T. Rosová, poslankyňa: (2008-05-22):
V odpovedi na moju interpeláciu pán minister školstva, podpredseda vlády, pán Mikolaj uznáva, že prípady, ktoré som v mojej interpelácii uvádzala, skutočne existujú a že sa takýmto spôsobom postupuje podľa zákona. Ide o dva prípady. O prípad študenta, resp. študentov, ktorí boli prijatí na vysokoškolské štúdium pred 1. septembrom 2007, to znamená, pred nadobudnutím účinnosti súčasne platnej novely vysokoškolského zákona a kedykoľvek predtým v minulosti už boli zapísaní na nejaký iný študijný program. V prípade týchto študentov, hoci sú, povedzme, študentmi druhého alebo tretieho ročníka, sa na základe novely vysokoškolského zákona uplatňuje možnosť vyberať od nich školné z dôvodu, že prekročili štandardnú dĺžku štúdia. Opakujem, napriek tomu, že sú študentmi možno druhého, možno tretieho ročníka vysokoškolského štúdia, z hľadiska novely prekročili štandardnú dĺžku štúdia preto, lebo boli niekedy v minulosti zapísaní na iný študijný program. Je ale pravdou, a to už sa v interpelácii nepíše, že v čase, keď sa na ten predchádzajúci študijný program zapisovali, takýto zákon neplatil. Znamená to teda, že nemohli v tom čase vedieť, aký účinok ten ich akt, teda to, že sa zapisujú na vysokoškolské štúdium, resp. aj to, že ho napokon neukončia alebo prestúpia na iné, vyvolá. Čiže nemohli v tom čase vedieť, že na základe tohto svojho kroku budú niekedy v budúcnosti musieť platiť za svoje vysokoškolské štúdium, hoci reálne neprekročia plánovanú dĺžku študijného programu, ale z hľadiska novely zákona prekročia tzv. štandardnú dĺžku štúdia. Myslím si, že v tej interpelácii teda chýba tento dôvetok s tým, že hoci na základe zákona, ale je to retroaktívny krok. Druhý prípad je ešte okatejší a podľa mojej mienky ešte nespravodlivejší. V odpovedi na interpeláciu však ministerstvo opäť po pravde uvádza, že áno, takýmto spôsobom je v tejto chvíli zákonné vyberať školné od študentov denného štúdia. Ide o študentov denného štúdia, ktorí študujú súčasne v dvoch študijných programoch. V ich prípade totiž na základe § 113a) tak, ako sa uvádza aj v odpovedi na interpeláciu, teda v paragrafe, ktorý má titul prechodného ustanovenia, sa vychádza z toho, že každé ich štúdium, teda každý ich študijný program je z hľadiska času započítavaný osobitne. Reálne to teda prináša také situácie, že študent, ktorý je dva roky po maturite a absolvoval vlastne dva roky reálneho času štúdia, ale študoval zároveň vo dvoch študijných programoch, z pohľadu zákona študoval 4 roky a prekročil tým štandardnú dĺžku bakalárskeho štúdia, ktorá je tri roky. A takýto študent nieže platí za druhý študijný program alebo za jeden z dvoch študijných programov tak, ako to platí pre študentov, ktorí nastúpili alebo nastúpia po 1. septembri 2007, ale musí platiť za oba tieto študijné programy, čo, si myslím, že je síce zákonné v tejto chvíli, ale rozhodne nehorázne a súčasne, celkom iste aj retroaktívne, pretože v čase, keď sa títo študenti prihlasovali na dva študijné programy, nemohli tušiť, že na základe tohto svojho kroku budú musieť za oba tieto študijné programy niekedy v budúcnosti platiť. A to už v interpelácii nie je. Takisto tam nie je vlastne skonštatované, že v prípade tejto skupiny študentov ide aj o opatrenie, ktoré je jednoznačne diskriminujúce práve preto, čo som pred chvíľou hovorila a to, že na ďalšiu skupinu študentov, ktorí nastúpili na štúdium v čase účinnosti tohto zákona alebo naň ešte aj nastúpia, takéto opatrenie neplatí. Pre nich platí, že budú musieť platiť len za jeden z tých dvoch študijných programov, ktoré študujú, resp. jeden budú mať zadarmo v prípade, že študujú viac ako dva. No a, samozrejme, pokiaľ na jednu skupinu občanov uplatňujeme iné pravidlá ako na druhú bez akéhokoľvek dôvodu, tak sa nedá hovoriť o ničom inom ako o diskriminácii. No a myslím si, že preto právom konštatujem, že nie som spokojná s odpoveďou na interpeláciu. Nie som s ňou spokojná ale aj z osobného hľadiska preto, lebo napriek tomu, že sa tam konštatuje, že skutočne, áno, dochádza k takémuto spôsobu vyberania školného od študentov denného štúdia, niet v tej interpelácii, resp. v odpovedi na interpeláciu ani náznaku toho, že by sa ministerstvo mienilo týmto problémom zaoberať, že by ho vôbec považovalo za problém a že by teda plánovalo urobiť akékoľvek kroky k náprave. A to považujem dokonca za cynické, najmä vo vzťahu k tomu, že pri týchto študentoch ide o veľké peniaze, niekedy o sumy, ktoré sa blížia ku 100-tisícom, dokonca v individuálnych prípadoch aj prekračujú 100 tisíc korún. No a v tej súvislosti ale nemôžem nespomenúť pravdepodobne nie celkom dobré podklady, ktoré dostal pán predseda vlády možno z kruhov ministerstva školstva, možno z iných kruhov, pretože takto pred týždňom z tohto miesta na nás hromovým hlasom kričal, že: „Opakujem ešte raz, pokiaľ ide o denné vysokoškolské štúdium, žiadne poplatky sa neplatia a nikdy nedovolíme, aby sa platili.“ Apelujem teda aj na pána ministra školstva, aby vyviedol pána predsedu vlády z omylu a aby mu povedal, že to nie je pravda, že za denné štúdium sa platia poplatky a to poplatky v sumách, o ktorých sa predchádzajúcej vláde ani nesnívalo. A žiadam Národnú radu, aby vzala moju nespokojnosť s odpoveďou na túto interpeláciu na vedomie. Ďakujem pekne, skončila som, pán predsedajúci.