M. Hort, podpredseda NR SR: (2007-03-27):
Milé kolegyne, kolegovia, vážený pán podpredseda, bolo tu povedané veľa o tom, akým spôsobom sa vo vzťahu ku Kosovu menili a menia názory vládnej koalície. Bol tu spomínaný výrok pána premiéra Fica, ja by som pridal ešte aj rozpory medzi výrokmi pána Kašického a ministra zahraničných vecí pána Kubiša. A ja by som sa chcel, škoda, že tu nie je ani pán predseda Paška, pochváliť, že jedenkrát som bol hrdý na pána predsedu Pašku, keď sme boli spolu v Budapešti, bol som súčasťou jeho delegácie, nie, nebolo to v čárde, bolo to, keď sme boli u Katalin Szili, predsedníčky parlamentu, u pani Gönczovej, ktorá je ministerka zahraničných vecí, a u pána Sólyoma, čo je prezident Maďarskej republiky, a pán Paška vtedy, keď bola reč o Kosove, čo som bol milo prekvapený, citoval stanovisko Slovenska ako najvyšší tam prítomný, najvyšší ústavný činiteľ, spôsobom, že riešenie budúceho statusu srbskej provincie Kosovo môže byť iba také, ktoré nevytvorí nezávislý štát Kosovo bez súhlasu Srbska. Toto povedal pán kolega Paška, ja som bol veľmi hrdý. Medzitým som sa ale vrátil domov a zistil som, keď prišlo na rad Kosovo, že treba pripraviť iné stanovisko, ako tu bolo stanovisko SDKÚ – DS alebo stanovisko Slovenskej národnej strany, niečo, čo je pre neho už neprijateľné alebo pre stranu SMER už neprijateľné, čo by bolo akési preklenovacie stanovisko. Spomenul som si na túto chvíľu, aj na to, čo sa tu odohráva a čo sa tu vlastne odohráva od včerajšieho rána alebo poobedia, alebo večera, aj vtedy, keď som bol v televíznej relácii JOJ a tam som sa dozvedel z úst pána Buriana, že slová sú slová a činy sú činy. Priznám sa, že vtedy som tomu nerozumel, dnes už tomu rozumiem lepšie. No a chcel by som sa ešte v krátkosti vyjadriť aj k tomu, čo tu povedal pán premiér Fico, ale povedali to tu aj mnohí iní. Viete, je to fascinujúce, keď nás tu div niekto nenazýva hrdlorezmi a ľudia, ktorí sa hrajú na morálnych a na tých, ktorí akože im ide o nevinné deti v Kosove či v Belehrade, alebo nevinné obete v Belehrade, a to nie je farizejstvo, to je cynizmus, ak niekto pri tejto príležitosti nie je schopný tu aspoň niečo povedať na obranu tých bezbranných, ktorých podľa mňa bolo viac ako 100-tisíc alebo 200-tisíc, ktorí museli zobrať svoj batôžtek len preto, lebo boli iní, len preto, lebo niekto sa chcel pomstiť ešte z 15., 16., 17. storočia, a musel odísť. Tam, kde mal svoj rodinný dom, tam, kde mal korene, dnes nachádzame hroby. Koľko ich je – 10-tisíc, 20-tisíc, 30-tisíc? A toto sa vás, páni, netýka, a dámy. Ja som šokovaný, pán Podmanický tu pred chvíľou povedal dve najväčšie hanby Slovenska, bohužiaľ alebo chvalabohu, neviem, máme vraj spoločných kňazov známych. Ak toto je kresťanstvo, že nám nezáleží na tom, čo sa tam dialo s tými Albáncami, potom, čo tu žil Kristus, na tejto Zemi, tak ja nerozumiem vášmu vnímaniu toho, „čo ste urobili jednému z tých najmenších, dnes ste urobili“. Ak nám nevadilo to, že niekoľko kilometrov od našich hraníc sa diali také zverstvá, aké sa diali, a budeme hovoriť len o tom, akým spôsobom väčšia sila musela zastaviť tú nenávisť a to vraždenie a tú genocídu, tak, ak dovolíte, naozaj každý z nás žije dva svety, resp. každý sme v inom svete. Nedokázali sme v Európe prísť na to, ako toto šialenstvo zastaviť. A viete, koľko bolo signálov tých bezbranných a tých nevinných? Až museli prísť Američania. A na tomto si dnes robíte body? To do tohto, prepytujem, svinstva tlačíte dušu slovenského národa? Aby bol hluchý na jednu bezbrannosť a nadával na druhú? Prepánakráľa! (Potlesk.) No a teraz, bohužiaľ, ten Janko nedošiel, tak budem musieť hovoriť, aj keď tu nie je. Viete, pýtal sa pán Slota, že kde bol Dzurinda v roku 1999? My vieme, kde bol pán Slota včera večer. (Smiech v sále.) Včera večer pán Slota bol v Elektre, kde bolo stretnutie troch koaličných lídrov. Kým tam išiel, zo všetkých úst – zo všetkých úst – poslancov Slovenskej národnej strany sme počúvali, ako si stoja za svojím, akým spôsobom si nedajú jednoducho zobrať to stanovisko, ktoré naformulovali. Najskôr to bolo stanovisko iba ich a potom to bolo stanovisko, na ktorom sme sa dokázali zhodnúť aj za SDKÚ – DS, aj za KDH, a priznám sa, očakávali sme, že sa k tomu pridá minimálne HZDS, lebo to na rozdiel od predstaviteľov SMER-u nemalo v tejto oblasti také rozporuplné vyhlásenia. Dokonca som sa dozvedel, že im vraj vadí iba to, aby sa to nevolalo deklarácia, ale stanovisko. No medzitým bola Elektra a hoci ešte o 9.00 hod. ráno sme nemali nič na stole, už dnes je situácia iná. Ja sa tiež pýtam pána Slotu, čo sa v tej Elektre udialo? Ja totižto viem, a viete to všetci, ktorí tu sedíte, ktorí trošku sledujete politiku, kde skončila národná hrdosť pána Slotu v roku 1994 – 1998. No pred bránami Slovenskej poisťovne, alebo to bola sporiteľňa? Myslím, že poisťovňa. Tam končila národná hrdosť pána Slotu. Ja sa pýtam, kde ona končí teraz? Spomínal tu, nie tu, ale na iných miestach, Ahtisaariho ako kopu hnoja. Už mu teraz ten hnoj tak nesmrdí, odrazu? Už mu tak nesmrdí. Čo sa stalo? Tak ako to bola vtedy poisťovňa, dnes sú to tie EL 410, čo tu boli spomínané? Alebo je to, vtipne to poznamenal Béla Bugár, sú to tie štadióny? Alebo je to už konečne dohoda o tom, ako bude vyzerať Slovenský pozemkový fond, ktorý máte osem mesiacov nedokončený, čo sa týka personálneho obsadenia, pretože sa rujete o tú korisť ako psy. Osem mesiacov je nefunkčný Slovenský pozemkový fond. O čo tam ide? Alebo je v tom DMD, ktoré malo byť rozdelené medzi HZDS a SNS, a pokiaľ bol Mečiar v nemocnici, tak to všetko obsadila momentálne strana SMER. Naozaj sú to legitímne otázky a pýtame sa, kde je pes zakopaný? Takže je mi veľmi ľúto, naozaj je mi z tohto miesta veľmi ľúto pána Rydla, ktorý bol jeden z protagonistov a bojovníkov toho normálneho a čistého riešenia, ktoré bolo zrozumiteľné, pre každého pochopiteľné. Až tak ďaleko ste zašli, dámy a páni, že musel na zahraničnom výbore povedať tie slová, že v rámci zachovania pokoja bude hlasovať proti svojmu presvedčeniu a proti svojmu svedomiu, čo si osobne myslím, že je tak trošku v rozpore s ústavou, a že podporí socialistický záväzok, ktorí si dali tí traja páni v Elektre. No tak takýmto spôsobom znova začínate narábať so svedomím poslancov? Spomíname si na časy Gaulieder a spol. Až takto ďaleko to dotláčate? Kvôli čomu? A potom je legitímna otázka, prečo vlastne ste stiahli, páni z SNS a dámy z SNS, ten návrh, ktorý bol pre vás ešte včera večer dobrý? Myslím si, že sú to legitímne otázky. No a škoda, že aj moja kolegyňa podpredsedníčka Národnej rady odišla, viackrát tu bolo spomínané slovo hnus a hanba. Ja som pociťoval hnus a hanbil som sa v období, keď ešte pán Slota a vtedy pani Malíková boli v inom vzťahu, tak ako sú dnes, a hanbil som sa a bol to hnus, keď som počúval vyjadrenia pána Slotu na adresu pani Malíkovej. Vtedy som ja pociťoval hnus. Ďakujem pekne. (Potlesk.)