Dlugošová, Zuzana, predsedníčka Úradu na ochranu oznamovateľov protispoločenskej činnosti (2022-09-23):
Ďakujem veľmi pekne za udelenie slova. Veľmi si vážim vaše slová podpory a vyjadrenia nejakých spoločných hodnôt, ktoré sú veľmi dôležité na to, aby sme ako krajina napredovali ďalej v rámci férovejšej a transparentnejšej spoločnosti. Možno len zopár poznámok, ktoré som si urobila. Myslím si, že je veľmi dôležité hovoriť o tom a aj vy poslanci máte tu moc, keď sa stretávate s ľuďmi v regiónoch. Našou skúsenosťou zatiaľ je, že ľudia by sa aj ozvali, ale ten zakorenený strach z tých následkov, ako ste vy hovorili, pán poslanec, je veľký. A treba povedať, že množstvo ľudí nevie ešte o tých inštitútoch, ktoré zákon na ochranu oznamovateľov poskytuje, a to je práve tá konkrétna, konkrétny nástroj, kedy my vieme už aj dnes v rámci našej legislatívy zabrániť tomu, aby ľudia boli úplne svojvoľne prepustení zo zamestnania, pretože vieme pozastaviť účinnosť tej výpovede, ktorú dostanú. Alebo ak oznámia trestné oznámenie cez prokuratúru, môžu dostať tzv. status chráneného oznamovateľa, o ktorom som hovorila, a ten znamená, tzv. preventívnu ochranu. Teda bez toho, aby sa úrad vyjadril k situácii, napríklad návrhu na výpoveď, nesmú prepustiť toho človeka zo zamestnania. Toto sú inštitúty, ktoré majú napomáhať vlastne tej ochrane, aby človek neprišiel o prácu, keď sa ozve a postaví sa za správnu vec. Myslím si však, že to nestačí, ale je to obrovská pomoc, pretože množstvo ľudí naozaj o tomto nevie a treba povedať, že tieto dva právne inštitúty sú pomerne jedinečné aj v rámci štátov Európskej únie. My máme smernicu Európskej únie, ktorá hovorí o ochrane osôb, ktoré nahlasujú porušenia práva Únie, teda vlastne aj, aj v prípade našej legislatívy. A teraz krížom krážom cez Európu sa tieto legislatívy prijímajú vo všetkých členských štátoch Európskej únie, ale máloktorý, my sme zúčastnení aj v rôznych medzinárodných spolkoch, ktoré sa venujú tejto téme, a máloktorý štát má naozaj také konkrétne preventívne inštitúty v rámci ochrany, preventívnej ochrany v tomto pracovnoprávnom vzťahu. Preto treba o tom hovoriť a treba aj pochváliť túto iniciatívu a ľudia o tom, ľudia, ako sme hovorili, o tom nevedia. A preto chceme o tom hovoriť. Aj vy môžte byť tým poslom dobrých správ, aby ste ľudí povzbudili, že sa na nás môžu obrátiť, aj keď ešte len uvažujú o tom, čo môžu robiť a čo nemôžu, či oznámiť alebo neoznámiť, pretože úrad je tu aj na to, aby prípadne poradil ľuďom už keď len o tom uvažujú, aby si možno zrátali, čo všetko je v hre pre nich a či sa ohrozia, alebo neohrozia. Určite naši právnici im veľmi radi poradia. Je to beh na dlhé trate. Uvedomujeme si aj túto našu misiu a nie sme takí idealistickí, ale zároveň tie ideály máme a víziu takej lepšej spoločnosti máme. Ale priznávame a sme si vedomí toho, že je to beh na dlhé trate a našou úlohou ani nie je mať stovky oznámení. Našou úlohou je naozaj chrániť efektívne tých ľudí, ktorí sa chcú postaviť za dobrú vec a ukazovať tie dobré príklady praxe a ktoré, ktoré potom môžu posúvať ľudí ďalej v odvahe ozývať sa. Pretože bez toho, aby sme to robili všetci a jeden úrad zmenu spoločenskej klímy neurobí. A my sme tu teda na ten, týmto nástrojom a preto vás znovu prosím o tú podporu a možno šírenie povedomia medzi ľuďmi aj v tejto téme. Keď ste hovorili o Slovenskom pozemkovom fonde, ja som bola pred rokovacou sálou a časť toho vystúpenia pána Marosza som počúvala, a my sme sa aj stretli, takže sme si ruky podali. A treba povedať, že tu znovu len premostím na to, že lídri inštitúcií sú veľmi dôležití a často aj bez toho, aby mali konkrétne zákonné povinnosti, ktoré im to určujú, tak sa, tak iniciatívne hľadajú, akým spôsobom možno vytvoriť to prostredie dôvery medzi zamestnancami, aby sa mohli odhaľovať tie nekalé praktiky a možno chuť vytvárať podvodné schémy už v tom zárodku. A my sami vnímame, že takýto lídri medzi nami sú nielen na Slovenskom pozemkovom fonde a treba to podporovať. A zase podporujeme aj tých, ktorí sú možno na tých nižších priečkach a snažia sa robiť osvetu vo svojej inštitúcii. To všetko je veľmi dôležité a vy ako poslanci to viete tiež podporovať. Ešte ste sa pýtali na možnosť dať odmenu. Zákon dneska umožňuje rozhodnúť, nie je to nárokovateľná záležitosť, zákon umožňuje rozhodnúť úradu o pridelení odmeny, ale až v prípade, keď sa vec preukáže na súde alebo je vznesené obvinenie, je podaná obžaloba na súd alebo je rozhodnuté o správnom delikte. Teda tá koncovka je dôležitá, aby bolo jasné, že to nie je prípad, ktorý neskôr vyfučí a možno sa nepreukáže ako reálny. To si myslím, že je dobré a dôležité. Lebo rozdávať odmeny nejakým preventívnym spôsobom len aby sa ľudia ozvali nemusí vždy urobiť dobrú službu a myslím si, že žiadny štát a globálne takýto mechanizmus odmeňovania oznamovateľov ani nemá, pretože by to skôr možno podporilo špekulácie. A dneska je nastavená, nastavená táto legislatíva týmto spôsobom a my vnímame ako veľmi dôležitú práve tú preventívnu ochranu, oveľa dôležitejšiu ako to odmeňovanie, pretože zatiaľ sa nám javí, že ľudí nemotivuje primárne tá vidina odmeny, ale tí oznamovatelia, s ktorými sa dnes stretávame, sú práve tí, ktorých to naozaj úprimne štve, že sa niečo také deje v ich okolí a nechcú byť súčasťou inštitúcie, ktorá participuje na podvodoch a korupcii. Často sú to práve, ako som spomínala vo svojom príhovore, ľudia, ktorí rozumejú svojmu džobu a svojej práci, pretože to vedia veľmi dobre odhaliť, pretože sú tí, cez ktorých tie materiály prechádzajú. A mnohí nám potvrdzujú, že toto bol ich motív a žiaden iný nemali. A to sú tie naj zatiaľ z tých prípadov, ktoré na stole máme, to sú tie najzaujímavejšie aj najzávažnejšie kauzy. A všetci nám potvrdzujú, že ten ich motív je naozaj tú vec vyriešiť a chcú vidieť tú koncovku, preto je tak veľmi dôležité, aby štát fungoval a fungoval aj na úrovni orgánov činných v trestnom konaní tak, aby sme vedeli potom kauzy vidieť aj na súde. Keď sa pýtate aj na tie odmeny, tak aj preto sme ich ešte nemohli udeliť, lebo odkedy fungujeme, tak veci, samozrejme, nedošli tak ďaleko, keďže to nejaký ten mesiac a niekedy aj rok trvá, kým sa prípad ukončí. Takže žiaden z tých prípadov, kde sme my začali pomáhať ľuďom, nemáme ešte na súdoch. Skôr sú to prípady v štádiách trestných konaní. A ešte sa možno na záver vyjadrím k slovu udavač. My sme, môj kamarát si ma vždy tak doberá, že sme bonzácky úrad a dostávame takéto otázky veľmi často aj zo strany médií. A my sme spoločnosť, ktorá máme za sebou niekoľko desiatok rokov komunistického režimu, kde sme mali bonzákov, ktorí buď hrozbou nejakých perzekúcií, alebo v rámci vidiny zisku spolupracovali so štátnou bezpečnosťou komunistického režimu a v rámci toho sa tak ustálil ten pojem udavač a bonzák, pretože tí ľudia boli takto vnímaní. Zároveň sa stretávame s tým, že ľudia nie sú zvyknutí poukazovať na nekalé praktiky aj preto, aby sa na nich takto nenahliadalo. Na druhej strane obdivujú režimy, možno tuto kúsok, pár metrov za hranicami na západ, kde sa ľudia ozývajú a preto majú garantovaný férový a transparentný postup, napríklad v stavebných konaniach a podobne, a chcú to vidieť aj v našej krajine. A preto si myslím, že treba jednoducho hovoriť o tom, že sú to odvážni ľudia, ktorí sa chcú postaviť za správnu vec, a nie sú to ľudia, ktorí postupujú vo vidine zisku. Pretože takíto ľudia skôr či neskôr takúto ochranu a podporu nedostanú, pretože sa prípad ukáže ako vymyslený alebo nedobromyseľne oznámený a podobne. A preto si myslím, že je našou úlohou meniť túto kultúru vnímania a hovoriť o odvážnych ľuďoch, ktorí majú si zaslúžiť náš rešpekt naprieč celou krajinou. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)