B. Bugár, podpredseda MR SR: (2005-05-18):
Pristúpime k prvému čítaniu o návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona o čiastočnom odškodnení vkladateľov do nebankových subjektov (tlač 1128). Dávam slovo poslancovi Vladimírovi Ďaďovi, aby za skupinu poslancov návrh zákona uviedol. Nech sa páči. V. Ďaďo, poslanec: Ďakujem pekne. Vážený pán podpredseda, kolegyne, kolegovia, opätovne s odstupom šiestich mesiacov vám predkladám návrh zákona, o ktorom už Národná rada Slovenskej republiky rokovala dvakrát. Dvakrát, mám na mysli, po prvýkrát v období pred rokom 2002, druhýkrát pred šiestimi mesiacmi a tentoraz to je po tretíkrát. Nie, nie je to z dôvodu popularity, ako ste si niektorí koaliční poslanci mysleli a tlmočili to v televízii. Ja vám aj vysvetlím neskôr, čo je popularita a kde ste sa dopustili vy práve týmto výrokom chyby, kde ste vy spravili popularitu. Je to predovšetkým z toho hľadiska, že predložený návrh zákona sa má postaviť čestne a zásadovo, aby sa čestne a zásadovo každý ústavný činiteľ postavil voči občanom, ktorí boli zásluhou nás ústavných činiteľov, áno, zásluhou nás ústavných činiteľov poškodení, ich benevolentnosťou a neschopnosťou zasiahnuť vtedy, keď už vedeli, že situácia si vyžadovala neodkladný zásah ústavných činiteľov, resp. výkonného orgánu, ktorým bola vláda Slovenskej republiky. Vláda Slovenskej republiky v tomto období mlčala. Mlčala a nekonala. A tak získané poznatky z daňových kontrol, stanovísk Národnej banky Slovenska, poznatkov štátneho dozoru i uznesení samotnej vlády Slovenskej republiky neboli realizované a v podstate praktické kroky vlády Slovenskej republiky viedli do neznáma, k mlčanlivosti alebo nekonštatovaniu, resp. konštatovaniu toho: My nič, to niekto iný. A ten niekto iný mali byť predstavitelia nebankových subjektov. Pritom politická zodpovednosť bola úplne tabu. Konštatujem v mene skupiny poslancov, že takto sa predsa vláda nespráva. No ale ak takú máme, tak potom z pocitu zodpovednosti a povinnosti nápravy chýb skupina poslancov predkladá Národnej rade Slovenskej republiky návrh v očakávaní, že nielen v opozícii, ale aj u poslancov v koalícii a nezávislých poslancov sa nájde dosť citu, dosť citu, opakujem, pre spravodlivosť a dosť odvahy dať vláde Slovenskej republiky povinnosť vysporiadať sa so svojimi nedostatkami, ktoré spôsobila svojou nečinnosťou v predchádzajúcom období. My predkladatelia tohto návrhu zákona považujeme svoj návrh len za čiastočné odškodnenie občanov, ktorí boli dôverčiví a oklamaní za asistencie štátu. Za asistencie štátu, teda i nás ústavných činiteľov tak v predchádzajúcom období, ako aj doteraz. Nám na rozdiel od vlády Slovenskej republiky prekáža, skutočne nám prekáža situácia všetkých poškodených občanov a zvlášť najslabších vrstiev a finančne najslabšie zabezpečených občanov, keď mnohí z nich stratili v nebankových subjektoch svoje celoživotné úspory. Som presvedčený o tom, že vláda tak z politických, ako aj morálnych povinností si svoju povinnosť nesplnila, a preto aj naším pričinením – zákonom – by mala vrátiť občanovi aspoň to, o čo ho svojím konaním pripravila, lepšie povedané, nie konaním, ale nekonaním. Dnešná suma, o ktorú boli občania poškodení, sa pohybuje v rozmedzí 15 mld. Sk. Treba skonštatovať, že nebankové subjekty vynaložili na reklamu v médiách 2,7 mld. korún. Zároveň treba aj konštatovať, že štát z peňazí občanov, ktoré vložili do nebankových subjektov, len pri 20-percentnom zdanení získal 2 mld. Sk. Dnes sa opäť začína hovoriť o tom, že všetci daňovníci majú doplácať na niektorých. Konštatujem, nie je to správna teória, pretože predtým všetci daňovníci brali z peňazí niektorých. A tí niektorí, to boli poškodení občania. K populizmu sa však dostanem neskôr. Teraz vás chcem požiadať o jednu opravu jednej chyby, ktorú som spravil pri tvorbe tohto zákona. Nie je termín účinnosti vydaním, prípadným schválením, ale od 1. 1. 2006, aby mohla vláda Slovenskej republiky počítať s touto situáciou aj v rozpočte na rok 2006. Mnohí hovoria o dôkazoch a o tom, povedzte nám, čím sa vláda previnila, čím sa ústavní činitelia previnili. Nuž tak dôkazy, prosím, tu sú: 1. Národná banka Slovenska koncom roku 1997 monitorovala aktivity obchodných spoločností, ktoré v oznamovacích prostriedkoch zverejňovali výzvy na vkladanie peňažných prostriedkov. Upozorňovala Národná banka Slovenska príslušné orgány vrátane orgánov činných v trestnom konaní. Upozorňovala ministerstvo financií a ministerstvo vnútra na podstatu podnikania nebankových subjektov, na podozrenie z porušovania zákonov a páchania trestnej činnosti. Čo sa konalo? Nič. 2. Národná banka Slovenska upozornila v roku 1999, to sú fakty zo zápisníc, ktoré existujú, upozorňovala na to, že ide o pyramídu a podvod, že výnosy sa vyplácajú z ďalších vkladov. Nestačilo toto vláde na konanie, keď bolo skonštatované, že tu ide jednoznačne o finančný podvod? 3. Národná banka Slovenska v roku 1999 poukazovala aj na klamlivú reklamu poskytovania úverov a pôžičiek bez povolenia Národnej banky Slovenska, čo je i dôkazom toho, že o činnosti vedela, a napriek tomu, že do októbra 1999 mala právomoc ukladať nebankovým subjektom pokuty alebo opatrenia za túto činnosť, nestalo sa nič, nebola udelená ani jedna pokuta, ani jedno opatrenie. 4. V rokoch 1997 až 1998 boli v Horizonte vykonané dve komplexné daňové kontroly s nálezom. Dôkazom je protokol číslo 69532096034/99 zo dňa 9. decembra 1999. Daňové riaditeľstvo a ministerstvo financií malo všetky hospodárskej výsledky. Vedeli, že vklady sú zdrojom na vyplácanie údajných výnosov. A vedeli, že ide o podvod. Nikto nekonal nič. 5. Štátny dozor nad kapitálovým trhom vykonal v spoločnosti Horizont a BMG Invest dve kompletné kontroly s nálezom. Dôkazom je protokol číslo 003/2000 zo dňa 9. februára 2000, kde bola týmto spoločnostiam zistená nezákonnosť a nedostatky v hospodárení. Bola možnosť pozastaviť ich činnosť, resp. navrhnúť orgánom činným v trestnom konaní využiť inštitút odstavenia účtov a majetku, nútenej správy až po zrušenie týchto spoločností. Opäť v roku 2000 sa nekonalo nič. 6. Uznesenie vlády Slovenskej republiky číslo 90/1999 schválilo projekt realizácie na riešenie makroekonomickej nerovnováhy a konkurencieschopnosti slovenskej ekonomiky, v ktorom boli stanovené niektoré konkrétne opatrenia na zamedzenie podnikania nebankových subjektov. To je jasný dôkaz toho, že vláda v roku 1999 vedela o netransparentnosti podnikania nebankových subjektov, a napriek tomu neprijala riešenie v zmysle platných zákonov, aby ministerstvo hospodárstva zakázalo klamlivú reklamu a ministerstvo financií navrhlo orgánom činným v trestnom konaní vykonať inštitút nútenej správy. 7. Vláda Slovenskej republiky dňa 12. januára 2000 prijala uznesenie, v ktorom uložila ministrovi spravodlivosti Slovenskej republiky analyzovať ustanovenie Obchodného zákonníka. Opatrenia, ktoré upravujú zmluvy o tichom spoločenstve a s cieľom zamedziť zneužívanie týchto inštitútov nebankovými subjektami a v spolupráci s ministrom vnútra navrhnúť legislatívne obmedzenie tohto podnikania. Termín realizácie bol samotnou vládou stanovený 30. apríl. Avšak čo sa stalo? Realizácia nadobudla účinnosť zákonníkom 1. januára 2002. Temer po dvoch rokoch. Prečo tak neskoro? To by sme sa mali opýtať zodpovedných činiteľov vlády. Prečo teda aj v tomto prípade, ak by tu bola otázka toho, že si to žiadalo prerokovanie v parlamente, sa nevyužil inštitút skráteného legislatívneho konania, na ktoré mala v tomto prípade vláda plnú opodstatnenosť, pretože dochádzalo tu ku škodám, a som presvedčený, že Národná rada Slovenskej republiky by bola v tomto období roku 2000 takýto skrátený legislatívny návrh rozhodne podporila. 8. Tým, že vláda nekonala včas, prípadne konala povrchne a nedôsledne, samozrejme, umožnila nebankovým subjektom pokračovať v páchaní trestných činov. Dovolím sa tu na chvíľočku pozastaviť. Dámy a páni, kolegovia a kolegyne, keby sa toto bolo stalo pred rokom 1998, tak by ste boli čierne knihy rozpísali o ďalších 10 strán, čo sa napáchalo, ale momentálne nevidíte svoj vlastný podiel na tom, že vláda po roku 1998 na základe týchto argumentov nekonala a správala sa nezodpovedne voči občanom Slovenskej republiky. Je tu v tejto situácii dosť nezodpovedaných otázok, mnoho nedbanlivosti, „liknavosti“, ba dokonca neplnenia si povinností vyplývajúcich zo zákonov, ktoré boli a neboli definitívne využité. Sú tu konštatovania rôznych predstaviteľov. Predstaviteľov parlamentu, predstaviteľov vlády, ktoré som pri poslednom návrhu alebo ostatnom návrhu tu v Národnej rade konštatoval, nebudem ich opakovať. Pýtam sa však len jedno: Nie sú predložené fakty dôkazom nečinnosti vlády o normách, ktoré jej zákony umožňujú? Ja si myslím, že áno. Pýtam sa aj druhú vec nás poslancov: Sme iní poslanci, nie sme takí istí ľudia ako poslanci českého parlamentu? A prečo teda český parlament a česká vláda dokázala túto situáciu riešiť veľmi rýchlo a vyriešila ju vo veľmi krátkom čase? Ja konštatujem, že občania neurobili nič protizákonné, vláda však nevyužila zákon a nelegalizovala legislatívu návrhu nového, za čo dnes trpí občan. Niektorí politici poškodených občanov označujú za hazardérov, naivných alebo chamtivcov. Ja sa pýtam, tých, ktorí ich tak nazývate: Bolo hazardérstvo to, ak prijali ponuku firmy, ktorá pracovala v rámci zákonov? A ak teda pracovala v rámci zákonov, tak vám to vyvracia. A ak nepracovala v rámci zákonov, tak ste mali konať aj s vládou Slovenskej republiky a neobviňovať poškodených ľudí z toho, za čo oni nemôžu. Je to chamtivosť – to je ďalšia moja otázka –, ak si dôchodca v tejto dobe finančnej neistoty chce uložiť svoje niekedy celoživotné úspory so ziskom? Však predsa je to normálna situácia, v ktorej sa trhové hospodárstvo uberá týmto systémom. Je to naivita, ak sa na občana valí zo všetkých strán, z médií reklama a on jej uverí, pričom mnohí títo občania nemajú ani základné právnické vzdelanie ani vedomosti? Páni poslanci a poslankyne, je neseriózne, ba priam absurdné, aby sme postavili občana do úlohy finančníka. Je nezodpovedné a alibistické nechať všetku zodpovednosť na občanovi, ak exekutíva nevyužije svoje možnosti, ale, naopak, nekoná a mlčí. Je nezodpovedné, ak zákon, ktorý prikazuje, že tieto spoločnosti musia klientov informovať o majetku a investíciách, platí až 6 rokov po vzniku týchto spoločností. To je vrchol nezodpovednosti práve aj nás ústavných činiteľov. Dámy a páni, je načase povedať, že tu niekto zlyhal, že ten, kto zlyhal, boli ústavní činitelia a predstavitelia štátu. Bolo by neférové postaviť sa proti poškodeným občanom a daňovým poplatníkom, postaviť ich voči sebe. Sme ústavní činitelia a to samo osebe hovorí o našej zodpovednosti za občana. Sme tvorcami zákonov a predstaviteľmi štátu a našou povinnosťou je podľa Ústavy Slovenskej republiky spolupodieľať sa na náhrade škody, ktorá vznikla nečinnosťou štátnych orgánov. Každý z nás by mal mať pocit sociálneho štátu, čo znamená, že ak ktorýkoľvek občan či skupina občanov sa dostane do problému nie vlastnou vinou, štát by mu mal pomôcť. O našom sociálnom charaktere hovorí Ústava Slovenskej republiky. Páni poslanci, panie poslankyne, chcem vás požiadať o korektný prístup zameraný na definitívne vyriešenie nášho dlhu voči poškodeným občanom. V závere, dámy a páni, som hovoril, že poviem niečo o popularite, a teda porovnám niektoré názory, ktoré odznievajú od nás poslancov Národnej rady. Porovnajme situáciu poškodených občanov nebankovými subjektmi so situáciou, ktorá nastala v Slovenskej republike a tá iná situácia sa nazýva Československá obchodná banka a vláda Slovenskej republiky. Keď túto situáciu porovnáme, tak prvá vláda Mikuláša Dzurindu mala šancu uzatvoriť mimosúdnu dohodu s ČSOB, ktorá by bola na základe uskutočnenia rokovania tento spor uzavrela a Slovenská republika by nebola zaplatila 25 mld., ale len 18 mld. a 7 mld. navyše sme zaplatili teraz. Osemdesiattri poslancov koalície a nezávislých ste za tento návrh, ktorým tu bola správa, hlasovali. Pozrite si svoje hlasovanie. To je populizmus, jednému áno, druhému nie. Momentálne to je niečo iné, ale tento populizmus vám absolútne neprekáža, že vám 7 mld. korún niekto zapríčinil nečinnosťou a išli preč. Áno, bol to náš dlh, bol to náš dlh, ale činnosťou vlády tento dlh mohol byť 18-miliardový, a nie 25. Sedem miliárd korún išlo dolu potokom. Ak budete hovoriť teraz o tom, čo je populizmus, a v televízii sa pretŕčať o tom, že to je populistický návrh. Populistické je to, čo ste vy spravili voči vláde. Bez akéhokoľvek aspoň morálneho záveru, nie finančného, aspoň morálneho. Zobrali ste na vedomie, je to všetko v poriadku. Dnes teda tá situácia je úplne týmto ovplyvnená. V praxi to jednoducho znamená, že za neschopnosť vlády 7 mld. ČSOB navyše zaplatíme, ale za tú istú neschopnosť vlády 3,6 mld. poškodeným občanom nezaplatíme – však ich asi nepotrebujeme, až pred voľbami ich budete potrebovať. Populisticky a nezásadovo ste sa správali voči voličom a ja by som bol veľmi rád, keby sme si takéto invektívy ponechali z každej strany, teda aj z mojej, aj z vašej, a keby sme mali rovnaký meter, a je to jedno, kto bude predsedom vlády, či to bude ľavicový politik, alebo to bude pravicový politik, ale aby sme naňho mali rovnaký meter, ak spôsobí škodu tá či oná vláda, aby si ju vedela aj zrealizovať. Kolegyne, kolegovia, posúďte každý podľa svojej ochoty svoje hlasovanie. Ja vám v mene skupiny poslancov konštatujem jednu žiadosť. Skúste, skúste konečne nájsť v sebe odvahu a pomenovať veci pravým menom. Ďakujem. (Potlesk.)