L. Köteles, poslanec: (2009-12-03):
Predkladaný návrh zákona je, dodal by som, čiastočným riešením tejto problematiky a v tomto kontexte zároveň aj pokusom o náčrt upresnenia jej úloh. Strana Maďarskej koalície, Magyar Koalíció Pártja z tohto dôvodu podporuje predložený návrh zákona. Vychádzame z presvedčenia, že aj v špeciálnych oblastiach bezpečnostnej politiky štátu je potrebná, ba aj nevyhnutná účinná kontrola zákonnosti a takisto kontrola efektívneho využívania vynaložených finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu, presnejšie z peňazí daňovníkov. Predložený návrh podporujeme aj napriek tomu, že SMK dosiaľ len z jednej strany barikády pozná činnosť našich spravodajských služieb zo strany kontrolovaných. Vážená Národná rada, právne predpisy týkajúce sa kontroly spravodajských služieb sú vyjadrením demokratickej vôle. V prípade právnych predpisov, týkajúcich sa spravodajských služieb to platí tým viac, že svojím osobitným postavením ide o špecifikum s rizikovým potenciálom. Spravodajstvo musí odovzdať svoje právomoci z právnych predpisov práve preto, aby si mohlo nárokovať možnosť uplatnenia výnimiek z bežných noriem ľudských práv a slobôd pri ochrane bezpečnosti štátu, ktoré reprezentuje. A teraz konkrétnejšie. V zmysle zákona č. 46/1993 je kontrola Slovenskej informačnej služby zverená Národnej rade Slovenskej republiky, ktorá na tento účel zriaďuje z poslancov osobitný kontrolný orgán. Riaditeľ Slovenskej informačnej služby predkladá na požiadanie tohto orgánu štatút informačnej služby, podklady potrebné na kontrolu čerpania rozpočtu informačnej služby, interné predpisy upravujúce zameranie a organizačnú štruktúru zložiek informačnej služby, podmienky na využívanie osobitných prostriedkov, druhy a spôsoby vedenia evidencií, služobný pomer podľa osobitného predpisu a správu o činnosti informačnej služby a jej výsledkov. To znamená, že súčasné znenie zákona Slovenskej informačnej služby nedáva Výboru Národnej rady Slovenskej republiky na kontrolu činnosti Slovenskej informačnej služby skoro nijaké účinné nástroje kontroly, aby mohol výbor zodpovedne kontrolovať zákonnosť spravodajskej činnosti služby. Dodal by som, že o kontrole efektívnosti práce spravodajskej služby, resp. o efektivite vynaložených finančných prostriedkov v zákone nie je ani zmienka. Samotný výkon činnosti, práv a povinností členov výboru sú pritom upravené zákonom o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky. Kontrolný orgán vykonáva svoju činnosť aj po skončení volebného obdobia Národnej rady Slovenskej republiky a to až dovtedy, kým je zvolený nový kontrolný orgán. A teraz dovoľte, citoval by som Ústavu Slovenskej republiky. Článok 81: „Mandát poslanca zaniká písm. a) uplynutím volebného obdobia.“ Teda Slovenská informačná služba ani teoreticky nie je kontrolovaná, keď už máme za sebou volebné obdobie. Dodal by som, že existujúci zákon 46/1993 nezahŕňa iné formy kontroly Slovenskej informačnej služby. Istou licenciou sa dá uvažovať o nepriamej kontrole exekutívou. Kontrolný orgán v zmysle § odsek 4 zákona má povinnosť porušenie zákona informovať aj vládu Slovenskej republiky. No iba a teraz citujem „podľa povahy veci“, čo však pre dikciu je silne aproximatívne. V rovnakom zmysle je možné uvažovať ako aj o nepriamej kontrole zo strany Rady obrany štátu, ktorá je zadávateľom úloh Slovenskej informačnej služby. Nakoľko však existujúci zákon neuvádza sankciu za jeho porušenie, sú tieto ustanovenia v praxi ako nástroj kontroly nepoužiteľné. Zároveň by som dodal, že zo zákona vyplýva, že Národná rada nemá voči Slovenskej informačnej služby, resp. jej riaditeľovi nejaké personálne právomoci. Kontrolný parlamentný výbor je politickým orgánom zloženým z poslancov, ktorý nemá vyšetrovacie právomoci. Nespokojnosť parlamentného výboru s činnosťou Slovenskej informačnej služby je možné účinne nastoliť iba dvoma spôsobmi: a) vyvolaním politického tlaku na jeho plénum na odvolanie riaditeľa Slovenskej informačnej služby, b) vyslovením nedôvery predsedovi vlády, čo však je krajný ústavný prostriedok, podmienka väčšinového zastúpenia, navyše skoro nereálne. Uvedený príklad je enklávnou ukážkou skutočnosti, že súčasný parlamentný systém kontroly Slovenskej informačnej služby tak ako zákonom stanovený sám osebe nie je spôsobný zabrániť zneužitiu tejto spravodajskej organizácie, ani následne, ak ku zneužitiu dôjde, urobiť kroky vedúce k náprave. Vážená Národná rada, osobne si veľmi vážim predkladateľa, ba vážim si aj jeho snahu a ciele. Budem hlasovať za návrh zákona, ale dovoľte mi, aby som upriamil vašu pozornosť na niektoré dikcie návrhu, ktoré by sme mali prerokovať, dúfam, že v druhom čítaní: a) návrh ukladá aj nové úlohy pre Slovenskú informačnú službu, som presvedčený, že malo by sa to diať aj na základe návrhu Bezpečnostnej rady štátu, exekutívy, ktorá je priamym zadávateľom úloh pre Slovenskú informačnú službu, b) odporúčal by som zosúladenie kontrolných právomocí s Osobitným kontrolným výborom Národnej rady Slovenskej republiky na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva, veď tieto výbory plnia skoro tie isté úlohy; c) citujem návrh: „v § 6 sa vkladá nový odsek 4: „Predsedovi výboru je riaditeľ Slovenskej informačnej služby alebo osoba poverená jeho zastupovaním povinná poskytnúť všetky informácie o činnosti Slovenskej informačnej služby, ak o to požiada“.“ Toto by znamenalo, že kontrola a riadenie Slovenskej informačnej služby by vlastne vyvlastnili dve najsilnejšie parlamentné politické strany. Veď iné politické strany by nemali prístup ani k riadeniu, ani ku kontrole. Z tohto dôvodu by som odporúčal, aby sme v druhom čítaní túto úlohu doplnili s podpredsedom kontrolného výboru. Určité ťažkosti sa môžu vyskytnúť aj pri uplatnení návrhu, že na čele výboru stojí predseda, ktorý je z opozície a ktorého volí Národná rada Slovenskej republiky trojpätinovou väčšinou v tajnom hlasovaní na prvej riadnej schôdzi Národnej rady Slovenskej republiky. Veď čo sa stane, keď na prvej schôdzi nebude zvolený predseda, alebo, keď vládna väčšina natrvalo zablokuje zvolenie predsedu. d) § 6 nový odsek 5: „(5) „Predseda výboru je povinný do mesiaca po zvolení do funkcie požiadať NBÚ, Národný bezpečnostný úrad, o bezpečnostnú previerku na najvyšší stupeň utajenia“.“ Toto by znamenalo určité protirečenie. Veď kým predseda výboru má byť najprísnejšie preverovaný, kontrolovaný, dovtedy tí, ktorí riadia spravodajskú službu alebo využívajú spravodajské informácie, takúto previerku už nepotrebujú, ani premiér Slovenskej republiky, takže predseda vlády Slovenskej republiky, ani prezident Slovenskej republiky. Vážená Národná rada, predkladaný rámec právnych predpisov týkajúcich sa spravodajských služieb napriek tomu nesie v sebe všetky podstatné formálne atribúty, ktoré zodpovedajú štandardom demokraticky spravovaných krajín. Zároveň aj akceptuje existujúci právny rámec, v ktorom sa spravodajské služby nachádzajú. Spravodajstvo jedine vtedy môže nárokovať možnosť uplatnenia výnimiek z bežných zákonných noriem a potrebné prostriedky zo štátneho rozpočtu, ak efektívna kontrola garantuje ich zákonnosť. Z tohto dôvodu dovoľte, aby som v mene klubu SMK podporoval predkladaný návrh. (Potlesk.)