E. Kukan, poslanec: (2008-04-09):
... strategickú mapu, cieľom ktorej je s ohľadom na nový model riadenia, ktorý ministerstvo realizuje, stanoviť obmedzený počet oblastí a cieľov zahraničnej politiky, ktoré môže Slovensko skutočne ovplyvniť. Oblasti, kde naša aktivita bude mať reálnu pridanú hodnotu, resp. tie oblasti, kde ide o životný záujem Slovenskej republiky, napr. členstvo v Európskej únii a podobne. Pýtam sa, či zameranie odráža výsledky tohto projektu? Odpovedám si, že je to otázne, alebo skôr neodráža takýto prístup, pretože slová ako priorita, dôležitá oblasť, aktívna účasť sa vyskytujú v texte až príliš často. Materiál je miestami deklaratívny, popisný, neškodilo by uviesť viac konkrétnych plánovaných aktivít či projektov. Takisto je viac ráz duplicitný, ale povedzme si, u takýchto materiálov sa to stane celkom ľahko. Určitým problémom je aj proporcionalita materiálu, teda rozsah pasáží, napr. Spoločenstvo nezávislých štátov alebo Latinská Amerika sú skoro rozsahom rovnaké ako napr. prioritná časť vzťahov Slovenskej republiky s členskými štátmi Európskej únie bez našich susedov. Ešte slovo k pasáži Rusko a SNŠ (Spoločenstvo nezávislých štátov). V materiáli sa konštatuje, že „dôležitou súčasťou dvojstranných vzťahov s Ruskom bude ďalší rozvoj medziľudských kontaktov v oblasti školstva, vedy, kultúry a turistiky“. V prípade napr. Spojených štátov sa podľa materiálu obmedzíme na hospodárstvo a technológiu. Trošku sa mi to zdá v nepomere. Veľký dôraz sa kladie na ekonomizáciu činnosti ministerstva. Materiál obsahuje aj také formulácie, ako, citujem, „získavanie skúseností islandskej vlády pri zavádzaní nových technológií, predovšetkým tzv. vodíkového pohonu“. Nechcem ironizovať, ale toto naozaj nepovažujem za agendu, ktorá má patriť do ministerstva zahraničných vecí. Ešte jeden príklad spomeniem, keď budem hovoriť o ekonomickej diplomacii. Veľmi všeobecne sú formulované otázky dotýkajúce sa konfliktu na Blízkom Východe. Zvláštna je aj formulácia, citujem: „V rámci vzťahov NATO – Rusko bude Slovenská republika podporovať skutočný politický dialóg.“ Existuje aj nejaký neskutočný? V Organizácii Spojených národov sme boli úspešní. Máme dobrú povesť, našej diplomacii patrí pochvala. Tu v tomto materiáli by sa však hodilo explicitne uviesť stratégiu, ako využiť skúsenosti z členstva Bezpečnostnej rady v OSN, ako ich kultivovať, aby sa na nás takpovediac nezabudlo. Určite reforma bezpečnostného sektora je dobrá téma. Aj sme sa naozaj dostali ďaleko pri jej spracovaní. Treba byť však aktívny aj inde, rozhodne však sa nesnažiť pokrývať všetky široké činnosti Organizácie Spojených národov. Sústrediť sa na oblasť ľudských práv považujem za správne. To, že je zámerom vlády angažovať sa v tejto oblasti, potvrdzuje aj naša kandidatúra do príslušnej inštitúcie v OSN. Treba sa na to pripraviť koncepčne, ale aj prakticky. Pokiaľ ide o ekonomickú diplomaciu, formulácia, citujem, „rok 2008 bude výrazným posunom pri zvyšovaní hospodárskej agendy v zahraničnej službe“, považujem za tak trochu príliš ambicióznu. Máme naozaj na to dostatočné kapacity a predpoklady? Budem to sledovať, pozorovať, držať palce, aby sa to podarilo, ale som skeptický. Skeptický na základe skúseností z minulosti, ale aj na základe zo skúseností z fungovania súčasnej vlády. Nemyslím si ani, že do agendy ministerstva patrí úloha, citujem, „zachytávať prebiehajúce vlny technologických inovácií a ich sprostredkovanie v prospech slovenskej ekonomiky“. Viem a som si vedomý toho, že niektorí predstavitelia súčasnej vlády alebo ministerstva zahraničných vecí majú záujem zvýrazniť hospodárske prvky v činnosti slovenskej diplomacie. Je to jeden prístup. Ja nie som zástancom takéhoto názoru, myslím si, že úloha diplomacie je iná, že spočíva v takej klasickej diplomacii, samozrejme, adaptovanej do súčasného moderného, informatizovaného, civilizačného sveta a že diplomacia má otvárať dvere pre predstaviteľov hospodárskej sféry. Ale na realizáciu hospodárskych projektov je tu ministerstvo hospodárstva a jeho predstavitelia v zahraničí. Úlohy pre OBEO (pre obchodné a ekonomické oddelenia) sú formulované, prinajmenšom povedané, veľmi jednoducho, je to taká malá násobilka. Myslím si, že takéto pasáže do tohto materiálu hádam ani nepatria. Zrejme touto časťou prispelo ministerstvo hospodárstva, lebo celá tá pasáž pôsobí veľmi neorganicky. Ku konzulárnej službe a ochrane práv občanov v zahraničí. Je dobré, že táto pasáž je takto vypichnutá, pretože v tejto oblasti by sa ministerstvo zahraničných vecí v budúcnosti malo oveľa viac angažovať a profilovať. Je takýto zámer, ja ho podporujem. Možno by dokonca stálo za úvahu, či si táto pasáž nezaslúži ešte prominentnejšie miesto v tomto materiáli. Takisto je dobré, že ministerstvo sa venuje a bude sa aktívnejšie venovať verejnej diplomacii. To je predsa len ešte taká popoluška, jej ucelenú koncepciu treba ešte dopracovať a potom čo najskôr zrealizovať. Je to ale naozaj dlhodobá úloha. K reforme ministerstva zahraničných vecí. Bolo by dobré, keby pán minister stručne, aj keď to už trochu spomenul v svojej úvodnej reči, poinformoval, v akej fáze tento proces je, aj o zákone o zahraničnej službe, síce o tom hovoril, tento zákon, ktorý potrebujeme a ktorý podporujeme, je spomalený, je podložený a naozaj, ak sa dá, aký je reálny stav. Všimol som si pozorne aj otázku budovania siete zastupiteľských úradov. Sú plánované nové zastupiteľské úrady v Hanoji, Abu Dhabi či Addis Abebe. Určite sú vedené záujmom posilniť hospodársku spoluprácu s týmito krajinami. V tejto súvislosti však treba naliehať na ministerstvo hospodárstva, aby sa plne a angažovane zapojilo do tohto procesu. Niektoré z týchto úradov boli v minulosti uzavreté práve z toho dôvodu, že sa v hospodárskej spolupráci s týmito krajiny nedarilo, a bolo to práve ministerstvo hospodárstva, ktoré najskôr zrušilo svoje obchodné oddelenia a až potom sa uzavreli uvedené úrady. To boli také drobné poznámky k štruktúre a obsahu materiálu. Teraz dovoľte pár postrehov všeobecnejšieho charakteru. Objektívne toto zameranie je naozaj určitým pokusom o akcentovanie hodnotového ukotvenia Slovenska, o definíciu štátnych a národných záujmov s dôrazom na posilňovanie transatlantických väzieb – toto oceňujem. Pri rokovaní o takomto materiáli treba však hovoriť aj o jeho obsahu, ale aj o tom, ako sa bude realizovať takto formulovaná slovenská zahraničná politika v praxi. Tu mám na mysli komplementárne pôsobenie ústavných činiteľov v oblasti zahraničnej politiky, ja to poviem potom aj jednoduchšie. Ministerstvo zahraničných vecí je, samozrejme, hlavný výkonný orgán, ale na realizácii zahraničnopolitickej línie sa podieľa aj prezident republiky, vláda na čele s premiérom a Národná rada Slovenskej republiky, kde sa tejto problematike podrobnejšie venujú hneď dva výbory: zahraničný výbor a výbor pre európske záležitosti. No a jednotné pôsobenie všetkých týchto inštitúcií nefunguje dobre, zjednodušene povedané. V minulosti sme neraz boli svedkami nejednotnosti prezentovaných názorov po línii prezident – premiér – minister zahraničných vecí. Niekedy sa do tohto priplietli aj iní vládni predstavitelia, bohužiaľ, väčšinou neúspešne a nešťastne. Minister zahraničných vecí musel potom diplomatickými vyhláseniami uvádzať veci na pravú mieru, neuraziť autorov tých vyhlásení a neoslabiť si svoje vlastné politické postavenie. To je zložitá, náročná úloha a treba pri nej prejaviť naozaj poriadne diplomatické grify, pánovi ministrovi sa to niekedy podarilo, inokedy nie. Ale takýto prístup je na škodu, neprospieva Slovensku a jeho postaveniu vo svete. Škodí to aj vnímaniu Slovenska ako partnera a spojenca. V tejto súvislosti chcem ďalej poukázať napr. na to, hovoril o tom aj kolega Kubovič, že v materiáli sa o našich vzťahoch s USA hovorí, citujem, „prioritou zahraničnej politiky Slovenskej republiky bude posilňovanie strategického partnerstva na bilaterálnej a multilaterálnej úrovni“, text potom pokračuje. Toto je určite v poriadku, ale aj ja by som chcel povedať to, čo povedal kolega Kubovič, že náš predseda vlády doteraz ešte nepovedal, že dobré vzťahy s USA sú v záujmoch Slovenska, on to naozaj ešte nepovedal, a on už povedal všeličo. Neviem teda naozaj, či je skutočnosť taká, ako je napísaná v tomto zameraní, alebo či naozaj budeme účelne využívať Spojené štáty ako strašiaka a podobne. Naše vzťahy s Ruskom sú formulované realisticky, oceňujem to. Ale teraz neviem ani z vystúpenia pána ministra, máme teda rozumieť tomu tak, že už vláda nebude hovoriť o strategických vzťahoch Slovenska s Ruskom alebo ich takto presadzovať? Budem pozorne sledovať, ako to bude v praxi. V materiáli, a toto berte pozitívne, mi chýba precíznejšie a možno aj dôkladnejšie a širšie formulovaná balkánska dimenzia slovenskej zahraničnej politiky, lebo to je naša tradičná priorita. Nie je tam presnejšie formulované, čo chce vláda robiť vo vzťahu ku Kosovu. Nehovorí sa ani o tom, ako budeme kapitalizovať z našej podpory pre Srbsko, ako budeme Srbsku pomáhať, lebo podľa môjho názoru Srbsko si to zaslúži. Taktiež ako som už hovoril v pasáži o ľudských právach, ak sa chceme angažovať v budúcnosti viac v tejto oblasti, čo považujem za správne, potom si musíme ujasniť a dôkladne zjednotiť stanoviská vyjadrované našimi ústavnými činiteľmi slovne, ale aj mnohými aktmi alebo aj symbolickými gestami. Mám na mysli naše vzťahy s Kubou, Bieloruskom, Venezuelou alebo Líbyou, lebo doterajšie postoje, ja viem, že sa vám to nepáči, keď o tom hovoríme, rozhodne neboli, ja to poviem diplomaticky, motivované hodnotovou orientáciou slovenskej zahraničnej služby, tak ako to máte napísané v programovom vyhlásení vlády. Áno, Slovensko by pri určovaní svojich cieľov v oblasti zahraničnej politiky malo vychádzať zo svojej váhy, reálnej sily, čiže primerane. Pokiaľ však ide o zotrvávania na hodnotách, ktorým veríme, na tých by sme mali trvať bez ohľadu na to, či sme v menšine alebo dokonca či sme sami. Odmietam preto slová predsedu vlády, ktoré povedal 6. apríla, citujem, „Slovenská republika je krajina, ktorá vo svetovej politike nezohráva žiadnu dôležitú úlohu“, prestávka, pokračuje, „vo svetovej politike platí to o tom veľkom psovi a malom psovi“. Vážení, toto nemá ani štýl, ani noblesu, ale ja to už ani neočakávam od premiéra, ale vadí mi, že takéto hodnotenie postavenia Slovenska vo svete ja beriem ako urážku našich občanov a nepochopenie toho, čo je to zahraničná politika a aké sú jej možnosti. To, čoho sme boli svedkami v minulom roku, pokiaľ ide o realizáciu zahraničnej politiky na základe princípu štyroch svetových strán, ako zahraničnú politiku Slovenskej republiky opakovane definoval predseda vlády pán Fico, nás presvedčilo, že takýto prístup Slovensku v zahraničí nepomáha a že skôr naše skromné možnosti ešte viac rozdrobuje a znižuje. To, ako hodnotia našu politiku naši partneri a spojenci, ja by som chcel, asi ste to všetci čítali, ale nedá mi, aby som neodcitoval vyhlásenie, nedávny rozhovor Sašu Vondru pre Lidové noviny, kde hovoril o samite v Bukurešti a kde hovoril teda o tých raketách, o tých systémoch, o tom, ako sa snažili dohodnúť, teraz budem citovať: „V podstate jediný“, budem hovoriť alebo budem prekladať, aby ste, „v podstate jediný, kto pre mňa z nepochopiteľných dôvodov sa do toho snažil vniesť určitý zmätok, keď sa skupina desiatich krajín dohodla, bolo Slovensko. Hádzalo do toho vidly asi 24 hodín, jeden deň, na viac nemalo silu. Prečo to urobilo, ja neviem. Bolo to v priamej nadväznosti na vystúpenie premiéra Fica v nedeľu v Českej televízii. Či to bolo po nejakej dohode s ľavicou v Prahe, o tom sa dá iba špekulovať.“ To iba na okraj toho, keď sa niekedy snažíme vysvetľovať, že je všetko v poriadku, lebo nie je. No a na záver, kolegyne a kolegovia, chcem povedať, že z možnej zmeny akcentov v našej zahraničnej politike, tak to bolo formulované v programovom vyhlásení vlády, pri ich realizácii tieto akcenty už prechádzajú do reálnych krokov, ktoré podľa nás nie sú v záujme Slovenskej republiky a skôr jej škodia ako pomáhajú. Preto pri hlasovaní o tomto materiáli sa poslanecký klub SDKÚ – DS rozhodol nepodporiť tento materiál. Ďakujem pekne. (Potlesk.)