Gál, Gábor, minister spravodlivosti SR (2018-05-11):
Ďakujem pekne za slovo, pán predseda. Neviem ani, kde začať, ale začnem tam, že nadviažem na tú rozpravu, ktorá predchádzala tejto rozprave, kde bolo vytýkané mne a ministerstvu spravodlivosti, že nedali sme návrh zákona do medzirezortného pripomienkového konania a nie je možné o tom diskutovať. Ale ten pozmeňujúci návrh, ktorý ste dali teraz, je o čom? Kedy môžme o tom diskutovať, pán poslanec Rajtár a pán poslanec Dostál? Kedy? To teraz schválite v druhom čítaní, ide to do tretieho, schválite to v treťom čítaní a už to vyjde v Zbierke zákonov. Ani ste neavizovali, že idete predložiť takýto pozmeňujúci návrh. Preto si myslím, že tento návrh dávate kvôli kamerám a nie kvôli tomu, aby ste niečo chceli zmeniť. Toto je moje hlboké presvedčenie. Tu nejde o nič. Lebo, pán Dostál, pán poslanec Dostál, aj vy keď ste niečo chceli predložiť a chceli, aby to prešlo, tak vy ste jeden z mála poslancov, ktorý ste vedeli prísť a sadnúť si, vedeli sme odborne debatovať. A nestalo sa tak. Ja sa neviem teraz vyjadriť, že aký dopad to môže mať, keď tento trestný čin vypustíme z Trestného zákona. Jedna vec, áno, máme chrániť novinárov pri ich činnosti, ale druhá vec, o čom hovoril aj pán poslanec Kresák. Ale to nie je o novinároch tento trestný čin. To je o poškodených, to je o obetiach, ktoré sú obeťou ohovárania. Tento trestný čin nie je ojedinelý v Európskej únii. Neviem, ktorá krajina to nemá vo svojom právnom poriadku. Čiže opačne, nieže, ktorá ho má, ale ktorá nemá. Môžme sa pobaviť aj o tom, že aby sme znížili tú hranicu, aby sme tam dali ešte nejaké, spresnili skutkovú podstatu, ale nie takým arbitrárnym spôsobom, že vy sem prídete, otvorený Trestný zákon v úplne iných veciach. Mali sme výbor nie jeden k tomuto návrhu zákona a bol otvorený Trestný zákon. Nie, vy ste počkali na poslednú chvíľu, odprezentovali pred médiami, vyfajknuté. Ale ja stále si myslím, že sloboda slova je veľmi hlavne v 21. storočí takým ľudským právom, ktorý zabezpečuje aj ostatné práva, cez ktoré vieme zabezpečiť ostatné práva. Ale sloboda jednotlivca skončí tam, kde začína právo toho druhého jednotlivca. K tomuto sa samozrejme nevedia vyjadriť ani iné štátne orgány, ako ste chceli, aby k tomu predošlému zákonu vedeli vyjadriť nejaké iné štátne orgány, povedať svoje stanovisko. No samozrejme, v tomto smere už toto vás nezaujíma, že k tomuto pozmeňovaciemu návrhu diskusia už vonkoncom nebude možná, kým pri zákonoch to bude možné. Čo sa týka pozmeňovacieho návrhu pána poslanca Rajtára, hovorím, že neviem sa teraz k tomu odborne vyjadriť, lebo ani odbor legislatívny, ani odbor trestného práva ministerstva spravodlivosti tento materiál nemá. Teraz ste mi to dali na stôl. Takto zákony, tak sa zákony na Slovensku nemali robiť. (Reakcia z pléna.) Áno, dávame návrhy zákonov do výborov, keď už tie máme prediskutované a máme prediskutované s odbormi, na to ktoré sú zriadené na ministerstvách. A predovšetkým tie návrhy idú práve z tých odborov. Ale ešte k tomu návrhu, čo dal pán poslanec Dostál. Tie dal aj na ústavnoprávnom výbore. Predĺženie lehoty. My predlžujeme v našom návrhu lehotu na podanie sťažnosti z troch kalendárnych dní na tri pracovné dni. Pán poslanec chce, aby to bolo až osem kalendárnych dní. No lenže my už máme teraz problémy s lehotami. Ale tam nebol aplikačný problém v praxi. Každý to stíhal, nie je to ľahká lehota, priznávam si, preto sme aj pristúpili k tomu, aby to boli tri pracovné dni. Keď sa vyskytne, že aj táto akože, že táto lehota bude pôsobiť ťažkosti v praxi, otvorme túto tému a predĺžme túto lehotu. Ale hovorím, že prax bola absolútne jednoznačná. Argumenty, že tam má ísť víkend alebo nevíkend, to je také pseudoargumentovanie, ale nevadí. Čo sa týka, to konštatovanie ministerstva spravodlivosti vo svojej správe, ktorou vyhodnotilo Istanbulský dohovor, že je problém s tým článkom, že to nemáme úplne prevzaté. Tak áno, tá správa toto obsahuje. Ale to, čo vy navrhujete, tak je tak tesne vedľa. Čiže to je brána, vy chcete niečo riešiť, ale riešite, ako ten váš návrh to úplne absolútne nerieši. Lebo odsek 5 hovorí, že dôkazy týkajúce sa osoby poškodeného, je charakter ich vlastnosti, minulého sexuálneho a iného správania sú prístupné iba vtedy a teraz prípustné iba vtedy, ak sú relevantné a nevyhnutné pre objasnenie trestného činu. Čiže dôkazy budú prípustné aj tieto. Budú prípustné. Nebudú prípustné len vtedy, budú prípustné len vtedy, ak sú relevantné. No ale kto to povie, že sú relevantné? Kto to povie? Zas orgán činný v trestnom konaní ako aj teraz. Dôkazy v trestnom konaní sa robia tak, že ich niekto navrhne. Navrhne ich vyšetrovateľ, prokurátor alebo protistrana. A sa vykonajú tie dôkazy. Keď prokurátor alebo vyšetrovateľ povedia, že sú relevantné a nevyhnutné, lebo to je na ňom, tak sa vykonajú. Čiže nič ste nemenili. Ale to sme si vydiskutovali na ústavnoprávnom výbore, som myslel, že ste to pochopili. Čiže tento návrh, ako ten bod 2, aj keď to dáte tam do Trestného poriadku, nič sa nemení, nič absolútne na tej praxi, aká je. Lebo stále, čiže aký dôkaz sa vykoná alebo nie, je to v rukách orgánov činných v trestnom konaní. Ešte čo sa týka pani poslankyne Milanovej, neni tu, ale ja si ctím prezumpciu neviny, ako aj minister, ale ako aj predtým poslanec Národnej rady, nikdy som sa neangažoval v súdnych konaniach, nebodaj ešte tobôž v trestnoprávnych konaniach. Na to máme tu fakt nezávislé a nestranné súdy. Keď má niekto pochybnosti, že naše justičné orgány mu neposkytli dostatočnú spravodlivosť, máme tu stále Európsky súd pre ľudské práva, ktorý funguje, a fakt už o jeho nestrannosti alebo zaujatosti vonkoncom nemôže byť žiadna reč. Ďakujem pekne.