Patakyová, Mária, verejná ochrankyňa práv (2021-05-07):
Ďakujem veľmi pekne, vážený pán predsedajúci. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, ďakujem veľmi pekne za tie postrehy, pripomienky, ktoré ste k správe uviedli. Musím povedať, že možno som na začiatku málo zdôraznila tú skutočnosť, ktorá súvisí s poslaním verejného ochrancu práv a ktorým sa viaže, tá pôsobnosť sa viaže k tomu, že spájam základné práva a slobody s činnosťou-nečinnosťou alebo rozhodovaním nejaké úradu, nejakého orgánu verejnej správy. Z toho teda vyplýva, že okrem toho, ako som uviedla, že sú mimo pôsobnosti mojej taxatívne vymedzené orgány medzi nimi, ako som uviedla, vládu Slovenskej republiky, súdy, prokurátora, vyšetrovatelia, na to dostávame veľmi veľa podnetov a nevieme ich jednoducho riešiť. Pretože súc viazaná princípom legality, podľa čl. 2 ods. 2 verejný ochranca práv je viazaný tým, ako má pôsobnosť vymedzenú. Nemôžem ju prekračovať, pretože som takisto štátny orgán. Teraz, keď zoberieme túto situáciu, tak tie, pán poslanec Marcinčin čo uvádzal tie príklady a ktoré potom boli následne reflektované v diskusii, súvisia práve s tým, že vo vzťahu k žiakom, vo vzťahu k tým deťom sa v školskom systéme uplatňuje z pozície učiteľa, riaditeľa verejnoprávny princíp. To znamená, zasahuje sa do jeho práv vrchnostenským spôsobom. Napríklad ako ste povedali, že teda keby to riaditeľ riešil, tak vylúči podmienečne alebo s konečnou platnosťou. A keď ja dostanem do kancelárie takýto podnet, tak ho riešim, lebo je tam ten vrchnostenský pomer. Ak ja dostanem podnet od učiteľa, ktorý mi povie, že riaditeľ nerieši nejaký problém, tak je tam súkromnoprávny vzťah horizontálny a nie ten vertikálny. A preto viem len odkázať, že musí apelovať na riaditeľa, aby riešil tie vzťahy, ktoré na tom pracovisku vznikajú. Pretože ja som si vedomá toho, že keďže v rodine mám rovnako aj učiteľov, že tie vzťahy vedia prerásť do veľmi vážnych problémov. Ale raz keď nie som oprávnená ich riešiť tie súkromnoprávne vzťahy, tak sa k nim skrátka neviem vyjadriť. A tam je aj významný rozdiel oproti stredisku, v Slovenskom národnom stredisku pre ľudské práva. Slovenské národné stredisko pre ľudské práva je slovenskou ľudskoprávnou inštitúciou tzv. NHRI v medzinárodnom právnom kontexte. Preto aj správa strediska sa vyjadruje všeobecne k dodržiavaniu ľudských práv na Slovensku a zároveň aj ako antidiskriminačný orgán k dodržiavaniu zákazu diskriminácie tak, ako vyplýva z antidiskriminačného zákona. To znamená, stredisko má to portfólio širšie a nemá ho viazané na tú vertikálnu os, ku ktorej sa ja musím alebo ktorej sa ja musím podriadiť, či sa mi to páči, alebo nie. To je nastavenie verejného ochrancu práv ako ombudsmanskej inštitúcie. A práve ten vrchnostenský vzťah je na 98 % prítomný vo všetkých ombudsmanských inštitúciách, ktoré teda pôsobia v rámci štátov sveta a je teda vyše 140. Takže to je ten zásadný rozdiel, prečo v tej správe, ktorú máte predloženú, som sa vyjadrovala k tým otázkam, ktoré súvisia s činnosťou orgánu verejnej správy, ktorý v niektorých prípadoch vie byť aj právnická osoba, ktorej bolo zverené štátom to vrchnostenské rozhodovanie. A teda tá právnická osoba ako keby získala to postavenie úradu. Ale musí tam byť tá vertikála. Pokiaľ tam nie je a neviem ju odvodiť, tak v tom prípade neviem do toho podnetu zasiahnuť takým spôsobom, že by som ho preskúmavala. A čo sa týka problematiky uplatňovania náboženskej slobody a účasti na náboženských obradoch. My sme dostali v prvej vlne jeden podnet, ktorému sme tomu venovali. A ja som ho dala do výročnej správy za rok 2020, aby bolo zrejmé, že sme sa venovali tejto problematike a že sme ju vyhodnotili ako takú, ktorá nezasahuje do samotného jadra tej náboženskej slobody. To znamená, že to vnútorné prežívanie keby bolo znemožnené, tak to by bol ten zásah, ktorý by bol neprimeraný. Na rozdiel od škôl, kde sme, v decembri 2020 som dávala stanovisko, kde už situácia bola taká, že tým dlhodobým neposkytovaním ani online vzdelávania z tých technických dôvodov, ktoré ste uviedli, že tam už zasahujeme do toho jadra, teda nielen kvality, ale do samotného jadra vzdelávania tých detí, ktoré takýmto spôsobom nemali, nemali na to prostriedky alebo aj mali, ale v rodinách bolo viac detí, mali teda jeden počítač alebo jeden tablet a podobne. Ale akonáhle vláda začala uplatňovať svoju právomoc vo vzťahu aj k vzdelávaniu a začal sa v uzneseniach vlády objavovať tento problém, tak tam zas som mala zviazané ruky a zas som nevedela do týchto otázok vstúpiť. To znamená, ja som vystupovala na základe alebo dala aj to stanovisko na základe tých rozhodnutí, ktoré v týchto otázkach prijímal minister školstva. Akonáhle to už nebol minister školstva, ale bola to vláda, opätovne zostali pomyselné dvere zatvorené pred tým, aby som do toho, do toho vstúpila. Takže toto snáď na vysvetlenie, lebo z viacerých diskusných alebo teda faktických poznámok vyplývalo také to neporozumenie a ja ho každý deň čítam z tých podnetov, ktoré dostávam. To neporozumenie toho, v čom môže verejný ochranca práv podávateľom pomôcť a v čom je jednodu..., v čom sú dvere pred ním zatvorené a musí prípadne on v rámci usmernení odkazovať na iné, iné orgány. Napriek tomu ďakujem veľmi pekne za spätnú väzbu, za pozitívne a aj za negatívne pripomienky k činnosti alebo k správe, pretože to je to, čo pre verejného ochrancu práva a pre môj tím znamená veľmi dôležité reflektovanie, ako sa v živote v spoločnosti reflektuje naša činnosť. A tam, kde nevieme teda účinne pomôcť z dôvodu nastavenia pravidiel hry, tak poukazuje na to, že musím sústavne v podstate tieto dôvody pripomínať, uvádzať, a preto tá spätná väzba takéhoto charakteru je pre mňa veľmi dôležitá. Tým pádom ďakujem za ňu a ďakujem za pozornosť.