P. Paška, predseda NR SR: (2008-04-03):
Dámy a páni, najprv mi dovoľte, aby som ozrejmil svoj prístup a reakcie, pretože toto moje vystúpenie budem považovať za reakciu,  napriek tomu, že sa mi po tom, ako som si vypočul predrečníkov, natíska veľká vôľa a chuť pojať moje vystúpenie oveľa ironickejšie, pokúsim sa obmedziť svoju ľudskú iróniu na miernu alebo do intervalu, ktorý bude znesiteľný, a potom sa pokúsim o akúsi mieru racionality. V prvom rade sa chcem, samozrejme, poďakovať vystupujúcim, že sa z 99 % venovali mojej osobe, a nie problematike imunity. Ale chcem ich aj zároveň upozorniť, napriek tomu, že síce mám funkciu predsedu parlamentu, chcem ich aj zároveň požiadať, že som taký istý poslanec, ako ste vy, dámy a páni, a mám takú istú iniciatívu a práva, ako máte vy a z toho vyplýva aj moje právo predkladať akékoľvek novely zákonov alebo návrhy nových zákonov. Preto by som vás poprosil, aby ste nerobili automatické mnemotechnické skratky, ktoré sú príznačné pre ľudí, ktorých typ myslenia je obmedzený na veľmi plytký a nevyslovovali závery, ktoré majú podoby kategorických kantovských imperatívov, aj keď som si Kanta ako idealistu vážil. Ale, pán Lipšic, vy ste síce idealista, ale s typom racionality, ktorú predvádzate, to nemá nič spoločné. Samozrejme, natíska sa mi mierne ironická otázka po tom, ako som si vypočul tieto kategorické imperatívy a hodnotenia, prečo sa ich nepokúsite využiť niekde, kde by ste to mohli možno viac zhodnotiť. Pretože vaše súdy a vaše pravdy, ktoré tu interpretujete, čo tak zahrať si na finančnej burze? Tá analytika, ktorou ste schopný interpretovať okamžité závery, by vám možno viac prospela, ako zaoberať sa mojou osobou. Viete, pán poslanec Lipšic, v dobrom, ja tiež neriešim a mohol by som, aj keď ste mi povedali, že nemám logické myslenie, ale už som to niekoľko krát povedal, že toho Aristotela som čítal dosť dobre a viete, tie sylogizmy, ktoré aj vy používate, som schopný konštruovať kedykoľvek. Takže neskúste robiť deduktívne závery, ako ma baví, alebo nebaví funkcia predsedu, pretože ja tiež nevyvodzujem deduktívne závery na základe informácií, ktoré sú objektívne, či vás baví a čo vás baví, či váš rodinný život alebo vaša politická súčasnosť, alebo vaša politická budúcnosť. Ale poďme radšej na tú racionalitu, pretože toto pravdepodobne nemá veľký zmysel. Ešte jednu vec, pán Lipšic. Je to také, prepáčte, ja som to veľmi nechcel, ale hovorí sa, požičané vráť, a ja som taký chlapec z ulice, ktorý robil so všetkými, s Rómmi, robotníka, šoféra, kadekoho, takže som si zvykol v živote s každým komunikovať a jednoducho budem aj s vami takýmto spôsobom komunikovať, pretože to, čo mi tu neustále podsúvate o zmene môjho postoja a môjho myslenia, to nebudem riešiť. Len ste sa ma pýtali, v akom  súlade je návrh zrušenia výrokovej imunitu s dodatkom. Neviem, pán poslanec. A viete, prečo neviem a vôbec sa nehanbím to povedať? Áno, mám humanitné vzdelanie, som filozof, nie právnik, ale na rozdiel od vás nie som chrobák – truhlík, ktorý na všetko povie, že všetko vie a tvári sa, ako geniálne je schopný všetko vyriešiť. Ale poďme teraz k tým dôvodom, pretože tu zaznelo aj z úst pána poslanca Abrhana, že nie je argumentácia a tie dôvody prečítam. Nie pre vás, lebo tí, ktorých to zaujímalo, si to prečítali. To desatoro, prečo tú poslaneckú imunitu obmedziť, tie dôvody: Prvým je dôsledná aplikácia základného demokratického princípu rovnosti pred zákonom. Druhým je snaha o zvyšovanie dôveryhodnosti Národnej rady. Tretím dôvodom je reflektovanie názorov verejnosti, ktoré tak isto patrí k základným atribútom demokracie. Štvrtým je zabránenie možnosti zneužívania poslaneckej imunity, ako aj eliminácia akejkoľvek možnosti korupcie a nedostatočnej transparentnosti v parlamente. Aj keď tu treba povedať a nikdy som sa tým netajil a nikto z vás, že je tak trošku zlé, že aj vďaka médiám sa inštitút poslaneckej imunity interpretuje ako čosi, čo bolo trvale zneužívané a je trvale zneužívané. Spočítali by sme za obdobie existencie samostatnej Slovenskej republiky na prstoch možno jednej ruky incidenty, ktoré síce boli veľmi masívne mediálne interpretované a medializované, ale zase tá frekvencia alebo incidencia v oblasti či už trestnoprávnych postihov, ale nakoniec aj v priestupkovej oblasti nie je taká vysoká, aby mala byť komunikovaná tak, ako je komunikovaná. Bez ohľadu na to si ale myslím, že ten argument tak, ako ho vníma verejnosť, to možné zneužitie je natoľko silné, že by sme ho mali rešpektovať. Piatym dôvodom sú trendy, o ktorých ste hovorili. Áno, ja rešpektujem aj to, čo hovoril pán podpredseda a nakoniec práve kvôli tomu bola zriadená alebo bola snaha o zriadenie komisie, aby vznikol aj tak trošku ten odborný background a priestor a určitá konfrontácia pohľadov ústavných právnikov, odborníkov, ale aj určitej sumy historickej skúsenosti ako nazerať. Výsledkom bola aj medzinárodná konferencia. Tam sa takisto ukázalo, že jednotlivé aj európske krajiny prechádzali rôznym vývojom a že tie úrovne sú rôzne. Chcem len povedať toľko, že áno, dajte to do druhého čítania, to, čo som povedal a upravte to do podoby, v ktorej sa nájde väčšina. Pretože bezpochyby aj tu nájdeme široké spektrum názorov od krajnosti typu nesiahať na imunitu, teraz pomenujem seba, lebo aj vy ste to tak urobili, ako zrušiť imunitu úplne a medzitým niekde poletujú názory a netajíme sa tým, priestupková imunita – ak, čiastočne alebo úplne, ak áno, kto ju bude vykonávať, kto kontrolovať, budeme to sami sebe robiť, alebo to naozaj zrušíme. Trestnoprávna imunita, dámy a páni, nikto z nás, som presvedčený, nemá problém s trestnoprávnou imunitou. Ak naozaj došlo v histórii slovenského parlamentu k situáciám, neviem, či boli dve alebo tri, opravte ma, okamžite, okamžite Národná rada reagovala... (Hlas z pléna.) Prosím? Ale osobne som presvedčený, že nie je odôvodnený a že nikto z vás, kto tu sedí a kto kandidoval alebo bude kandidovať v budúcich voľbách, nejde do toho zápasu o mandát od voličov preto, aby sa zakryl alebo aby zakryl svoje konanie pláštikom imunity. Som presvedčený, že aj medzi vami existuje takýto názor. A potom výroková imunita, ktorá tiež má v Európe rôzne podoby. Ale znovu to opakujem, dajme to do druhého čítania, poďme sa baviť, poďme sa baviť o tom, v tej komisii ste nechceli. Často aj vy, pán kolega Lipšic, ste hovorievali, že nepotrebujete komisiu, lebo plénum je to najlepšie, ten najlepší priestor, kde vieme konfrontovať tie názory. No tak to urobme, tak si to poďme vyrozprávať a poďme do tých výborov a poďme sa tam pohrať „s tým“, čo sme schopní, alebo nie sme schopní. Ale znovu chcem opakovať, aby nedochádzalo k omylom bez ohľadu na hodnotenia mojej osoby, samozrejme, nad tým sa pousmejem. Absolútne rešpektujem každý názor, aj ten, ktorý prezentujú kolegovia, ktorí hovoria, že nie, nesiahajte na imunitu a ja prezentujem názor, ktorý som povedal. Ale poďme sa o tom baviť, pustite to do druhého čítania a nevymýšľajte tu hlúposti. Viete, pán kolega Hort, to, čo vy ste odprezentovali, veď vy ste hovorili o všetkom možnom, len nie o imunite. Veď vy sa toho prvý bojíte. Tu budete vy pomenúvať akési mechanizmy? (Potlesk.) Ale vy sa nebojíte toho, že nebude imunita, vy bojíte toho, že nemáte čo ponúknuť. Tárate tu večne tieto veci, tieto hlúposti, ktoré už ani nikto nepočúva, o nedemokratickosti. Viete čo? Tak si prečítajte eurobarometer. Aká je dôvera voči tomu parlamentu? Aká je dôvera voči inštitúciám štátu? Aká je dôvera voči vláde? Jediný problém je, že v tej vláde nie ste vy. A ľudia vám dali vo voľbách najavo, čo si o vás myslia a o vašej veľkej slobode a o tom, aké podmienky ste vytvorili pre to, aby si každý od východného Slovenska na západ mohol túto vami deformovanú slobodu užiť. Takže nerozprávajte, nepoužívajte veľké slová, ale konajte. Príďte sem, postavte sa a dajte nám alternatívu a netárajte mi tu o imunite. Poďte a povedzte, bude to takto, takto, takto a preto to bude takto, lebo, lebo, lebo. V tomto oceňujem pána poslanca Lipšica, že aspoň v tých 5 percentách, v ktorých sa venoval nie mojej osobe, ale imunite, postavil racionálne a je o ňom známe a má svoje postoje, ktoré, alebo aj iní kolegovia, a je jedno, či sú proti, alebo za, ale ich majú. Netárajte tu už o nedemokracii, neslobode. Dajte ľuďom alternatívu, dajte im program a choďte do volieb. Keď zvíťazíte, môžete v tejto snemovni robiť to, čo je principiálne pre všetky demokracie, väčšinovo presadiť program, na ktorý vo voľbách dostanete mandát. A týka sa to ekonomických, sociálnych programov a možno sa to týka aj imunity, o ktorej teraz hovoríme. (Potlesk.) A skúste to normálnym štandardným spôsobom a neiritujte, neznervózňujte a nestrašte ľudí na Slovensku. Potom budeme viesť racionálny dialóg o tom, aké máme predstavy, ako má vyzerať sociálny štát, ako má vyzerať zdravotná starostlivosť, ako má vyzerať dôchodkový systém. Predstavme alternatívu, ale prestaňte tárať nezmysly, ktoré tu stále používate. Rozkladá sa vám strana. Ako boľševici sme my v Smere nikdy nezrušili žiadnu organizáciu, ani sme nevylúčili ľudí. (Potlesk.) U nás v Smere na predsedníctvo príde ktokoľvek a bude rozprávať čokoľvek aj premiérovi, aj každému inému a nemusí sa báť, že v Banskej Štiavnici alebo v Košiciach niekto rozpustí základnú organizáciu! Nekážte nám tu o demokracii! Dovoľte, ešte o tých trendoch som hovoril, ten šiesty dôvod je zvýšenie úrovne parlamentnej diskusie a následne zlepšovanie politickej kultúry. Tu sa priznám, že som mierne subjektívny. Áno, tá výroková imunita aj na základe skúseností z tohto pléna a tohto parlamentu a aj na základe napríklad niektorých vystúpení, myslím si, že by prospelo, ak by sme si všetci tak trošku strážili svoju mentálnu úroveň a pokúšali sa formulovať veci spôsobom, ktorý nejde pod kožu, ako sa hovorí, ľudsky pod kožu, ale ktorý je politicky príkry a možne nepríjemný z hľadiska politického zápasu, ale hodnotovo veľmi korektný. A preto si myslím, že aj zrušenie výrokovej imunity by prospelo kultúre oveľa viac, ako tie prázdne, slamové reči o tom, ako kto je ten správny demokrat a ako ten druhý nie je ten správny demokrat. Ale uznávam, že pohľad na to môže byť iný. Nakoniec aj tá historická európska skúsenosť je iná. Siedmy dôvod je neaktuálnosť inštitútu imunity v modernom demokratickom prostredí, ktorá pozná efektívne mechanizmy proti možnosti zneužitia moci voči poslancom. Ôsmy dôvod je ústavná garancia slobody vyjadrovania sa. Trošku to súvisí, preto to spájam. Už som to niekoľkokrát povedal a vrátim sa k tým výrokom. Veď my všetci predsa máme slobodu prejavu garantovanú, občiansky. A dokonca máme definované rozsahy, v ktorých je sloboda obmedzená. Je to aj trestný zákon. Znovu to tak trošku odľahčím. Neverím, že niekto z nás tu, dámy a páni, prišiel pre to, aby tu páchal trestný čin aj v podobe výrokov, ktoré zasahujú alebo ktoré ohrozujú, alebo, ktoré urážajú, alebo, ktoré majú nádych xenofóbie, rasovej neznášanlivosti alebo čohosi, čo je definované, čo je definované zákonom ako čosi, čo je eticky absolútne, ale aj zákonne neprípustné. Preto opäť si myslím, že tá výroková imunita je zbytočná a rozsah ústavnej garancie slobody vyjadrovania je dostatočný. Deviaty dôvod sa opiera o skutočnosť, že o vine či nevine obžalovaných občanov rozhodujú nezávislé súdy, a preto neexistuje dôvod na obavy zo zneužitia moci zo strany exekutívy a navyše v prípade zachovania imunity hrozí porušenie základných princípov spravodlivosti, medzi ktoré patrí nezaujatosť a nestrannosť orgánu. No ak, samozrejme, budete interpretovať, nikto si nerobíme ilúzie o tom, či právny systém a fungovanie súdov je ideálne, ale na to tu sme, na to prijímame zákony, na to je ministerstvo spravodlivosti, na to je nezávislá občianska spoločenská kontrola, aby aj tento nezávislý pilier jednoducho spel ku kvalite, ktorá je občianskym dopytom. A to si myslíte, že imunita bude ten univerzálny nástroj, ktorý bude dynamizovať tieto zmeny? Vy tiež, pán kolega, ste jedným z tých, ktorý vedie neustále dialóg o tom, ako v tejto oblasti zlepšiť kvalitu, ako dosiahnuť lepšiu vymožiteľnosť a ako dosiahnuť tie garancie. Ale som presvedčený, že na rozdiel opäť od tých nezmyslov a táranín, ktoré tu niektorí predvádzate z opozície, ten systém je nezávislý. Ten systém nie je v podobe, ktorý by naozaj dával dôvod báť sa, že systém je schopný alebo možný zneužitia. A ten desiaty, posledný dôvod vychádza z predpokladu, že k slobode patrí aj zodpovednosť za svoje činy, ktorej nemožno zbaviť žiadneho občana. Vraciame sa oblúkom na začiatok, vraciame sa k rovnosti pred zákonom. Je to to isté. Žiadna imunita nikomu z nás nedá právo vymedziť sa iným spôsobom. A dobre, možno niektorí majú mechanizmy, ako si pocit viny nahradiť. Ale niektorí možno nie. Väčšina z nás, jednoducho principiálne, alebo drvivá väčšina z nás, a je to o morálke, nekoná tak alebo ani nemá snahu konať tak, aby mal pocit viny a aby mal potrebu sa ho zbavovať. Preto som presvedčený, že aj imunita ako akýsi ochranný pláštik na to, že ak akokoľvek dospejem k čomusi, čo nie je prejavom rovnosti, mám ten únikový mechanizmus, nie je odôvodnený. Na záver, poďme do druhého čítania. Poďme analyzovať tak, ako som povedal, čoho sme schopní, čoho nie sme schopní, akú úpravu vieme prijať, čo je priechodné, čo nie je priechodné. Nie je to z mojej strany ani žiadne farizejstvo, ani žiadna konštrukcia. Je to jednoducho snaha dospieť k problematike, ktorá sa neustále vracia ako bumerang a bude sa vracať. Či to vyriešime, alebo to nevyriešime a či to bude interpretované ako niečí úspech, alebo niečí neúspech. Jednoducho ten problém tu je a bude sa musieť riešiť. Dnes máme ideálnu šancu, dnes sa už nedá povedať toto ešte tak, toto tak. Je tu návrh na kompletné zrušenie a je na vás, ak to pustíte do druhého čítania, aký rozsah sebareflexie sme schopní ľuďom ponúknuť. A bol by som veľmi rád, ak to nájde podporu a prejde to do druhého čítania, aby sme sa potom pokúsili odosobniť a viedli vecný dialóg o zmenách, ktoré ste ochotní v tomto návrhu prijať a rešpektovať a skúsme naozaj zabudnúť na to, či to predkladá ten alebo onen. Ja sa nechcem vracať do tej... (Hlas z pléna.) Pani predsedníčka, viete, budem trošku taký bridký, ja som nikdy v živote nebol naučený zbavovať sa akejkoľvek zodpovednosti a nikdy v živote som sa nebál niesť svoj kríž. Vy ste na to tiež naučení, len máte na to niekedy také divné spôsoby. Takže skúsme, skúsme sa vrátiť k podstate a k ráciu a prestaňte sa baviť o mne a poďte, poďte k tej podstate. Viete čo? Možno to bude viac zaujímať aj ľudí a možno naozaj k niečomu dospejeme. Pretože to inak nemá zmysel. A niekde možno tu je aj meritum tak trošku toho, prečo vzniká to napätie, tenzia, kontroverzia. Skúste v akejkoľvek oblasti nie hodnotiť ľudí, ale hodnotiť podstatu vecí a navrhovať a hľadať riešenie k meritu vecí. A potom aj to, čo v tej zúfalej snahe upútať, v opozícii sa premietne od toho ľudského do toho podstatného, programového, hodnotového a možno tomu budú všetci voliči lepšie rozumieť a pôjdeme do volieb nie s invektívami, ale s programom, na základe ktorého sa tak ako v každej civilizovanej krajine ľudia budú rozhodovať, koho voliť a koho nevoliť. A možno potom aj tí, ktorí náhodou neuspejú, čo je úplne prirodzené v demokracii, prestanú nariekať a budú hľadať racionálne argumenty a spôsoby, ako ponúknuť čosi atraktívne a programovo a hodnotovo pre ľudí príťažlivé, aby systém fungoval tak, ako má. Chcem vás požiadať, aby ste posunuli návrh do druhého čítania. Ďakujem. (Potlesk.)