Matejička, Vladimír, poslanec NR SR (2011-07-12):
Dobré ráno. Pán predseda, začnem svoje vystúpenie, aj keď vidím, že niektorí kolegovia strácajú poradia, veľa nás tu nie je, ale prednesiem si svoj skromný príspevok. Vážené kolegyne, jeden kolega, dvaja, pardon, spravodajca a pán minister, v úvodnom vystúpení za náš poslanecký klub kritizoval kolega Braňo Ondruš obmedzovanie odborárskych právomocí a vo všeobecnosti konštatoval, že toto je jediná oblasť v novele Zákonníka práce, v ktorej sa vláda dôsledne pridŕža svojho programového vyhlásenia. Rád by som pripomenul, že vláda sa v ňom už vlani vyhrážala, že zruší privilégiá odborov. A táto novela nás nenecháva na pochybách, aké privilégiá mala na mysli. Odborové organizácie a ich predstavitelia strácajú viacero kompetencií. Kompetencie, ktoré im vytvárajú možnosti, aby nielen formálne na papieri, ale aj skutočne ochraňovali práva zamestnancov vo vzťahu k zamestnávateľom a zastupovali ich pri rokovaniach o lepšie pracovné či platové podmienky. Nadväzujem na kolegu Ondruša preto, lebo chcem na konkrétnom príklade ukázať, ako zákerne vláda proti zástupcom zamestnancov útočí a aké to bude mať dôsledky. Ale najskôr ešte jedna vlastná skúsenosť. Sám som bol niekoľko rokov šéfom odborovej organizácie na úrovne závodu, teda ani nie celého podniku. Zdôrazňujem to preto, lebo vláda sa usiluje vytvoriť falošný a nepravdivý dojem, že v novele Zákonníka práce siaha na akési privilégiá odborárskych bossov. Tento pojem je aj v médiách veľmi obľúbený, lebo, to si povedzme otvorene, zámerne sa tým vytvára obraz o akýchsi šéfoch, ktorí si žijú a užívajú na úkor radových členov a sú od nich úplne odtrhnutí, aby bolo verejnosti jasné, o koho ide. Vždy sa pri slovách odborárski bossovia objavujú ľudia z vedenia KOZ či jednotlivých odborových zväzov, najmä šéfa Odborového zväzu KOVO. Samozrejme, že je to lož, ale v tejto chvíli chcem zdôrazniť niečo iné. Novela Zákonníka práce sa nijakým spôsobom nedotkne fungovania života týchto, v úvodzovkách, odborárskych bossov, vláda sa síce tvári, že siaha na ich privilégiá, v skutočnosti však obmedzuje fungovanie odborárskych predákov na tej najnižšej, teda podnikovej úrovni či úrovni závodov alebo prevádzok. Táto novela neublíži ani Gazdíkovi, ani Mojšovi, ani Machynovi, ale vytvára vážne prekážky pre tých, ktorí obhajujú, bránia a zastupujú pracujúcich ľudí v jednotlivých firmách. Vlastná skúsenosť, na ktorú chcú upozorniť, spočíva v tom, že dobre fungujúce odbory v podniku či v závode a dobre fungujúci predák v základnej odborovej organizácii je veľmi užitočný človek nielen pre zamestnancov, ale aj pre manažment firmy. On totiž nefunguje len jedným smerom – od pracujúcich smerom k manažérom, ale aj opačne. Z vlastnej praxe by som mohol uviesť príklady, ako bolo našim šéfom výhodné odkomunikovať niektoré krízové, povedzme nepríjemné situácie nie priamo so zamestnancami, ale prostredníctvom mňa ako šéfa miestnych odborov. Dobrý odborový predák dokáže ľudí nielen nabudiť k boju za svoje požiadavky, ale aj upokojiť, keď sú ich predstavy nereálne. Ten, kto to nedokáže pochopiť, je zlý manažér. To, že súčasná slovenská vláda je partia veľmi zlých manažérov, je dnes jasné väčšine ľudí na Slovensku. A, bohužiaľ, táto novela Zákonníka práce to len potvrdzuje. Príkladom je navrhovaná zmena odseku 3 v § 240. Dnes je to tak, že firma musí poskytnúť odborovým predákom voľno, za ktoré dostanú normálne zaplatené, ak ide o zamestnancov daného podniku. Mesačný rozsah tohto voľna sa buď dohodne, alebo ak k dohode nedôjde, odsek 3 určuje minimálny rozsah voľna podľa počtu členov odborov v danom podniku. To isté platí aj pre zamestnaneckého dôverníka, resp. člena zamestnaneckej rady. Dôležité je povedať, že tento uvoľnený pracovník musí daný čas využiť iba na prácu súvisiacu s funkciou v odborovej organizácii, resp. v zamestnaneckej rade. A navyše, zamestnávateľ môže tohto človeka kedykoľvek kontrolovať, či dohodnutý čas, ako využíva, či ho napríklad nezneužíva na súkromné účely a podobne. Predkladanou novelou však vláda navrhuje, aby sa toto ustanovenie zmenilo tak, že v podstate nebude odborovému predákovi alebo členovi zamestnaneckej rady garantovať žiadne platené voľno na prácu so zamestnancami. Teraz by mohol pán minister nesúhlasne poskočiť alebo zakrútiť hlavou. Možno ste si, pán minister, urobili poznámku pre vaše záverečné vystúpenie, ale netreba. Ušetrím vám čas. Ja viem, že podľa návrhu, citujem, „zamestnávateľ poskytne zamestnancovi pracovné voľno“. Čiže nejaké voľno mu poskytnúť musí. Lenže zatiaľ čo doteraz v prípade nedohody stanovoval zákonník aspoň nejaké povinné minimum, teraz už tento paragraf hovorí, že je to na dohodnutý čas, ale už nehovorí, čo sa stane, ak sa odbory či zamestnanecká rada so zamestnávateľom nedohodnú. A druhý veľmi dôležitý moment, za slová „zamestnávateľ poskytne zamestnancovi pracovné voľno s náhradou mzdy“ dopĺňate slová „alebo bez náhrady mzdy“, čo dáva právo šéfovi firmy samostatne rozhodnúť, či to bude voľno platené alebo neplatené. Toto bude mať celkom konkrétne negatívne dopady. A to v tom, že ak sa bude chcieť odborový predák v podniku venovať svojim odborárskym povinnostiam a šéf firmy mu na to platené voľno nedá, bude to môcť robiť len vo voľnom čase. V mnohých prevádzkach, a ešte, keď chcete predĺžiť týždenný pracovný čas a zvýšiť celkovú povinnosť pracovníkov, pokiaľ ide o nadčasy, až na 550 hodín ročne, čo sú celé tri pracovné mesiace navyše, aj pri dobrej vôli tohto človeka jednoducho nebude fyzicky mysliteľné, aby sa to dalo stíhať. Neverím, že si predstavitelia vlády neuvedomujú praktické následky tejto zmeny. V podnikoch sa výrazne zmenší počet ľudí, ktorí budú vôbec schopní robiť odborársku činnosť. V mnohých firmách sa dostane na nulu, čo bude znamenať praktickú likvidáciu základných odborových organizácií. Podlá falošnosť tohto ustanovenia spočíva aj v tom, že takto likvidačne sú nastavené pravidlá aj pre fungovanie zamestnaneckej rady, ktorou sa neustále oháňate ako lepším a reprezentatívnejším zástupcom zamestnancov. V skutočnosti bude nefunkčná. A jej predstavitelia budú len bábkami v rukách manažmentu podnikov, zamestnancom sa nebudú venovať vôbec, alebo len vtedy, keď to bude vyhovovať šéfom firmy. Musím upozorniť, že takáto zmena je, ak nie v priamom rozpore, tak rozhodne ide proti zmyslu Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce č. 98 z roku 1949 o použití zásad práva organizovať sa a kolektívne vyjednávať a naň nadväzujúceho odporúčania Medzinárodnej organizácie práce č. 143/1971 o ochrane a podmienkach zástupcov pracovníkov v podniku. Podľa oboch dokumentov majú mať zástupcovia zamestnancov v podniku vytvorené podmienky na nezávislú a nerušenú činnosť. Vychádzajúc z týchto dvoch medzinárodných dokumentov je aspoň určenie minimálneho rozsahu pracovného voľna s náhradou mzdy alebo už aj bez tej náhrady mzdy na výkon funkcie v odborovom orgáne, resp. funkcie na výkon funkcie člena zamestnaneckej rady alebo zamestnaneckého dôverníka priamo v zákone potrebné pre prípad, že zamestnávateľ nebude ochotný rešpektovať práva zástupcov zamestnancov a nedohodne sa na ich uvoľňovaní na výkon funkcie. Vážené kolegyne a kolegovia, podobne negatívne dopady nie na odbory ako na organizáciu, na jej, ako radi hovoríte, bossov, ale na radových zamestnancov v podnikoch bude mať zmena ods. 7 v § 229, ktorý rieši rozdelenie kompetencií medzi základnou odborovou organizáciou a zamestnaneckou radou. Podľa návrhu odborová organizácia stratí práva na spolurozhodovanie a právo na kontroly, čím dôjde k diskriminácii odborov, pričom sa nezohľadňuje ich právne postavenie, keďže na rozdiel od zamestnaneckej rady majú právnu subjektivitu. Takže môžu sa zaväzovať voči zamestnávateľom, môžu ručiť za svoje záväzky. Aj v tomto prípade navyše dochádza k rozporu s čl. 5 Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce č. 135/1971 o ochrane a podmienkach zástupcov pracovníkov v podniku, v ktorom sa uvádza: „Ak sú v tom istom podniku zástupcovia odborov a aj volení zástupcovia, je treba urobiť vhodné opatrenie, aby sa zabezpečilo, že volení zástupcovia nebudú zneužití na oslabenie postavenia príslušných odborov alebo ich zástupcov a podporí to spoluprácu vo všetkých podstatných otázkach medzi volenými zástupcami a príslušnými odbormi a ich zástupcami.“ Vážené kolegyne a kolegovia, verím, že som na konkrétnych faktoch, s použitím konkrétnych údajov i konkrétnych skúseností, poukázal na nebezpečenstvo, ktoré sa v navrhovanej novele Zákonníka práce skrýva. Je to nebezpečenstvo oslabovania pozície zamestnancov a ich najbližších zástupcov na najnižšej úrovni podnikov, závodov a prevádzok. Odhalil som tak skutočné zámery vlády pri novelizácii zákonníka poškodiť bežných ľudí a zbaviť sa tých, na ktorých táto vláda nemá kontrolu alebo ktorých táto vláda nemá pod kontrolou. Ďakujem za pozornosť. Pán predseda, skončil som.