Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2012-09-12):
Vážený pán predseda Národnej rady Slovenskej republiky, vážený pán podpredseda vlády Slovenskej republiky, dúfam, že som sa nedopustil nejakého porušenia rokovacieho poriadku, lebo ja som sa tam fakt napísal, že za OĽaNO, a ja som vlastne chcel vystúpiť za seba, tak dúfam, že mi to odpustí plénum a že môžem za seba povedať niekoľko myšlienok, ktoré mám vlastne z praxe krajských lesných úradov. Začal by som možno tým, že určite je dobre známe meno Grigorija Alexandroviča Potemkina. Je to človek, ktorý sa stal známy svojimi dedinami, keď Katarínu II., svoju cárovnú, vodil po Kryme, a teda použil tú fintu, ktorá je ozaj notoricky známa, vytvoril dojem, že dačo vypadá pekne, úplne blahobytne, aj keď skutočnosť bola za tými kulisami trocha iná. Je jasné, že tento príbeh sa používa na to, aby sa ukázalo tak negatívne, že existujú takíto podvodníci, ale ja si myslím a pokúsim sa to teda dokázať, že existuje aj opačný spôsob, že takýto príbeh môže pôsobiť vlastne pozitívne a môže sa ukázať, že ako Potemkinovská dedina môže byť aj pozitívnym príkladom. Paragraf 5 zákona, o ktorom rokujeme, hovorí o rušení krajských lesných úradov. Tu by som si dovolil malú odbočku, že určite je potrebné posúdiť tieto úrady veľmi prísnym okom a tvrdiť, že niet tam do nich čo zasahovať, by bolo teda veľmi alibistické a ozaj nepresné a nesprávne. Je tam veľa šikovných praktikov, ktorí ozaj dokážu robiť perfektnú robotu. Svoje skúsenosti vedia zužitkovať, je tam aj balast, ktorý by nemal byť na žiadnom štátnom úrade, nieto ešte na krajskom alebo okresnom. Ak však si uvedomíme, že máme 42 % územia lesov, no tých problémov, ktoré tu existujú, vyvažovať to teda teraz tú argumentáciu potreby šetrenia a potreby ctiť lesné bohatstvo krajiny, ktoré nám ubúda každou chvíľou, dovolím si povedať, aj počas tých pár minút, čo budem rozprávať, určite sa udeje veľa zlých vecí, ktoré štátna správa na úseku lesného hospodárstva nedokáže ustriehnuť, aj moja minulotýždňová skúsenosť jedného súkromného lesného majetku mi potvrdila, že pod rúškom kalamity unikajú obrovské hodnoty. Žiaľbohu, kalamitu nespôsobujú len kôrovce a vietor, ale kalamitu spôsobuje aj človek a v rozsahu, ktorý je desivý. Takže ten úradník štátny, dá sa o ňom povedať, že je to byrokrat, ktorý pije kávu a má okrúhle razítko, je možné sa však pozrieť na toho úradníka aj spôsobom, že je to človek, ktorý by fakt mal byť v teréne, v lese a mal by ustriehnuť, čo sa tam deje, lebo viete, na tom pni už nevyčítate, čo na ňom rástlo, keď ho raz niekto zohyzdí a zoberie stadiaľ, čo zobrať nemal. Ale asi by som sa dopustil veľmi zlého prístupu, keby som týmto spôsobom chcel obhajovať niečo na ten spôsob, že niet dôvod zasiahnuť. Je dôvod zasiahnuť. Určite reforma štátnej správy je potrebná. Len teraz naspäť k tým potemkinovským dedinám. No aj keď možno ja nebudem taký dôsledný a presný ako kolega Beblavý, ale v jednej veci sa s ním predsa len rozídeme. Ono to premaľovanie tých tabúľ, ktoré, ja neviem, nebude iste rádovo veľa stáť, to sa mi vlastne zdá tou potemkinovskou dedinou, lebo stane sa tu niečo, že z krajských lesných úradov sa stávajú obvodné lesné úrady, to znamená nové razítka, nové tabule a z obvodných lesných sa stávajú oddelenia, ktoré by teda mali vykonávať právomoci prvostupňového orgánu. Takže vlastne to sa mi zdal taký trocha rozdiel, že kolega to možno nepovedal tak, ako som to ja vyčítal. Neviem, možno som nečítal správne a presne. Že teda bude prvostupňovosť aj druhostupňovosť zachovaná a že budú to vlastne úradníci, ktorí budú mať jedno aj druhé oprávnenie. Takže ako keby nám tu nechýbal ten zásadný argument, že teda musí mať prvostupňový orgán aj druhostupňový, len ten krok, že načo toto robiť, načo to premaľovávanie tabúľ, načo to menenie razítok, sa zdá v tejto fáze, keď hovoríme, že ta reforma bude o niečom inom, ESO to ešte nie je. Ako keby to mala byť len taká – a teraz sme pri tom Potemkinovi – vieme, že ľud chce svoje, dačo mu musíme podhodiť, no tak mu ukážme, že sme urobili už tento krok a že to premaľovanie tabúľ je akási dôležitá prípravná fáza. Ako to ľud posúdi, to neviem, ale úradníci, konkrétne lesných úradov, to pociťujú ako absolútne zbytočný krok, ktorý je teda tým potemkinovským, ale ak chcem z toho vysať to pozitívum, tak možno práve preto, že vo vládnom zoskupení došlo k zhode, že treba urobiť nejakú zmenu, tak sa zhodli, že urobia to tak, aby sa dačo urobilo a zároveň sa neurobilo v tomto prvom prípravnom období, takže možno že ten Potemkin v tomto prípade, keďže sa nič nezmení, pôsobí celkom ako pozitívne. Nie je to príklad, ako dačo urobiť zlým alebo zosmiešniť, ale ako vlastne zachrániť, tak aby aj ovca bola celá, aj vlk sýty, aj pracovníci budú všetci zachovaní, aj sme začali reformu. Ale dobre. Viem, že to nie je presné, ani to nie je podstata. Chcem povedať v závere to, čo ma trápi ako podstatné a čo by som navrhoval, aby sme sa pokúsili všetci, samozrejme, nielen kolegovia, ktorí majú teraz vládnu zodpovednosť, ale ozaj my všetci možno dostať do neviem, ktorej reformy či do toho ES-a, alebo do osobitného zákona a myslím si, že to je pre štátnu správu, ale nielen na úseku lesného hospodárstva dôležitejšie alebo rovnako dôležité a tým je otázka definitívy. Ja za 32 rokov v lesnom hospodárstve stále pociťujem jednu strašnú anomáliu, že ľudia, ktorí rozhodujú, vždy rozhodujú tak, že spočiatku možno v štvorročnom období trošinka aj smelo, ale už v tej druhej polovici stále je tam voľáky ten prst. Pozor, nerozhodni príliš odvážne, nerozhodni príliš šteklivo, nerozhodni príliš nediplomaticky, za chvíľu sú voľby, za chvíľu sú tu noví šéfovia a tí by ti to mohli aj zrátať! Ja si myslím, že týmto prístupom trpíme my všetci. Ozaj nejde o to, kto je práve pri moci. Ide o to, že tí úradníci, tí správni, dobrí úradníci, ktorí tam sú a ktorých určite tam máme, tí by potrebovali mať istotu, že na nich sa volebné obdobia nevzťahujú. Tie sa vzťahujú na nás, ale tie by sa ozaj nemali vzťahovať na špecialistov, odborníkov, ktorí majú nesmiernu zodpovednosť, ktorí ozaj sú povinní ustriehnuť tie veci tak, aby fungovali, a ja by som teda v závere svojho krátkeho vstupu chcel poprosiť, ak je to možné, ja by som sa veľmi rád toho zúčastnil, aby sme konečne tú definitívu, ktorá sa odborníkom na úsekoch štátnej štátnej správy na všetkých sľubovala kedysi už dávno a ktorá stále neexistuje, aby sme sa my pokúsili do spravovania tejto krajiny dostať. Verím, že by to pôsobilo aj v súlade s ekonomickými potrebami, pretože taký človek, ktorý má istotu, že neodíde počas volieb alebo teda, keď skončí volebné obdobie, ten rozhodne aj smelo, aj odvážnejšie v prípade, keď ide o veci, keď by bolo možno, viete, na hrane zákona, na hrane vyhlášky aj tak, aj tak, nebude sa báť ušetriť tomuto štátu peniaze, keď sa nebude obávať, že nejako by mohol kohosi trošinka pohnevať. Takže možno to je taký trocha iný aspekt prístupu k reforme štátnej správy, ale chcem veriť, že tiež rovnako potrebný. Ďakujem za pozornosť.