania, Agentúra pre podporu výskumu, vývoja alebo príspevkové organizácie, ako napr. Centrum vedecko-technických informácii Slovenskej republiky, Iuventa, Národný ústav celoživotného vzdelávania a podobne. Však týmito financiami, ktoré by ušetrili optimalizáciou takýchto inštitúcii, tak ušetrením tieto financie by mohli smerovať priamo do školstva, či už na nákup učebníc, alebo na zvyšovanie platov učiteľov a podobne. Ale ako by tieto inštitúcie boli, boli nejako chránené, tých sa to netýka. Len škôl. Len siete škôl. Ďalej vláda hovorí, že pripraví nový zákon o financovaní škôl s cieľom zvýšiť jeho efektívnosť, rozšíriť transparentnosť na všetky poskytované finančné prostriedky. Nerád sa opakujem. Ale ako chce vláda konkrétne alebo ako chce štát zvýšiť efektívnosť a transparentnosť poskytovania finančných prostriedkov, ak sme za štyri roky vlády SMER-u boli svedkami neustáleho zneužívania týchto prostriedkov ako zo strany niektorých zriaďovateľov, tak aj vedenia škôl? V tejto súvislosti preferujem, aby stredné školy zostali pod ministerstvom školstva, resp. aby všetky školy prešli pod ministerstvo školstva a boli vyňaté spod originálnych kompetencií a boli financované priamo z rozpočtu ministerstva školstva. Vláda hovorí, že posilní decentralizáciu školstva v oblasti rozhodovania riaditeľov škôl o obsahu, metódach a formách, akými budú plniť stanovené ciele vzdelávania. No tu je však potrebné v zákone vymedziť kooperáciu riaditeľov škôl s predmetovými komisiami, radou školy, ako aj s radou rodičov. Vláda hovorí, že prijme opatrenia na posilnenie manažmentu školy a jeho administratívne a odborné zázemie tak, aby škola mohla kvalitne plniť svoje úlohy a fungovala ako dobre spravovaná organizácia. Podľa môjho názoru tu je potrebné legislatívne doriešiť kontraproduktívne pôsobenie riaditeľa školy. Stretávame sa na Slovensku s dvoma extrémami. Na jednej strane, ak je rada školy lojálna voči riaditeľovi, prípadne je rada školy nefunkčná, tak ani v prípade, že na škole dochádza k nejakým vážnym finančným či morálnym zlyhaniam riaditeľa školy alebo celého vedenia, nedochádza k vyvodeniu žiadnych dôsledkov. A to z toho dôvodu, že rada školy sa nekriticky, nekriticky stavia voči riaditeľovi školy, nieže ho podporuje, ale chráni mu, chráni mu chrbát, nechce ísť do konfliktu s ním, pretože vie, že za ním stojí zriaďovateľ a podobne. To isté platí aj v prípade, ak priateľsky riaditeľovi školy naklonený samotný zriaďovateľ. Častý prípad, bohužiaľ, aj v Košickom samosprávnom kraji, kde riaditelia stredných škôl sa boja čokoľvek povedať a vyjadriť, pretože vedia, že by narazili na vedúceho odboru školstva, ktorý im okamžite dá po prstoch, a buď skončia vo svojej funkcii, alebo im to naráta cez nejaké iné možné sankcie. Ani pri flagrantnom porušení zákonov zriaďovateľ, ako som spomínal, nepristúpi k odvolaniu svojho chránenca. Nemusím sa vracať k svojmu prípadu, keď riaditeľ školy doteraz sedí vo svojej funkcií, NKÚ potvrdilo, že som mal pravdu, ale zriaďovateľ sa bráni, že on ho odvolať nemôže. Uvidíme, ako sa k tomu postaví Generálna prokuratúra, ale bude to precedens. Druhý extrém však môže nastať aj v opačnom prípade. A to v takom prípade, keď sa rada školy rozhodne bezdôvodne odvolať riaditeľa školy, a to len preto, len preto, že riaditeľ školy požaduje dôsledné plnenie pracovných povinností, ako aj dôsledné určenie zodpovednosti zriaďovateľa za nečinnosť pri nesprávne alebo zle spravovanej škole. No a posledný bod, nechcem vás zdržiavať, už hovorím, ani som nečakal, že tridsať minút budem hovoriť. Vláda hovorí v jednom zo svojich bodov, že vláda zvýši pozornosť v oblasti zabezpečenia výučby smerujúcej k efektívnej a cielenej prevencii prejavov rasizmu, xenofóbie, antisemitizmu, extrémizmu a ostatných foriem intolerancie a tak ďalej a tak ďalej, že posilní hodnotové vzdelávanie u žiakov a ich vedenie k ideálom slobody, ľudskosti, uvedomelého občianstva, a to tak v rámci formálneho, ako aj neformálneho vzdelávania. Opäť vláda nedefinuje žiadne konkrétne kroky, ako zvýšiť zabezpečenie smerujúce k prevencii prejavov rasizmu, extrémizmu a podobných prejavov, čím nie je definované, ako chce posilniť hodnotové vzdelávanie u žiakov. Podľa môjho názoru by bolo žiaduce zabezpečiť naplnenie týchto cieľov priamo vo vyučovacom procese, napr. navýšením dotácií hodín tých predmetov, ktoré sa touto problematikou zaoberajú priamo, ako je napríklad občianska náuka alebo dejepis. Ale nielen prostredníctvom projektov či školení. Pretože ak si zoberiete reálnu situáciu na strednej škole, kto sa prihlási do projektu, ktorý je, ktorého témou je boj proti rasizmu, xenofóbii alebo iným nejakým negatívnym prejavom spoločnosti. Ktorí žiaci, tí, ktorí sa zle učia, a tí, ktorí pochádzajú z nejakých, nechcem sa nikoho dotknúť, ale z nižších spoločenských vrstiev, z rozvrátených rodín, alebo žiaci, ktorí sa učia na jednotky, žiaci, ktorí sú aktívni, ktorí niečo chcú? Samozrejme, že prihlásia sa len tí dobrí žiaci. Čiže neoslovíme tú skupinu ľudí alebo tú skupinu žiakov, u ktorých máme možnosť ich nejako morálne hodnotovo ovplyvniť a priviesť k tomu, aby pomohli spoločnosti predchádzať takýmto extrémistickým prejavom, naopak, budeme podporovať len tú skupinu žiakov, ktorí už o tom nielenže počuli, vedia, ale ktorí sa o to aj zaujímajú, ktorí majú vyhranený názor na tieto veci, a tým sa to míňa účinkom. V každom prípade ešte chcem podržať učiteľov, resp. chcem ich vyzdvihnúť, učiteľov nielen občianskej náuky, dejepisu, ale aj ďalších, ako etiky alebo iných predmetov, aj slovenčiny, pretože aj tam sa učia tieto veci z histórie, že títo učitelia sú dostatočne podľa môjho názoru znalí problematiky, aby si vedeli poradiť aj s takýmito vecami a na hodinách priamo so žiakmi diskutovali tak, ako som ja diskutoval, a myslím si, že mnohých som aj presvedčil o svojom názore, ale títo učitelia, ktorým ako keby sme nedôverovali, že sú toho schopní, nemajú, bohužiaľ, priestor na to, aby sa tak vážnym témam, ako tieto témy predstavujú, mohli venovať. Ak už hovoríme o školení a zvýšení právneho vedomia, tak potom zvyšujme právne vedomie nielen u žiakov, študentov, ale zvyšujme právne vedomie aj u pedagogických pracovníkov, ktorí sa nemusia priamo vo svojich predmetoch stretnúť s takýmito problémami. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, ospravedlňujem sa, ak som bol vo svojom prejave príliš, príliš obšírny či zdĺhavý. Mojím cieľom bolo upozorniť na niektoré problémy alebo nedostatky programového vyhlásenia vlády týkajúce sa regionálneho školstva. Keby sa pri jeho príprave kompetentní viac načúvali tomu, čo im hovorili zástupcovia učiteľov, predstavitelia učiteľských organizácií, keby sa pri tvorení jednotlivých bodov opierali tak o odborný názor, ako aj pohľad učiteľov so skúsenosťami a praxou, mohli sa vyvarovať chýb a pripraviť materiál, ktorý by zohľadňoval skutočné problémy a potreby učiteľov na Slovensku. V prílišnej horlivosti však tvorcovia tohto dokumentu zabudli na to, že každá reforma sa musí opierať o objektívny pohľad ľudí, ktorí s ňou nielenže prídu do kontaktu a prenesú si obsah do pracovného života, ale ktorí sa budú chcieť ochotne s ňou stotožniť, pretože bude vychádzať z ich reálneho života. Na konci všetkého totiž bude stáť vždy len učiteľ, človek, ktorý dennodenne nosí ako Sizyfos, niesť na svojom chrbte ťažké bremeno nedocenenej a spoločensky zaznávanej práce. Jemu, učiteľovi treba vzdať hold za to, že vzdelanosť sa stala jedným z pilierov, na ktorých je možno stavať pevné základy tejto spoločnosti. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)