Stančík, Andrej, poslanec NR SR (2021-11-09):
Tak ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážení poslanci, vážené poslankyne, teda tí, ktorí ste tu stále prítomní pri tejto debate. Slovensko žilo posledné dni, možno posledné týždne znova interrupciami. Tento návrh vyvolal veľmi ostrú debatu a veľmi silné emócie, a to napriek tomu, že to zďaleka nebol najradikálnejší návrh, ktorý sme tu za posledné volebné obdobie videli. Bohužiaľ, naša spoločnosť je veľmi polarizovaná. Vidíme to každý deň, je to teda hlavne kvôli covidu a hlavne kvôli tomu, že téma covidu je nechutne a cynicky zneužívaná na politické boje a téma zdravia, ochrany života sa stala témou populizmu a naháňania si politických bodov aj za cenu mŕtvych. Preto je logické, že aj takýto návrh, ktorý nebol najprísnejší, takéto silné emócie vyvolal. Preto by sme mali v týchto ťažkých časoch, stále ťažkých časoch ako politici veľmi vážlivo voliť naše slová a opatrne pristupovať k tak citlivým témam, ako sú napríklad interrupcie. Ešte predtým, než sa vyjadrím k tomu návrhu zákona a k takému nášmu pohľadu na vec, tak by som chcel povedať pár slov o tej debate, ktorá tu v spoločnosti prebehla. Ťažko si predstaviť emočne nabitejšiu tému, ako sú potraty. Je to prierez ideológie a tém cez zdravotníctvo až po slobodu voľby, ale aj téma náboženského presvedčenia a ochrany života. Treba povedať, že je legitímne zastávať pro-life názory, je to takou bežnou súčasťou demokracie, že keď s nikým nemusíme súhlasiť, tak by sme ten názor mohli aj rešpektovať. A ja, sa priznávam, že nesúhlasím s obmedzovaním alebo zakazovaním potratov, no túto tému chápem a chápem motivácie predkladateľov, aj keď s nimi nesúhlasím. No myslím si, že čo by sme mohli aspoň ako obidve strany spraviť, aspoň to minimum, je viesť túto debatu s dávkou rešpektu a tolerancie. Myslím, že by sme nemali prirovnávať potratovú tabletku s holokaustom. Myslím, že akokoľvek to môže znieť pre jednu stranu, je to v podstate zrovnávanie žien, ktoré podstúpili potrat, s dozorcami v koncentračnom tábore. A gynekológovia sú vlastne doktorovia Mengele. To sme tu už mali, ale to bolo od fašistov, keď sa jednalo o covid a pána Lengvarského. A takisto si myslím, že by sme nemali lynčovať druhý tábor, teraz hovorím zo strany nás možno liberálov, pretože to posledné, čo dnes potrebujeme, je viac a viac a viac polarizovať spoločnosť. Preto si myslím, že by možno bolo ideálne neriešiť tému interrupcií, pretože vidíme, čo to v spoločnosti dokáže spraviť. Ešte chcem sa vyjadriť k jednej veci. Z témy toho pro-life tábora alebo zo strany tohto pro-life tábora často zaznievajú argumenty, že ja deti mám, ja to neľutujem, ja som za to, aby sa deti rodili. A to je znova také vytváranie si slameného panáka z toho druhého tábora, ako keby my tvrdíme, že mať deti je zlo, deti by sa rodiť nemali, potraty sú super. Ale nevidel som, nepočul som nikoho z nás, čo by niečo takéto tvrdil. Nikto z nás netvrdí, že je zlé, keď má niekto viac detí, veď je to úplne v poriadku, pokiaľ sa niekto slobodne rozhodne mať deti, vychovávať ich, tak s tým môžem len súhlasiť a popriať mu veľa šťastia. Preto si nemyslím, že je správne nás volať vrahmi, robiť z nás nejakých vrahov nenarodených detí, pretože my nehovoríme o tom, že potrat je niečo skvelé, my sme si vedomí toho, aký má, aké to je ťažké rozhodnutie pre tú ženu. No náš hlavný argument je, že my chceme to finálne rozhodnutie nechať na žene. Pretože málokto z nás si vie predstaviť ženu v tejto ťažkej situácii, ktorá sa pre toto rozhodnutie nakoniec slobodne rozhodne. A preto by sme tieto ženy už vonkoncom nemali stigmatizovať, často mám z tej diskusie, debaty pocit, že z nich robíme vrahyne a veľmi bez empatie a necitlivo k týmto ženám vo veľmi ťažkej životnej situácii pristupujeme. Úprimne ma mrzí teda, že túto tému musíme v parlamente prebrať tak často a často sa v nej rozprávame veľmi necitlivo a namiesto hľadania možno spoločných prienikov hľadáme cestu, ako sa jeden voči druhému čo najviac vymedziť. Ja som za systematickú pomoc ženám, myslím, že všetci sa zhodneme či zo strany navrhovateľov, alebo oponentov, že by sme mali tehotným ženám pomáhať, že by sme mali pomáhať rodinám a mali by sme, lenže pre nás by to malo byť tak, že by to malo byť pozitívnou podporou a nie obmedzovaním. Ja nemôžem súhlasiť s návrhom, ktorý hovorí o pomoci tehotným ženám, no zároveň zavádza obmedzenia interrupcií alebo reštrikcie, ktorú túto slobodnú voľbu sťažujú. Práve preto som presvedčený, že by sme mali naopak hľadať spoločnú cestu, ako skutočne pomôcť tehotným ženám bez toho, aby sme tu po sebe hádzali z barikád granáty a bez toho, aby sme túto veľmi citlivú a bolestnú tému takto degradovali. Z úst predkladateľov a podporovateľov zaznievajú niekedy také selektívne informácie, že áno, sú krajiny, kde je čakacia lehota napríklad dlhšia ako na Slovensku. Treba ale povedať, že z Rady Európy, myslím, že tam je dokopy 47 krajín, má iba 15 krajín vôbec čakaciu lehotu. Ak hovoríme o tom, že v Holandsku je čakacia lehota 7 dní, mali by sme hovoriť aj o tom, že je tam lehota na potrat 24 týždňov. Takže keď chceme ísť cestou Holandska, mali by sme vlastne zdvojnásobiť čakaciu lehotu na interrupcie. Ale keď povieme á, povedzme aj bé. A povedzme aj to bé, že väčšina krajín z Rady Európy tú čakaciu lehotu nemá a prepáčte, ale ja sa odmietam stotožniť s argumentom, že navyšovanie povinnej čakacej lehoty je pomoc ženám. Príde mi to, ako keby sme z tých žien, ktoré sa rozhodnú, robili nejaké iracionálne stvorenia, ktoré sa nevedia rozhodovať za seba, a preto by sme im mali dať viac času, možno tri dni, možno štyri, možno týždeň, možno dva a môžem im to na konci dňa zakázať, lebo to je vlastne zlé rozhodnutie. Ja som presvedčený, že žena, ktorá sa rozhodne ísť na potrat, už toto rozhodnutie premyslela, má svoje dôvody a my by sme ich mali rešpektovať. Okrem toho samotná povinná čakacia lehota ide proti tomu, čo hovoria odborníci a nie je to iba WHO, ale aj svetová, pardon, Medzinárodná asociácia gynekológov a pôrodníkov. Preto by sme mali v tejto debate viac počúvať odborníkov a vniesť do nej možno menej ideológie. My sme sa s kolegom Kristiánom Čekovským a viacerými kolegami z takej tej liberálnej frakcie OĽANO, ako sa to takto nazýva, rozhodli ísť cestou pozmeňujúceho návrhu. Ten pozmeňujúci návrh by kolega Čekovský, ak tu bude, má predstaviť. No predtým o tom pár slov poviem ja. Viete, my sme nechceli ísť cestou takého, že proti, proti návrhu. Ja plne súhlasím s tým, že potratová tabletka, ako hovoria odborníci, je lepšou a šetrnejšou cestou, ako vykonávať potrat. Nesúhlasím s tým, že potratová tabletka je nejaká incentíva na to, aby vlastne ženy nebrali antikoncepciu, pretože jednoducho môžu si dať nejakú tabletku, ako keby to boli lentilky, ako keby bolo rozhodnutie ísť na potrat menej bolestnejšie, ako brať antikoncepciu. No napriek tomu sme to do toho návrhu nedali, pretože, ako hovorím, nechceme ísť cestou protinávrhu, ale chceme ísť cestou hľadania spoločného cieľu. Chceme ísť cestou hľadania niečoho, na čom sa môžme dohodnúť, a preto sme naozaj po poctivých diskusiách s odborníkmi, spravili pozmeňujúci návrh, ktorý limituje všetky obmedzenia interrupcií. Vlastne ich dáva z toho návrhu preč a sústreďuje sa iba na tú samotnú socio-ekonomickú pomoc tehotným ženám, ktorú schvália určite aj liberáli, aj konzervatívci, aj stredoví. Snažili sme sa ísť cestou, ktorá by priniesla zmier, aj keď v tejto téme je veľmi ťažké tento zmier nájsť a vidíme, aké silné emócie, veľmi oprávnene, táto téma prináša. A keďže kolega Kristián Čekovský pravdepodobne nestihne ísť do písomnej rozpravy, tak by som rád prečítal pozmeňujúci a doplňujúci návrh poslancov Národnej rady Slovenskej republiky Andreja Stančíka, Kristiána Čekovského, Jarmili Vaňovej a Anny Miernej k návrhu zákona o pomoci tehotným ženám, tlač 665. Je to moje prvé čítanie pozmeňujúceho návrhu v pléne, takže dúfam, že nespravím žiadne chyby, takže prosím kolegov o strpenie a sľubujem, že nebudem tak dlhý ako kolega Šíbl naposledy... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)