I. Gašparovič, poslanec: (2002-06-20):
J. Migaš, predseda NR SR: Pán predseda, vy ste pripravený? Pripravený. Tak potom ja skôr považujem za efektívnejšie, ak je všeobecný súhlas Národnej rady, aby sme si vypočuli predsedu Najvyššieho kontrolného úradu, túto informáciu prerokovali a tento bod uzavreli a potom budeme pokračovať v ďalších bodoch schôdze Národnej rady. Je všeobecný súhlas Národnej rady? (Potlesk.) Dávam slovo pánu predsedovi Najvyššieho kontrolného úradu. Čiže, pán predseda, tak presne, ako bol sformulovaný bod v návrhu programu, aby ste predniesli informáciu. Dobre? (Rokovanie o informácii predsedu Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky o zisteniach Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky pri uprednostňovaní údajne najvýhodnejšej ponuky na nákup 35 ľahkých súprav pre Železničnú spoločnosť, a. s., zo strany predsedu výberovej komisie Miroslava Dz . ) J. Stahl, predseda Najvyššieho kontrolného úradu SR: Vážený pán predseda, vážené panie poslankyne, páni poslanci, predkladám vám informáciu vo veci konania pri výbere na dodávku... J. Migaš, predseda NR SR: Čiže rokujeme o bode 53, ktorý sme predsunuli, áno? Nech sa páči, pán predseda. J. Stahl, predseda Najvyššieho kontrolného úradu SR: Áno. Uviedol by som postup Najvyššieho kontrolného úradu v tejto veci od jeho začiatku až do ukončenia jeho konania. 2. apríla tohto roku pod č. 1935/02 bol zaevidovaný na Najvyššom kontrolnom úrade Slovenskej republiky podnet, anonymný, kde bolo poukázané na niektoré nezrovnalosti a hlavne na vysoký cenový rozdiel pre nadobudnutie zákazky na dodávku ľahkých motorových jednotiek. Vzhľadom na to, že v podaní bola uvedená suma približne alebo vyššia ako 800 mil. korún, čo predstavoval rozdiel medzi dvoma ponukami, Najvyšší kontrolný úrad posúdil túto vec ako závažnú a prijal opatrenia, na základe ktorých konal. Listom zo 12. 4. tohto roku sme požiadali dodanie dokumentácie od Železníc Slovenskej republiky. Bolo nám obratom oznámené, že táto záležitosť spadá do kompetencie Železničnej spoločnosti, a. s., preto sme sa obrátili ďalším listom na túto spoločnosť a dokumentácia, nevieme v akom rozsahu, pretože nerobili sme vo veci kontrolu, bola pánom Miroslavom Dzurindom osobne doručená na Najvyšší kontrolný úrad. Kontrolóri prebrali tento doručený materiál, posúdili jeho obsah a dali mi prvé stanovisko, kde bol obsiahnutý ich poznatok, ktorý poukazoval na niektoré skutočnosti, ktoré z predložených dokladov vyplývali. Medzitým sme dostali z ministerstva dopravy ďalšie podklady, ktoré súviseli s predmetnou vecou, na základe čoho potom v ďalšom týždni pokračovali kontrolóri v komplexnejšom posudzovaní týchto materiálov. Výsledkom takéhoto posudzovania bolo stanovisko Najvyššieho kontrolného úradu, ktoré bolo sprievodným listom 24. mája tohto roka doručené na ministerstvo dopravy, kde bolo prijaté 27. mája tohto roku. Súčasťou sprievodného listu bolo stanovisko, v ktorom sme poukazovali na určité pochybnosti, ktoré pri posudzovaní podkladov na toto obstarávanie vznikli. Vzhľadom na to, že išlo o technicko-ekonomické otázky, odporučili sme v závere tohto stanoviska, aby ministerstvo dopravy oslovilo pre objektívne posúdenie Žilinskú univerzitu, ktorá má oprávnenie na súdno-znalecké posudky takéhoto charakteru. Tým pre náš úrad táto vec bola uzatvorená s tým, samozrejme, že budeme sledovať, ako sa vec vyvinie, a podľa toho, aké budú závery súdno-znaleckého posudku a aké budú postupy ústredných orgánov štátnej správy v predmetnej veci, potom prijmeme ďalšie pokračovanie, ďalšie opatrenia. Viete dobre, že potom veľa vecí bolo publikovaných bez toho, že by sme boli autormi úvodných informácií, pretože sme nemali dôvod ani motív o našom stanovisku informovať. V tejto súvislosti približne týždeň po odoslaní alebo dodaní predmetného stanoviska na ministerstvo dopravy, to znamená 4. júna tohto roku, ma požiadal o prijatie pán Miroslav Dzurinda s tým, že chce so mnou prerokovať niektoré otázky týkajúce sa predmetného obstarávania. Ja som ho prijal s tým, že o veci budeme spolu nezávisle rokovať. Pán Dzurinda Miroslav mal k dispozícii naše stanovisko, ktoré však bolo zaslané na ministerstvo dopravy. Keďže nešlo o tajný materiál, bral som túto skutočnosť ako fakt, že aj Železničná spoločnosť naše stanovisko, aj keď nie priamou cestou však dostala. Na druhý deň sa objavili už v médiách informácie, ktoré mali taký charakter, že bolo možné vychádzať z toho, že došlo k zverejňovaniu niektorých údajov a čísel z predmetného obstarávania. V tej súvislosti som bol opýtaný zo strany médií, pretože som bol okrem iných osôb ešte pánom Miroslavom Dzurindom uvedený v médiách s tým, že zvažuje podať na mňa trestné oznámenie pre poskytnutie informácií, ktoré nemali byť zverejnené vzhľadom na to, že nedošlo ešte k ukončeniu výberového konania. Preto som spomínal pred chvíľou, že aj pán Dzurinda mal naše stanovisko, že teda zabudol na to, že aj on mohol byť podozrivý z toho, že poskytol médiám a verejnosti údaje, ktoré boli v našom stanovisku. Čiže minimálne tri subjekty právne, a nie overený, alebo nezistiteľný počet osôb sa mohol k nášmu stanovisku dostať. A teraz je otázka: Kto vlastne mohol tieto materiály alebo toto stanovisko postúpiť verejnosti? Najvyšší kontrolný úrad určite nemal motív na takéto konanie, pretože ak by sme boli chceli naše stanovisko zverejniť, mohli sme to spraviť hneď, teda týždeň predtým, ako som bol oslovený a navštívený pánom Miroslavom Dzurindom. Vzhľadom na to, že pre nás vec skončila, ale sledoval som aj s mojimi kolegami medializáciu tohto prípadu, bol som nútený na veci reagovať. Dnešným dňom som usporiadal tlačovú konferenciu, kde som v tomto zmysle, ako hovorím teraz, informoval aj verejnosť. V medializácii prípadu som bol obvinený a aj moji kolegovia z toho, že sme neboli kompetentní vo veci konať a že bola vyslovená pochybnosť o našej odbornosti. Dovolím si pripomenúť, že v tejto oblasti železničnej dopravy som sám pracoval 20 rokov, z toho 5 rokov ako technológ, ako absolvent Vysokej školy dopravy a spojov, fakulta elektrická trakcia a energetika v doprave, a za tých päť rokov technológie som vykonával aj spracúval technicko-ekonomické zdôvodnenia pri obstarávaní investícii v tom období. Takže hovorím to preto, že mám aj odborné vzdelanie a predpoklady na určité posudzovanie takýchto vecí. Samozrejme, že si neprisvojujem o týchto veciach rozhodovať. Preto sme dávali aj naše pochybnosti vo forme stanoviska a nie vo forme kontrolných záverov. Taktiež mylne bola informovaná verejnosť o tom, že sme vykonali kontrolu v tejto veci, že sme spracovali protokoly, že sme robili správy. Sú to mylné informácie, pretože, ako som zdôraznil, kontrolu sme nerobili, posúdili sme materiály a dali sme svoje odporúčania. Takže ide tu aj o zámenu termínov, ktoré nemajú opodstatnenosť skutočnosti, to znamená, nemohli byť žiadne protokoly, pretože keby bola robená kontrola, bol by spracovaný protokol, museli by sme prejsť aj námietkovým konaním a uzatvoriť protokol podľa zákona. Takže to je tiež nepravdivá informácia. Takže vlastne neviem, prečo sa tak zmedializovala táto otázka, keď my sme nič viac neodporúčali, len to, aby sa objektívnym, nezávislým súdno-znaleckým orgánom celá vec posúdila. V tejto súvislosti sa tiež objavila informácia zo strany Železničnej spoločnosti, že boli spracované dva protokoly, zdôrazňujem, dve stanoviská, čo zase je zavádzajúce a nepravdivé. Pravdepodobne došlo k tomu, že bol odcudzený vnútorný jeden interný list, ktorý som dal aj k dispozícii pánu poslancovi Prokopovičovi, ktorý bol dnes v rámci poslaneckého prieskumu na Najvyššom kontrolnom úrade. Tento vnútorný list bol stanoviskom našich kontrolórov pre mňa ako úvodný pracovný materiál. Po týždni, keď pokračovalo ďalšie porovnávanie a posudzovanie veci, bolo spracované kontrolórmi konečné stanovisko, ktoré potom som ja už spomínaným sprievodným listom zaslal ministerstvu dopravy. To znamená, neexistujú žiadne dve stanoviská, pretože tak to bolo publikované, že jedno bolo pozitívne, druhé negatívne a že sme zverejnili len to negatívne. Je to klamlivé a zavádzajúce a nepravdivé. Je to preukázateľné dokladmi, ktoré, ako som spomínal, som odstúpil, alebo dal pánovi poslancovi. To sú asi základné veci, ktoré som chcel v rámci informácie podať. Vzhľadom na to, že medzitým, ako som informoval aj verejnosť, sa objavil anonymný telefonát, ktorý ma vydieral s tým, že ak nezmením stanovisko Najvyššieho kontrolného úradu, že zverejnia nejaké rozhovory, ktoré som mal s pánom ministrom Macejkom – a prečo by som nemal, ale neviem, o čom to malo byť – ďalej že ešte s niekým a takisto že majú nejaké listy na mňa. Takže neviem, čo majú, nie som si ničoho vedomý a vydierať sa nedám, a preto som vec odstúpil Generálnej prokuratúre ako podnet na trestné stíhanie na neznámu osobu pre vydieranie. Takže asi taký je postup Najvyššieho kontrolného úradu v tejto veci. Samozrejme, že pokračujeme ďalej, pretože týmto to pre nás nekončí. Končí s tým, že čakáme na výsledok expertízy, súdno-znalecký posudok. Ale sú tu ďalšie skutočnosti, ktoré nás zaujímajú a o ktorých vás ako parlament chcem poinformovať. A ide o to, že si chceme overiť, či je spracovaný a či existuje technicko-ekonomický zdôvodniteľný rozbor, či skutočne je potreba nákupu takýchto ľahkých motorových jednotiek. Ďalej požadujeme od Železničnej spoločnosti, aby nám doručili preukázateľnosť financovania a spôsobu financovania tohto kontraktu, tejto záležitosti. Takže vyvíja sa to tak, že zrejme budeme nútení, alebo budeme vykonávať hĺbkovú kontrolu na celý proces obstarávania. Záverom by som asi spomenul ešte jednu pochybnosť, ktorá zaznela a ktorá skutočne preukazuje právnu neznalosť v kompetenciách Najvyššieho kontrolného úradu, je to pochybnosť, či môžeme vstupovať a kontrolovať aj priebeh obstarávania. Jednoznačne áno. Treba si uvedomiť, že akciová spoločnosť v tomto konkrétnom prípade nie je majetkom súkromných osôb, ale štátu. A my sme orgán štátu, ktorý tento parlament ústavným zákonom schválil a ktorý nám udelil kompetencie a právomoci a povinnosť kontrolovať efektívnosť, hospodárnosť nakladania s majetkom štátu, štátnymi právami, zárukami, záväzkami aj pohľadávkami. Čiže je to celý komplex. My nemôžeme čakať, keď dôjde k naplneniu podstaty nesprávneho konania a s prípadným vznikom škody, ale v prípadoch, keď je to dôvodné, musíme zasahovať priebežne a okamžite. Vzhľadom na to, že išlo, už v úvode hovorené, o vysokú sumu, konali sme operatívne, ale s tým, že sme nezasahovali ani do obstarávania a nezasahovali sme ani do kompetencií ústredných orgánov štátnej správy. Taká je moja informácia v predmetnej veci. Ďakujem za pozornosť. J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem, pán predseda, nech sa páči, sadnite si na miesto navrhovateľov. Panie poslankyne, páni poslanci, pýtam sa, kto má otázky na pána predsedu? Pani poslankyňa Tóthová, vy nie, vy máte procedurálny návrh. Čiže budú položené... (Reakcia z pléna.) To je bez rozpravy, pretože taký návrh nie je. Čiže budú položené otázky a pán predseda by mal reagovať. Budeme to organizovať asi tak, že sa položia otázky a potom by na ne reagoval pán predseda Najvyššieho kontrolného úradu. V poriadku? Pán poslanec Brňák ako prvý chce položiť otázku, vy si ju zaznamenajte a potom budete reagovať. Nech sa páči, pán poslanec Brňák. P. Brňák, poslanec: Ďakujem pekne, pán predseda. Pán predseda NKÚ, z médií okrem iných skutočností zaznela aj informácia, že ste sa v tejto spojitosti alebo v spojitosti s touto kauzou stretli aj s predsedom vlády pánom Dzurindom. Vychádzajúc z ústavného postavenia Najvyššieho kontrolného úradu v zmysle čl. 60 a nasl. Ústavy Slovenskej republiky, v zmysle ktorých je NKÚ nezávislý orgán, ktorého legitimita je odvodená od parlamentu, a nie od vlády alebo od iných mocí v štáte, dovolím si vám položiť otázku: Kto inicioval toto stretnutie medzi hlavným reprezentantom exekutívy a vaším úradom? Aký bol priebeh tohto rozhovoru? V čom spočívala vzájomná diskusia? A prípadne čo zaujímalo predsedu vlády pána Dzurindu? Pretože za istých okolností sa možno domnievať, že toto stretnutie mohlo do istej miery spočívať aj v pokuse o akési ovplyvňovanie NKÚ, ktoré z hľadiska ústavy by bolo protiprávne. Ďakujem. J. Migaš, predseda NR SR: Pán poslanec Lackovič, nech sa páči.