V. Pavelka, poslanec: (2002-02-13):
I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Gajdoš. J. Gajdoš, poslanec: Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Pán poslanec Tatár je najúspešnejší obchodník s dažďom v tomto parlamente. Expert na všetko. Vďakabohu, my takého v HZDS nemáme. Všetci traja členovia Občianskokonzervatívnej strany si dali za úlohu, že rozložia všetko, čo im príde pod ruky. Úspešne rozložili kedysi VPN, potom Demokratickú stranu a teraz idú rozkladať možno tých, ktorí im poskytnú pláštik na ich budúce fungovanie v parlamente. Bol by som veľmi rád, keby si to tu prítomní lídri súčasných politických subjektov v koalícii uvedomili, o koho ide. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Tatár. P. Tatár, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. Chcem povedať... (Reakcie z pléna.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Pardon, ospravedlňujem sa. Pán poslanec, vyčerpali ste všetok čas, do ktorého sa rátajú aj faktické poznámky. Takže nie je možné už reagovať. Pán navrhovateľ, prihlásili ste sa do rozpravy ako navrhovateľ. Nech sa páči, pán poslanec Kozlík. S. Kozlík, poslanec: Áno, ďakujem pekne. Dovoľte mi ako predkladateľovi návrhu na vyjadrenie nedôvery pánovi Miklošovi zareagovať na vystúpenie pána Tatára, pretože ma priamo oslovil. Pán Tatár, ja nezastávam názor, že máme podlé dôvody navrhnúť vyslovenie nedôvery ktorémukoľvek členovi vlády. To sú legitímne dôvody a vy ste neboli na rokovaní finančného výboru, možnože by ste si boli vypočuli argumenty už na výbore, a takisto sme polemizovali, a dokonca sám vicepremiér Mikloš uznal a uznáva, že takéto návrhy sú legitímne a je to základ práce opozície. Keď nevidí, že vláda dostatočne funguje alebo niektoré úseky vlády nedostatočne fungujú, predsa tu je opozícia od toho, aby upozornila na takéto veci. A pokiaľ nedochádza k náprave, samozrejme, aj s príslušnými personálnymi dôvody. Takže myslím si, že to je principiálne základný princíp plurality a demokracie, keď má právo opozícia takéto návrhy dať. Chcel by som vás poopraviť aj v tom, že vy vtláčate Hnutiu za demokratické Slovensko-Ľudovej strane pečať pravicovej strany. My sme stredová formácia a chceme sa správať pragmaticky. To znamená, že sú nástroje a sú modely, ktoré za istej situácie môžu byť sociálne primeranejšie. A vždy sme tvrdili, že hľadáme riešenia, ktoré majú vzadu sociálny rozmer, a to je predsa typická európska doktrína. To znamená, aké vy máte skreslené alebo deformované chápanie pravicovej politiky alebo ľavicovej politiky, to ponechávam na vás. Ale vy nedefinujte politiku Hnutia za demokratické Slovensko. My v programových dokumentoch sme v stave dostatočne našu politiku definovať. Kritizovali ste Ľudovú stranu HZDS, že sme proti súkromnému podnikaniu. No to máte krátku pamäť! V roku 1993 podiel privátneho sektora na Slovensku bol 30 %. Do roku 1995, prepáčte, od roku 1993 do roku 1998, to znamená v podstate za dvoch vlád Vladimíra Mečiara, stúpol podiel súkromného sektora na tvorbe hrubého domáceho produktu z 30 % na 82 %. To znamená, zabezpečili sme transformáciu slovenskej ekonomiky z hľadiska podielu privátnej produkcie na úroveň vyspelých západných krajín. A vy tu vykladáte o tom, že HZDS potláča súkromný sektor. Ďalšia vec, ktorú ste spomínali a tam ste ma menovali, že som zástanca nejakého rozvoja investícií, investičnej politiky. No jednoznačne, ak sa má ekonomika rozvíjať, tak musia byť realizované dostatočné investície. A treba si uvedomiť, že do roku 1989 bývalá federácia a v rámci nej aj Slovensko boli výrazne investične poddimenzované, že podiel investícií v tom období tvoril zhruba 18 % hrubého domáceho produktu. A preto nevydržali, samozrejme, krajiny bývalého východného bloku súboj s vyspelými západnými krajinami, nehovoriac o tom, že tu nefungovali trhové a súťažné systémy. A bolo treba a bude dlhodobou výzvou pre Slovensko doinvestovať tieto zanedbané obdobia, samozrejme, trhovo konformnými nástrojmi. Ale rozvoj verejnej infraštruktúry, ktorá na Slovensku je a bola výrazne zanedbaná, je výzvou aj pre budúce vlády. A podobne postupovali krajiny západnej Európy, Spojené štáty americké a ďalšie krajiny, keď prechádzali istými etapami rozvoja. Takže by som povedal, lepší dlh, ktorý je viazaný na investície, to, čo bolo trebárs za našej vlády, ako dlh, ktorý je viazaný na prejedanie zdrojov z výplat dávok nezamestnaným alebo sociálnych dávok ľuďom v núdzi, ako sa to deje momentálne. Takže to by som teda takisto dal do pozornosti. Pán Tatár tvrdo kritizoval HZDS za otázky vstupu do NATO, ale pozabudol povedať, že pokiaľ HZDS nedalo jasné stanovisko a prihlásilo sa k vstupu do NATO, tak podpora obyvateľstva bola ledva 30 %. Dnes evidujeme takmer 55-percentnú podporu a pokojne môžeme povedať – a vlastne to aj tvrdíme –, že HZDS sa stáva garantom vstupu, alebo toho ďalšieho postupu pri vstupovaní a začleňovaní sa Slovenska do Severoatlantickej aliancie. A toto isté platí o integrácii Slovenska do Európskej únie. Už tu pán kolega Baco spomínal, že naopak, že ten zlý vývoj v oblasti hospodárstva a sociálnej politiky, to, že táto vláda je rozkolísaná, že stráca dôveru v zahraničí, vlastne dospelo k tomu, že v ostatných dňoch zaznel z Bruselu hlas, že Slovensko, Cyprus a Poľsko sú krajiny, ktorým Európska únia nedôveruje. No, kto je dnes vo vláde? Mečiar alebo HZDS? Dnes je predsa vo vláde Dzurinda a jeho ekonomický podpredseda Ivan Mikloš. Tak o čom to tu pán Tatár, preboha, rozpráva? Takže o akých reformách tu rozpráva? Predsa všade vidíme, sme svedkami dvojnásobných, minimálne dvojnásobných deficitov. Chytíme zdravotníctvo, rozsýpa sa, 800 mil. korún mesačne deficity, nerealizovaná dôchodková reforma, dvojnásobný deficit na železniciach oproti obdobiu, keď sme odchádzali z vlády, dva a polnásobný nárast štátneho dlhu, a pán Tatár tu rozpráva o tom, aká je tu záruka v tejto vláde v realizácii reforiem. Nie je pravda! Reformy čakajú na Ľudovú stranu HZDS po voľbách 2002 a bude sakramentsky ťažká robota naštartovať ich, realizovať a udržať zároveň kontúry hospodárskeho a sociálneho rozvoja. Ja si myslím, že pán Tatár spôsobom, akým navaril tú rýchlu polievku, chytil tašku a zmizol, že jednoducho mal toto vystúpenie, takto vystúpiť a reagovať na vystúpenie pána Dzurindu, ktorý bagatelizoval dramatický stav v ekonomicko-sociálnej oblasti. A ja pokladám doslova za šialené, keď tu pán Dzurinda zarecitoval o tom, že vláda dospela k záveru, ktorá ju oprávňuje k tomu tvrdeniu, že deficit bežného účtu platobnej bilancie nebude mať negatívny vplyv na ekonomický vývoj a neovplyvní nominálny výmenný kurz. Dokedy? Mesiac? Alebo dva mesiace? Alebo než sa minú prostriedky z privatizácie plynárenského priemyslu? To znamená takto krátkozrakú politiku. A s ňou vystúpi premiér Slovenskej republiky a pán Tatár sedí, veľký reformátor, a vystúpi so zápalistým prejavom proti Hnutiu za demokratické Slovensko. Rovnako som myslel, že zareaguje na čísla, ktoré tu doslova deformoval a skresľoval pán Dzurinda ohľadne ekonomického rastu, keď úplne pozabudol, že produkčná schopnosť tejto ekonomiky, najmä v II. polroku 2001 významne klesá, keď sa teda zhoršuje celá tá štruktúra rastu hrubého domáceho produktu, keď sa znižujú tempá rastu indexu priemyselnej produkcie a prakticky na nule sú ukazovatele, prírastky pridanej hodnoty, ktorá definuje, či sa v štáte tvoria nové pracovné miesta, či táto ekonomika sa rozvíja na nulovej úrovni. A stavebná výroba, tá klesá. Kým tu ešte sedel pán minister stavebníctva alebo výstavby a verejných prác, ten sa neobjavil tento rok ani na jednom plese stavebných podnikateľov, na ktoré v minulých rokoch usilovne chodil. To tiež naznačuje, že sa hanbí a nepríde pred túto významnú skupinu podnikateľov. Ale to definuje tú situáciu v štáte, keď produkčné odvetvia nefungujú, keď klesajú a vlastne ten rast ekonomiky viac-menej ťahá spotreba. Takže bolo skutočne mnoho dôvodov na to, aby pán Tatár zápalisto vystúpil, ale myslím si, že tých dôvodov tak veľa bolo práve po vystúpení premiéra Mikuláša Dzurindu. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Ambróš. Konštatujem, že pán poslanec Ambróš nie je v rokovacej sále. Ďalej pán poslanec Antecký, po ňom pán poslanec Maxon. M. Antecký, poslanec: Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážený pán podpredseda vlády, vážené kolegyne, vážení kolegovia, nedávno som sa zúčastnil cesty v Spojených štátoch spolu s predsedom Národnej rady a ďalšími kolegami z jednotlivých klubov a na troch stretnutiach, kde bol priestor hovoriť aj okrem iného ako o vstupe do NATO, bola pozornosť našej delegácii venovaná aj v tom zmysle, či už sme legislatívne pripravení na vstup zahraničných investorov, resp. pochybovanie o tom, či vôbec sme takto pripravení, aby tu zahraniční investori išli. A okrem iného to bolo aj z úst riaditeľky odboru pre strednú a východnú Európu Svetového hospodárskeho centra v Clevelande. Prečo to hovorím? Patrím medzi tých poslancov, ktorým bytostne leží na srdci hospodársky rozvoj, ekonomika a zamestnanosť. Nechcem teraz hovoriť, koľko peripetií bolo potrebné zažiť pri etablovaní sa zahraničného investora, povedzme i na Kysuce, keď bolo treba konať v krátkom čase pod tlakom, či to bude na Slovensku, alebo niekde u susedov, že teda jednoducho bolo treba konať v noci aj cez deň, nakoniec sa to podarilo, ten investor je tu, zamestnáva tisíc ľudí a v marci sa robí výkop pre druhú etapu, teda pre ďalších 600 ľudí. A tu chcem povedať na týchto dvoch poznaniach, že zahraničie nás vníma, zahraničie sleduje, ako pristupujeme k zahraničným investorom, a preto by som chcel, skôr ako položím otázku podpredsedovi vlády, hovoriť aj o tom, čo rezonovalo v poslednom čase na Slovensku, a to je predaj akcií VSŽ Košice, pretože aj tam je zahraničný subjekt, ktorý chce svoje aktivity rozširovať a cíti sa byť ohrozený. Dňa 21. decembra 2001 Slovenská sporiteľňa, a. s., ako akcionár a zároveň člen Burzy cenných papierov Bratislava v burzovom systéme správ ponúkla predaj 21-percentného podielu akcií na základnom imaní emitenta VSŽ, a. s. Urobila tak okolo 13.00 hodiny v mene majiteľa ako komitenta spoločnosti Transpetrol, a. s. Následne o 13.45 hodine, teda o 45 minút, Slovenská sporiteľňa, teda komisionár, podala pokyn na predaj uvedeného balíka akcií v burzovom systéme blokových obchodov za cenu 177 korún za jednu akciu. V aktivácii spomínaného predajného pokynu v burzovom systéme došlo v priebehu 3 až 5 minút. Potom spoločnosť Stredoeurópsky maklérsky dom, a. s., obchodník s cennými papiermi ako člen burzy a komisionár podal do burzového systému pokyn na kúpu predmetných akcií, pravdepodobne v mene komitenta, a to za cenu 160 korún za akciu. Predávajúci člen burzy to potvrdil v čase okolo 13.52 hodine, teda v tom istom dni medzi 13.00 a 14.00 hodinou. Ďalší obchod s 12-percentným podielom akcií na základnom imaní emitenta VSŽ Košice sa uskutočnil o 13.58 hodine. Uskutočnil ho člen burzy a zároveň komisionár predávajúceho. Bol ním Stredoeurópsky maklérsky dom, a. s. Kupujúcim členom burzy bola Poštová banka, a. s., ktorá akcie kúpila po 160 korún za jednu akciu. Treba zdôrazniť, že obidva obchody boli anonymné a že cena 21-percentného podielu akcií, teda 3,5 mil. kusov, približne za 560 miliónov korún, spomínaný  12-percentný podiel VSŽ predstavuje 1 900 tisíc kusov akcií v celkovej hodnote okolo 304 mil. Sk. Upozorňujem, že takýto priebeh a spôsob uzatvárania burzových obchodov považujú finanční odborníci za kuriozitu na slovenskom a možno i svetovom kapitálovom trhu. K obchodom s cennými papiermi VSŽ sa viaže celý rad pochybností o ich oprávnenosti, o spôsobe ich vykonania, o ich transparentnosti, ktorú sprevádza zahmlievanie skutočnej podstaty, a to predovšetkým aj o ich legálnosti. Odhliadnime od politického hľadiska a sústreďme sa najmä na účel, ktorému majú obchody s akciami VSŽ slúžiť, ale aj na to, kto predovšetkým mal záujem na tom, aby prebehli tak, ako som ich pred chvíľou popísal. Je tu reálna hrozba, že ďalšie podobné obchody s akciami VSŽ by sa mohli uskutočniť aj v budúcnosti, čo by opätovne, tak ako tie z decembra minulého roka, znamenalo vydieranie emitenta, prípadne zahraničného investora, teda U. S. Steel. Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky je 100-percentným vlastníkom akciovej spoločnosti Transpetrol. Táto spoločnosť nadobudla, ako som už uviedol, 21-percentný podiel akcií na základnom imaní emitenta VSŽ, a to v cenových hladinách nad 200 korún za akciu, to je minimálne 700 mil. korún. Dá sa predpokladať, že schválenie tohto predaja so stratou 40 korún na jednej akcii, čo pri 21-percentnom podiele predstavuje sumu 140 mil. korún, podlieha predstavenstvu a následne Valnému zhromaždeniu spoločnosti Transpetrol, a. s. V tomto prípade s najväčšou pravdepodobnosťou došlo k nehospodárnemu nakladaniu s cudzím majetkom. Tiež nie sú dostatočné oprávnenia na odpredaj balíka akcií už aj preto, že spoločnosti, ako napríklad Penta Capital či Capital Investment, ponúkali spoločnostiam U. S. Steel a VSŽ za tie isté akcie cenu nad 200 korún za jednu akciu. Člen burzy Slovenská sporiteľňa, a. s., a zároveň aj komisionár mal podľa § 31 zákona č. 600/1992 Zb. vynaložiť takú odbornú starostlivosť pri predaji akcií VSŽ, ktorá by komitenta uspokojila pri najvýhodnejšej cene so zohľadnením ponúk, ktoré boli spoločnosti Transpetrol doručené, prípadne u ktorých ešte prebiehajú rokovania. Do sféry odbornej starostlivosti komisionára patrí aj oprávnenosť predaja komitentom, čo v prípade predaja akcií VSŽ nebolo dodržané. Spôsob obstarávania predaja komisionárom a zároveň členom burzy v elektronickom burzovom systéme je veľmi pochybný, pretože sa neuskutočnil obvyklým a štandardným zadaním pokynu na obstarávanie predaja transparentným spôsobom. Viaceré skutočnosti nasvedčujú, že komisionárska zmluva medzi akciovou spoločnosťou Transpetrol a akciovou spoločnosťou Slovenská sporiteľňa na predaj 21-percentného podielu akcií na základnom imaní emitenta VSŽ Košice bola podpísaná 17. decembra 2001 a predstavenstvo spoločnosti Transpetrol o uvedenej problematike rokovalo, zdôrazňujem, v neúplnom zložení 21. decembra 2001 o 13.00 hodine. Člen burzy a zároveň komisionár na strane kupujúceho, pravdepodobne Stredoeurópsky maklérsky dom, v skupine s Prvou penzijnou obstaral nákup v súlade so všeobecne záväznými právnymi predpismi. Ďalší obchod, ktorý uskutočnil predávajúci ako majiteľ cenných papierov zastúpený komisionárom, ktorým bol pravdepodobne opäť Stredoeurópsky maklérsky dom, a. s., možno už však považovať za klasický podvod. Predávajúci totiž nemal vo vlastníctve 12-percentný podiel akcií na základnom imaní emitenta, teda VSŽ nebola ich majiteľom v čase uzatvorenia obchodu podľa § 21 zákona č. 600/1992 Zb., a nezaplatil kúpnu cenu. V tomto prípade komisionár porušil najzákladnejšie pravidlá obchodovania s cennými papiermi. Predal cenné papiere predávajúceho, ktorý ich nikdy nevlastnil a ani nebol ich majiteľom. Samozrejme, že kupujúci, v tomto prípade Poštová banka, a. s., nemôže nadobudnúť akcie emitenta VSŽ Košice. Dovoľte mi zhrnúť niekoľko skutočností nepochopiteľných nielen pre burzových obchodníkov, ale bezpochyby, a to predovšetkým, aj pre radových občanov. Neúplné predstavenstvo spoločnosti Transpetrol začalo rokovať 21. decembra 2001 o 13.00 hodine. V tej istý deň o 60 minút, teda o 14.00 hodine, sú už obidva obchody uskutočnené tak, ako ich schválili oprávnení zástupcovia. Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky, Transpetrol, Slovenská sporiteľňa, Stredoeurópsky maklérsky dom a Poštová banka. Keď nadobúdateľ a zároveň následný predajca akcií potvrdil obchod o 13.52 hodine, trvalo 8 minút na to, aby predseda predstavenstva Poštovej banky zvolal predstavenstvo, aby ono zasadlo, odsúhlasilo obchod v sume 304 mil. korún, vzápätí, aby sa potvrdilo uzatvorenie obchodu, padol pokyn na obstarávanie kúpy v prospech Poštovej banky, pravdaže, bez súhlasu rozhodujúcich akcionárov. Všetci spomínaní účastníci anonymných obchodov sa vtedy zrejme stali jasnovidcami. Burza cenných papierov Bratislava, a. s., ani Úrad pre finančný trh zrejme dodnes nezistili, že nadobúdateľ a zároveň ďalší predávajúci cenných papierov VSŽ nie je ani ich majiteľ, ani vlastník. Tým sú obidve tieto inštitúcie trestne zodpovedné za umožnenie uzatvorenia takýchto obchodov, ako aj za oprávnenosť Transpetrolu. Počas posledných dvoch mesiacov sa kurzová hodnota akcií emitenta VSŽ Košice znížila zo 400 na 100 korún. Stalo sa tak za okolností, ktoré obchodníkovi s cennými papiermi nedávajú nejaký zmysel, preto každý odborník tento stav považuje za manipuláciu s kurzom týchto akcií. Manipulácia s kurzom na úroveň 100 korún za akciu umožnila obchody pri kurze 160 korún za akciu, teda po posune pásma smerom nadol, čo by pri predchádzajúcom kurze 400 korún za akciu nebolo možné uskutočniť, pretože obchod pod pásmom na burze nie je možný. V tomto sa ako absolútne nečinné prejavili inštitúcie zodpovedné za kontrolu finančného trhu, ako je napríklad Úrad pre finančný trh, finančná polícia, ministerstvo financií a vláda Slovenskej republiky. Ako som dokumentoval, možno dobre mienený obchodný prípad jeho realizátori doviedli až k stavu trestnej zodpovednosti. Jej mieru nech posudzuje prokuratúra a orgány činné v trestnom konaní. Je nevyhnutné, aby sa obidva obchody zrušili a vyvodila sa trestná zodpovednosť voči ich aktérom. Ale kvôli nedostatočnej odbornej starostlivosti a umožneniu takýchto obchodov aj voči Burze cenných papierov Bratislava a Úradu pre finančný trh. Takúto aféru a tým aj dehonestáciu svojho stavu si rozvíjajúci sa slovenský finančný trh nezaslúžil. Je viac ako isté, že pri predaji akcií VSŽ bol porušený zákon. Je preto nevyhnutné vyvodiť aj politickú zodpovednosť za to, že štát predajom akcií VSŽ prišiel o desiatky miliónov korún. Manipulácia s kurzom, porušenie pravidiel obchodovania, porušenie zákona o cenných papieroch, špekulatívne ovplyvňovanie ceny s cieľom prospechu na úkor inej osoby, to sú prešľapy, ktoré nikomu nemožno tolerovať, tobôž nie predstaviteľovi štátnej moci. Preto kladiem otázku. Pán podpredseda vlády Ivan Mikloš, pýtam sa: Kto celý proces predaja akcií VSŽ z pozadia riadil? Nedá mi, aby som ešte nepovedal pár viet k tomu. Chcem vyzvať predsedu vlády, aby zvážil svoju zodpovednosť ako predseda vlády aj v prípade, že bude odvolaný podpredseda vlády, nepokladal vládu, ako to naznačil médiám, preto, že nielen SDĽ, a mám dojem, že celá vláda, chce vstúpiť do NATO a Európskej únie. Chcem pripomenúť, že bol odvolaný podpredseda vlády pán Hamžík a nikto nepokladal vládu. Pýtam sa, či by sa takto stalo, aj keby išlo o ministra za SDĽ. Vtedy by asi premiér nenavrhol demisiu. Chcem položiť ešte ďalšiu otázku. Akú zodpovednosť môže mať pán podpredseda vlády Mikloš za účinkovanie v tejto vláde, keď nebol ani vo volebnej kampani a vlastne nebol v roku 1998 ani pri tvorbe vládneho programu? Veta na koniec. Nenapreduje hospodársky rozvoj, nenapreduje tak, ako sme si predstavovali rozvoj ekonomiky, zvyšuje sa nezamestnanosť, tých 21 % nezamestnaných je viac ako hrozivé číslo. A nedá mi, aby som nepripomenul, že 800 000 ľudí žije na hranici biedy. Myslím si, že sú to argumenty, o ktorých treba uvažovať. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem za vystúpenie pánu poslancovi Anteckému. Šesť faktických poznámok, posledný pán poslanec Gajdoš. Končím možnosť prihlásiť sa do faktických poznámok. Prvý – pán poslanec Švantner.