Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2015-10-01):
Ďakujem veľmi pekne za slovo, pani podpredsedníčka. Prajem všetkým príjemný dobrý deň. Dovoľte mi teda s istou ťažkosťou diskontinuity, lebo to tak býva, a zase s vierou v to, že ráno je múdrejšie ako večer, pokračovať (reakcia z pléna), pokračovať, pokračovať (povedané so smiechom) v mojom..., de facto, de facto v mojej záverečnej reči, ktorá je uprostred rozpravy, takže budete na ňu môcť ešte, samozrejme, reagovať. Ja som sa v tých posledných minútach včerajšieho rokovacieho dňa venoval tým menej vzrušujúcim, ale podľa mňa rovnako dôležitým častiam novely zákona, ktoré sa týkali, zopakujme si to, týkali sa dvoch opatrení, ktoré sú nasmerované na malých a stredných podnikateľov, a to je platenie DPH po zaplatení faktúry a druhá záležitosť sa týka vyslovene stavebného biznisu a to znamená tzv. vyvršťák alebo neplatenie DPH v reťazci jednotlivých dodávateľov stavebných činností. Je tam ešte jedna záležitosť, v tomto zákone, ktorá je pokračovaním príbehu, ktorý sa volá boj s daňovými únikmi, a spomínal ju tu pán poslanec Zajac, že s týmto bude mať problém a nebude to, za to hlasovať, lebo to vníma ako, ako ďalšiu záťaž na podnikateľov, a dovoľte mi, aby som sa tu zastavil pri tomto na chvíľku, a to je vlastne korekcia prístupu vo vzťahu ku kontrolnému výkazu. Viete, že kontrolný výkaz prešiel aj veľkú búrlivú debatu aj v tomto, v tomto parlamente. Viete, že je to nový, moderný nástroj pre finančnú správu, ale nielen pre finančnú správu, lebo následne s týmito dátami, s týmito informáciami pracuje aj prokuratúra a polícia. Takže kontrolný výkaz, ak prejde v tejto podobe novela zákona o DPH, dozná istých zmien, tá zmena sa týka hotovostných operácií a nadmerných odpočtov DPH, to znamená nárokov voči štátnemu rozpočtu, ktoré sa generujú z operácií v hotovosti. Tak známy cash na Slovensku a tak obľúbený. My pri, my pri uvádzaní kontrolného výkazu do života sme asi pomenovali, že nechceme, nechceme naozaj dosiahnuť nejakú fatálnu úroveň komplikácie života hlavne malého, malého podnikateľa, to znamená, súhlasili sme s tým, že všetky hotovostné operácie sa vykazujú ako dnes v podstate jedným, jedným číslom. Poznáte to, kto ste podnikali, to znamená, všetky tie bločky sa zopnú jednou spinkou a účtovníčka ich zaúčtuje týmto spôsobom. Hej, to znamená, šetrí sa na účtovných položkách, je to proste jednoduchšie, robí sa to po dňoch, po týždňoch alebo po mesiacoch podľa veľkosti podnikateľa. Avizovali sme pritom, že to je vlastne jediná diera, cez ktorú sa nepoctiví podnikatelia budú môcť v podstate zbaviť toho reflektoru, na ktorých od zavedenia výkazu a na nich bol nasmerovaný a, bohužiaľ, za rok používania kontrolného výkazu sa potvrdilo, že sa nám takmer zdvojnásobili objemy nárokov nadmerných odpočtov z hotovostných operácií. Dá sa tak, jak zvykne Alojz Hlina, predpokladať správanie ľudí z hľadiska kultúrneho okruhu (povedané so smiechom), kde sa, kde sa hýbeme. Tu sa potvrdzuje, že áno, tá časť slovenského biznisu s malým, s veľmi malým škaredým „b“ sa presne podujala využiť tento priestor. Mohol by som vám opisovať príklady, kde podnikateľ požiadal o 800-tisícový nadmerný odpočet z 800-tisíceurových hotovostných operácií, hovorím o len o časti DPH. Toto proste nie sú, samozrejme, normálne situácie, preto vzhľadom na to, že končí volebné obdobe, ďalšia reálna účinnosť zákonov aj v oblasti boja s daňovými únikmi, povedzme si veľmi otvorene, bude môcť byť 1. januára 2017. Idú voľby, budú sa zostavovať vláda, bude programové vyhlásenie, budú aj iné priority, potrebuje to aj nejakú legisvakanciu pri takýchto zákonoch, rozhodli sme sa preto konať po prijatí analytického materiálu, ktorý bol aj na vláde a bol aj zverejnený, takže môžete si tam nájsť aj dáta, pristúpili sme k tomu, že dochádza k malej korekcii, a tí podnikatelia, ktorí v danom zdaňovacom období, či je to mesiac alebo štvrťrok, budú mať nárok voči štátu vyšší ako 3-tisíc eur, budú musieť v danom mesiaci veľmi podrobne v podstate zapísať do toho kontrolného výkazu všetky svoje hotovostné operácie. Podľa údajov, ktoré máme, sa to má týkať 0,8 % daňovníkov, je to, je to selektívne, lebo každý mesiac, každý štvrťrok to môže byť niekto iný, ale to je na základe dát, ktoré máme za posledný rok. Percento 0,8 sa nezdá nám také, ktoré by mohlo naozaj rozvrátiť podnikateľské prostredie, aj keď uznávam, že istá vyššia náročnosť spracovania toho kontrolného výkazu tu bude. To je aj dôvod, prečo tomu dávame väčšiu legisvakanciu a účinnosť tejto časti posúvame až na jar budúceho, budúceho roka. Toto je vysvetlenie k záležitosti, ktorá nie je populárna ani nejaká, nejaká úplne príjemná, ale hovorím vám z hľadiska istej, istej cesty a proste nejakej histórie, ktorú máme za sebou za posledné tri roky spolu pri prijímaní týchto zákonov, že sa tieto, tento súboj oplatil v objeme stovkách miliónov eur, ktoré došli do štátnej pokladnice a, samozrejme, máme povinnosť pri, pri daňových únikoch, ktoré sú stále prítomné a v porovnaní s inými krajinami Európskej únie obrovské, máme povinnosť proste s týmto neduhom ďalej bojovať. Dobre, takže toto je, toto je tá časť zdvorilá, ako som ju včera nazval, a ktorá zrejme v zásade nevyvolala ani žiadne zásadné, zásadné rozpory. Dovoľte mi, aby som sa presunul k časti, ktorá sa týka dane z pridanej hodnoty. Daň z pridanej hodnoty je už dobrých 11 rokov kľúčovou daňou tejto krajiny. Z dane z pridanej hodnoty vyberá Slovenská republika skoro polovicu svojich daňových príjmov, je teda kľúčovým príjmom štátneho rozpočtu aj kľúčovým zdrojom krytia nákladov alebo výdavkov, ktoré sú spojené s financovaním verejných služieb, o ktorých kvalitu sa tu všetci bijeme a predbiehame desiatky rokov, a nie sme s ňou, samozrejme, nikdy spokojní, pretože v jednotlivých oblastiach, samozrejme, cítime aj podfinancovanie. O pár týždňov tu budem pred vami stáť s návrhom rozpočtu na ďalšie tri roky a predpokladám, že si vypočujem v tom týždňovom alebo niekoľkodňovom maratóne práve výtky, ktoré budú smerovať na to, kde všade chýbajú peniaze, a právom sa tu budú proste poukazovať alebo vyťahovať príklady, ktoré budú svedčiť o tom, že štát je v mnohých oblastiach podfinancovaný. Ja sa budem brániť tým, že budem... (povedané so smiechom), budem vám jasne dokazovať, že si stojíme za kredibilnou cestou ozdravovania verejných financií a že si stojíme za cieľom dosiahnutia vyrovnaného rozpočtu v budúcom volebnom období, čo je koniec koncov naša úloha a záväzok, z ktorého sa nemôžeme žiadnym spôsobom a žiadnou politickou hrou ani vymaniť. Keď hovorím o dani z priadnej hodnoty, to rozhodnutie ísť cestou, cestou selektívneho výberu časti položiek v oblasti zníženia dane z pridanej hodnoty, táto cesta nie je ľahká. Všetkým nám bolo úplne jasné, že akonáhle sa zvolí prístup selektívneho výberu, tak sa dostaneme do, pod tlak, pod tlak rôznych názorov, návrhov, ktoré sú legitímne, to znamená, je legitímne hovoriť o tom, čo by tam asi tak malo byť. Je legitímne hovoriť o tom, čo má kto rád, čo považuje za prioritu. Nie je, samozrejme, legitímne – a tu si dovolím pripomenúť – do toho dávať väčší emocionálny náboj, ako sa sluší a patrí na spoločnosť, ktorá je napríklad výberom ľudového hlasovania, ktorý voláme voľby, koncentrovaná v tejto Národnej rade. Ale tohto neduhu sme zase svedkami pravidelne zo dňa na deň a, samozrejme, s blížiacimi sa parlamentnými voľbami ten náboj je tu silnejší a silnejší. Takže ja vám s plnou vážnosťou prehlasujem, že som presvedčený, že žiadny minister, žiadna vláda akejkoľvek farby neumožní manipuláciu zákona o dani z pridanej hodnoty, ktorá býva pod vplyvom takých alebo onakých politických alebo, alebo emocionálnych názorov napríklad v Národnej rade alebo v médiách. Je to príliš vážny zákon na to, aby sme ho mohli nejakým spôsobom pozmeňovať, meniť na kolene na základe nejakých pocitov vetrov, vetríkov alebo víchrov, ktoré by sme mohli proste z tohto pohľadu cítiť. Sú tu dva prístupy, jeden je prístup, koľko peňazí na tento krok minieme, a druhý prístup je, ktoré typy položiek tovarov a služieb do tohto zoznamu dáme. Takže vyhlasujem úplne jasne, že to, že, že momentálne sa dívate na nejaký zoznam vybraných potravín, v prvom rade je limitované našimi fiškálnymi možnosťami. To znamená, áno, stanovili sme si limit, ktorý sa pohybuje na úrovni desatiny percenta hrubého domáceho produktu, v danom prípade zoznam, ktorý máte na stole, reprezentuje sumu 77 mil. eur pre budúci rok, v ďalších rokoch to mierne stúpa. (Ruch v sále a zaznievanie gongu.) Ďakujem. V ďalších rokoch to mierne stúpa, ale reprezentuje to v zásade s rastúcim hrubým domácim produktom, v ktorý dúfame, približne číslo jednej desatiny hrubého domáceho produktu. To všetko ďalšie patrí do rúk poľnohospodárom, to znamená, ľudí, ktorí skutočne pracujú jednak s prvovýrobcami, zbierajú dáta z tejto oblasti, poznajú problémy, ktoré sa týkajú, ktoré sa týkajú Slovenska, a tých problémov je dosť, a ktoré sú v interakcii, samozrejme, aj s obchodnou sieťou, ale aj s výrobcami potravín. Čiže neprezrádzam žiadne tajomstvo, tento zoznam je, je výsledok spolupráce expertov rezortu poľnohospodárstva a rezortu ministerstva financií kľúčovo orientovaných, samozrejme, na výber daní, to znamená experti z Finančnej správy aj z pohľadu možného zneužívania rôznych sadzieb DPH. Ak hovoríme o tom, či to, tento zoznam je alebo nie je prekvapením, môžete a budete, samozrejme, na tlačových konferenciách v mediálnych výstupoch hovoriť a sťažovať sa na proces, ale zoznam, ktorý Laco Kamenický včera prečítal, sa nijakým spôsobom neodlišuje od zverejneného zoznamu v máji tohto roku. To znamená, sú to, sú to základné potraviny, tak ako ich vnímajú ľudia, na to netreba mať žiadny vedecký výskum a je to, je to mäso, sú to živé, živé ryby a chladené ryby alebo mäso z rýb a je to, je to mlieko a je to maslo a je to jasne definovaný chlieb. Ak hovoríme o tom, a čítal som v podstate o tom aj dneska ráno v novinách, o tom, že tu žiadne prekvapenia nie sú, tak to vnímajú aj, samozrejme, aj médiá, nie sú to žiadne prekvapenia a nie sú tu ani žiadne nesplnené sľuby, ak by náhodou chcel niekto ešte ísť cestou toho, že niekto niekoho vodil za nos. Samozrejme, že jedno je politické, politická proklamácia, politický sľub a druhé je dostať do reálneho života, do podoby paragrafov a do podoby hlavne paragrafov, ktoré sú vykonateľné, a to je proste materializované v pozmeňovacom návrhu, ktorý predložil poslanec Kamenický. Z hľadiska dopadov možno ešte trošku o dani z pridanej hodnoty. Daň z pridanej hodnoty je zo svojho princípu tzv. regresívna daň. Regresívna v tom zmysle, že negatívnejšie jej pohyb viac ovplyvňuje, aby som sa vyhol negatívnym – pozitívnym, jej pohyb so sadzbou viac ovplyvňuje nižšie príjmové skupiny ako vyššie príjmové skupiny. To znamená, akýkoľvek pohyb smerom hore so sadzbou má negatívnejší vplyv vzhľadom na spotrebný kôš na, na obvyklosť správania rodín, ktoré majú limitované zdroje, na tieto rodiny to pôsobí negatívnejšie. Nám sa podarilo výberom, ktorý je jasne pomenovaný, dosiahnuť jednu vec – a to je napriek kritike zase sprava – z pohľadu toho, že takéto takého rozhodnutie vlastne plošne dáva a šetrí peniaze aj bohatým rodinám, napriek tomu vzhľadom na dáta, ktoré máme, vám môžem deklarovať to, že takýto návrh zníži, zníži podiel na výdavkoch rodín o pol percenta, o pol percenta medziročne. Ide o pol percenta, výdavky rodiny idú medziročne dole, o pol percenta v tých rodinách, ktoré, ktoré sú v tej oblasti nízkych príjmových skupín, a v prípade, v prípade vyšších príjmových skupín je to len jedna desatina alebo tri desatiny percenta, ak sa hýbeme niekde okolo, okolo priemeru. Takže ten, tieto údaje potvrdzujú aj to, že, že sme naozaj trafili tzv. základné potraviny z pohľadu ich obľúbenosti a periodicitu, periodicity nákupu, pretože ich nižšia cena, k cene sa ešte dostanem, bude pozitívnejšie vplývať na nižšie príjmové skupiny ako na vyššie. Ak hovoríme o cene, a tu je zase potrebné aj povedať, že to je veľká agenda aj rezortu poľnohospodárstva, aj rezortu hospodárstva, nie je vôbec samozrejmé, že dosiahneme zníženie cien. Platí tu totiž jedno ekonomické pravidlo, ale ono nie ani len ekonomické, to je pravidlo zdravého rozumu, navyšovanie daňových sadzieb, zvyšovanie daní sa automaticky prenáša vo väčšej alebo skoro 100 % miere, aby som bol úplne korektný, z výskumov hovoríme o 80 %, ktoré sa prenášajú do cien. Je to, vyplýva to z ľudského správania. Ak ste obchodník a štát vám ohlási, že zvyšuje daň, ktorú si berie, no tak nerobíte takéto zvyšovanie dane z veľkej miery na úkor svojej marže, nehádate sa s dodávateľom, aby ste to proste preniesli, prenesiete to do ceny a zákazníkovi jasne poviete, že to štát, hej. Takže, takže toto je proste prirodzené, ten smer, ten pohyb naspäť je veľmi komplikovaný, dokonca veľmi neobvyklý, sme asi tretia alebo štvrtá krajina v Európskej únii, ktorá ide touto cestou. Z tohto pohľadu je to dokonca experiment, opakovaný experiment, a preto musí, tak ako hovoril pán Martin Chren, musí ísť o väčší rozdiel, to znamená, nestačí nám 1 % na to, aby sme mohli dosiahnuť nejaký efekt, ako to bolo tuto naplánované pred štyrmi rokmi, preto musí ísť o väčší počet percentuálnych bodov a aj tak to nebude samozrejmé. A preto, preto musíme pracovať na spoločných mechanizmoch, a preto sa od tohto musí stať aj mediálna téma, pretože len spolu so všetkými, aj so všetkými politickými silami v krajine a spolu s celou verejnosťou sa nám podarí tlačiť na obchodné reťazce, obchodníkov, aby rešpektovali to, že znížená sadzba DPH sa musí, má, nehovoríme o zákone, lebo zákon nevie priamo prikázať, keďže my hovoríme o regulovaných cenách, zníženie cien. To znamená, že sa má, že je to správne, etické, že sa, že sa toto zníženie dane z pridanej hodnoty má preniesť do cien, a tým pádom aj do pozitívnych efektov, do vreciek našich ľudí a kľúčovo ohrozených ľudí, mladých rodín a ľudí s nižšími príjmami. Takže v tom je tá komplikovanosť a v tom je aj tá opatrnosť vlády – a som presvedčený – akejkoľvek vlády, ktorá, ktorá by tu dnes bola, v tom, že definovala mešec, veľkosť tohto mešca, definovala následne na základe vlastnej zodpovednosti, ktorú za to má, položky a teraz dokonca je, bude, samozrejme, do veľkej miery aj politicky zodpovedná za to, aby došlo k preneseniu tohto efektu do cien. Všetko ostatné sú, samozrejme, názory, o ktorých môžeme hovoriť, čo by tam ešte na tom zozname mohlo byť, ale hovorím ako minister financií, nie som v prvom rade zodpovedný za krajinotvorbu, ale som zodpovedný za plnenie fiškálnych cieľov. Preto nie je možné pripustiť, aby sme niekde na kolene naozaj pod vplyvom názorov, ktoré môžu byť legitímne, lebo sú, vychádzajú z politických názorov, zo skúseností, dokonca aj z regionálnych záujmov tých alebo ktorých predstaviteľov politických strán, alebo dokonca aj médií, jednotlivých výrobcov. Nepopieram o tom, že môžu u nás existovať lobingové skupiny, ktoré by chceli presadiť tú alebo onú položku do zníženej, do zníženej sadzby. No a teraz mi dovoľte ešte bez emócií pomenovať ešte jeden, jeden faktor a ten sa bude týkať niektorých a menovite ich pomenujem, samozrejme, kolegov, ktorí včera vystupovali. V politike je vždy dôležité nielen to, čo sa hovorí, ale aj kto to hovorí. Som presvedčený, že to je dôležité, keby som nebol presvedčený, že to je dôležité, tak potom by voľby boli z veľkej miery zbytočné a myslím si, že žiadna politika a etika by v tejto spoločnosti nemohla ani, ani sa pokúšať preraziť na povrch. Takže ak zazneli v tejto váženej snemovni návrhy, ktoré smerovali k tomu, že majú sa znížiť DPH na potraviny, na všetky potraviny, ako to hovoril napr. MOST – HÍD, alebo že sa má rozšíriť tento zoznam o taký, o takú alebo onakú položku, je veľmi dôležité si všimnúť, kto to navrhuje. A ja vám, ja vám prečítam niečo z minulosti. Daň z pridanej hodnoty sa od roku 2000 v tejto krajine zvyšovala trikrát. Počas tzv. druhej Dzurindovej vlády dvakrát, v roku 2002 a v roku 2003, zvyšovala sa z 10 %, lebo áno, na Slovensku bola DPH na potraviny aj 10 %, to bolo do roku 2002, na 14, to znamená, prvý krok bol z 10 na 14 % a druhý krok bol v roku 2003 zo 14 na 19 %. Tretí krok, to už je naša spoločná história, tak jak sme tu živí a zdraví, z 19 na 20 %. No a ja sa kľúčovo chcem venovať tým rokom 2002 a 2003, môže sa vám to zdať, že je to strašne dávno a strašne ďaleko, áno, je to 13 rokov, to znamená, takto pred 13 rokmi sa ľudia v tejto krajine mohli tešiť tomu, čo považujú mnohí z vás za normálne, dokonca som tu tak mal pocit, že som ako keby šticovaný a že si mám teda pozrieť zoznamy krajín, kde sú teda znížené sadzby na potraviny. Áno, absolútna väčšina krajín Európskej únie má znížené sadzby, historicky ich má proste dané, niekde sú dokonca nulové, včera som vám to vysvetľoval, že je to vlastne výnimka, ktorú si krajina, tá-ktorá krajina preniesla cez prijímací proces do Európskej únie, a má ju navždy, na 20, na 30 rokov, tak ako si to vyjednali. No ale my sme si vyjednali veľké suché z tohto pohľadu, to znamená, nemáme žiadnu výnimku, podliehame pravidlám tak, ako sú nastavené, a to, čo sme mali, aj to, od toho sme proste ustúpili. No a také hlasovanie, páni, 14. novembra 2002, keď DPH v tejto krajine išlo z 10 % na 14 %. A kto hlasoval za? Béla Bugár hlasoval za, Béla Bugár je šéf MOST – HÍD-u a Zsolt Simon vtedy bol minister pôdohospodárstva. Panebože (reakcia z pléna), bol ministrom pôdohospodárstva a hlasoval vo vláde za DPH na potraviny, na všetky potraviny z 10 na 14 %. JUDr. Gál Gábor, poznáme ho, bol tiež v tejto partii, všetci ostatní, samozrejme, z SMK už sa pozerajú na túto budovu zvonku. Ak hovoríme o kresťanských demokratoch, ktorí sa veľmi šikovne pripísali na pozmeňujúci návrh, a myšlienku, ktorú, o ktorej roky hovorí Alojz Hlina, pán poslanec Abrhan, pán poslanec Brocka, pán poslanec Hrušovský, pán poslanec Muránsky, pán poslanec Figeľ, pán poslanec Přidal, z 10 na 14. (Reakcia z pléna.) 27. 6. 2003 zo 14 % na 19 %, čiže behom jedného roka, dobre, z roku 2002 do 2003 z 10 na 19 %. Nebudem vážených poslancov z SDKÚ, lebo tí sú aspoň tak principiálni, že neotvárajú pri tejto téme ústa, hej. Ja si vážim, ja si vážim pána Novotného, že tu proste vôbec nespomínal DPH, hej, takže lebo aj sedia tu, samozrejme, poslanci z SDKÚ, ale tí sú konzistentní a majú taký názor mnoho rokov. Takže zo 14 na 19 %, pán Bugár, Bugár Béla za, pán Gábor Gál za a pán Zsolt Simon sedel vo vláde, minister pôdohospodárstva. Minister pôdohospodárstva súhlasil behom jedného roka s tým, aby sa daň na – DPH – potraviny zvýšila z 10 na 19 %. A to je pán, to je pán, ktorý sa tu včera, takto mu tu slzy tiekli a rozprával tu o celiatikoch, diabetikoch a hovoril o nechutnostiach. Pán Simon, z tohto pohľadu ste nechutný vy, veď vy ste známy veľkopodnikateľ v agrárnom sektore na juhovýchodnom Slovensku. Ja chápem, poznám princípy politiky, ale vy ste boli niekoľko rokov zodpovedný za perspektívu života poľnohospodárov v tejto krajine. A vy ste ako člen druhej Dzurindovej vlády súhlasili s navýšením dane z pridanej hodnoty na potraviny z 10 na 19 % a potom ešte raz na 20 % v roku 2011. Alebo v roku 2010 a funguje to od roku ’11. Je strašne dôležité, kto čo hovorí, lebo potom je to trápne, je to, proste to, čo ste tu, pán, pán Simon, včera predviedli – nie v emociálnej rovine, takej tej, takej, takej s igelitom na tvári – je, je na kraji, na pokraji pokrytectva. Ja vám to hovorím proste tak, jak to je, z 10 na 14 %, zo 14 na 19 %, z 19 na 20 %, tri kroky. Na tri kroky na dvojnásobok! Ako môžete potom tu proste vyzývať a rozčuľovať sa nad tým, že diabetici a celiatici musia platiť luxusnú daň 20 %?! Veď ste sa o ňu proste zaslúžili, bolo to s vaším súhlasom. (Potlesk.) Zo 14 na 19 %, pán poslanec Abrhan, pán poslanec Brocka, Hrušovský, Muránsky, Figeľ a Přidal. Opäť. Takže tu úplne neplatí to, čo hovoril Paľo Zajac tu včera, že my sme to vždycky navrhovali, no vy ste to vždycky nenavrhovali, vy ste, toto bolo v dohode, áno, v tomto volebnom období to Alojz Hlina navrhoval a vy ste sa pridali. V tomto, myslím si, že tá maska bola strhnutá aj Martinom Chrenom včera, ale ja to nebudem komentovať, to sú vaše vnútorné súboje. Ale, ale, páni, to proste, to tak je! (Reakcia z pléna.) Boli ste osem rokov pri vláde a z tohto obdobia, keď sa zvyšovala DPH, tak len vtedy, keď ste proste pri tých tlačidlách sedeli, je to tak. (Reakcia z pléna.) A potom sa, potom sa, samozrejme, potom sa, samozrejme, ešte aj daň z pridanej hodnoty znižovala, znižovala sa na lieky v 2006. roku za našej účasti a znižovala sa na knihy rok nato. Je zaujímavé, že pán Bugár hlasoval proti zníženiu DPH na knihy, asi mal niečo voči Panta Rhei, ja neviem, ale, ale v žiadnom z tých hlasovaní – aj pri zníženej sadzbe DPH na lieky alebo na knihy – nikto z vás, nikto z kmeňových zamestnancov MOST – HÍD-u ani, ani z KDH nepodporili zníženie sadzby DPH z vtedajších 19 na 10 %. Ani na lieky, ani na knihy. Nehovorím, že ste hlasovali proti, spomínal som pána, pána Bélu, ktorý hlasoval proti knihám. (Ruch v sále.) A to je, to je (reakcie z pléna), toto je (povedané so smiechom), toto je o tom, pán Abrhan včera hovoril Lacovi Kamenickému, že ho ľutuje a že to z nich pôjde tento spôsob celý život, hej, že sa mu to zapíše do jeho osobnej histórie v rámci vnímania pravidiel hry v tomto akváriu, lebo niekedy je to naše akvárium politické, tak, pán Abrhan, tak toto ide s vašou históriou. Je to legitímne, nemôžete sa hnevať, že som to proste pomenoval, je to tak. Hej, každý, každý si píšeme svoj príbeh sami. A viete, ja som, ja som veriaci človek, ja verím dokonca na obrátenie, ja dokonca verím na principiálne dobro človeka a každý môže zmeniť názor. A vy, každý má právo zmeniť názor. A vy máte, každý má právo zmeniť názor. A viete, čo by bolo fér? Fér by bolo povedať, mýlili sme sa, mýlili sme sa, keď sme proste trčali zo zadnej časti otvoru lídra, ekonomického lídra dvoch Dzurindových vlád, lebo nemali sme vlastnú ekonomickú politiku, nemali sme tým ľuďom zvyšovať ceny potravín, mali sme ísť inou cestou. A to ste vy nikdy neurobili! Vy ste, proste len tak sa prilepíte k majstrovi happeningu Lojzovi Hlinovi, v tomto je to šikovné, akože neurobili ste ako, ako Zsolt Simon, ktorý teda raz, raz zvýši z 10 na 20 %, je stále pri tom a potom sa tu proste zavzdušňuje o tom, že prečo to nejde naspäť, a je to, samozrejme, „a Fico a Fico a Fico“, tak vy ste to tak šikovne aspoň cez..., aby sme, lebo jemu nikto nič z tohto pohľadu vyčítať nemôže. To je na tom také, to by bolo normálne povedať, no tak dobre, sme sa mýlili. A tak je to, je to proste ako inde. A viete, čo je za tým ešte pekné? Že, že však povedzme to ľuďom tiež, že prečo to bolo zo 14 na 19. No bolo to kvôli rovnej dani. A čo je za rovnou daňou? Lebo predtým, tesne predtým bohatí ľudia platili 40 % daň, no a vy by ste súhlasili s tým, aby platili 19 %, a všetci ostatní vrátane dôchodcov, invalidov platili zo 14 na 19 za každý rohlík. (Potlesk.) Tak neviem. Ale to je pohľad na svet, ktorý bol, mal vtedy, bol prvkom hegemónie, hej, taký proste pohľad na svet zvíťazil na Slovensku, zvíťazili ste s tým voľby, vo voľbách to ste presadili, to znamená, aby ste mohli udržať rozpočet a urobiť rovnú daň fiškálne neutrálnu po slovensky, aby to nič nestálo, museli ste všetkým ľuďom v tejto krajine zdvihnúť DPH na 19 %, aby ľudia, ktorí predtým platili 40 %, mohli platiť len 19 %. Ale bohatí ľudia, pán Brocka! Kývate na mňa, bývalý minister sociálnych vecí, kývate hlavou, poznám osobne ľudí, manažérov s platom 10 mil. korún, vtedy ktorí z roka na rok zarobili na tomto vašom kroku 1-1,2 mil. korún, lebo platili proste o polovicu menšiu daň. Takých ľudí, proste nebolo ich veľa, ale, ale boli tu a urobili ste krok týmto smerom, takže to je len výmena, že kto má z čoho aký, aký prospech. Takže toto je za tým príbehom, prečo v našej krajine sú a boli a v niektorých oblastiach aj stále budú, budú drahé potraviny, pretože sú tu nejaké nájazdy skupín historicky v poľnohospodárstve, je tu nejaký romantizmus ľudí okolo JUDr. Čarnogurského z 90. rokov a teraz mám na mysli dekolektivizáciu hneď po roku ’90, rozbitie družstiev, farmalizácia, čiže tieto veci a to ľudia na vidieku poznajú akože. To znamená, každý máme niečo zapísané. Každý máme niečo zapísané aj v dobrom a, samozrejme, aj, aj v zlom. A potom sú tu proste efekty, ktoré smerujú k tomu, že daň z pridanej hodnoty v tejto krajine bola, priatelia, aj 5, aj 6 %, ale v tomto tisícročí sme začínali s 10 % a vďaka ľuďom, ktorí teraz sa tu proste predbiehajú v tom, čo všetko by znížili, aby teda ľuďom bolo lepšie, tak títo ľudia zabezpečili na 13 rokov, že tá daň bola vyššia, bola 14, 19 a 20. A to je, to je celý príbeh, ktorý, ktorý za tým je, a vy musíte uznať a vy to, samozrejme, aj uznáte v tichosti svojich duší, že toto je z pohľadu aj politiky nechutné, a máme právo na to, na to poukázať. Ďakujem, krásny deň vám prajem. (Potlesk.)