Ľ. Vážny, poslanec: (2003-11-11):
Veľmi obľúbeným argumentom predstaviteľov vlády pri obhajobe tohto cieľa je tvrdenie, že štát je zlý vlastník. Vážené dámy a páni, už študent ekonómie na vysokej škole vie odlíšiť pojmy ako „vlastník spoločnosti“ a „vedenie spoločnosti“. Ak by vlastníctvo samo osebe malo byť rozhodujúcim faktorom, či firma bude alebo nebude dosahovať zisk a bude sa správať maximálne efektívne, potom by museli všetky súkromné spoločnosti na Slovensku prekvitať. Predstavitelia vlády zabúdajú alebo nechcú poukázať na fakt, že problém podnikov vo vlastníctve štátu nie je forma ich vlastníctva, ale vedenie týchto podnikov. Vedenie podnikov sa pri ich spravovaní často správa podľa starého slovenského porekadla: Z cudzieho krv netečie. O to dôraznejšie preto treba pripomenúť, že vedúci predstavitelia štátnych podnikov sú na svoje miesta dosadzovaní na základe politických dohôd a o ich nominácii rozhodujú politici, ktorých úlohou je spravovanie celého štátu. Nezaujatý pozorovateľ by sa preto mohol právom domnievať, že vládnym politickým stranám vyhovujú v riadiacich funkciách štátnych podnikov ľudia neschopní efektívne tieto spoločnosti riadiť, ale možno schopní za úplatu prideľovať lukratívne zákazky a zabezpečovať tak zdroje na financovanie niektorých strán, resp. jednotlivcov. Predajom rozhodujúcich podielov strategických podnikov sa štát na úkor jednorazového príjmu pripraví o možnosť príjmov pravidelných, ktoré by pri efektívnom riadení podnikov mohli predstavovať každoročne významnú čiastku pre štátny rozpočet. Suma, za ktorú štát plánuje odpredať svoje majoritné podiely, je takisto spochybniteľná. Kto bude mať záujem zaplatiť skutočnú hodnotu za akcie podnikov, ktoré už boli čiastočne sprivatizované a v ktorých súčasní minoritní majitelia majú prostredníctvom tajných zmlúv zabezpečené rozhodovacie práva? Opäť sa môže stať zdanlivo premyslený a len pre niekoho, ale jednoznačne nie pre štát efektívny ťah vlády, že v záujme zvýšenia predajnej ceny akcií podniku vláda pristúpi pred privatizáciou k prevzatiu časti úverov, ktoré boli čerpané so štátnou zárukou tak, ako to bolo pri privatizácii bánk. Tým síce zvýši predajnú cenu za podiel v podniku, ale výsledný efekt tejto transakcie môže ešte výraznejšie ovplyvniť výšku čistého výnosu smerom nadol. Napr. už sa oficiálne šušká, že je v hre 35 mld. Sk na oddlženie Slovenských elektrární. Ak sa vláda zbaví rozhodujúcich podielov strategických podnikov, sú namieste otázky: Aké mechanizmy bude mať na presadzovanie štátnych záujmov v jednotlivých sektoroch? Ako bude môcť ovplyvňovať tvorbu zisku a následné platenie daní do štátneho rozpočtu? Akými prostriedkami bude môcť štát vplývať na tieto spoločnosti, aby investovali do rozvoja infraštruktúry v danom odvetví? Ako štát zabezpečí funkčnú energetickú, telekomunikačnú, vodohospodársku, dopravnú politiku, funkčné lesné hospodárstvo, poštové služby? Ako štát zabezpečí cenovú dostupnosť produktov uvedených odvetví hospodárstva pre občanov a podobne? Ako sa štát vysporiada s možnou atomizáciou spoločností v jednotlivých odvetviach, keďže sú scestné úvahy autorov tohto návrhu zákona, že trh všetko vyrieši, resp. že v Nemecku fungujú napr. elektroenergetické spoločnosti na báze veľkého množstva súkromných spoločností? V spomínanom Nemecku funguje trhová ekonomika minimálne 50 rokov a v nej neoddeliteľne spolu súvisia pojmy „vlastníctvo podniku“ a „zodpovednosť za prevádzku podniku“ a taktiež štát si ponechal právomoci na korekciu nevyhovujúceho stavu v súkromných spoločnostiach, ktorých predmetom je podnikanie strategického významu. Je mylné sa domnievať, že zahraničný investor má v rukách čarovný prútik, ktorým vyrieši všetky nahromadené problémy. Skúsenosti z niektorých krajín jasne dokazujú, že rozdrobenie napr. energetických podnikov na menšie celky a ich následná privatizácia viedla k zvýšeniu cien energií. Ak fungujú štátne firmy vo Švédsku, ak funguje štátna firma Electricité de France vo Francúzsku alebo Deutsche Telekom v Nemecku, prečo sa má potom náš štát zbavovať väčšinového podielu v takých spoločnostiach, ktoré dlhodobo vykazujú zisk a v ktorých je pri kvalitnom riadení reálny predpoklad ich ďalšieho rozvoja? Odpoveď na túto otázku treba hľadať v zámere vlády takouto privatizáciou jednorazovo sanovať podkapitalizovanú ekonomiku Slovenska. Vláda by sa v prvom rade mala snažiť v maximálnej miere podporiť vstup priamych zahraničných investícií, ktoré by mali prispieť k rastu HDP, ako aj k zvyšovaniu zamestnanosti a životnej úrovne obyvateľstva, a vytvárať tak dlhodobý predpoklad na bezproblémové naplnenie príjmovej stránky štátneho rozpočtu v budúcnosti. Takýto postup by mal ďaleko výraznejší vplyv na celkovú ekonomickú situáciu ako jednorazový príjem do štátnej pokladnice získaný privatizáciou strategických podnikov. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, nebudem predkladať pozmeňujúce návrhy, lebo už boli alebo ešte budú predložené, chcem však ukončiť svoje vystúpenie výzvou vláde, aby sa najskôr zaoberala ozdravením strategických podnikov, získaním majoritného vplyvu, ktorý prináleží majoritnému vlastníctvu, odpolitizovaním a vytvorením nezávislých riadiacich tímov strategických podnikov, spracovaním koncepcie a dopadovej štúdie dôsledkov privatizácie na hospodárstvo Slovenska a potom, ak bude výsledok takéhoto postupu nevyhnutnosť privatizácie strategických podnikov, uskutočnením zmien vlastníckych vzťahov k štátnemu majetku. Ďakujem za pozornosť.