Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2014-11-27):
Vážené dámy, vážení páni, vážená pani predsedajúca, dovoľte mi vystúpiť v tejto veci. Dovoľte mi na úvod privítať aj pána guvernéra, ktorý medzi nás zavítal, a vo svojom vystúpení ho aj požiadam o určité vyjadrenie, tak verím, že to, že to umožníme a že tejto výzve vyhovie. Ak sa pozrieme na fungovanie Národnej banky Slovenska za uplynulých päť rokov, počas ktorých bol pán guvernér v jej čele, tak si myslím, že je to päť rokov, ktoré nevykazujú žiadne zásadné známky, povedal by som, škandálov veľkých alebo problémov, alebo niečoho, na čo by bolo možné jasne ukázať prst a povedať, že takto teda nie. To znamená, nejaké jasné farby toho funkčného obdobia, myslím jasné farby v negatívnom zmysle slova, tam nevidno. Z opačného uhla pohľadu sa dá povedať, že ani také farbisté významné úspechy, zásadné proaktívne kroky zatiaľ nevidno. Pán minister, neviem, či úmyselne, alebo z akého dôvodu bol veľmi stručný v hodnotení toho obdobia a použil, myslím, formuláciu, že je veľmi úspešné. Ale túto úspešnosť nám nijako nedokumentoval. Otázka je, do akej miery je toto vecou guvernéra centrálnej banky, do akej miery je to vecou iných najvyšších predstaviteľov centrálnej banky a čo z toho pre nás vyplýva dnes, keď sa rozhodneme, či pánovi guvernérovi dáme ďalšie funkčné obdobie. Prvý záver, ktorý musím povedať, je, že predĺženie funkčného obdobia pána guvernéra o ďalších päť rokov, si myslím, nedáva dnes priestor na nejaké zásadné riziká alebo apokalyptické scenáre. Ak necháme bokom veci, o ktorých sme tu aj diskutovali pri výročných správach a hodnotení, o výročných správach NBS v oblasti narábania s finančným majetkom, čo boli ale, musím povedať, veci jednak z finančného objemu pomerne malé, ale aj tie témy, o ktorých sme debatovali, neboli, neboli naozaj nijak zásadné, tak zostávajú dve témy: jedna je výkon menovanej politiky a druhá je finančný trh. Pokiaľ ide o výkon menovej politiky, ako vieme, ešte pred nástupom pána guvernéra sme odovzdali kompetencie v tejto oblasti Európskej centrálnej banke a neriadime už svoju menovú politiku, ale pán guvernér je členom Rady guvernérov a ako taký je rozhodujúcim hlasom Slovenska pri prijímaní rozhodnutí o celej eurozóne. O tomto jeho pôsobení ako verejnosť nevieme takmer nič. Má to dva dôvody. Jeden dôvod je, že Európska centrálna banka vo všeobecnosti uplatňuje princíp kolektívnej zodpovednosti, kde napríklad na rozdiel od britskej a americkej centrálnej banky zverejňuje len minimum informácií o tom samotnom rozhodovacom procese s odôvodnením, že nechce narúšať dôvernosť a kolektívnosť toho rozhodovania, ktoré Rada guvernérov prijíma. O tom sú medzi odborníkmi veľké debaty, či je lepší ten viac anglosaský systém individuálnej zodpovednosti, alebo tento viac historicky nemecký a ten dnes, už dnes ECB systém kolektívnej zodpovednosti. Ale to naozaj nie je, nie je zodpovednosť pána guvernéra. Treba povedať, že ani pán guvernér však nevyužil nejak významnejšie šance za tých ostatných päť rokov komunikovať s verejnosťou o otázkach menovej politiky a o postojoch, ktoré zaujíma v tejto veci on sám, aj nad rámec toho, čo by mohol. Takže o menovej politike a hodnotiť úlohu Národnej banky a samotného guvernéra v európskej menovej politike v podstate sa nedá dnes, myslím si, že objektívne. Teda určite to vedia urobiť tí, ktorí tam sedia, ale, ale nikto z vonku to objektívne urobiť nevie. Druhá otázka je otázka finančného trhu, kde Národná banka má významné právomoci, ktoré sa navyše v čase posilňujú. Aj tu sme prijali zákony uplynulé mesiace, ktoré ich budú ďalej posilňovať vo vzťahu k takzvaným nebankovým subjektom. Ale vo vzťahu k takzvaným bankovým subjektom by som, keď to tak môžem povedať, sú tie právomoci veľmi silné. A tam opäť musíme konštatovať, že centrálna banka asi zatiaľ nijak zásadne pozitívne neprekvapila. Ale ani zatiaľ nevieme o nejakých zásadných sklamaniach a problémoch, ktoré by sa v tejto veci udiali. Samozrejme to nehovorí nič do budúcnosti, ale tiež naša schopnosť hodnotiť výkon je tam pomerne obmedzená tým, že ani na plusovej, ani na mínusovej strane toho konta neboli zaznamenané zásadné zmeny. Preto, a to je možno k hodnoteniu centrálnej banky ako takej, dnes naozaj, a neviem to vylúčiť, lebo ide po mne kolega Hlina a nechcem mu v ničom brániť, ale ak by niekto chcel na pána guvernéra nejak dnes kričať, či už s radosťou alebo naštvatosťou, ťažšie sa to opiera o nejakú konkrétnu vec aj jedným, aj druhým smerom. Na druhej strane, a to je to, priznám sa, kvôli čomu aj vystupujem, Národná banka nie je guvernér. Hoci v očiach verejnosti, možno aj v očiach politikov, guvernér Národnej banky je tá kľúčová, absolútne kľúčová osoba, všetky skutočné právomoci pri riadení centrálnej banky sú zverené bankovej rade, ktorá teda dnes má štyroch členov, nie je úplná, a ktorá rozhoduje, ktorá v mnohom rozhoduje. Dnes je tam jeden viceguvernér pán Tóth a dvaja členovia bankovej rady. A ja za seba chcem povedať, že pozitívny vývoj pripisujem práve v zložení bankovej rady. Lebo ak sa pozriem na odbornosť, ale aj vervu a vážnosť toho prístupu k svojej práci, tak aj pána Tótha ako viceguvernéra, aj pána Dvořáčka ako člena bankovej rady, ja osobne považujem za kvalitnejších a výkonnejších členov bankovej rady, ako boli predchodcovia, ktorí ich nahradili. To znamená, že v tejto veci vnímam progres, ktorý chcem aj verejne pochváliť. Pán viceguvernér Tóth bol neoficiálne nominant skôr stredopravých strán, ale akceptovala ho táto vláda, čo tiež musím verejne oceniť. A myslím, že zatiaľ tú funkciu vykonáva kvalitne. Člen bankovej rady pán Dvořáček je tiež celoživotný technokrat, ktorého nominovala, bol nominovaný za tejto vlády, a hoci je v tej funkcii krátko, ale z predchádzajúcej práce vieme, že tiež ju vykonáva s nasadením a kvalitne. To znamená, že asi najväčší, najväčšie pozitívum tých uplynulých päť rokov je práve pre mňa v tom kvalitnejšom personálnom obsadení, než v akom sme boli svedkami možno predtým, ak nechávam povedzme obdobie pána Ľudovíta Ódora ako člena bankovej rady, ktorý tiež má vysoké renomé. A dostávame sa k tomu najpodstatnejšiemu a ospravedlňujem sa, že trochu pomalšie, a to je otázka doplnenia bankovej rady. Ak sa nemýlim, pán minister, prosím, opravte ma, vy ste rozšírili členov bankovej rady z piatich na šesť. To znamená, že je voľné miesto jedného viceguvernéra a jedného člena bankovej rady, ktoré je teda možné a neni nutné obsadiť. A predpokladám, že by ste nerobili, keby ste ich obsadiť nechceli, lebo však načo. A moja otázka je na vás, ale aj na pána guvernéra, hneď vysvetlím prečo, je: akú máte stratégiu obsadenia týchto miest? A poviem prečo. Viceguvernéra navrhuje vláda, schvaľuje parlament, menuje prezident. To znamená, to je čistá politická zodpovednosť vládnej väčšiny, keď to tak mám povedať. Ale členov bankovej rady navrhuje guvernér a navrhuje guvernér a schvaľuje vláda, to znamená, to je zdieľaná politická zodpovednosť pána guvernéra a vás, teda ak vo vás personalizujem vládu. A pre budúcnosť našej centrálnej banky, osobitne s tými veľmi silnými právomocami vo vzťahu k bankovému aj nebankovému sektoru, považujem za dôležitú kvalitu a integritu ľudí, ktorí tam sedia a budú sedieť. A preto mám otázku na oboch vás, lebo je to otázka, ktorá sa týka tejto dnešnej nominácie, ako budete pristupovať k navrhnutiu ďalšieho člena bankovej rady, ktorý je v kompetencii guvernéra, a vo vašej kompetencii ho potvrdiť, alebo nepotvrdiť. A či to bude niekto, nechcem povedať, za koho sa nebudeme hanbiť, lebo to je veľmi slabé kritérium, ale na koho nielenže môžeme byť hrdí, ale najmä ktorý bude tú prácu vykonávať kvalitne a prinesie do nej kvalitný rozmer. Lebo ak takýto záväzok padne, tak za seba poviem úprimne, že vzhľadom na to, čo som všetko povedal, nie je dôvod nepodporiť pána guvernéra, lebo, hovorím, svoju prácu vykonával štandardne, a to vôbec nemyslím ako negatívum. A ak budeme mať víziu personálneho skvalitňovania najvyššieho rozhodovacieho orgánu pod jeho gesciou, tak povedal by som, je to v realistickom svete asi dosť na to, aby, aby to bolo možné podporiť. Ak sa však vrátime do obdobia, a teraz ja nechcem to hádzať, na ktorú vládu, ale vieme, že boli obdobia, keď miesto v bankovej rade bolo skôr odmenou pre politicky blízkych bankárov niektorých strán, ktorí personálne nepriniesli do toho rozhodovania veľmi nič kvalitné, tak, naopak, ten krehký progres, o ktorom som hovoril, sa môže veľmi ľahko zvrátiť a zásadne zhoršiť. Takže preto rovnako dôležité ako to, kto bude po dnešku guvernér, čo už asi aj tušíme, minimálne tušíme, je aj to, koho tento guvernér navrhne za ďalšieho člena bankovej rady. A ja sa nepýtam na meno, hoci keby bolo povedané, nijako sa tomu nebránim, pýtam sa na metodiku, pýtam sa na prístup, pýtam sa, ako budete tohto človeka spolu vyberať, lebo musíte vyberať spolu. Ak sa na ňom nedohodnete, tak nebude. A verím, že to bude niekto, kto túto inštitúciu odsunie k ďalšiemu pokroku. Ďakujem vám veľmi pekne.