Huba, Mikuláš, poslanec NR SR (2012-06-26):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážený pán minister, dámy a páni, ja by som nadviazal kontinuálne na predrečníčku s veľmi podobným návrhom, a to návrhom, aby sa Národná rada Slovenskej republiky v súlade s § 73 ods. 3 písm. a) zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku v znení neskorších predpisov uzniesla, že vráti navrhovateľovi návrh zákona na dopracovanie. Teraz dovoľte, aby som vám skôr, ako budeme hlasovať o tomto návrhu, uviedol niekoľko dôvodov a zároveň námetov predkladateľovi na dopracovanie tohto návrhu. Uvedomujem si, ako zrejme všetci v tejto sále, že ide o zákon týkajúci sa v prvom rade činnosti vlády a jednotlivých ústredných orgánov štátnej správy. Ale zároveň ide o právny predpis, ktorý sa vo svojich dôsledkov bude týkať všetkých obyvateľov Slovenska. Napokon, ak by tomu tak nebolo, neriešili by sme túto problematiku zákonom, ale nariadením vlády, vyhláškou či inou podzákonnou normou. A teraz k tým dôvodom, ktoré ma viedli a spolu so mnou aj ostatných členov nášho poslaneckého klubu k predloženiu tohto návrhu. 1) Jednotná koordinácia a komplexné zastrešenie vnútroštátnych ľudskoprávnych politík je európskym štandardom. Ako to napokon vo svojej zásadnej pripomienke k tomuto návrhu zákona konštatovalo, pokiaľ som dobre informovaný, aj ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky. Návrh novely kompetenčného zákona smeruje práve opačným smerom, k dezintegrácii v koordinácii tejto problematiky, a teda protirečí našim medzinárodným záväzkom v oblasti ľudských práv. 2) Účel návrhu novely kompetenčného zákona nie je v súlade s programovým vyhlásením vlády, kde sa v časti posilnenie postavenia Slovenskej republiky v Európskej únii a vo svete hovorí o upevnení jednotnej a konzistentnej európskej politiky s dôrazom na posilnenie vnútroštátnej koordinácie pri tvorbe a implementácii stratégií a politík Európskej únie s ústrednou politikou Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky. Avšak návrh novely kompetenčného zákona ponecháva viaceré agendy priamo súvisiace s Európskou úniou na iných ústredných orgánoch štátnej správy, ako je spomínané ministerstvo zahraničných vecí. 3) Návrh novely kompetenčného zákona je vnútorne nekonzistentný. Napríklad Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky premenúva na ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí s cieľom komplexne zastrešiť celú agendu európskych záležitostí, a pritom celý rad relevantných agend ponecháva mimo takto premenovaný rezort zahraničia. 4) Problematika ľudských práv, práv národnostných menšín a rodovej rovnosti sa rozdeľuje medzi viaceré ústredné orgány štátnej správy. Jeho koordinácia sa dezintegruje a z časti novely úplne vypadáva. 5) Medzi novo kreovanými radami chýba obnovenie činnosti Rady vlády pre trvalo udržateľný rozvoj, existencia ktorej je naším medzinárodným záväzkom od roku 1992 a ktorá tu po 12 rokov aj viac či menej úspešne fungovala. Týmto zároveň navrhujem, aby bol opätovný vznik tejto rady zahrnutý do dopracovaného návrhu tohto zákona. 6) Návrh vrátiť do návrhu, ktorý som predložil na úvod, vrátiť do tejto novely alebo vrátiť tú novelu na dopracovanie, podporuje aj skutočnosť, že k tomuto návrhu, ako tu už bolo spomínané, bolo v rámci medzirezortného pripomienkového konania vznesených, teda nechcem povedať rekordných, už som videl aj viac, ale naozaj úctyhodných 148 pripomienok alebo 149, ak sa mýlim, ma opravte, z toho 59 zásadných, pričom veľká väčšina tých zásadných pripomienok nebola akceptovaná vôbec alebo boli akceptované len čiastočne a vyhodnotenie tohto medzirezortného pripomienkového konania vo viacerých prípadoch nezodpovedá skutočnosti a jeho priebehu. Ak by som mal v krátkosti zhrnúť, v čom vidím ďalšie hlavné negatíva navrhovaného modelu riešenia problematiky, uviedol by som aspoň tieto: Znamenal by koniec jednotnej koordinácie a komplexného zastrešenie ľudskoprávnych politík na Slovensku, pričom doterajší model oceňovala okrem iných aj Európska komisia. Po ďalšie. Nie je zrejmé, ako bude do nového modelu zapojený nový splnomocnenec vlády Slovenskej republiky pre rómske komunity. Po ďalšie. Na ministerstvo vnútra prechádza len riešenie mimoriadne nepriaznivých situácií rómskej komunity, pričom otvorenou zostáva otázka podpory sociálnych a kultúrnych potrieb tejto komunity. Po ďalšie. Jednotlivé navrhované ministerstvá nemajú administratívne kapacity ani prax s administráciou dotačných programov. Takže avizovaná úspora, efektívnosť vynakladaných prostriedkov hrozí skôr pravým opakom. Tiež to tu už odznelo. Po ďalšie. Nie je jasne definovaný subjekt, ktorý by bol zodpovedný za tvorbu a koordináciu štátnej politiky vo vzťahu k Slovákom žijúcim v zahraničí, a napokon nie je jasná ani budúcnosť modelu ďalšej podpory občianskej spoločnosti rozpracovaného predchádzajúcou vládou. Ja som to spomínal aj v tom vystúpení v rozprave k programovému vyhláseniu vlády, že ak všetko možné môžeme vyčítať predchádzajúcej vláde, tak v tejto oblasti dosiahla solídny pokrok a bolo by žiaduce naň nadviazať. Ak by som to mal zhrnúť, samotné zrušenie postu podpredsedu vlády, ktorý mal vo svojej pôsobnosti problematiku ľudských práv, menšín, rodovej a inej rovnosti, zvyšovania kvality života, udržateľného rozvoja a donedávna tiež podporu rozvoja vedomostnej spoločnosti, považujem za krok späť vo vývoji spravovania vecí verejných na Slovensku. To, že namiesto neho má vo vláde pôsobiť podpredseda poverený zabezpečovaním veľkých infraštruktúrnych projektov, alebo ako sa teda tá jeho náplň bude volať, ešte to myslím, ani vláda nemá celkom jasné, ale približne o toto by malo ísť. Vnímam to ako symbolický návrat z 21. storočia kamsi do polovice 20. storočia z éry postindustrializmu do prekonanej éry industriálnej spoločnosti. Ak sa post takto zameraného podpredsedu vlády zruší len v snahe šetriť finančné prostriedky, skutočnosť môže byť práve opačná. Reálnu agendu niekto vykonávať musí, nech sa už bude nachádzať na akomkoľvek úrade. Ak bude integrovaná a spravovaná efektívnym tímom expertov pôsobiacich na jednom úrade, bude to aj s platom podpredsedu vlády stáť štátny rozpočet takmer určite menej ako koordinácia problematiky rozptýlenej na rôznych rezortoch. Vláda si v tomto smere zjavne protirečí, keď na jednej strane volá po integrácii štátnej správy napríklad na krajskej úrovni, verejnej správy prípadne, ak by sme uvažovali, že pôjde o presun na samosprávne kraje. Na druhej strane problematiku ľudských práv dezintegruje. Dokonca si myslím, že ak berieme vážne výzvy 21. storočia, mimoriadne neuspokojivý stav celej tzv. nadstavbovej sféry na Slovensku a ďalšie argumenty, mal by takýto podpredseda vlády disponovať podobnou autoritou ako napríklad minister financií či minister zahraničných vecí a napokon, keď už hovoríme o zmene kompetenčného zákona, neodpustím si ešte niečo, hoci je to zdanlivo z iného súdka. Keď už otvárame kompetenčný zákon, tak by som sa vrátil k tomu, po čom dlhodobo voláme, a to je presun kompetencií vo sfére napríklad národných parkov a iných chránených území pod rezort životného prostredia, čo je takpovediac medzinárodný štandard, a naša anomália, ten fakt, že tomu tak dosiaľ nie je. Žiaduce a dlhodobo odsúvané je aj doriešenie kompetencie rezortu životného prostredia vo sfére krajinného plánovania, ochrany a udržateľného manažmentu krajiny, ochrany lesov a pôdy. Naopak, za neprimerané považujem niektoré kompetencie hospodárskeho či investičného charakteru, ktoré sa postupne ocitli v „environrezorte“, napr. na úseku vodného hospodárstva a viem si predstaviť ich presun pod relevantný rezort s hospodárskym zameraním. Pri tejto príležitosti by som rád na potrebu týchto, pred voľbami spomínaných a po voľbách zabudnutých, kompetenčných zmien odporučil vláde Slovenskej republiky namiesto nie veľmi šťastných zmien navrhovaných v tomto návrhu zákona. Ďakujem pekne za pozornosť.