Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2013-06-04):
Ďakujem veľmi pekne. Ešte raz, pán podpredseda, ešte raz a poslednýkrát, toto je môj šiesty návrh a možno to aj tak malo byť. Myslím si, že aj, ak nie najdôležitejší, tak určite z tých šiestich jeden z dvoch-troch najdôležitejších. To, s čím sa stretávajú státisíce ľudí, ktorí žijú reálny svet, nie tento náš iluzórny v slonovej veži, tu ktorý sa tu my častokrát, niektorí z nás žijeme, tak sa stretávajú s obrovským problémom, ak nie sami, tak ich rodina, určite vedia, už vedia, lebo štatisticky to je tak, o tom, že niekde sa stala chyba. A stala sa veľká chyba. Rozsah škandálu BMG je nič, je lokálna záležitosť oproti tomu, že aké sú rozmery a parametre tohto, keď sa to celé prevalí a dôjde konca, a potom, keď sa bude volať po zodpovedných, lebo sú zodpovední ľudia za to. Za stav, ktorý nastal v rozmachu úžerníckych spoločností a následne účelovo vyvolaných exekučných konaní, je obrovský, má obrovský impakt na ľudí, na obrovské množstvo ľudí, spôsobuje tragédie a v každej spravodlivej krajine by po zistení týchto neľútostných faktov hľadali, kto je za, kto za to môže. Bojím sa, že u nás to prejdeme mlčaním, lebo vždycky niekto za to môže, aj za BMG Invest niekto mohol, vždycky je niekto zodpovedný. My sa bránime, my sa schovávame, ale ja som začal dostatočne skoro, aby sme mali, ak trošku hanby v sebe budeme mať, aby sme sa strašne hanbili sa skryť, že my s tým nič nemáme. Lebo na konci to na niekoho padne, tá zodpovednosť za to. Ešte nie je úplne zlé, ešte sa to dá riešiť, úplne obludná situácia, ktorá nastala. Tým, že štát vydal, štát Slovenská republika prostredníctvom svojich exekutívnych zástupcov a, žiaľ, musím povedať v širšom časovom horizonte, nielen v aktuálnom vládnom, v VI. volebnom, vydal, vláda a parlament, poslanci v ňom sediaci, vydali svojich ľudí, oni ich vydali. Normálne, to jak keby sa vraví, že Svätopluk za koňa, a, a čiže prišli takí emisári a povedali: „Máme plné tašky podvodníckeho kapitálu, rýchleho, potrebujeme ho zhodnotiť, nedáte nám vašu krajinu, nevydáte nám ľudí?“ A emisári, ktorí tam stáli, sa tak zamysleli a bojím sa, že či sa zamysleli kvôli tomu, že či hľadali nejaký morálno-etický rozpor v sebe. Zamysleli sa kvôli tomu, že rozmýšľali, že koľko majú pýtať, koľko majú pýtať, aby ich vydali. Lebo faktom je to, nespochybniteľným faktom, že sme ich vydali. Našich občanom sme im vydali a oni robia úplne obludným spôsobom, úplne hrozným spôsobom, tie príbehy aj ráno som sa snažil, tu niekto si požičal 300 eur, 6-tisíc od neho chcú naspäť. Tu tých príbehov je strašne veľa. Oni tie nebankovky v zásade ani nechcú, aby ste im vrátili tie peniaze, ktoré ste si požičali. Oni už chcú ten váš dom, oni, to je, tých príbehov je strašne veľa, ale kto je za to zodpovedný? Kto to nastavuje, kto sa bude vyviňovať, že ja som s tým nič nemal, ja som o tom iba počul, čo ja som mohol, ja, čo ja, viete, priorita. Áno, mohli, mohli sme každý mohol prispieť svojou dávkou od roku 2010, je to možno, kedy to možno začalo, ono to začalo neskôr a v 2010 to začalo gradovať. Mal šancu prispieť k tomu, aby sa to zastavilo. Mal šancu pomôcť neprísť ľuďom do tragédií, do rozvratu manželstiev, do úplne sociálnych tragédií! Kde možno dôsledkom sú aj trpiace deti. Kvôli nevšímavosti, kvôli cynizmu, kvôli možno iným dreamingom, iným snom, že toto ma nezaujíma, takáto záležitosť plebsu, lebo však to je záležitosť plebsu, nie nás elity. Alebo tam bolo, čo sa až bojím povedať, ten záujem, že mi to, že nám to vyhovovalo, dokonca to bolo dohodnuté. Prosím vás, nech neskončíme s konštatovaním, že nakoniec zistím, že to bolo dohodnuté. Že tí emisári, ktorí to kúpili od tých našich zástupcov, túto krajinu, aby ich vydala na pokus, že nakoniec zistili, že to bolo dohodnuté. Nerobme to, zachovajme si posledné zbytky cti a šanca je v tom, že sa začneme tomu stavať čelom. Nie to prikrývať. To teraz robíme. Dneska ráno tu boli dva kľúčové zákony, ovplyvňujú životy ľudí v tejto krajine, dva kľúčové zákony: o spotrebiteľských úveroch a Exekučný poriadok. To sú dva a ešte občiansky, Občiansky súdny poriadok. Toto je, to sú dva kľúčové zákony pre časť ekonomiky, pre segment ekonomiky, ktorý vykazuje najvyšší rast. Pán Mikloš by možno o tom vedel svoje, otázka stojí, že či chceme, aby sme rástli v tomto segmente, aby sme, či tento segment trhu, segment ekonomiky je pre zdravie spoločnosti, pre zdravý štát ten, ktorý chce a ktorý vláda svojimi opatreniami podporuje. Viete, aby tu nakoniec ešte nikto nedošiel a povedal, že tento segment trhový je tak kľúčový pre nás a vykazuje také parametre, že im dáme ešte impulzy. Lebo aj toho sme možno pomaly sa schopní dožiť, že niekto povie, že to je hodné impulzov, a normálne sa tu postaví a povie áno, je to, na tom rastieme. Tento segment trhu je smutný segment trhu a krajina, ktorá rastie v tomto segmente trhu, krajina, ktorá je schopná napumpovať 70 mil. eur ročne do tohto segmentu, tak na konci úplne zákonite – nemusíte čítať knižky, ja vám to poviem, nemusíte čítať žiadne analýzy – je tragédia a nešťastie. Už je, otázka stojí, aká veľká. Kedy sme schopní to zastaviť? Kedy zistíme, že sme spravili chybu? Európska komisia si dala tú prácu, že v roku 2010 nás upozornila na to, že sa na to nedá pozerať. V Bruseli, úradníci v Bruseli proste nám prišli povedať, že nebláznite, čo tam robíte, však tu nám vypisujú ľudia, tu popisujú prípady konania, ktoré je v Európskej únii mimo akejkoľvek zákonodarného rámca. V 2010 to poslali, hovorca pani Žitňanskej sa vyjadril, že pripravujú legislatívne návrhy na túto, na túto oblasť. Od roku 2010 sa neudialo nič. V kľúčových zákonoch, ktoré sa tohto týkajú, sa neudialo nič. Jedine, to sa opakujem, ráno som to hovoril, ale pre istotu došiel sem Kažimír, minister financií, ktorý upravoval hlavne prioritne úplne inú oblasť, a popritom sa trošku zviezlo to, čo najviac kričalo. Ale stále tam je veľa obludných vecí, ktoré už dávno mali byť vyriešené, keby sme chceli, keby sme chceli. Otázka stojí, prečo nechceme? No naozaj nechceme. Samotným predmetom návrhu zákona, ktorý je tu predložený, hovorí o tom, že kto by to bol povedal, ale Exekučný poriadok hovorí o tom, že existuje také niečo ako základná suma. Základná suma je suma, ktorú vám nemôžu zobrať, keď už je zle. Keď je celkom zle, máte exekúciu, tak to vám už exekútor okrem detských hračiek a neviem čoho, nemôže zobrať. To znamená, tú vám musí nechať, to je základná suma. A by ste neverili, kto určuje výšku základnej sumy. Výška základnej sumy sa určuje nariadením vlády! To znamená, vláda môže určiť nariadením, svojím nariadením, aká je výška tej základnej sumy, na ktorú sa nesmie siahať. To znamená, to nemusí prísť ani do parlamentu, to tu vôbec nemusí byť. Vláda môže zajtra, zajtra je streda a myslím, že v stredu majú, zajtra môže rozhodnutím vlády predefinovať tú výšku. Zajtra môže pomôcť státisícom ľuďom, zajtra môže pomôcť 41-tisíc dôchodcom, ktorí žijú zo sumy 116 eur, lebo tá základná suma v súčasnosti predstavuje 60 % zo sumy životného minima. Kolegovia, už aj to je paradox sám osebe! Ak je niečo životné minimum, to znamená suma, ktorá je minimálne na to, aby ste prežili, tak keď vláda sociálna – alebo to je jedno, to môže byť ultrakapitalistická vláda – povie, že 60 % z tejto životného minima vám musí stačiť! A to povedala! Ja neviem, ktorá vláda to povedala, kto zadefinoval, že tá základná suma je toľko. Ale to sú ľudia, ktorí asi nemajú žalúdok trojitý plech, keď zadefinovala, že zo 60 % z tých minimálnych na prežitie, vám to musí vystačiť, ostatné vám ten exekútor môže zobrať. Lebo presne tak to funguje. Ak je dneska životné minimum 194 eur, vážení kolegovia, tak 60 % z toho je 116 eur. Z toho je alarmujúci údaj zo Sociálnej poisťovne a ten vieme, ten vieme, vieme, potom sú iné údaje, ktoré nevieme, že koľko iných ľudí musí z tejto sumy existovať, ale zo Sociálnej poisťovne to vieme. Je to cca 41-tisíc dôchodcov a údajne sa to stále zvyšuje a enormne sa to zvyšuje. To znamená, 41-tisíc dôchodcov žije zo sumy 116 eur na mesiac! Musí platiť vodu, elektriku, musí platiť plyn a zostane im na dva rožky. Možno dva rožky na dva dni, jeden rožok na deň. Ja neviem. Stačí nariadenie vlády, aby sa to zmenilo. A teraz keby sme si položili dovnútra sami sebe otázku, že čo by sa zmenilo, keby sa to zmenilo? Čo by sa zmenilo, keby sa tá suma zmenila? Ja neviem, máte niekedy chuť si ju položiť, tú otázku, že koho, v koho neprospech by to bolo, že čo by sa udialo. Znova, ako sme minule hovorili, to nie je vec za svetový mier, to nie je za sociálny, to není za, za, za, tuniakov v Antarktíde. To je za to, že pomôžete tým ľuďom, ktorí teraz v súčasnosti týmto nariadením vlády musia žiť zo sumy 116 eur. Keď sa to zmení, tá výška, tak budú mať vyššiu sumu a tí, pre ktorých sú veriteľmi, a to treba uznať, to je všetko v poriadku, to nikto nespochybňuje, to, že treba platiť za to, keď si niekto požičal. I keď o oprávnenosti tých nárokov môžeme úspešne diskutovať. Ale môžeme aj rozprávať o rozsahu a rýchlosti toho splácania. Či je zmyslom zákonodarcu tých dôchodcov ubiť na smrť, tých 41-tisíc dôchodcov týmito parametrami ubijeme na smrť, z tých a možno nám to ani neprežijú, však vyskáču z okna alebo ja neviem, čo urobia, však to sa nebude dať z toho žiť. Alebo je sociálne únosnejšie a možno aj pre tých v konečnom dôsledku, aj pre tých, čo vymáhajú tie peniaze, že to síce od tých dôchodcov vytrieskajú nakoniec, len to bude dlhšie trvať. No to je celé, možno sa niekto bude báť, že nedožije toho, kým to splatí, tak nemal požičiavať. Viete, podnikanie v požičiavaní peňazí je podnikanie. Keď podnikáte, beriete riziko. Náš štát to zabezpečil tak, že tí, čo požičiavajú peniaze, neberú riziko, práve naopak, im zagarantoval rádové výnosy. Nech berú riziko! Otázka stojí, že či chcete alebo nechcete sa k tomu postaviť. Návrh zmeny Exekučného poriadku hovorí, že oprávnenie vlády zostáva existujúce, to znamená vláda určuje svojim nariadením výšku základnej sumy. Len sa tam stanovuje spodná hranica. Definuje sa spodná hranica tejto základnej sumy, to znamená, v návrhu je napísané, že je to 1,5-násobok sumy životného minima. Vláda môže dať viac, ale nemôže dať menej. Ja si myslím, že keby sme sa oprostili všetkých ideologických, politických a osobných nejakých vnímaní a sústredili sa na to, že čo by sa stalo? Nuž stalo by sa to, že vláda by minimálne musela povedať, že 1,5-násobok životného minima, v praxi by to znamenalo 290 eur. To znamená, tým dôchodcom, ktorí teraz majú 116 eur, by prijatím tohto zákona z toho dôchodku zase v prípade, že ho taký vysoký majú, hej, ale zostalo by im nedotknutá suma 290 eur. Tak už z toho sa o niečo lepšie dá prežiť. Nebude to na zábavu, ak tuná chlapci zvyknú sa zabávať od rána do večera, bude to aspoň na dva rožky denne. Čiže nie na jeden rožok, ale aspoň na dva rožky. Aspoň trošku dôstojnejšie dožijem tú starobu, aspoň trošku dôstojnejšie dožijem tú starobu. To by sa stalo. Prijatím tohto zákona by ste definovali tú hranicu, že 291 eur. Ak je priemerný starobný dôchodok 380 eur v súčasnosti, teraz som si to vyčítal, tak tým, ktorí si vymáhajú tie pohľadávky – a dopĺňam – častokrát neoprávnené, by z priemerných dôchodkov išlo na plnenie 100 eur. Menej ako doteraz. To je jediné, čo by sa stalo. To znamená, že by sa im to menej rýchlejšie vrátilo. Ale v konečnom dôsledku by sa im to vrátilo, pokiaľ by tí ľudia neumreli od staroby, ale keď umreli, tak mali vedieť, keď požičiavali. Ja, štandardná banka, keď idete do banky, teraz sme to riešili, proste jeden človek mal, už mu nepožičali, lebo už má proste vek. Ja viem, že sú nebankovky, ktoré vám požičiavajú, len musíte doniesť ukázať, že čo máte. Vtedy vám požičajú, aj, aj hneď to v taške môžete odniesť. Len tam musíte nechať LV-čko aj so záručnou zmluvou. To by ste spravili a to stále hovorím iba o dôchodcoch. To ešte nehovorím o státisícoch iných ľudí, ktorí majú ten istý problém, ktorí keď sa zamestnajú, tak exekútori na nich naskáču jak muchy na lep. To hovorím len o tých dôchodcoch. Týmto dôchodcom môžeme prijatím tohto zákona dovoliť prežiť dôstojnú starobu. A verte alebo neverte, ľudia moji zlatí, tým 41-tisíc dôchodcom, to nie sú vybití podvodníci, to nie sú nejakí špekulanti, ktorí, ja neviem, si napožičiavali a teraz nie. Aj možno aj sú niektorí medzi nimi. Ale percentuálne je ten rozsah rádovo menší ako ľudí, ktorí sa stali obeťou toho systému, ktorý sme tu my vytvorili. Obeťou systému, že častokrát boli zneužití, využití klamlivou reklamou, činnosťou nebankových firiem, úžerníckymi spoločnosťami. Bo taká je pravda. Znova sme tam, kde sme boli na začiatku, aké sú možnosti, aké nie sú možnosti. Možnosti moje sú to tu doniesť, snažiť sa vás o tom presvedčiť a vy poviete, že nie. V poriadku. Môžeme pridať, pritvrdiť a už to robíme a som rád, že sa pridávajú aj iní, že protesty proti príživníkom sa nám rozbehli, že teraz robíme v pondelok v Banskej Bystrici desiateho na námestí SNP, prípadne pozývam ľudí, ktorí budú blízko o 17.00 hod. na námestí v Banskej Bystrici, protest proti úžerníkom aj za účasti aj iných kolegov z tohto parlamentu. A verím, že spravíme ďalší protest možno o týždeň, o dva v Prešove, v Martine. Kolega z Martina povedal, že nie je problém, primátor, ďalší protest proti príživníkom, a verím, že nás bude ešte viac a čím viacej budeme ľudí hovoriť, čím viac budeme ľudí mobilizovať, tým ťažšie to bude pre vás, kolegovia zo SMER-u, to ustáť, tým ťažšie to budete vedieť ustáť a zdôvodniť, že prečo je to tak, že prečo sa toho nechcete chytať, o to ťažšie. A môžeme prípadne ešte pritvrdiť, môžeme povedať, ak chcete pomôcť, nájdite si svojho poslanca, choďte mu sviečky páliť pred dom, stáť pred domom a byť mementom toho, že čoho sú, za čo sú zodpovední alebo spoluzodpovední. Aj to je jedna z možností, ale my to budeme gradovať iným spôsobom a tým končím, ospravedlňujem sa, že vás zdržiavam. Končím, dve minúty... (Ruch v sále. Zaznievanie gongu. Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)