Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2015-09-18):
Ďakujem veľmi pekne. Snáď najprv na priblíženie dosť alebo príliš odbornej témy, ktorá sa týka rezolúcie alebo záchrany bánk. Pripomeniem vám, že pred vyše rokom sa členské krajiny eurozóny a niektoré vybrané krajiny Európskej únie, toho širšieho rámca mimo eurozóny, zhodli na potrebe bankovej únie. Banková únia v základnom popise má svoje tri piliere. Spoločný dohľad, ktorý začal fungovať z Frankfurtu nad vybranými bankami, jasne pomenovanou zostavou bánk, v ďalšom je to systém záchrany bánk a v treťom, tretí pilier je systém ochrany vkladov. Novela zákona, ktorú predkladáme, sa týka druhého piliera, to znamená záchrany bánk. Ja som tu bol nedávno s návrhom zákona, ktorý, ktorý sa zaoberal vlastne transpozíciou smernice, po anglicky BRRD. Je to transpozícia európskej smernice o krízovom manažmente. Tá podstata tej smernice spočíva v tom, že tak ako sa na začiatku svetovej finančnej hospodárskej krízy zachraňovali banky na úkor daňových poplatníkov tzv. bail-outom, tak tu je jasné politické a ekonomické rozhodnutie, že v ďalšom absolútnu prioritu bude mať záchrana bánk na úkor akcionárov a tzv. junior seniorov, takže rôznych druhov nezabezpečených veriteľov, inak povedané. A prvýkrát sa takýto spôsob záchrany bánk realizoval na Cypre nie veľmi organizovaným spôsobom aj s politickými a ekonomickými nákladmi a na ekonomiku tejto krajiny, ale aj na samotnú reputáciu eurozóny, tak sme sa dohodli na pravidlách, ktoré sa snažíme teraz vyjednávať. Nie je to jednoduchá téma, sami kritizujeme spolu s nemeckými kolegami, že mnoho krajín, ktoré sa zaviazalo, zaviazalo túto smernicu implementovať, mešká, aj mnoho veľkých krajín, nechcem ich teraz pomenovať, ale proste v omeškaní. Slovensko patrilo k podstate prvým dvom krajinám, ktoré transponovalo smernicu, ratifikovalo tzv. medzivládnu zmluvu IGA, ktorá hovorí aj o vytvorení spoločného rezolučného fondu. Viete o tom veľmi dobre, že Slovensko už tým, že zaviedlo pred mnohými rokmi tzv. bank levy alebo odvod z vkladov, alebo z aktív bánk, tak si vytvára vlastný finančný vankúš, ktorý už dnes je vo výške viac ako pol miliardy eur a je, je v štátnych finančných aktívach ako reálne aktívum. Nie je to žiadna forma záruky, ale sú to reálne peniaze, ktoré štát môže v podstate, na chvíľu v podstate z nich, z týchto prostriedkov bez zvýšenia dlhu sanovať či už Fond ochrany vkladov, alebo rezolučný fond. Na konci dňa sa ale, sú prispievateľmi tohto rezolučného fondu samotné banky, to znamená samotný, samotný, samotný bankový priemysel, samotný, samotný trh. A asi viete, že centrálna banka, tak ako v minulosti, ešte si možno niektorí pamätáte z 90. rokov, ako centrálna banka požičiavala Fondu ochrany vkladov, dnes takéto tzv. menové financovanie prísne zakázané. Takže jediný, kto je možný, ak teda, ktorý môže pomôcť, sú dočasne štáty navzájom alebo štáty z hľadiska vytvorenia vlastných finančných vankúšov. Slovensko je z tohto pohľadu na tom naozaj dobre. Má transponovanú smernicu, má ratifikovanú zmluvu, má ex ante fond ochrany vkladov. Čudovali by ste sa, ale nie väčšina krajín v Európe má takto budovaný systém ochrany vkladov aj smerom do minulosti. Čiže sú tam nejaké peniaze a ešte aj tento fond ochrany vkladov je krížovo prepojený na tzv. backstop alebo rezolučný fond a to je tej, to je zatiaľ tej pol miliardy v štátnych finančných aktívach. Celá táto debata sa ale stále ešte, ešte hýbe a stále sa, sa tvaruje, a preto návrhom zákona sa implementujú do právneho rámca Slovenskej republiky aj také zmeny, ktoré vyplývajú z prebiehajúcich diskusií na európskej úrovni a znovunadobudnutých poznatkov z praxe. Takže Slovenská republika bola naozaj z jednou mála krajín, ktorá rámec riešenia krízových situácií implementovala v dohodnutom termíne, ako som vám tu už bol spomínal. Zároveň Európsky orgán pre bankovníctvo a Európska komisia vydávajú k smernici BRRD delegované a implementačné akty, ktoré upravujú uplatňovanie niektorých ustanovení smernice. To sa týka najmä inštitútu bail-inu, pri ktorom sa náklady na riešenie kríz bánk prenášajú na akcionárov a prednostných veriteľov na rozdiel od toho doterajšieho modelu bail-outu, kedy náklady na záchranu bánk boli zväčša na pleciach daňových poplatníkov. Všetky tieto zmeny spolu s výsledkami odborných diskusií bolo potrebné premietnuť do zákona tak, aby rámec pre riešenie krízových situácií detailnejšie a efektívnejšie zabezpečoval ochranu finančného sektora pred šírením krízových situácií a tým chránil aj prostriedky štátu a občanov. Ďakujem pekne.