M. Kotian, poslanec: (2002-04-09):
M. Andel, podpreseda NR SR: S faktickou poznámkou pani poslankyňa Podhradská. M. Podhradská, poslankyňa: Ďakujem za slovo, pán podpredseda. Pokiaľ sa dobre pamätám, vo februári, keď sme prijímali vyhlásenie Národnej rady k zákonu o zahraničných Maďaroch, tak nám tu ktosi v úvodzovkách povedal, že je to predčasné a že je ešte dosť času na to, aby sa situácia riešila, že sa bude riešiť v najbližších týždňoch rokovaním, kompromisom a hľadaním dohody. Teraz je apríl a vy, pán poslanec Weiss, nám tu idete hovoriť o nejakých nástrojoch v podobe informácie vlády, čo urobila. A z tej informácie vlastne zisťujeme, že vláda neurobila nič. Ďalšia vec, ktorú by som vám chcela vytknúť, pán poslanec, je naozaj vaše čudesné presvedčenie, že ak teraz my nejakým zázrakom budeme čakať na to, že Rada Európy a Európska únia nám pomôže dostať sa z tejto šlamastiky, že to je ten správny postoj. Vy si myslíte, že keď naozaj budeme čakať, že Rada Európy alebo Európska únia za nás niečo vyrieši, že si nás v tej Európe budú viac vážiť? Ja by som si viac cenila, keby Slovenská republika vstúpila do Európskej únie ako štát, ktorý bude vedieť obhájiť svoje vlastné záujmy a nesnažila sa prejudikovať, že tam chceme byť vlastne len ako nejaký protektorát, lebo nemáme dosť síl na to, aby sme si problémy podobné tomu, ktorý riešime teraz, vedeli vyriešiť sami. Ja sa nečudujem, že vám je vlastné takéto zmýšľanie, lebo naozaj, ako to už povedali kolegovia, bolo vám vlastné pred rokom 1989, keď ste počúvali Moskvu a nevedeli ste si predstaviť, že by ste mali rozmýšľať samostatne. To vám naozaj ostalo, aj keď ste medzitým zmenili, už neviem po koľký raz, značku. M. Andel, podpredseda NR SR: Pán poslanec Weiss. P. Weiss, poslanec: Pani poslankyňa, vyhlásenie k tomu zákonu pripravil zahraničný výbor, ale avizoval ho už začiatkom decembra. My sme postupovali včas. K pánovi poslancovi Cuperovi, milému Jankovi. Urobil som viac pre posilnenie slovenskej pozície voči tomuto zákonu, ktorý pokladám za zlý, na rôznych medzinárodných fórach, aj tým, ako som vystupoval a správal sa v tomto parlamente ako ty, Janko, všetkými svojimi rečami. Takže nepotrebujem školenie. Tento zákon jednoducho vyvolá napätie na vnútropolitickej scéne, zhorší vzťahy, to je zakódované v jeho účinkoch, ale nevyrieši podstatu problému. Ja sa pýtam, keď spochybňujete taký nástroj, ako je Rada Európy, načo sme potom do Rady Európy vstúpili? Veď to je medzinárodný mechanizmus, prostredníctvom ktorého sa riešia takéto spory. Prečo by sme sa mali tváriť, keď právna analýza Benátskej komisie Rady Európy dáva za pravdu slovenskej pozícii, že to je nejaké nadbiehanie komusi? Jednoducho, toto je najúčinnejší prostriedok ako tento problém, ktorý sme nevyvolali my, ktorý vyvolal maďarský parlament, že schválil takú podobu zákona, riešili takými prostriedkami, ktoré budú produktívne a ktoré vyvolajú čo najmenej napätia u nás doma. To je všetko, čo k tomu môžem povedať. (Hlas v rokovacej sále.) M. Andel, podpredseda NR SR: Teraz v rozprave vystúpi pán poslanec Tatár. P. Tatár, poslanec: Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, dovoľte mi taký vecný prístup k tejto problematike. Tento návrh zákona reaguje na maďarský zákon, teda zákon o Maďaroch žijúcich v zahraničí a ten sám osebe je zlým zákonom a ja si myslím, že aj tá reakcia naň nie je najšťastnejšia. Jednoducho by sa dalo povedať, že na zlý zákon sa ťažko dá reagovať zlým zákonom. Ale oba sú, každý zlý, z iného dôvodu. Takže to nie jaké jednoduché. Maďarský zákon v podstate rozdeľuje celý svet na tri kategórie. Najprv na susedné a nesusedné a tie nesusedné vynecháva. Potom z tých susedných ešte vynecháva Rakúsko, čiže vlastne akoby niečo, čo už je v Európskej únii. Aj sa hovorí, že teda vstupom Maďarska do Európskej únie ten zákon má zaniknúť, čiže dovtedy buď bude vyvolávať problémy alebo sa ten zákon zmení. Ten zákon zároveň hovorí, že v tých susedných štátoch s výnimkou Rakúska sú isté výhody pre občanov, ktorí sú maďarskej národnosti. Tým, po prvé, zasahuje do cudzieho územia, do jurisdikcie cudzieho štátu. O tom sa môžeme sporiť, ale je to tak. Po druhé, rozdeľuje aj tých občanov, ktorých označuje, zase na nejaké dve kategórie - tí, čo majú preukaz a tí, čo nemajú preukaz. Na našom území to je neprípustné, lebo ústava hovorí, že by si mali byť v právach rovní všetci občania. Čiže po prvé, zasahuje, po druhé, nedelí to právne akceptovateľným spôsobom. Teda keďže ten zákon sám osebe obsahuje vnútorný problém, tak to najjednoduchšie riešenie na elimináciu napätia, totiž, že by sa urobila medzištátna zmluva a že by bolo všetko v poriadku, už nie je možná, pokiaľ by sa tieto chyby v tom maďarskom zákone neopravili. Ja hovorím o právnych stránkach tohto zákona, nie o tom, či je rozumné alebo nerozumné, potrebné alebo nepotrebné podporovať Maďarov, ktorí nežijú v Maďarsku, hovorím, kde sú právne chyby tohto zákona. Teda je potrebné ho z tohto hľadiska novelizovať. Druhá vec je, že keby sa to novelizovalo, tak potom medzištátna zmluva môže vyriešiť všetko, pretože, ale nie je nutné k nej pristúpiť, nepristúpilo sa k nej ani z maďarskej strany, ani zo slovenskej strany, to už bolo veľakrát kritizované. Ale na druhej strane, ak sa nenovelizuje maďarský zákon, čo my nemôžeme nijako ovplyvniť, no tak je možné riešiť na našom území aj tieto jeho nedostatky nejakým naším zákonom, ale teda nie takým spôsobom ako tento návrh, o ktorom rokujeme v prvom čítaní, pretože tento zákon nemá tie náležitosti, aby bol akože právne kvalifikovaným opatrením. Teraz budem chvíľku hovoriť o návrhu, ktorý prerokúvame v prvom čítaní, o zabezpečení zvrchovanosti Slovenskej republiky. Už samotný názov tohto zákona je nepresný alebo chybný. Zvrchovanosť štátu totiž zabezpečujú jeho vrcholné orgány, ako je parlament, prezident, vláda alebo Ústavný súd a, samozrejme, ďalšie štátne orgány, ako sú ministerstvá, všeobecné súdy alebo armáda a niekde, možno na konci všetkých inštitútov, niekde na konci tohto radu môže byť zákon, ktorý má zabrániť pôsobeniu inštitúcií, ktoré porušujú ústavný poriadok republiky. Zákon používa pojem susedný štát a tým sa dopúšťa v podstate rovnakej chyby ako maďarský zákon. Jednoducho, ak by sme chceli takéto vymedzenia použiť, tak je potrebné ich použiť všeobecne, bez vzťahu ku konkrétnemu štátu alebo presne určiteľným štátom a všeobecne zakázať pôsobenie právnických osôb, či sú to občianske združenia, neziskové organizácie alebo nadácie, ktorých činnosť je v rozpore s ústavou a zákonmi Slovenskej republiky alebo ktoré porušujú zákony, čo je inak samozrejmé, ale nedá sa to urobiť len pre akože susedné štáty. A zároveň by bolo treba určiť nejaký štátny orgán, trebárs ministerstvo vnútra, ktoré podá v prípade, že sa porušuje akýkoľvek zákon, platný v Slovenskej republike, vrátane medzinárodných zmlúv, ktorý podá návrh na súd a až súd môže rozhodnúť, či tá-ktorá inštitúcia pôsobí v rozpore so zákonom a, samozrejme, až súd môže prípadne takúto inštitúciu zrušiť. Čiže keď hovoríme, že je možné hľadať aj zákonné nejaké kroky, tak v tom prípade treba rovno povedať, že nič viac nie je potrebné, ale zároveň nič viac, ako som práve povedal, nie je ani únosné. Právnické osoby, ktoré sú uvedené v zákone, možno zákonom iba zakázať. A tento zákon ich ruší. Zákonom nie je možné jednoducho zrušiť nejakú inštitúciu. Posudzovaný zákon zjavne odporuje princípu deľby moci, lebo zákonodarný orgán by neprípustným spôsobom zasiahol do právomoci orgánov súdnej moci. Tento záver podporuje aj judikatúra Ústavného súdu. V Zbierke zákonov to bolo uverejnené pod číslom 6 z roku 1995 alebo 8 na túto tému. Ďalší problém, ktorý je právny problém v navrhovanom zákone, je prepadnutie majetku, a ten je v zjavnom rozpore, to je ten ústavný rozpor, v zjavnom rozpore s čl. 20 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky, ktorá jednoznačne vylučuje vyvlastnenie bez primeranej náhrady. Čiže tu je rozpor s ústavou. Pritom nejde o prepadnutie majetku vo forme trestu, ktorý môže uložiť trestný súd iba za spáchaný trestný čin. Náhrada musí byť poskytnutá tej právnickej osobe, ktorej sa majetok odníma, a teda nie inému subjektu, v tomto prípade napríklad susednému štátu. Čiže to je dosť zásadný právny nedostatok, ďalší. V druhom paragrafe návrh obsahuje vnútorný rozpor. Hovorí, že podľa § 1 sa uvedené právnické osoby, ktoré sú v rozpore s nejakým slovenským zákonom, že sa tieto uvedené právnické osoby zrušujú priamo zákonom. Ale podľa § 2 by o zrušení alebo rozpustení už zrušených právnických osôb rozhodoval príslušný orgán, najčastejšie súd. A to je vnútorný rozpor v tom zákone. Chcem upozorniť na neprípustnosť opakovaného ustanovenia, ktoré upravuje prepadnutie majetku, a teda platí potom aj pre § 2 to, čo sme povedali pre § 1. Keď pôjdeme ďalej, tak v § 3 návrh zákona chce viazať súd zákonom, ako má súd rozhodnúť. To proste nemôže fungovať s právnym poriadkom, súd nemôže byť viazaný žiadnym návrhom zo zákona, ale súd musí mať možnosť zistiť, či sú splnené podmienky na vydanie rozhodnutia, ktoré má charakter trebárs predbežného opatrenia a minimálne musí mať nejaké indície. Súd musí mať indície, že ide o právnickú osobu, ktorá pôsobí v rozpore s verejným poriadkom a že by mohlo dôjsť k zneužitiu prostriedkov na účte takejto právnickej osoby alebo inštitúcie. Ak by súd bol viazaný návrhom tohto zákona, mohla by sa za určitých okolností výkonná moc správať tak, že zneužíva svoje oprávnenie voči ktorejkoľvek právnickej osobe. To je proste právne úplne zlé riešenie. Potom, ďalší problém právny je, že sa v § 6 používa výraz zastaviť konanie. Ale to je proste nepresné a nesprávne. Ak je návrh na to, aby bola zrušená nejaká inštitúcia, neúspešný, ak teda súd zistí, že nie je dôvod, aby zrušil túto inštitúciu, no tak ten návrh zamietne, nie zastaví konanie. Všetky tie ostatné články, či to je návrh novelizácie zákona o médiách alebo o združovaní alebo o neziskových organizáciách, opakujú potom v článku II až IV, teda pri novelizáciách týchto troch zákonov, všetky tie chyby, ktoré som teraz vymenoval. Čiže ak je nejaký problém so zákonom, ktorý prijali v Maďarsku a ktorý sám má právne chyby, určite nie je možné riešiť alebo naprávať tento zákon na našom území naším zákonom, ktorý tiež sám má v sebe právne chyby. Preto som na začiatku veľmi zjednodušene povedal, že zlý zákon nie je možné napraviť zlým zákonom. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. S faktickou poznámkou chcú vystúpiť štyria poslanci. Končím možnosť podania ďalších prihlášok. Ako prvá má slovo pani kolegyňa Tóthová. Nech sa páči.