Gaborčáková, Soňa, poslankyňa NR SR (2018-05-23):
Dobrý deň, pani komisárka, pán predsedajúci, kolegovia, kolegyne, toľko emócií, a pritom si treba zo všetkého zobrať naozaj tú objektivitu, či všetko funguje tak, ako by sme chceli, a či sme urobili všetko preto, čo sme mohli. Ja by som teda povedala moje podnety, ako vnímam teda vašu správu, resp. čo mi v nej chýba, a tiež možno nejaké podnety alebo aj otázky, ktoré mám na vás. Čo sa týka vašej správy, tak štruktúra správy neprináša dostatočne identifikáciu, odkiaľ prichádzajú podnety, a teda geografickú oblasť, odkiaľ to je. Vieme dobre, že v rámci SPO-čky majú na východe iný charakter problémov, napríklad čo sa týka chudoby, kdežto na západe krajiny sú skôr problémom závislosti detí od drog. To znamená, bolo by fajn, keby vaša správa mala túto danosť, a vedeli by sme aj na základe toho, alebo teda ministerstvá jednotlivé, zaviesť či už prevenciu, alebo teda dané opatrenia práve vzhľadom na lokalizovanie, kde tie problémy máme. Tiež sa mi javí, že uzatvárate podnety bez dosledovanosti následnej nápravy, taktiež vaše, chýba mi také intenzívnejšie pripomienkovanie legislatívy, alebo teda iniciovanie novej legislatívy voči jednotlivým ministerstvám, alebo to nemáte zapracované v správe, potom je potrebné, aby aj tieto sme sa náležitosti dozvedeli. Čo sa týka takých podnetov, mne chýbal, ak ste rozoberali, a teda ste hovorili aj minulého roku, aj tohto roku hovoríte o problémoch detských domovov, kde ste vlastne hovorili o tom, aká je tam starostlivosť, aké problémy vyvstávajú práve z detských domov a v starostlivosti o deti, ktoré sa tam nachádzajú. A chýba mi krok B, a teda preto by som prijala, aj teda aby ste zamerali svoju pozornosť aj k náhradnej rodinnej starostlivosti ako teda alternatíva práve k detským domovom. A tiež pozornosť zamerať na referáty, poradenstvá a psychologických služieb v rámci úradov práce, sociálnych vecí a rodiny. Keďže vieme, že aj ste sa sama vlastne dotkli tej problematiky, že, že je, ak sa rodičia rozvádzajú, tak následne každý hovorí tú svoju pravdu. A z našich podnetov zase vieme, že sú to poddimenzované pracoviská, kde majú slabšiu hodinovú dotáciu práve k jednotlivým rodinám a potom vlastne musí len SPO-čka pracovať v rámci tak, takých problémov medzi rodičmi, čiže náhradná rodinná starostlivosť, referáty poradenstva a psychologických služieb. Čo sa týka vlastne vašej správy, tak hovoríte o zabezpečovaní stravovania detí s dostatočnou výživnou hodnotou, stravovania v školách. Odznelo tu už veľa vecí, chlebík bezlepkový, nebezlepkový, ja sa skôr chcem zamerať na to, že máme vysoký podiel detí, až 20 % detí je chudobných, v hmotnej núdzi sa nám nachádza 63-tisíc detí, a teda dostupná strava pre takéto deti je väčšinou, ak sa nachádzajú v hmotnej núdzi, len vtedy v školách, ak je tam nadpolovičná väčšina, tak vtedy je vlastne tá strava dostupná za jedno euro na celý mesiac a podobne. Čiže ak sú deti, práve deti so špeciálnymi potrebami integrované alebo vzdelávané v rámci inkluzívneho vzdelávania, problém na tých bežných školách je práve to, že väčšina detí tam nie je v hmotnej núdzi, a teda deti nemajú zabezpečené ani ten jeden obed denne a potom ťažko od nich požadovať nejaké, nejaké výkony v oblasti výchovy a vzdelávania. Čiže bolo by fajn sa pozrieť aj na túto problematiku stravovania, nielen na doplnkové stravovanie v školských bufetoch, a problémy, ktoré, ktoré ste vyčítali, lebo osobne si myslím, že v 21. storočí, ak sa dieťa nenaje ani raz denne, tak je to hanba nás dospelých, že tak to funguje. A keďže ste detská ochrankyňa práv, tak určite je namieste, aby ste dotiahli takéto podnety, a aj pre jednotlivé ministerstvá, aby sa problematikou riešenia chudoby detí zaoberali. Čo sa týka predchádzania úrazov, tak píšete, že teda na váš podnet sa zaviedli, sa zaviedla, zaviedol taký moment, že zamestnanci odborníci by mali spĺňať zdravotnícke vzdelanie pre deti do 3 rokov. Ja len chcem upozorniť, že s deťmi do 3 rokov sa pracuje aj v iných službách, a teda je to aj, sú to aj iné zariadenia aj v rámci služby včasnej intervencie, ktorá má ambulantnú formu, aj tam sa nachádzajú deti, ktoré sú mladšie ako 3 roky. Čiže pozrieť sa aj na tento problém. Čo sa týka oblasti šikanovania, tak v podstate opisujete prípady, nejaké riešenia sa tam ukazovali, videla som, že teda, neviem, či to bolo na váš podnet, ale teda hovoríte o metodickom pokyne a usmernení v rámci spolupráce s ministerstvom školstva. Tam by bolo vhodné zmonitorovať, a teda aj zmerať, aký efekt tento metodický materiál prináša reálne, či to nie je len papier pre papier a či jednotlivé školy naozaj vykazujú, že v týchto školách sa šikanuje, lebo vidíme aj mediálne výstupy v rámci vlastne toho šikanovania, a je pravdou, že to hanba školy, oni sa k tomu nechcú priznávať a jednotlivé školy sa snažia tento problém ututlať. Čiže je to z vašej pozície aj dôležitý moment, aby sa tento metodický pokyn, bol teda aj dosledovaný, monitorovaný a merateľný. Tiež sa chcem opýtať, posielali ste aj list v rámci detského a mládežníckeho diskusného fóra, na ktoré vám odpovedalo 150 záujemcov, či ste podľa toho zamerali vlastne tie miesta, kde navštívite tie problematické, problematické lokality, kde teda sa tá šikana nachádza. A tiež sa chcem opýtať, lebo ste neposlali ten list aj ZMOS-u, keďže tvrdíte, že sú zriaďovateľmi škôl, a teda oni môžu ďalej podávať túto informáciu, aká bola spätná väzba, teda koľko obcí a miest sa vám na tento váš podnet vyjadrilo, a či si myslíte, že existuje ešte aj iná, efektívnejšia cesta, ako zapojiť práve aj tých zriaďovateľov v boji proti šikane na základných školách. Taktiež hovoríte, že je pošta, pošta prijíma listy bezplatne, a teda koľko ste takýchto bezplatných listov dostala ako podnety. Taktiež sa zastavím pri, pri tom prípade, kde bola šikanovaná žiačka so zdravotným znevýhodnením, ale skôr sa zameriam na súvislosť s posudzovaním podnetu. Ste sa obrátili na ministerstvo vnútra s požiadavku o súčinnosť pri riešení kyberšikany formou vytvorenia národného projektu. Ako to dopadlo a akú účasť vlastne v tom budete zohrávať vy ako komisárka a tiež aká bude dosledovanosť následných krokov? Čo sa týka problematiky, následne, ak sme sa už dotkli tej žiačky, tak problematiky integrovaného vzdelávania, teda inkluzívneho vzdelávania. Komisárka ako, ste kontaktovala ako komisárka, ste kontaktovala riaditeľku školy a žiadala ste ju, aby poskytla asistenta učiteľa pre dieťa, a teda či vidíte priestor aj z vašej pozície, sa zaoberá týmto problémom nejako hlbšie, lebo je to problém viacerých škôl, že teda nemajú asistentov alebo nechcú prideľovať asistentov, a čo by ste zo svojej pozícii vedeli ako iniciatívu spraviť, a tiež by som sa opýtala na tú diagnostiku detí zo špeciálnymi potrebami. To znamená, že či v tejto záležitosti máte nejaké predrokovania alebo rokovania v rámci ministerstva školstva, a ako to vidíte, teda tam by som určite videla pri deťoch, ktoré sú inkluzívne vzdelávané alebo sú integrované, aby sa počas štúdia rediagnostikovali, a teda že či, či je teda zhoda, a čo vlastne vy navrhujete v rámci takých podnetov pre ministerstvo školstva a ministerstvo práce. Tiež ste mali podnet, čo sa týka psychického šikanovania, kedy vlastne škola v podstate neuznala, že nejde o psychické šikanovanie, čo by ste navrhovali ako také systémové riešenia, práve keď ste videli ten konkrétny problém, že jednoducho ťažko presvedčiť tú školu, že, že naozaj ide o, o psychické šikanovanie, a ako nastaviť, aby akceptovali, že sa v ich školách nachádza psychické šikanovanie, čiže ako to odhaľovať, ako priznávať a ako vplývať preventívne. Čiže asi toľko by som chcela z môjho podnetu. Určite, určite sa môžme oháňať tým, kto má akú pravdu, ale dôležité je, aby sme sa zamýšľali, ako veci posúvať, ako riešiť problémy, ktoré sa reálne dotýkajú tých najzraniteľnejších, a to sú deti. Ďakujem.