Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2015-05-22):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca, za slovo. Tento návrh zákona, ktorý predkladám s kolegom Fedorom, ide v niečom veľmi podobným, ale v niečom úplne opačným smerom ako ten predchádzajúci návrh. Netýka sa však, a to chcem zdôrazniť, vysoko postavených verejných funkcionárov, o ktorých sa väčšinou rozpráva pri majetkových priznaniach a kontrole majetku. Tých sa týka už spomínaný ústavný zákon, o ktorom sme rokovali včera a ktorý, som práve k nemu záverečne vystúpil. Radových štátnych a verejných zamestnancov sa týkajú rôzne iné zákony a ako sme zistili pri ich analýze, dnes viac ako 130-tisíc verejných zamestnancov musí každoročne podávať majetkové priznanie. Tento systém má dva zásadné problémy. Prvý problém je, že je nezmyselne široký. Dnes musí majetkové priznanie podať každý hasič. Dnes musí majetkové priznanie podávať každý štátny zamestnanec. Dnes musí majetkové priznanie podávať každý vedúci zamestnanec vo verejnej službe, aj keby išlo rovno o zástupkyňu nejakej malej škôlky. Niet divu zároveň, že ak máme 135-tisíc majetkových priznaní každoročne, že zároveň schopnosť ich využiť a skontrolovať na to, na čo sú určené, je takmer nulová. Pomáhajú tomu dve veci, jedna je tá, samotný počet, ktorý som spomínal, a druhá je to, že tak ako sú zákony extenzívne a ambiciózne v tom, kto všetko má to robiť, tak sú neambiciózne a nepresné v tom, čo sa má hlásiť a kto to má skontrolovať. Každý zákon je trochu iný a nechcem tu zdržovať nejakou detailnou komparáciou, ale vo väčšine prípadov zákon buď ani neurčuje presnú štruktúru toho, čo sa má priznávať, alebo to ponecháva veľmi všeobecne. To znamená, že úroveň majetkových priznaní je ešte, ešte oveľa vágnejšia ako už spomínané kritizované vágne priznania verejných funkcionárov, nazveme zjednodušene, aj papalášov. Inými slovami, máme tu určitý rituál, môžme ho nazvať pokojne aj buzeračný rituál, pre 135-tisíc verejných zamestnancov, keď každý hasič a každý štátny zamestnanec musí každý rok toto vyplniť bez ohľadu na to, či jeho miesto má akýkoľvek potenciál nelegálneho obohatenia, alebo nejakého iného problému, a zároveň to robíme spôsobom, ktorý neumožňuje odhaliť tých, ktorí naozaj svoju verejnú funkciu na tejto nižšej úrovni zneužívajú. My sme dokonca robili analýzu rozsudkov súdov z verejnej databázy a robili sme, samozrejme, aj Google vyhľadávanie a neboli sme schopní nájsť jediný prípad, kde by majetkové priznanie takéhoto radového verejného zamestnanca viedlo k odhaleniu niečoho. Žiadny. Pričom tieto zákony platia zruba 12 až 15 rokov. Takže nejde o to, že by boli v účinnosti krátko. To znamená, že za ten čas podali verejní zamestnanci určite viac ako milión týchto majetkových priznaní a z toho milióna papierov žiaden neviedol k nejakej akcii. Je to podľa mňa klasický príklad toho, čo na Slovensku nefunguje, a to je, že my ľahko zavádzame povinnosti, ale ťažko ich zavádzame dobre a už takmer vôbec ich nevynucujeme. Preto sme s kolegom Fedorom za Sieť pripravili návrh, ktorý má naozaj smerovať k jednoduchšiemu funkčnému štátu aj pre verejných zamestnancov. Ten návrh má dve časti. Prvá časť je zásadné zníženie počtu ľudí, ktorí majú prekladať majetkové priznanie na úrovni radových verejných zamestnancov. Navrhujeme ich limitovať, samozrejme, navrhujem ponechať citlivé skupiny, ako sú sudcovia, policajti, colníci, čo sú koniec koncom ozbrojené zbory, ktoré, kde aj ich moc a, by som povedal, aj možná prípadná korupčná alebo iná motivácia je asi častejšia ako u bežných verejných zamestnancov. Takže tieto skupiny navrhujeme ponechať. Navrhujeme vyňať radových profesionálnych vojakov, pretože si nemyslíme, že radový profesionálny vojak má nejaké veľké príležitosti tohto typu, pre ktoré by stálo za to takto buzerovať. Navrhujeme vynechať hasičov radových. A navrhujeme vynechať aj radových ostatných štátnych zamestnancov, tých, čo robia napríklad na úrade práce a podobne. Navrhujeme však zároveň, aby vedúci organizácie mohol aj v týchto prípadoch určiť, že konkrétne miesto bude naďalej podliehať tejto povinnosti, aby aj ak nejaký radový štátny zamestnanec má citlivú pozíciu, aby ho bolo možné ďalej strážiť. Vďaka tomuto vieme znížiť počet majetkových priznaní ročne podávaných verejnými zamestnancami z tých 135-tisíc ročne zhruba na 40- až 45-tisíc ročne. Dôjde teda k zníženiu byrokracie o 70 %. Zároveň si však myslíme, že bez zmeny tých priznaní ani takáto zmena nemá zmysel, lebo ak by sme zmenili len počty, tak tá prázdna byrokracia, ktorú som pred chvíľou dokumentoval, ktorá k ničomu nevedie, zostane len pre menej ľudí. Preto na druhej strane navrhujeme, aby existoval jednotný formát a formát výpovedný, kde teda budú musieť uvádzať drahý majetok verejní zamestnanci, ten na rozdiel, samozrejme, od verejných funkcionárov, nebude verejné toto majetkové priznanie, resp. my navrhujeme, aj keď o tom môžme diskutovať, ak by bol záujem, aby bolo verejné pri verejných zamestnancoch, ktorí majú vyšší plat ako poslanci Národnej rady. Vychádzame z logiky, že ak je niekto na tak dôležitom mieste, že zarába viac ako poslanec Národnej rady a zároveň poslanci Národnej rady vo svojom plate majú už zohľadnené to, že majú obmedzené súkromie, tak nie je neférové žiadať to isté aj od verejných zamestnancov. Pri všetkých ostatných by to priznanie majetkové zostalo súkromné a malo by oveľa väčšiu výpovednú hodnotu ako dnes. Nuž to sú tie dva ciele, znížiť zbytočnú buzeráciu a byrokraciu verejných zamestnancov, ale zároveň tam, kde má zmysel, ju sfunkčniť a urobiť z nej niečo, čo naozaj môže pomôcť k ochrane verejného záujmu. Ďakujem veľmi pekne.