B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-06-25):
Teraz otváram rozpravu o tomto bode programu a pýtam sa, či sa hlási niekto ústne do rozpravy, nakoľko som nedostal písomné prihlášky do rozpravy. Pán poslanec Ďaďo ako jediný. Končím možnosť sa prihlásiť do rozpravy. Takže pán poslanec, nech sa páči, máte slovo. V. Ďaďo, poslanec: Vážený pán podpredseda, pán minister, kolegovia a kolegyne, v správe o činnosti Najvyššieho kontrolného úradu a v stanovisku k návrhu štátneho záverečného účtu, pretože to je o tom, aby nedošlo k omylu, je mnoho podnetov na zamyslenie a následné konanie nás zákonodarcov, ktoré by mohli viesť k väčšej dôstojnosti a účinnejšej kontrolnej činnosti, a tým i zväčšeniu dôveryhodnosti parlamentu ako celku. Je zarážajúce, s akým kľudom či nebodaj pokorou voči vláde prechádzame cez skrátené legislatívne konania a, žiaľ, i nedostatky, ktoré sa opakujú už viac rokov. Ako člen výboru pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie som ocenil prácu spracovaného materiálu s tým, že bol stručný, jasný a konkrétny, nemal som voči nemu výhrady po ekonomickej stránke čerpania jednotlivých kapitol a odporučil som ho bez pripomienok schváliť. Dnes však v pléne Národnej rady vystupujem aj z politického hľadiska a z politicko-ekonomického hľadiska, z toho dôvodu budem žiadať, i moje vystúpenie aby bolo rešpektované s návrhom na doplnenie uznesenia. O čo teda vlastne ide? Áno, aj ja som ocenil to, že boli úspechy a priaznivejší vývoj, ako predpokladal vôbec štátny účet na rok 2002. Nikto nemôže zastrieť to, že namiesto plánovaných 3,6 % HDP bol rast 4,4 % HDP, že inflácia bola menšia o 3 % oproti pôvodným zámerom. To treba jednoznačne oceniť. Ale s takýmito výsledkami treba súhlasiť len za podmienky tej, že sa pozrieme aj na tie negatíva, ktoré sa objavujú už niekoľko rokov a ktoré snáď prechádzali ste v minulosti v Národnej rade, ja by som bol nerád, keby sme ich prešli aj dneska tak, že sme ich len prečítali, zobrali na vedomie a sme okolo nich ďalej nediskutovali. V žiadnom prípade pri tomto mojom vystúpení nemám na mysli odvolávanie ministra či podpredsedu vlády, resp. ďalšie veci, ale jednoznačne splnenie si povinnosti tej, ktorú vláda voči tejto Národnej rade má, a to je informovanosť o skutočných podmienkach takých i záveroch, ktoré boli dosiahnuté v tej negatívnej oblasti. Ja totiž nepokladám za dobré, ak ústavného činiteľa necháme v kľude trpieť nedostatky len preto, že je v jednej koalícii alebo v jednej strane spoločne s nami. Svojím vystúpením sa pokúsim tento návrh alebo tento stav, stav mŕtveho chrobáka a falošnej solidarity zmeniť tak, aby sa nám dostalo dôstojnosti, ktorá tomuto orgánu prináleží. O čo vlastne ide? O skutočnosť, že v tomto parlamente je polovica poslancov z predchádzajúceho parlamentu, že vláda je temer identická v porovnaní s minulou vládou, ba možno ešte vylepšená, pretože je jednofarebná. Ale výsledky, ktoré sú v návrhu štátneho záverečného účtu i stanovisku Najvyššieho kontrolného úradu, nesvedčia o tom, že by došlo k nejakej náprave. Posúďme teda konkrétne, aby ste nebrali moje vystúpenie ako nejaké všeobecné frázy, o čo ide: „Opätovne,“ po prvé „u tých istých správcov kapitol dochádza k porušovaniu všeobecne záväzných právnych predpisov,“ po druhé, „kontrolované subjekty neinventarizovali majetok a záväzky nedokladovali účtovnými dokladmi,“ po tretie, „niektoré subjekty neoprávnene použili alebo zadržali prostriedky štátneho rozpočtu, zákon o správe štátneho majetku bol porušený v 738 prípadoch,“ po ďalšie, „v 79 prípadoch správcovia likvidovali majetok bez príslušného rozhodnutia štatutárneho orgánu, 132-krát bol porušený § 38 Dokumentácia o verejnom obstarávaní tým, že nebola evidencia dokladov použitej metódy verejného obstarávania. Ministerstvo vnútra prijaté finančné prostriedky za opravy motorových vozidiel nezahrnulo ako získané finančné prostriedky do príjmov, neodviedlo ich do štátneho rozpočtu, ale ich použilo v rámci svojich bežných výdavkov. Krajský úrad v Bratislave nevyfakturoval nájomné vo výške 1,02 mil. šilingov, teda 30 mil. korún za školiace stredisko bez nároku na príjem z prenájmu. Bol porušený zákon o účtovníctve na Ministerstve obrany Slovenskej republiky pri deblokáciách a pri prevzatí špeciálnej techniky vo výške 363 375 429 korún. Zamestnancom, ktorí nepožiadali o štátnu službu, bola vyplatená náhrada mzdy a títo zamestnanci okamžite alebo v priebehu 3 mesiacov nastúpili pracovať na tie isté štátne úrady. Pri výbere uchádzačov vo verejnej súťaži nebol vylúčený uchádzač, ktorý nesplnil podmienky súťaže, naopak, ten, ktorý nebol prihlásený, bol do verejnej súťaže zaradený. Nedokonalá legislatíva umožňuje legálne využiť najmenej transparentnú metódu verejného obstarávania a to je rokovanie bez zverejnenia, kde sa nedá vylúčiť možnosť klientelizmu a korupcie, ktorú sme všetci, tak ako sme tu, odsúdili, pričom sme žiadali, aby boli prijaté účinné opatrenia.“ Dámy a páni, to bolo niekoľko informácií a bežných poznatkov z  návrhu štátneho záverečnému účtu i k nasledujúcej správe Najvyššieho kontrolného úradu. Takto by som mohol pokračovať v sumarizovaní nedostatkov ďalej. No pokladám to za zbytočné, pretože každý z vás má pred sebou tieto materiály. A ak si ich čo len bežne prečítate, musíte prísť k podobnému záveru ako ja, že uvedené nedostatky nemôžeme len vziať na vedomie, ale musíme si od zodpovedného činiteľa, a tým je predseda vlády, žiadať vysvetlenie i s prípadnými závermi voči tým, ktorí tieto nedostatky zapríčinili. My predsa nemôžeme zatvárať oči a mlčky prechádzať nedostatky len preto, že niekto si nedostatočne plní svoje povinnosti a je naším straníkom. Veď predsa tie miesta patria legitímne vám koalícii. A ak niekto robí chyby, tak treba aj vo verejnosti ukázať, že aj koalícia je schopná odstrániť nedostatky a dosadiť si svojho vlastného človeka na miesto, ktoré zastane bez nedostatkov. Netvrdím, že vždycky sa pracuje bez nedostatkov. Každý, kto robí, robí aj chyby. Ale na chyby treba vedie i reagovať, pretože ak nebudeme reagovať, tento nedostatok vnikne do krvi a praxe výkonnej moci i zákonodarnej moci a potom náš parlament bude mať nie väčšiu dôveru, ale dôveru stále menšiu u väčšiny obyvateľstva. Ešte jeden poznatok pred záverečným vystúpením a odporučením uznesenia. Či ako podnikateľ, fyzická osoba alebo ako konateľ právnickej osoby som bol tvrdo za tieto nedostatky postihovaný finančnými pokutami, sankciami a ďalším postupom. My chceme prejsť tieto záležitosti len bežným konštatovaním? To nie je výčitka voči vám, pán podpredseda vlády, je to výčitka voči celej vláde, ktorá by mala aj konštatovať určité závery, áno, nebáť sa povedať: „Spravili sme toto a toto.“ Vy ste minule spomínali, že boli subjektívne chyby, z ktorých ste vyvodili závery. Tak by to bolo dobré riešiť aj v iných veciach. Veď predsa parlament nie je na to, že mu len tu dáme 20 strán alebo 15 nedostatkov, ktoré sa vyskytli v kontrolnej činnosti, a my to zoberieme na vedomie bez toho, aby sme sa tým zaoberali ďalej. V tejto súvislosti teda navrhujem uznesenie doplniť. Predkladám ho spravodajcovi v tom slova zmysle, že Národná rada Slovenskej republiky žiada predsedu vlády Slovenskej republiky pána Mikuláša Dzurindu informovať Národnú radu Slovenskej republiky o prijatých zámeroch k nedostatkom zisteným Najvyšším kontrolným úradom Slovenskej republiky k návrhu štátneho záverečného účtu  Slovenskej republiky za rok 2002 (tlač 259), následne i k správe o kontrolnej činnosti a tieto predložiť Národnej rade ako informáciu v písomnej podobe na rokovaní v mesiaci september 2003. Verím, že tento  návrh všetci, či opozícia, či koalícia, potvrdíte, pretože nesleduje žiadny politický zámer či prosperitu, ale smeruje k jednému jedinému, informácii o tom, čo zákonodarnému orgánu patrí, informácii o tom, ako sa riešia nedostatky. Ďakujem.