Osuský, Peter, poslanec NR SR (2014-06-27):
Ďakujem za slovo, vážený pán podpredseda. Vážená snemovňa, vážený oponent, no, aby sme to zobrali tak trošku zo samého kraja. Sediac v slonovinovej veži strany, ktorej predseda bol členom Komunistickej strany, je dosť avantgardné hádzať kamením, pretože akosi sa mi to zdá „mimo mísu“. Pokiaľ ide o tých tvorcov a ten kolektív, ktorý stal pri vzniku tohto zákona, čuduj sa svete, nebola to ani maďarská iredenta, ani nič iného, ako zaujímavý podnet, ktorý prešumel pred niekoľkými týždňami médiami. Neviem, či viete, ale Rada pre vysielanie a transmisiu udelila RTVS pokutu za to, že sa dopustila neuveriteľného zločinu proti budúcnosti našej mládeže tým, že odvysielala Spejbla a Hurvínka v českom jazyku. Prosím, katastrofa, obludnosť, aby som použil termín predrečníka. Tak ak je vysielanie Spejbla a Hurvínka obludnosť v súlade so zákonom, tak to bol ten podnet. Ešte raz hovorím, nestál za tým ani gróf Apponyi, ani Horthy Miklós de Nagybánya, stála za tým úvaha, aké paradoxy sú v zákonoch, ktoré platia. A tak sme na ten zákon pozreli bližšie a pozrel naň bližšie aj kolega Jarjabek. A musím povedať, že z toho, čo pohovoril, keď si odmyslím fakt, že takmer všetci máme mnoho tisíc rokov dozadu genetickú výbavu veľmi podobnú jednej vo Walese nájdenej kostre ženy matky, ktorá bohato pokrýva väčšinu Európanov. Tak toľkoto k tej genetike a k tomu, teraz neviem, či sa mám cítiť ako Walesan, ale toto je výsledok detailnej analýzy DNA. Úplne bokom poznamenávam, že moji maďarskí priatelia, ich súkmeňovci za Dunajom, už majú veľmi málo odlišnú výbavu od nás Stredoeurópanov, keď ide o DNA analýzu. Ale dosť bolo genetického okienka, ktoré kolega Jarjabek otvoril. Iný problém je, že na Slovensku je problém chápania textu. Nechcem podsúvať kolegovi Jarjabkovi, že by v PISA-nskej štúdii zle dopadol, tak ako dopadá dosť zle naša mládež, ktorá nerozumie napísanému textu, ale keby čítal to, čo som navrhol, tak zistí, že tu hovoril o mnohých bodoch, že niečo ruším a niečo zaniká, hoci to vôbec tak nie je. Napríklad tvrdí, že som chcel zrušiť slovenské verzie mestských a obecných kroník. Kto si prečíta čo i len dôvodovú správu, sú to štyri riadky, a chápe zmysel slovenského textu, tak chápe, že vôbec nejde o zrušenie povinnej existencie obecných kroník v slovenčine. Nebudem to tu citovať, lebo je to zdržiavajúce, ale to len na margo nepochopenia textu. Hneď v ďalšom bode kolega tvrdí, že ideme rušiť slovenské názvy obcí, ich častí, ulíc a podobne. No iste, pamäť ma neklame, ako správne Dušan Jarjabek citoval, dlho stojíme na opačných brehoch. On na tom opačnom brehu stál i vtedy, keď jeho minister za HZDS, neblahej pamäti Roman Hofbauer, vytrhával bagrami, resp. žeriavmi dvojjazyčné nápisy. Musím povedať, že v európskych demokraciách typu Rakúsko, Slovinsko, Fínsko sú proste dvojjazyčné nápisy celkom normálne a ja vonkoncom neruším slovenské nápisy. Opäť stačí pochopiť tri riadky a jedno slovo textu, lebo to sú tri riadky a jedno slovo v dôvodovej správe, a zistí, že nejde o žiadne rušenie slovenských názvov a rozvrat republiky a podobné záležitosti. Chcem povedať takú malú historickú reminiscenciu. Nie som zberateľom bankoviek, ale na uhorských bankovkách v období vrcholného útlaku boli, ak sa nepletiem, nápisy v siedmych jazykoch vrátane jazyka slovenského. Boli tam všetky jazyky uhorskej časti monarchie: chorvátsky, rusínsky, slovenský a tak ďalej. To len margo toho, či dvojjazyčný názov čohokoľvek môže rozvracať štát. Nemyslím si, že Uhorsko rozvrátilo sedem jazykových nápisov na bankovkách. Nerozvrátilo. Rozvrátil ho spôsob, akým žil dominantný národ so svojimi ostatnými národmi v uhorskej časti monarchie. Takže toľkoto k ohrozeniu, ktoré vzniká z toho, že niekde je dvojjazyčný názov. Pokiaľ ide o iné fakty, ktoré uviedol, musím povedať, že ak napríklad hovorí o prednosti slovenského jazyka, samozrejme, že tá prednosť v tých podobách, kde je to nevyhnutné, logické a jasné, je fixovaná v zákone o jazyku v tých právnych ustanoveniach, ktorých som sa vôbec nedotkol. Len v tom prvom paragrafe je veľmi formálna veta, že „má prednosť“. Môžem povedať, že som včera v odpoludňajších hodinách ako účastník premiéry dokumentárneho filmu na Hviezdoslavovom námestí mal tú česť a povinnosť ako vicestarosta Starého Mesta hovoriť po veľvyslancovi Spojených štátov Theodorovi Sedgwickovi. Pochopiteľne, že Theodore Sedgwick na Slovensku na Hviezdoslavovom námestí pred Národným divadlom hovoril najprv po anglicky, čuduj sa svete, a až potom tlmočník povedal to, čo povedal Theodore Sedgwick, po slovensky. V tom vidíte formálnosť vety, že „má prednosť“. Nemal prednosť slovenský text, mal prednosť v prirodzenej veci anglický text. A keby k nám prišla Alžbeta II. a prehovorila by z balkóna prezidentského paláca k davom, tak je celkom logické, že prehovorí najprv po anglicky, bez ohľadu na prvý paragraf jazykového zákona, a bolo by smiešne, podľa mňa, mať v zákone paragrafy, ktoré sú nevymožiteľné. Jedine že by jej pán bývalý prezident povedal: „Uhnite!“ a povedal to najprv po slovensky. Ale takto to nefunguje. Takže môj návrh toho bodu len odstraňuje reálnu neexistentnosť vymoženia takejto veci. Ak bulharská veľvyslankyňa kladie vence pri pamätníku bulharských bojovníkov za slobodu na Vajanského nábreží, celkom logicky prehovorí z podstaty veci najprv po bulharsky a nedopustí sa ničoho, hoci formálne je to v nesúlade s paragrafom 1 toho zákona. Ešte raz, to, kde sa musí, má a je treba dodržať prednosť slovenského jazyka, sa vonkoncom týmto bodom neruší a je to ochránené vo všetkých príslušných ustanoveniach jazykového zákona. A takto by som mohol ísť bod za bodom tým, čo obsahuje tá novela a nakoľko rozvracia republiku. Ak je rozvracaním republiky to, že stará pani alebo deduško v domove sociálnej starostlivosti môže hovoriť so sestričkou, sanitárkou alebo kýmkoľvek, s kým je v styku, trebárs i po maďarsky, ak obidve strany vedia a môžu, tak je smiešne tomuto čeliť, lebo sa to aj tak bude diať. A neviem si predstaviť normálnu krajinu, kde by toto malo byť objektom čohokoľvek iného ako hlbokého porozumenia. Takže ešte raz, tento zákon nie je maďarský zákon. Tento zákon vznikol vďaka Spejblovi a Hurvínkovi a pokute, ktorú dostala RTVS za túto vec. Tu len na margo poznamenávam, že je pomerne dosť veľkou výhodou Slovákov, a to i v mladšej generácii, že práve vďaka kontaktu cez médiá s českým jazykom sú na tom lepšie vo vzájomnej komunikácii ako dnešná nová generácia českých mladých ľudí, ktorá je od slovenského jazyka odrezaná pomerne výrazne. V tomto zmysle teda musím povedať, že počínajúc koreňom celej veci, ktorú som predložil, a končiac jednotlivými bodmi, ktoré kolega Jarjabek tak dramaticky ako obludné napadal, kto by každý z vás, a nechcem vám na víkend dávať domácu úlohu, ale ak by ste si chceli prečítať tých pár riadkov tej dôvodovej správy a zamysleli sa nad nimi, tak, samozrejme, iste pochopíte, že kolega Jarjabek si pestuje svoju tradičnú agendu už od čias Hofbauera a kooperácie HZDS so SNS, ale, s dovolením, môj návrh zákona v slovenčine, ktorú pomerne slušne ovládam, ktorú pomerne sa snažím dosť hlasno, ako počujete, šíriť, nič neuberá a nijako ju neohrozuje. Ďakujem za pozornosť.