Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2015-05-14):
Ja som na rozdiel, na rozdiel od kolegov si považoval za potrebné poďakovať niekomu, ktorého, ešte podľa mňa to je dobré, že ešte niekde sa zjaví nejaký zbytok. Možno, zabudnime na, možno osobne, alebo čo, ale pre ten princíp. Ten princíp. A oceňujem teda, pán kolega, že ste si na to spomenuli. Už nebudem hovoriť o tom. Dobre, idem hovoriť o pani Pőtheovej. Prosím vás pekne, na pani Pőtheovú nechcem byť osobný v tejto veci. A to ste sa precenili, pán minister, že nenávisť. Viete čo? To je tak silná emócia, že tú u mňa nevzbudzujete ani jeden u mňa. Dobre? Oprostený som dvoch základných emócií typického Slováka: závisti a nenávisti. Takže nepreceňujte sa, že či ja niekoho napravo od seba nenávidím. Nepreceňujte sa, za to mi nestojíte. To berie energiu, aby som ja niekoho nenávidel, prosím vás. Čiže tá osobná rovina je u mňa len v tom kontakte ako som tu, politickom. Čiže ja pani Pőtheovú, nebudem ju posudzovať skrz životopis alebo čo. Ja som mal jediný jeden kontakt v zásade s ňou iba skrz to, že spravila skutočne veľkú vec pre slovenský parlamentarizmus a zrušila tlač do bufetu. To vtedy som namietal, som si dovolil, ale mi bolo povedané, že to je kvôli šetreniu. To je presne tak, proste to je tá naša úbohosť. Hej, že šetrenie, šetrenie v tomto parlamente pri výstavbe garáží za neviem koľko miliónov eur, je, že týmto poslancom nekúpite noviny. Mohli ste im kúpiť tie noviny, pán minister, viete, aby sa aspoň niečo dozvedeli. Aspoň by si prečítali, jak ste kúpili nejakú striekačku, neviem čo. Viete, že to... Čiže to je moja skúsenosť a ja ju nebudem hodnotiť. Len čo ma mrzí? Mňa mrzí jedna vec, a to ma mrzí, pán predseda parlamentu. V zásade tieňovým novým predsedom parlamentu je stále pán Pavol Paška. Stále je pán Pavol Paška. Ja vám to zadokumentujem možno na jednom príklade. Ak niekto niekde príde do funkcie, si donesie svojho hovorcu. Chudák, pán nový predseda parlamentu si ani hovorcu nemohol vymeniť, musí držať starého hovorcu. Pán Pavol Paška stále riadi určitým spôsobom Národnú radu a svojich ľudí si upratuje. Pán Guspan vie, čo môže, čo nemôže. Pán predseda, ešte vám vymieňali, ešte vám vymieňali menovku na kancelárii a Guspan, pán Guspan už podpisoval dodatky so Širokým na triedu ťažiteľnosti. To je... (Reakcia predkladateľa.) Ja hovorím o tom, o tom, aká je firemná kultúra SMER-u, lebo to súvisí s firemnou kultúrou SMER-u. (Reakcia predkladateľa.) Čiže zotrvali tú ľudia, ktorí, zotrvali tu ľudia, ktorí sú spojení s Pavlom Paškom. Nový predseda si, nebolo mu umožnené ich vymeniť. (Reakcia predsedu parlamentu.) A teraz pani Pőtheová na to teda, aby bolo jasné, že ako veci fungujú, tak ide byť vymenovaná, lebo niekto si potrebuje dokázať silu, že ak to pani Pőtheovej sľúbil, tak že to vybavil. Proste to je celé. Mňa to mrzí. Prečo ma to mrzí? Mňa mrzí jedna vec. že v tejto krajine to vôbec že nevyhrávajú najlepší. Viete, len vy si ani nemyslite, že to je dôležité. Pán minister, je dôležité, aby boli výberové konania, je dôležité, aby vyhrali najlepší. Viete prečo? Už keď pre tú samotnú vec je to dôležité, ale aj sekundárne dôsledky, na tie chcem upozorniť, toho celého budú, že niekto ďalší si uvedomí, možno mladá generácia, že má zmysel byť najlepší. A tí ľudia majú drajv v sebe. Prosím vás, vy ste vyhasli, vy ste zhasli, vy ste zničili túto krajinu. Táto krajina nemá v sebe drajv. (Reakcia predkladateľa.) Mladí ľudia nemajú v sebe drajv, lebo vedia, že tu nemusíte byť najlepší. Načo by ste tu boli najlepší? Načo by ste tu boli najlepší, keď šéfkou Úradu na ochranu osobných údajov sa stane pani, ktorá, doznal bývalý predseda parlamentu svojho sľubu a vymenuje ju. Nebolo žiadne výberové konanie, nebolo nič, nebol kvalifikačný predpoklad, nebolo nič. Proste je to tak, lebo Paška to chcel. A to je presne to. Ja upozorňujem na to, vážení, takto sa to nedá. Vy zničíte túto krajinu načisto. Sekundárny dôsledok, čert ju ber, pani Pőtheovú, nech má tritisíc plat! Ale ten význam toho, že niekto si zaslúži, že súťaží, že vyhrá a že je najlepší. Tak moje dcéry, ktoré teraz dorastajú, ja im to vštepujem. Ja neviem kto, čo vštepujete vy svojim deťom. Že sa správne napchajú do zadnice? Ja mojim deťom vštepujem: učte sa, buďte najlepší, vtedy to má význam. Každá spravodlivá krajina, každá spravodlivá krajina, ktorej záleží na tom, aby niekto vytvoril nejaký produkt, prosím vás. Viete, čo je to produkt, pán minister? Niečo, keď vytvoríte, tak potom to rozdeľujete. Vy idete opačne. Ešte je to vytvorené a vy už rozdeľujete. Ja som zvedavý, čo vám zostane, keď už tu všetko vybrakujete. To je to, na to chcem upozorniť, sekundárny dôsledok toho, že nevyhrávajú najlepší, je, že tí najlepší nám odchádzajú. Zostávajú tu lumeni, lumeni nám učia na vysokých školách, prosím vás. Však to už aj vy viete. To je presne ten problém. Ide to horšie a horšie. Ľudia, šikovní ľudia nemajú pocit, že má zmysel byť najlepší. Načo? Načo sa budem učiť, načo sa budem trápiť, načo? Nemá to tu absolútne význam. Poznáš, alebo nepoznáš niekoho zo SMER-u? Poznáš alebo nepoznáš? – to je princíp. Tu nie je princíp zdravej, normálnej krajiny. Nie. To je to. A to je presne táto nominácia. Nominácia pani Pőtheovej je presne o tom. To nie je princíp normálnej krajiny s budúcnosťou, to nie je princíp. To je Kazachstan, nechcem sa, to je proste, princíp proste Byzancie, to je presne ten byzanský princíp, keď to už nemôžeme dať po krvi, tak to dáme aspoň po známosti. Prosím vás, veď to je, to je presne ten problém. To vám stálo za to, tento úrad, aby ste túto tému takto ľuďom vrazili medzi oči? Áno, je to tak: nemusíte byť najlepší, musíte byť s nami, musíte byť naši, musíte robiť u nás, pre nás, vtedy, jedine vtedy. Nemohli ste spraviť výberové konanie, nemohli ste tam mať... Viete, koľko je absolventov, ľudí, viete, koľko je absolventov prestížnych univerzít? Viete, koľko je, čo študovali, ja neviem kde ani všade? Kde všade študovali, rozprávajú, neviem, akými jazykmi a nemajú robotu. Ale tu sa neprihlásia, lebo tu bude robiť šéfku toho úradu pani Pőtheová. To je ten problém, pán minister, to je ten problém. Na toto tá krajina skape, na toto tá krajina skape, lebo vy jej vypustíte všetok vzduch, všetok vzduch z pneumatík jej vypustíte, lebo ste zaviedli takúto firemnú kultúru. Takúto firemnú kultúru... (Reakcia predkladateľa.) A čo s tričkami? Aké tričká? Jaj, vyčká. Ja som počul, že tričká, tričká ideme predávať. Ideme predávať tričká „Volím Fica“, „Nevolím Fica“, môžte si prísť jedno kúpiť, cena bude rovnaká. Prosím vás pekne, stálo im to za to, je to tu, pretlačia to proti srsti, cez, zlomia to na kolene, nevadí, lebo si potrebujú dokázať, komu táto krajina patrí. Len ten signál. Ja moje deti udržím, ja mojim deťom vysvetlím, ako funguje, ako... Ja mojím deťom vysvetlím, len sa bojím trošku, že ako kto sa nainfikuje akým vírusom do budúcna a či si bude myslieť, že je správne pre to, aby krajina fungovala.