T. Mikuš, poslanec: (2007-10-26):
Som presvedčený, že je povinnosťou príslušníka každého národa, aby bez ohľadu na to, kde pôsobí, a teda nemusí byť len historik, pripomínal svetlé postavy svojich dejín, tie postavy, ktoré prispeli k budovaniu vlastnej štátnosti, ktoré prospeli vlastnému národu a ctili si príslušníkov iných národov a neškodili im. Andrej Hlinka bezpochyby takou osobnosťou je. Každý národ má naozaj, ako to už bolo povedané, panteón svojich hrdinov. Aj my máme povinnosť budovať tento panteón. Je to naozaj naša povinnosť. Máme veľký historický dlh voči mnohým veľkým postavám z našich dejín a nečudujme sa, ak naša mládež nie je národne uvedomelá, nevie veľa o vlastných dejinách, nečudujme sa, pretože častokrát možno sami spôsobom, akým diskutujeme o veľkých osobnostiach, prispievame k nízkemu národnému povedomiu, naozaj k nízkej vzdelanosti. Ako by sme to mali robiť? Veľmi jednoducho poviem, ako to vidím ja. Ako národovci. Naozaj ako národovci, ako ľudia, ktorí si ctia svoj pôvod, svoju kultúru, svoje korene, svoj materinský jazyk, ktorí si ctia dom, v ktorom žijú, a ctia si teda aj všetkých ostatných, ktorí v tom dome žijú, bez ohľadu na to, aké majú korene, aký majú jazyk, akým hovoria, aký je ich materinský jazyk, ale všetkých tých si ctia, ktorí prispievajú k zveľaďovaniu tohto domu. Tým domom je pre mňa Slovensko – Slovenská republika. Naozaj tak vidím všetkých, ktorí v tom dome žijú. Vážim si ich. Čiže mali by sme ako národovci vždy odmietať akékoľvek potláčanie práv príslušníkov iných národov. Hovorím akékoľvek, v akejkoľvek rovine a v akejkoľvek dobe. Som presvedčený, že miesto v našom panteóne by si zaslúžili mnohí ďalší. Spomeniem pár, ktorí mi napadli a ktorí by možno, nielen Štefánik, nielen Hlinka, ale určite aj biskup Moyzes, kardinál Rudnay, ktorý povedal, že aj keby bol na Petrovom stolci, bude Slovákom – niečo podobné ako povedal v iných súvislostiach Hlinka ako človek nezlomnej vôle. Ale takisto Citovský, určite Karol Kuzmány, určite Hurban, ktorý je príkladom takisto nezlomného muža, určite Bernolák a mohol by to byť aj Aurel Stodola, určite Štefan Banič a Jozef Murgaš, ale keby sme išli ďalej do histórie, aj kardinál Pázmány a možno, nielen možno, určite Oto Smik, určite Alexander Dubček. A mnoho ďalších, ktorí by nám, keby sme spoločne rozmýšľali, ktorých mená by nám napadli a vyvolali by častokrát kontroverznejšie reakcie ako svetlá postava našich dejín Andrej Hlinka. Ale čo my môžeme urobiť? Môžeme byť príkladom, ako v budúcnosti pri budovaní toho panteónu citlivo pristupovať k hodnoteniu jednotlivých osobností a nevytŕhať z kontextu naozaj len malé epizódky z ich života, ale posudzovať ich treba komplexne. V tom môžeme byť príkladom. Mali by sme sa naozaj snažiť pozerať na tie osobnosti nielen z pohľadu úzkeho, povedzme pohľadu príslušnosti k politickej strane, lebo aj to tu zaznieva, z úzkeho pohľadu konfesného alebo iného, z môjho pohľadu veľmi úzko hodnotovo orientovaného prístupu. Naozaj sa pozerajme jasnými očami a nesnažme sa zveličovať to, čo je negatívne. Nikto naozaj nie je dokonalý a ako už bolo povedané: „Nech hodí kameňom, kto je bez viny.“ Vinu určitú v určitých súvislostiach má každý z nás, každý z nás v živote určite zlyhal. Ale teraz k tomu národnému povedomiu. Je to našou povinnosťou, je to otázkou naozaj každého z nás – budovať národné povedomie, budovať národnú hrdosť, budovať, prispievať k posilňovaniu slovenskej štátnosti. Ale takisto je našou povinnosťou prispievať k spoločnému porozumeniu. Takže ak sa pozrieme takto jasne aj na Andreja Hlinku, tak si myslím, že nemôžeme mať námietky voči predkladanému zákonu a námietky voči tomu, aby aj prostredníctvom zákona bol Andrej Hlinka zaradený do slovenského panteónu hrdinov. Čo vidím tu? Vidím, že častokrát, je to môj súkromný dojem, sa pozeráme na iniciatívu Slovenskej národnej strany ako na iniciatívu, ktorá môže priniesť len politický kapitál, a niektorí sa snažia predbiehať. A takisto možno aj ťažiť. Ja si myslím, že treba uznať, že vždy s nejakou myšlienkou príde niekto prvý. Ak je to dobrá myšlienka, tak ju treba podporiť. Slovenská národná strana v tomto prípade prišla s dobrou myšlienkou. Ja si myslím, že nie je namieste snažiť sa ju predbiehať, teda Slovenskú národnú stranu, pre mňa prišla ako prvá s myšlienkou a nie je namieste ju predbiehať. Myslím si, že treba tento návrh zákona podporiť. Ja ako Slovák, ako národovec, ako človek, ktorý má úctu aj k iným, určite tento zákon podporím a myslím si, že väčšina mojich kolegov z Ľudovej strany takisto. Myslím si, že je veľmi dôležité, a to je tiež súčasťou toho zákona, aby sme nikdy nemlčali o tom, v prípadoch, keď ide o nespravodlivosť. Som hrdý na to, že pred tromi rokmi táto snemovňa prijala deklaráciu o genocíde Arménov. Ako vidíte, americký Kongres to urobil tiež dva roky po nás. Tiež sme mali mnohí alebo mnohí mali snahu sa pozerať na tento problém príliš úzko, z pohľadu interpretácie len príslušníkov niektorých národov. Ešte jedna vec. Myslím si, že hlasovanie o tomto zákone nebude len vysvedčením o našom vzťahu k Hlinkovi ako k osobnosti, k slovenským dejinám a Slovensku, ale myslím si, že hlasovanie bude aj vysvedčením o tom, aké hodnoty uznávame, podľa akých hodnôt žijeme. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)