S. Kahanec, poslanec: (2007-11-29):
Situácia v rokovacej sále parlamentu o tom však nenasvedčovala zvlášť včera a nenasvedčuje ani dnes. Od včerajšieho rána do 17.00 hodiny sa o tomto zákone roka nemohla viesť ani diskusia, ani polemika, keďže v rokovacej sále absentovali takmer všetci poslanci vládnej koalície. Zrejme si títo kolegovia až príliš rýchlo zvykli nezúčastňovania sa na rokovaní parlamentu. Pri odvolávaní predsedu Národnej rady to odôvodňovali, že sa nebudú zúčastňovať na fraške. Skôr to však bolo o nedostatku argumentov, či odvahe obhajovať svojho vlastného koaličného predsedu Národnej rady. Vráťme sa však k dnešnému dňu rokovania. Predpokladám, že poslanci vládnej koalície nepovažujú rokovanie o zákone roka za frašku. Napriek tomu sú tu i dnes prítomní v minimálnom počte poslanci koalície. Prečo, ak to nepovažujú za frašku? Prečo nechali rozpravu takmer výlučne iba na opozičných poslancov? Predložený návrh štátneho rozpočtu by hádam mal byť návrhom vládnej koalície, predovšetkým. Hádam by mal byť tiež aj pretavením sľubov programového vyhlásenia vlády. To by som očakával nielen ako poslanec, ale aj ako človek, občan, volič. Očakával by som tiež záujem vlády, šéfov jednotlivých rezortov, že budú reagovať v rozprave poslancami opozície široko diskutovaný rozpočet, že ho budú ako navrhovatelia hájiť za svoje kapitoly, aj ako celok, že budú diskutovať či polemizovať s pozmeňujúcimi návrhmi, ale i s diskusnými príspevkami, ktoré zazneli v rozprave. Očakával by som to, lebo by to bolo úplne prirodzené, že po rôznych pohľadoch a pozmeňujúcich návrhoch zo strany opozície, ktorej hlavnou úlohou je aj pri návrhu štátneho rozpočtu upozorňovať na problematické miesta štátneho rozpočtu, či predkladať pozmeňujúce návrhy na jeho vylepšenie, budú tento štátny rozpočet obhajovať predovšetkým šéfovia rezortov vlády, teda ministri, v spolupráci s ktorými sa tento štátny rozpočet na rok 2008 pripravoval. Očakával som to aj napriek tomu, že pri minuloročnom rozpočte nebola ochota či odvaha zo strany členov vlády rozpočet obhajovať. Moje očakávanie sa však nenaplnilo ani tento rok. Veď včerajší, ale aj dnešný deň ukazuje, ako to prebieha bez účasti členov vlády. Ešte šťastie, že sa nám zúčastňuje minister financií ako predkladateľ, ktorého niekedy na krátku chvíľu vystriedajú jeho kolegovia, ale to sú len nutné chvíľky. Postoj koalície sa teda zatiaľ nezmenil. Stále platí, že na schválenie rozpočtu majú 85 hlasov? Teda dostatok hlasov? Včerajšia 17.00 hodina tento sebavedomý postoj koalície nepotvrdzovala. Rokovacia sála sa totiž na krátky čas zaplnila poslancami koalície. Prečo? Lebo prišli v mimoriadne veľkom počte sa prihlásiť do rozpravy ústne. Už to tu bolo z tohto miesta povedané, že včera koalícia potrebovala čas, aby sa dohodla na zákone roka, možno na sebe samej, na koalícii. Sebavedomý postoj koalície sa teda rýchlo zmenil na ustráchanú skupinu, ktorú kvári neistota, či koaliční partneri sa aj po včerajšom stretnutí lídrov koalície dohodnú a budú schopní dohodnúť. Všetko toto je však v tejto chvíli problém koalície, podobne ako predvčerom, ako keď pri predvčerajšom hlasovaní o návrhu na odvolanie Pavla Pašku z funkcie predsedu Národnej rady koalícia sebaisto vyhlasovala, že odvolanie je problém opozície, ktorá musí získať potrebný počet hlasov. Po včerajšej prudkej búrke lídrov koalície sa dnes táto sebaistota zrazu vracia. Je to už po dnešnej aktuálnej tlačovke a vyjadrení lídrov. Otázka je, ako nadlho. A teraz k samotnému rozpočtu. V rozprave už zaznelo mnoho výhrad či návrhov zmeniť predovšetkým výdavkovú časť štátneho rozpočtu. Zaznelo aj mnoho číselných údajov. Preto mi dovoľte vyjadriť sa predovšetkým k niektorým výdavkom, vybraným výdavkom v oblasti štátneho rozpočtu, ktoré považujem za nesystémovo, nespravodlivo navrhnuté. Výdavky, z ktorých cítiť budúce lobistické záujmy či netransparentnosť pri budúcom čerpaní, ale aj výdavky, ktoré podľa môjho názoru sú nespravodlivo navrhnuté a sociálnosť  iba imitujú. Medzi nesystémovo navrhované výdavky patria predovšetkým tie, ktoré z hľadiska potrieb sú poddimenzované alebo naopak, predimenzované z hľadiska zdravého vývoja ekonomiky Slovenskej republiky, teda z hľadiska primeraného rozdelenia výdavkov podľa prioritných oblastí, potrieb štátneho rozpočtu. Predimenzované výdavky zároveň predstavujú aj rizikový faktor nielen neefektívneho a neúmerného čerpania zo štátneho rozpočtu, ale aj riziko čerpania týchto výdavkov pod lobistickými tlakmi. Patria sem aj výdavky, ktoré neodrážajú programové vyhlásenie vlády. Poddimenzované sú predovšetkým výdavky na školstvo, vedu, výskum, vzdelanie, ktoré nezohľadňujú deklarovanú podporu týmto oblastiam, či podporu toľko vládou proklamovanej znalostnej ekonomike a vedomostnej spoločnosti. Väčšiu podporu by si určite zaslúžilo aj regionálne školstvo. Neprimerane málo sa navrhuje aj na výstavbu diaľnic, teda tiež silno, ba niekedy až silácky proklamovanej podpore budovania dopravnej infraštruktúry. Čiastka niečo vyše 10 miliárd dokonca predstavuje pokles oproti predchádzajúcemu obdobiu. Argumentovanie ďalšími zdrojmi cez PPP projekty, teda verejno-súkromné partnerstvá, stojí po zásadných výhradách premiéra v predošlom období, ale aj po negatívnom postoji ministra financií z hľadiska neúmerného objemu budovania diaľnic cez PPP projekty na hlinených nohách. Hlinených z hľadiska možného predraženia, transparentnosti, ale aj z hľadiska zabezpečenia vývoja ekonomiky Slovenskej republiky napríklad vo vzťahu k plneniu kritérií, tiež tak často sľubovaných predsedom vlády pre prijatie eura. A predimenzované? Neúmerný nárast je predovšetkým v oblasti dotácií v poľnohospodárstve, takmer 33 %. Na tieto dotácie, v ktorých sú vynakladané náklady približne necelých 26 mld., môžeme povedať, že môžu byť z hľadiska zabezpečenia vo vzťahu na podmienky v členských štátoch Európskej únie potrebné. Ale otázka je, či sú v primeranej výške. Nepotrebuje však silnejšiu podporu školstvo, vzdelávanie, sociálna oblasť? Nepotečú tieto zvýšené dotácie v podmienkach podnikania poľnohospodárstva v Slovenskej republike predovšetkým do vybraných podnikateľských subjektov, ako to bolo napríklad pri už známej kauze o prideľovaní dotácií pre bývalého štátneho tajomníka ministerstva pôdohospodárstva, do pestovania tabaku? Prejavia sa vôbec dotácie v úrovni cien? Alebo v ziskoch v poľnohospodárstve? Priestor na šetrenie je však aj v iných oblastiach. Šetriť by sa dalo aj okresaním výrazného zvýšenia kapitálových výdavkov v rezortoch, ak by sa určili podľa skutočných a efektívnych potrieb rezortov. Už tu boli predrečníkmi spomenuté vysoké kapitálové výdavky napríklad v rezorte kultúry, v rezorte spravodlivosti napríklad na rekonštrukciu súdov a podobne. Priestor by sa určite našiel aj pri efektívnejšom a transparentnejšom verejnom obstarávaní. To by však vláda musela skutkami potvrdzovať svoje silné sľuby. To by firma IKORES nemohla dostávať zákazky v priamom zadaní. Veď zakrátko uvidíme pozíciu IKORES-u pri budúcich silných štátnych zákazkách po schválení štátneho rozpočtu. Ak máme ušetriť pre transparentnejšie rozdelenie zdrojov, to by musela byť aj menšia rezerva predsedu vlády, ktorá stúpla o 75 %, i samotného premiéra Fica, ktorý chce na jednej strane zabrániť zlodejinám, ako to včera deklaroval v médiách, no na druhej strane nemá problém, ak sa zdroje, ktoré môže rozdávať on sám, zvýšia oproti rezerve vlády bývalého premiéra, oproti rezerve bývalého premiéra Dzurindu, trojnásobne. Teda na 150 miliónov. A to v minulom roku táto položka narástla o 150 %, zvýšila sa z 50 mil. na 125, tohto roku sa opäť zvyšuje o ďalších 20 %. Nie sú tieto zdroje, ktoré by sa mohli ušetriť či racionálnejšie prerozdeliť, potrebnejšie pre žiakov, študentov, ktorí sú perspektívou nášho budúceho rozvoja? Pre Infovek, pre kvalitnejšie zabezpečenie výchovno-vzdelávacieho procesu, pre vybavenie škôl každého stupňa? Pre regionálne školstvo, ktorého zvýšenie je iba 4,4 % pri celkových výdavkoch, vrátane samospráv dokonca len 1,8 %? To sú iné percentá ako pri prioritných zvýšeniach tejto vlády. Nie sú tieto zdroje potrebnejšie na podporu rodín? Zvlášť tých viacdetných, ktorých rodičia aj napriek tomu, že poctivo pracujú a starajú sa o ne, majú často problém vykryť svoje aj základné potreby? Veď práve tieto deti, deti, ktoré sa rodia a ktorých rodičia poctivo pracujú, majú často problémy so samotným fungovaním. Tieto deti, ktoré sa narodia a poctivo sa pripravujú do života, práve tieto deti sa budú podieľať na tvorbe budúceho hrubého domáceho produktu, z ktorého budeme môcť čerpať zdroje na prerozdeľovanie v štátnom rozpočte pre jednotlivé potreby spoločnosti. Veď práve tieto deti sa budú podieľať aj na tvorbe zdrojov pre naše dôchodky, pre budúce dôchodky. A my im dnes nechceme pomôcť? Nie sú tieto zdroje potrebnejšie na riešenie často veľmi ťažko zvládnuteľných situácií zdravotne či sociálne odkázaných občanov? Veď aj pre tieto skupiny ľudí sa vytvárajú zdroje do štátneho rozpočtu. To však by sme museli v štátnom rozpočte aj spravodlivo ubrať, aj spravodlivo pridať. Nájsť zdroje napríklad na podporu opatrovateľskej služby, ktorú skutočne potrebujú, nájsť zdroje na zvýšenie a valorizáciu rodinných prídavkov, ktoré už 3 roky neboli valorizované. To by však vláda musela plniť svoje slová a sľuby v sociálnej politike. Vzhľadom na veci, ktoré som uviedol a vzhľadom na rozdelenie a priority predovšetkým výdavkov v štátnom rozpočte a v jednotlivých kapitolách, myslím si, že nemôžeme ako opozícia, ktorá je určená predovšetkým na to, aby dbala na čo najefektívnejšie rozdelenie výdavkov štátneho rozpočtu, tento štátny rozpočet podporiť. Ďakujem pekne.