Kresák, Peter, poslanec NR SR (2017-04-05):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Nebudem dlho hovoriť, ale predsa len v takých troch bodoch by som sa rád vyjadril k obsahu tejto diskusie. Po prvé. Pokladám za potrebné povedať, že nemôžem súhlasiť s názormi, ktoré prezentovali niektorí kolegovia v diskusii a ktorými obviňovali Národnú radu z toho, že návrh uznesenia je vlastne akési podkladanie sa Ústavnému súdu a že vlastne celá tá konštrukcia stojí a padá iba na Ústavnom súde. Padli aj slová, že je to alibizmus Národnej rady alebo že dokonca sme pontskí piláti, ktorí si umývajú ruky. Nemôžem s tým súhlasiť a musím iba upozorniť na ustanovenie, ktoré možno viacerým alebo niektorým ušlo. To ustanovenie vlastne novely ústavy hovorí o tom, že uznesenie, o ktorom budeme hlasovať, po tom, ako bude prijaté, ak teda bude prijaté, je všeobecne záväzné a publikuje sa rovnako ako zákon. To znamená – a opakujem to stále –, ak prijmeme toto uznesenie a bude publikované v Zbierke zákonov, v ten istý deň sa stane platným a účinným a v ten istý deň sme týmto uznesením zrušili amnestie. Zrušili amnestie. Že Národná rada preukázala rešpekt voči právnemu štátu aj v tom, že povedala, že nie, nebudem ja jediná rozhodovať, ale v takej závažnej veci nehám preskúmanie tohto rozhodnutia aj Ústavným súdom, nepokladám za slabosť, skôr to pokladám za prejav zrelosti Národnej rady a podriadenie sa princípom právneho štátu. Po druhé. Pár slov mi dovoľte povedať iba k jednej skutočnosti, ktorá mi troška v tej diskusii chýbala. Ja rozumiem, že sa hovorí predovšetkým o tej amnestii, ktorá možno priamo súvisela, alebo teda priamo súvisela s konkrétnym človekom, možno nepriamo súvisela aj s osudom ďalšieho konkrétneho človeka. Mrzí ma, že sa možno troška menej hovorilo o tom, o tom zneužití moci formou inej amnestie, ktorá nemala konkrétnu obeť, ale ktorej obeťou sme boli všetci my občania Slovenskej republiky. Mám na mysli zmarené referendum. Nezabúdajme, prosím, na to. V tomto prípade dostali občania Slovenskej republiky jednoznačnú facku od vládnej moci v tom, že vládna moc v čase, keď zmarila referendum, vedela, že koná v rozpore s ústavným poriadkom. A keď sa takéto niečo potom neskôr amnestuje, tak to je skutočný škandál, s ktorým nemôžeme súhlasiť, aj keď pri tom neni jedna konkrétna obeť. To je moja druhá poznámka. Tretia poznámka je skôr možno taká praktická. Ja som sa už vyjadril v svojej faktickej poznámke na vystúpenie pani kolegynke, kolegyne Cigánikovej, ale musím to povedať aj z tohto miesta. Ako som už povedal, vzhľadom na znenie novoprijatého § 152f Ústavy Slovenskej republiky my nemôžeme, nemôžeme hlasovať o návrhu, ktorým by sa návrh uznesenia dopĺňal o ďalšie milosti, pretože nemáme také zmocnenie. Čiže upozorňujem na to, že nemôžme hlasovať o tomto návrhu. Hlasovať o návrhu kolegu Dostála, myslím si, že je možné, pretože my môžeme ísť pod rámec, ale nemôžme ísť nad ústavný limit. Iba toľko. Ďakujem pekne ináč za rozpravu a chcem len z tohto miesta na záver vysloviť presvedčenie, že Národná rada uznesenie, toto uznesenie prijme absolútnou väčšinou hlasov. Samozrejme, nepočítam hlasy tých, ktorí sa nehlásia k demokratickému a právnemu štátu a ktorí to aj verejne deklarovali, ale nech to vidia všetci občania. Ja som rád, že to zaznelo, každá politická skupina si píše svoju históriu sama. Ďakujem pekne ešte raz.