D. Čaplovič, poslanec: (2003-05-22):
Vážený pán predseda vlády, napriek tomu, že ste mi v zmysle § 130 ods. 1 rokovacieho poriadku Národnej rady Slovenskej republiky neodpovedali do 30 dní na moju písomnú interpeláciu, ktorú som vám podal dňa 16. apríla 2003 prostredníctvom predsedu Národnej rady Slovenskej republiky vo veci starostlivosti štátu o zahraničných Slovákov, vytvárania podmienok na zlepšenie podmienok vzťahov medzi zahraničnými Slovákmi a Slovenskou republikou a napokon aj finančného zabezpečenia IV. stálej konferencie „Slovenská republika a Slováci“ a napokon aj finančného zabezpečenia ďalších aktivít, ktorá sa má konať konkrétne začiatkom júla tohto roku v Bratislave, obraciam sa na vás podľa § 129 rokovacieho poriadku Národnej rady Slovenskej republiky s ďalšou interpeláciou tentoraz vo veci katastrofálneho postavenia nášho nielen tzv. regionálneho školstva. Vážený pán predseda vlády, v súčasnom období a stave vecí verejných, ku ktorým nesporne patrí aj naše školstvo, nepovažujem za potrebné interpelovať ministra školstva, ale priamo vás, pán predseda vlády. Riešenie katastrofálneho stavu si žiada zásadné, dovolím si povedať a napísať, strategické rozhodnutie. A to musí urobiť vláda Slovenskej republiky, ktorej ste predsedom. Netreba sa vyhovárať na predchádzajúcu vládu, pretože v desaťročnej existencii nášho štátu ste 5 rokov, takmer 5 rokov predsedom vlády, stojíte na čele výkonnej moci v Slovenskej republike. Situácia v našom školstve sa neustále zhoršuje. Najmä po prechode kompetencií na samosprávne orgány bez peňazí a zväčša zadlženými a havarijnými školami a školskými zariadeniami. Podobne sa to týka aj spoločenského postavenia statusu učiteľa v našej spoločnosti s poddimenzovanými učiteľskými platmi. Prosím vás, vážený pán predseda vlády, neargumentujte mi faktom, že sa vysokoškolským pedagógom zvýšil výrazne plat. Stalo sa tak od 1. januára 2003 len preto, že vám neprešla v parlamente novela zákona o verejnej službe, kde sa zvýšenie platov odkladalo na jeseň tohto roku. Taktiež vás prosím, neargumentujte mi tým, ako často opakovali starorežimisti, že školstvo bude mať zdroje, až keď sa naštartuje ekonomika v štáte. Táto dnes už spráchnivená téza v dnešnom modernom svete neplatí, pretože investície do vzdelania, vedy, kultúry a informačných technológií sa považujú za strategické a v priebehu niekoľkých rokov, v priebehu najneskôr 10 rokov aj vysoko návratné. Svedčí o tom napríklad 5-miliónové Fínsko, ale aj Švédsko, Írsko a Dánsko. Podobne postupujú aj susedné štáty postkomunistického bloku Maďarsko, Poľsko, Česká republika a Slovinsko. Preto moja interpelácia znie: Vážený pán premiér, interpelujem vás vo veci vášho systematického hazardovania s budúcnosťou nášho štátu, školstva a vzdelávania, budúcnosti predovšetkým mladej generácie. Kedy rozhodnete, že ministerstvo školstva bude patriť medzi strategické ministerstvá? Aké podniknete kroky, aby sa aspoň sčasti začalo plniť aj programové vyhlásenie vlády, ktoré obsahuje, citujem, „sociálnu únosnosť vykonaných opatrení“, ďalej konštatovania, že „vláda bude postupne zvyšovať prostriedky určené na zabezpečenie školstva takým podielom HDP, aby to bolo porovnateľné s krajinami EÚ a že vláda považuje za nevyhnutné vytvárať podmienky na zlepšenie spoločenského postavenia učiteľov a pracovníkov školstva“. Toľko citát z programového vyhlásenia. Aké podniknete opatrenia na oddlženie štátom delimitovaných škôl na samosprávy? Aké finančné prostriedky zabezpečíte na riadny chod škôl a školských zariadení v roku 2003? Či konečne vyčleníte v štátnom rozpočte na rok 2004 dostatočné prostriedky pre školstvo a či ponecháte zákon o verejnej službe s jeho súčasnými garanciami tarifných platov a ďalších oprávnených nárokov učiteľského stavu a navrhovaným zrušením tarifných pásiem nespôsobíte a neprehĺbite terajší chaos v našom školstve. S úctou, poslanec Národnej rady Dušan Čaplovič. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďalej sa s interpeláciou písomne prihlásil pán poslanec Jasovský, po ňom pán poslanec Komlósy.