I. Štefanec, poslanec: (2008-01-21):
Súčasná vládna koalícia dnes po pol druha roku predstierania vládnutia sa zmieta vo vnútornom boji o vzájomné kšefty. (Ruch v sále.) To ešte nie. Po pol druha roku dochádza k odvolávaniu predsedu vlády. Po tom, čo sme boli svedkami procesu odvolávania predsedu Národnej rady, je to ďalší významný krok. Prečo teda k nemu prišlo a aké sú dôvody? Myslím si, že sú jasné a je ich stále viac a viac. Primárnym dôvodom pre odvolávanie predsedu vlády je jeho prístup ku škandálu okolo pozemkov spravovaných Slovenským pozemkovým fondom. Tento údajný principiálny postoj trval od 25. júna až do 27. novembra, aj to len naoko, teda žiadne tri minúty ani tri hodiny, ani tri dni, ani tri týždne, ale 205 dní. Pardon, v tomto prípade päť mesiacov, päť mesiacov, kým začal konať, aj to nedôsledne. Predseda Fico sa veľmi snaží zhodiť zodpovednosť za tento škandál na koaličného partnera, ale zákon hovorí jednoznačne, je to zákon č. 330/1991 Zb. o pozemkových úpravách, usporiadaní pozemkového vlastníctva, obvodných pozemkových úradoch, pozemkovom fonde a pozemkových spoločenstvách. Citujem: „Činnosť pozemkového fondu riadi správna rada, ktorej predsedu, podpredsedu a ostatných členov na návrh ministra vymenúva na päť rokov a z funkcie odvoláva vláda Slovenskej republiky.“ Vláda vymenovala správnu radu, ako sme už veľakrát dnes počuli, 24. januára 2007. Bolo tam sedem nominantov SMER-u a po dvoch z HZDS a SNS. K odvolaniu členov správnej rady a dozornej rady došlo až dňa 16. januára 2008, až v stredu minulý týždeň, teda po viac ako pol roku a pol mesiaci, a to je presne po dvestopiatich dňoch. To je teda určite viac ako tri minúty či tri hodiny, alebo tri dni. A pán predseda vlády podľa môjho názoru preto nekonal razantne a vôbec už nie skoro. Vyčkával, ako situácia sa vyvinie a konal až z donútenia. Naviac stále len naoko. Je to divadielko skôr pre voličov, pretože fond aj naďalej aj v súčasnosti riadi nominant SMER-u pán Šebek, dokonca teraz aj bez správnej rady. Za posledné obdobie sme sa dozvedeli veľa zaujímavého o majetkových pomeroch pána predsedu vlády. Najskôr dlho-predlho zatajoval cenu jedného zo svojich bytov, ku ktorému prišiel viac ako podozrivým spôsobom. Totiž ako jediný v celom bytovom dome ináč ako ostatní majitelia. Najväčšie podozrenie vyvoláva fakt, že staviteľom bola firma IKORES, smutne preslávená z miliardovej zákazky bez verejného obstarávania. Cenu bytu sme sa nakoniec dozvedeli z úst predsedu vlády na otázku opozičného poslanca, vtedy povedal 3 mil., dnes vo svojom vystúpení formuloval sumu 2,9 mil. Pán predseda vlády, ak sa chcete zbaviť podozrení, máte na to najlepšiu príležitosť, aby ste sa k tomuto prevodu vyjadrili verejne. Z tohto škandálu vyplývajú viaceré otázniky, ak to nie je váš byt, tak máte možnosť verejne to deklarovať a predložiť transparentne všetky dokumenty. Tieto výkričníky, ktoré stále nie sú zodpovedané, sú nasledovné: 1. Kúpa bytu nebola normálna, jednalo sa o prevod majetkových práv. 2. IKORES, ako vieme, dostal miliónovú zákazku bez verejného obstarávania, viac ako miliardu bez verejného obstarávania. A keď pán predseda vlády sa obhajoval, že IKORES dostával zákazky aj za minulej vlády, to je pravda, ale nikdy to nebolo bez verejného obstarávania. 3. Žiadny predseda inej politickej strany nemá mamu s bytom od sponzora svojej strany. Ak chce pán predseda rozptýliť pochybnosti, má možnosť zverejniť všetky podrobnosti, doteraz tak neurobil. Zaujímavou novinkou boli aj vinohradnícke sklony pána predsedu. Predseda Fico sa nás snaží presvedčiť, ako vždy chcel pestovať len vinič, tak si v roku 2002 kúpil za 46 korún za meter štvorcový pozemok. Pointa ale je, že za 46 korún sa v roku 2002 v Bratislave nedala kúpiť ani vinica, ani záhrada. Táto cena je nereálna, aj ak by daný pozemok bol a mal vždy zostať vinicou. Je zrejmé, že a) buď cena bola podhodnotená zámerne a potom ide o daňový únik, alebo b) išlo o všimné za minulé alebo budúce služby. V obidvoch prípadoch ide o dôležitejšiu vec ako to, či pozemok už je, alebo nie je stavebný. To, že pozemok raz bude stavebný, je vzhľadom na jeho polohu i na ďalšie dôkazy nezvratné. Čo povedal Miroslav Jureňa 23. novembra? „Vyzývam Roberta Fica, aby konal a nepokračoval v tomto zlodejstve voči nám všetkým Slovákom.“ To povedal, pán predseda vlády, váš, vtedy ešte člen, dnes poslanec koalície. Morálny profil predsedu vlády sa v tomto prípade ukázal naplno. O tom, že pozemok s rozlohou takmer 800 metrov štvorcových je pozemok stavebný, vraj pán predseda nevie a chce na ňom pestovať vinič, o tom nás presviedčal aj dnes, vraj podľa jeho slov až po skončení politickej kariéry. Takéto... (Reakcia z pléna.) Spoločne, pán poslanec. Takéto vyjadrenia, aké nám predviedol pán predseda vlády, myslím, že ho usvedčujú z toho, že na túto pozíciu nemá a nervozita jeho a jeho podpredsedov, ktorá bola demonštrovaná aj verejne, je usvedčujúca. Ďalšie otázky, ktoré vyplývajú z tohto škandálu, sú nasledovné: Prečo pán premiér zaplatil za pozemok takú nízku cenu? Ďalej. Ako pán premiér mieni naložiť s faktom, že dáma, ktorá predala pozemok, podnikala aktívne kroky, aby sa pozemok stal stavebným? Po tretie. Ako je možné, že pán predseda vlády si dokáže v Bratislave kúpiť lukratívny pozemok, na ktorý sa zmestí vilka so záhradou za sumu, ktorá v Bratislave vystačí, ak, tak akurát na dve mesačné splátky hypotéky za obyčajný byt? Natíska sa i ďalšia otázka slovami: Predseda vlády má IQ dreveného vláčika, ako sa to sám pýta? Ja si myslím, že nie. Ale prípad smrdí viac než tie, za ktoré odstupovali premiéri v demokratických krajinách. Pán premiér vinohradník, som presvedčený o tom, že keď sa budete vo svojej údajnej záľube na vašom stavebnom pozemku venovať čo najskôr, pomôžete tým najmä občanom Slovenska. Dámy a páni, viac rokov, takmer 20 rokov, som pracoval v podnikateľskom prostredí a na vlastnej skúsenosti som sa naučil, že kto chce byť lepší, musí si konkurenciu vážiť – aj od nej sa dá učiť. Za ten čas mi ani len nenapadlo škandalizovať konkurenciu, aj keď sme mali rozdielne názory aj rozdielne postupy. Moja skúsenosť s Národnou radou je omnoho kratšia, len čosi cez jeden aj pol roka a určite diametrálne odlišná. Predseda vlády napríklad tu vyjadruje podporu predsedovi Národnej rady, čiže úplne naopak, a zároveň hovorí o akejsi kríze parlamentarizmu. Ministri ignorujú zákon roka, a teda aj poslancov Národnej rady. Predseda vlády škandalizuje poslancov slovami, citujem: „Mnohí z tých ľudí by mali sedieť vo väzení a nie v parlamente.“ Citát z 30. novembra 2007. Som si istý, že takéto výroky sú hanbou najmä pre ich autora, ktorý permanentne bojuje proti inému názoru, všetkému súkromnému, všetkému nezávislému. Naviac sa bojí konfrontácie a zbabelo sa vyhýba diskusiám, nielen s opozíciou. Predseda vlády sa snaží umlčať iné názory a médiá pripravovanou novelou tlačového zákona. Pozrime sa, čo z tohto návrhu vyplýva: 1. Právo na odpoveď sa týka akéhokoľvek faktu. Aj pravdivého. 2. Ak politik alebo firma, alebo aj súkromná osoba splní formality v zákone, noviny jeho reakciu musia zverejniť. Priamo v odpovedi si môže napísať, čo sa mu zachce, dokonca sa to nemusí týkať pôvodnej témy. Jediné obmedzenie je, že reakcia nesmie byť dlhšia ako pôvodný článok. 3. Ak noviny odmietnu zverejniť odpoveď, môže ich k tomu donútiť súd. A pozor, súd nebude skúmať opodstatnenosť reakcie, ak splní formálne požiadavky, vec je vybavená a text ide do novín. Je teda úplne jedno, či je v článku napísaná pravda, a je úplne jedno, či novinár dotknutého politika alebo firmu, alebo súkromnú osobu cituje v článku viackrát. Ak si dotyčný zmyslí, že napíše elaborát na voľnú tému a splní formality v zákone, noviny musia jeho reakciu zverejniť na rovnocennom mieste ako pôvodný článok. Ak teda bude hocikto písať článok o vláde a bude tam spomínať predsedu Fica, jediný spôsob, ako sa vyhnúť prípadnej odpovedi predsedu vlády, je dať mu pred tým na schválenie celý článok. (Reakcia z pléna.) Nie, pán podpredseda, môžete si to preštudovať, takýto návrh zákona nie je rozhodne obvyklý pre krajiny Európskej únie, aj keď tam, samozrejme, platia tlačové zákony, v takejto forme neplatí v žiadnej krajine Európskej únie. Na domácej scéne sme už boli svedkami prvenstiev predsedu vlády v chápaní či skôr v nechápaní úlohy vlády pri telefonátoch verejnoprávnym médiám alebo v priamych slovných i legislatívnych útokoch na nezávislé inštitúcie. Aj v tejto Národnej rade sme boli svedkami zmeny zákonov napríklad o jadrovom fonde, Úrade pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou alebo Úrade pre reguláciu sieťových odvetví. Tieto prvenstvá sú evidentne výsledkom boľševického chápania moci. Návrh tlačového zákona je ďalším dôkazom takéhoto chápania. Takže summa summarum popri mnohých ďalších dôvodoch, ako napríklad permanentné zhoršovanie postavenia Slovenska vo svete, sú hlavné dôvody na odvolanie predsedu vlády nasledovné: 1. Neskoré konanie pri evidentnom škandále na Slovenskom pozemkovom fonde. 2. Viac ako podozrivé netransparentné majetkové pomery. A do tretice. Šliapanie po základných demokratických pravidlách. „Podľa objektívnej politickej zodpovednosti by Fico nemal byť premiérom.“ To je citát, ktorý povedal pán poslanec Jureňa v deň, keď ešte bol aj ministrom Ficovej vlády. Akosi nám tie slová zosilneli. Nebýva zvykom, aby v takej závažnej veci opozičný poslanec súhlasil s koaličným, ale tento výrok je taký jasný a jednoznačný, že sa s ním stotožňujem. Ďakujem pekne. (Potlesk.)