F. Mikloško, poslanec: (2009-12-08):
Je úplne logické, že všetky tieto civilizácie, kde je nižšia životná úroveň, sa jednoznačne budú tlačiť na teritóriá, kde životná úroveň je vyššia. To znamená, že prílev obyvateľstva do Európy jednoznačne bude čím ďalej viac narastať. A v takomto zmysle máme pred sebou len dva scenáre. Jeden scenár, že to jednoducho tretí svet tuná nejakým spôsobom ovládne prirodzenou cestou, takže v jednej chvíli po dovŕšení istého kritického bodu sa už tu nebude nikto schopný brániť, alebo ešte horší scenár, že jednoducho v jednej chvíli to povedie k radikálnej vojne, ktorá bude znamenať vyhľadenie proste tuná obrovského množstva ľudí, aby sa začalo niekde odznovu. Jedna aj druhá perspektíva hovorí v neprospech kresťanskej civilizácie v Európe. Po druhé. Európska civilizácia stráca svoje sebavedomie. Poslední, ktorí boli ochotní zomierať za kresťanstvo a za kresťanské ideály boli ľudia v komunistických krajinách. Dnes Európa, najmä západná, vyspelá sa dostala do takého vnútorného začarovaného kruhu konzumu a úspechu, ktorý vyžaduje stále od politických elít, že stráca schopnosť vysloviť nejakú svoju vlastnú prorockú víziu a v podstate len vyslovuje to, čo konzumne založení ľudia očakávajú, alebo chcú počuť. Výrok Štrasburského súdu vznikol, by som povedal, v tejto klíme, atmosfére v úplnej rezignácii, straty sebavedomia a ustupovania akémukoľvek, by som povedal, alebo vyhýbania sa akémukoľvek konfliktu medzi tými, ktorí dneska sú na postupe a ktorí chcú to kresťanstvo prirodzeným spôsobom z Európy vytlačiť. Po tretie. Európa je pod tlakom radikálnych teroristických skupín. Vôbec sa nedá povedať, alebo bolo by absolútne mylné povedať, že moslimovia žijúci v Európe sú radikálni. Ale, bohužiaľ, stačia malé skupiny na to, aby vytvárali atmosféru, ktorá je zápalná, ktorá je hrozivá a povedzme si veľmi otvorene, že s teroristami sa nedá vyjednávať. S teroristami, ktorí nechcú žiadne vyjednávanie, sú len schopní alebo ochotní pod tlakom bezpečnostných síl a povedal by som kamier dneska od záchodov až po hotelové izby, pod takýmto tlakom sú schopní žiť v mieri. Ale to je absolútne situácia, ktorá nastala počas studenej vojny, keď na seba mierili jadrové hlavice  Západu a Východu a keď tu bol mier. Tak dnes je mier, že pod tlakom úplnej orwellovskej kontroly všetkých obyvateľov teroristi vyčkávajú, kde je niekde nejaká štrbinka, aby mohli znovu zaútočiť. To je stav permanentnej vojny. A teda v takejto atmosfére, a to je jedno, to nemusí byť otázka našej generácie, ale rozmýšľajme v atmosfére päťdesiat, sto rokov si dovolím povedať úplne pokojne, že európska kresťanská civilizácia v Európe končí. Ešte chceme zápasiť o kresťanskú kultúru v Európe a v tejto krajine. Dali sme vetu, ktorú ja osobne považujem za kľúčovú. Veta v ústave je: „Slovenská republika uznáva kultúrne dedičstvo kresťanstva.“ Je to veta, od ktorej sa odvíja výklad všetkých zákonov v tejto krajine. To je axióma, axiomatická veta a akékoľvek zákony v tejto krajine, ktoré by nás prípadne nútil aj Európsky súd v Štrasburgu meniť a prispôsobovať niečomu inému, tak z východiska uznania kultúrneho dedičstva kresťanstva v tejto krajine nemôže, je to proti našej ústave. Je to záchytný bod, o ktorý sa dá oprieť v celom tom zápase, ktorému sa nedá vyhnúť, pretože beží úplne spontánne, tak ako sme povedali, ako po tej namydlenej šikmej ploche. A preto vás vyzývame, aby ste zvážili svoje postoje. Tu nejde, opakujem, o perspektívu tohto volebného obdobia ani najbližších volebných období, tu ide o perspektívu tejto krajiny v najbližšom, by som povedal, rozbehu, v ktorom, povedzme si znovu ešte raz, ťaháme úplne za kratší koniec. Ďakujem. (Potlesk.)