Zemanová, Anna, poslankyňa NR SR (2016-12-08):
Ďakujem veľmi... (Rečníčka si odkašľala.) Ospravedlňujem sa, trošku som indisponovaná. Vážený pán predsedajúci, pán podpredseda, kolegovia, kolegyne, chcem sa venovať len jednej časti súhrnnej výročnej správy a na úvod povedať, že ako ste spomenuli, že ste sa rozhodli a ministerstvo financií sa rozhodlo, že bude predkladať takúto súhrnnú výročnú správu, tak to nebola dobrovoľná vôľa, ale to je zákonná povinnosť, ktorá vyplynula zo zákona o rozpočtovej zodpovednosti. Ja sa chcem venovať len jednej časti z tejto súhrnnej výročnej správy, a to informáciám o čistom bohatstve. A síce, čo je čisté bohatstvo? V porovnaní v podstate s pohľadom nejakých fiškálnych ukazovateľov je vlastne to ambícia dosiahnuť udržateľnosť verejných financií aj z pohľadu iného, aj inej hodnoty majetku, napríklad rozpredávaním majetku, zanedbanou investíciou, ktoré opticky síce vylepšujú deficit, ale, naopak, môžu aj deficit zvyšovať. V materiáli sú uvedené sumár aktív a pasív. Ako pozitívne hodnotím, že sa dostávajú medzi aktíva aj prírodné, sa dostáva aj prírodné bohatstvo; prírodné zdroje a ekologické bohatstvo. To je na strane aktív. Avšak keď si pozreme tú druhú stranu pasív, tam už tieto položky chýbajú. Chýba ekologický dlh a chýba modernizačný dlh a vlastne potom dostávame neobjektívne výsledky. Je síce pravda, že s vyčíslením ekologického bohatstva môže byť problém a sa to aj v tej výročnej správe uvádza a treba to aj uznať, že metodika vyčíslenia je náročná. A oceňujem aspoň snahu, že po prvýkrát sa dostáva aspoň nejaký obraz, ako chce postupovať ministerstvo pri tomto vyčíslení a je tam príklad s minerálnymi vodami. Tomu sa ešte budem venovať. Predtým však ešte mám zopár konkrétnych námietok v súvislosti so spoločnosťami, ktoré sú uvádzané vo výročnej správe. Napríklad Železničná spoločnosť Slovensko, akciová spoločnosť, je tam uvedené, že úspora v hospodárení bola zaznamenaná na položke spotreba materiálu a služieb, pričom táto úspora bola spôsobená rozpustením časti rezervy na environmentálne záťaže. S odôvodnením, že v zmysle uznesenia vlády bola táto rezerva zrušená z dôvodu zaradenia do Operačného programu Kvalita životného prostredia, v rámci ktorého môže Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky na ich sanáciu žiadať nenávratný finančný príspevok zo zdrojov Európskej únie. Musím ostro namietať voči takémuto postupu, pretože jednoducho ani eurofondy nie sú nevyčerpateľná dojná krava a táto krava skončí nám dávať mlieko v roku 2020. Si treba uvedomiť, že kvalita a tento operačný program zďaleka, zďaleka nemôže finančne zastrešiť sanáciu všetkých tých environmentálnych záťaží, ktoré poznáme a mnohé ani nie sú identifikované. Čiže takéto umelé rozpúšťanie rezervy, ktoré by mala mať každá jedna účtovná jednotka, tak sa mi zdá ako veľmi nesprávne a chybné. Ďalšiu námietku mám voči, respektíve nie námietku, ale poznámku voči výsledkom a údajom uvedených pri Slovenskom vodohospodárskom podniku. Je tu uvedené v správe, že hospodársky výsledok – strata v sume 4,5 mil. eur – bol spôsobený hlavne poklesom tržieb z nájomného s Vodohospodárskou výstavbou za Vodné dielo Gabčíkovo a poklesom tržieb za hydroenergetický potenciál kvôli mimoriadnemu suchu v roku 2015. Keď som si však pozerala výročnú správu Slovenského vodohospodárskeho podniku za rok 2015, tak z nej vyplýva niečo iné a síce, tá strata, áno, bola spôsobená aj z nedodržiavania zmluvného vzťahu s Vodohospodárskou výstavbou, ale avšak a najmä bola spôsobená tým, že štát neuhradil v plnej výške služby za, teda úhradu za neregulované služby v roku 2015. Neregulované služby to sú tie služby, ktoré má zo zákona povinnosť Slovenský vodohospodársky podnik vykonávať najmä na správe vodného toku Dunaj, ale aj na ostatných. A tieto požiadavky neregulované služby boli objednané a vykonané v hodnote 29,5 mil., avšak uhradených bolo o 4,5 mil. menej. Dokonca sa ešte chváli, že teda bolo to lepšie ako v minulom roku, v tom predchádzajúcom, pretože vtedy neuhradili prakticky takmer celú sumu. Takže teraz len 25 % neuhradili. Ale toto, si treba uvedomiť, je dlhodobý trend, ktorý Slovenský vodohospodársky podnik dáva na kolená a spôsobuje obrovské budúce škody a práve ten environmentálny ekologický dlh, ktorý vyplýva z nedostatočnej správy majetku, ktorý má Slovenský vodohospodársky podnik zverený. A tieto budúce výdavky, tento dlh, ktorý vzniká nedostatočnou starostlivosťou, respektíve len tou najnevyhnutnejšou, v tom čistom výkaze čistého bohatstva by malo byť zaevidované. Chcem sa vyjadriť aj k vzťahu s Vodohospodárskou výstavbou, štátny podnik, ktorý je tiež podnik, ktorý je pod rezortom ministerstva životného prostredia. Môj kolega Karol Galek sa už k tomu vyjadril, avšak ja chcem poukázať na absurdnosť tejto situácie tiež, že kedy vzrástla hodnota pohľadávok Slovenskému vodohospodárskemu podniku o 3,7 mil. eur len z dôvodu toho, že Vodohospodárska výstavba v tom istom rezorte vlastne neplní svoje zmluvné podmienky. Treba si uvedomiť, že takéto financovanie činnosti Slovenského vodohospodárskeho podniku ako jedného podniku, ktorý je naozaj nevyhnutné, aby riadne fungoval na území Slovenska, keď nechceme mať povodne, nechceme, aby nám bola ohrozená medzinárodná plavba na Dunaji, že z titulu zabezpečenia verejného záujmu takýto spôsob je dlhodobe neudržateľný a mal by sa odraziť asi aj vo výročnej správe a malo by to byť pomenované. A možno aj nejaký návrh riešenia a zvážiť ozaj a začať rozmýšľať o tom, že tieto dva podniky by možno mali byť zlúčené do jednej spoločnej organizácie. Čo kvitujem a chcem pochváliť, tak ako som na úvode povedala, je špeciálna kapitola podzemné vody. Je to vlastne taká prvá perlička, snaha vyčísliť prírodné bohatstvo vo výročnej správe Slovenska. Chválim to, ale chcem zároveň aj poukázať na nedostatky v tejto kapitole. Vyčísluje sa tu využiteľné množstvo podzemných vôd, hovorí sa o kvantite, ale nehovorí sa o kvalite. Ak, tak ako je tu aj uvedené, áno, aj podzemná voda, teda podzemná voda je obnoviteľný zdroj a ak sa spamätáme a začneme našu krajinu spravovať lepšie, tak ním aj môže zostať. A nie je obava o to, že by došlo k nejakým výrazným suchám a k nedostatku kvantity podzemnej vody. To, čo však je veľkým rizikom, je kvalita. Je ozaj mementom, že postupne nám v priebehu pár desiatok rokov dozadu, nie takej ďalekej minulosti, boli vyradené mnohé vodné zdroje, vodárenské zdroje na pitnú vodu z titulu jej vysokého znečistenia. Toto sú do budúcna obrovské výdavky, ekologický dlh, ktorý bude súvisieť s tým, že síce budeme mať dostatok vody, avšak na to, aby sme ju mohli piť, budeme museť obrovské výdavky vynakladať na jej čistenie. Osobitne tu spomínate vo výročnej správe Žitný ostrov ako zásobáreň podzemnej vody, ktorá podľa údajov vo výročnej správe sa odhaduje, že by mohla dokázať zásobovať pitnou vodou viac ako 13,5 mil. obyvateľov. Ja však chcem poukázať, že to, čo v súčasnosti sa odhaľuje ako obrovský problém, obrovská ekologická katastrofa, ktorá nie je nejakou nabubralou frázou, je to, že znečistenie, ktoré sa šíri zo severovýchodnej časti Bratislavy, najmä z prevádzky bývalých Chemických závodov Juraja Dimitrova do Žitného ostrova, môže byť naozaj veľkou ekologickou katastrofou v Európe. A tieto výdavky na čistenie, resp. na opatrenia, ktoré je nevyhnutné urobiť, nie je tu o nich ani zmienka, hoci táto situácia je známa od roku, minimálne od roku 2002, kedy sa po prvýkrát údaje o znečistení ukázali, že teda toto znečistenie sa do Žitného ostrova šíri. Prijali sme, že voda je strategickou surovinou, do ústavy, avšak nesprávame sa k nej tak. A tiež by bolo potrebné, aby sa upravil zákon o vodohospodárskej oblasti Žitný ostrov, ale nielen o nej, ale o ďalších deviatich, ktoré na Slovensku máme, aby sme sa zamerali na to, že, na kvalitu podzemnej vody, pretože tento environmentálny dlh, ktorý nám tu hrozí, nevieme vyčísliť a myslím, keď sa vyčísli, nám veľmi zamáva s čistým bohatstvom Slovenska. Na záver ešte chcem spomenúť to, že kde by sa to malo vyčísliť. Vo výročnej správe je taká kapitola, že podmienené záväzky. Sú to pasíva účtovnej jednotky, ktoré vykazuje v poznámkach sa ako, sa vykazuje ako v poznámkach. A keď by som prečítala, že o aké ide, ide vlastne o nejaké možné povinnosti, ktoré vznikli ako dôsledok minulej udalosti a ktorých existencia závisí od toho, či nastane alebo nenastane jedna alebo viac neistých udalostí v budúcnosti a tak ďalej. To je presná citácia z výročnej správy a z dokumentu z rady rozpočtovej zodpovednosti. Tu chcem upozorniť na to, že okrem teda podzemných vôd, čo kvitujem, že sa aspoň s niečím začalo, ale určite by sme mali pokračovať s tým, že sa do týchto pasív zahrnú záväzky spojené s adaptáciou Slovenska na zmenu klímy vo všetkých oblastiach fungovania spoločnosti, ekologické dlhy spojené s odstraňovaním environmentálnych záťaží, ktoré sa zo zdrojov Európskej únie ani zďaleka nepodarí odstrániť, a na to treba myslieť, záväzky vyplývajúce z medzinárodných dohôd, dohovorov v oblasti ochrany a tvorby životného prostredia a mal by sa podľa mojej mienky započítať aj modernizačný dlh, ktorý je uvalený na subjekty verejnej správy, najmä na obce a mestá súvisiace so zverením zanedbaného a majetkoprávne neusporiadaného majetku najmä pod cestami, ktoré dostali obce a samosprávne kraje od štátu do majetku. Ďakujem pekne za pozornosť.