D. Lipšic, poslanec: (2008-02-12):
Čo sa týka rokovacieho poriadku, pán predseda má pravdu, každý z nás sem-tam má iný výklad rokovacieho poriadku, áno. A teda sa nedá vyčítať vládnej koalícii, že má iný výklad. Ale potom rešpektujte aspoň svoj vlastný výklad, nie náš, svoj vlastný. Poviem konkrétny príklad. V ústavnoprávnom výbore presadila vládna koalícia minulý rok, pred rokom, že v prípade, ak vystúpi predseda alebo podpredseda Národnej rady mimo rozpravy, nie sú naňho možné faktické poznámky. To presadila vládna koalícia. Bol to váš výklad rokovacieho poriadku, okej, fajn. Na schôdzi v decembri, keď sa malo rozhodovať o odvolávaní premiéra, sa prihlásil mimo rozpravy pán podpredseda Hort, si to pamätáte. Pán predseda ho uviedol slovami, „chcem upozorniť ešte predtým, ako vystúpite, že aby nedochádzalo k nedorozumeniu, dostaneme sa opäť do dilemy, či sú faktické poznámky alebo nie sú, nebola otvorená rozprava vzhľadom na to, že navrhovateľ nepodal ešte návrh“, a teda že faktické pripomienky poznámky nepripustí. Po vystúpení pána podpredsedu Horta, keď videl, že opozícia odchádza, ale pán predseda povedal, že sa hlásia „s faktickými poznámkami na vystúpenie pána podpredsedu Madej, Jánoš, Jarjabek, končím možnosť prihlásiť sa.“ Čo to je? Veď vy ste si presadili vlastný výklad rokovacieho poriadku v ústavnoprávnom výbore, my sme boli proti. Rešpektujte aspoň vlastný výklad rokovacieho poriadku. To je tá minimálna požiadavka slušnosti a konzistentnosti. Nie je tu Ježiš Kristus, pán podpredseda, čiže vás poprosím, sa zdržte poznámok. Dve poznámky k pánovi poslancovi Madejovi. (Hlasy z pléna.) Pán poslanec, podpredseda, prihláste sa s faktickou a reagujte. Vy trpíte „samomluvou“? Pán poslanec, pán poslanec Madej sa pýtal, koľko v opozícii je poslancov bývalých členov Komunistickej strany. A mám tu uvedené, že je to jeden poslanec z celej opozície, jeden, vážne. A teraz vážne sa pýtam: A koľko je ich vo vládnej koalícii? To si povedzme. A ja očakávam od pána poslanca Madeja, že do skončenia rozpravy zozbiera informácie, koľko to bude násobne viac. Bude to dvadsaťnásobne, tridsaťnásobne viac? Alebo dám vám trošku ľahšiu úlohu. Koľkí nimi neboli? To možnože bude jednoduchšie zodpovedať. (Potlesk.) No k pani poslankyne Vaľovej. Mám len jednu poznámku. Ja som už raz pani poslankyni Vaľovej hovoril, že považujem to za slušné, pani poslankyňa Vaľová, keď oslovujete iných poslancov, akýchkoľvek, spôsobom, ktorý si sami neželajú. Ide o pani poslankyňu Sárközy. Pani poslankyňa, je dojemná vaša starosť o slovenčinu, ktorú nepoznáte. Vy neviete ani vykať, vy neviete ani, či sú dva lístky alebo dve lístky, ale hlavné je, že potrebujete prechyľovať priezvisko pani poslankyne Sárközy. To považujem za neslušné, pani poslankyňa, niekoho volať spôsobom, ktorý neželá, som vám to už povedal medzi štyrmi očami, veď to sme robili naposledy v materskej škôlke. Naozaj považujem to za neslušnú vec. (Potlesk.) A teraz k tomu samotnému návrhu. Diskutujeme teraz v tomto rokovaní o tom, či sú splnené podmienky pre skrátené legislatívne konanie. A máme k tomu dve príručky. A jedna je ústava, druhou je rokovací poriadok. Vláda nám hovorí, že sú splnené podmienky, pretože je ohrozené základné ústavné právo. Jedna pani kolegyňa tu spomínala, či bol splnený rokovací poriadok, zákon o rokovacom poriadku v situácii, keď sa odsúvali v roku 2002 alebo rušili, menili niektoré zákony, ktoré mali dopad na štátny rozpočet, a či tam boli tiež ohrozené nejaké ústavné práva. No, samozrejme, nie, pretože to bolo opreté o iné ustanovenie rokovacieho poriadku. Konkrétne, je možné skrátiť legislatívne konanie aj v prípade, keď štátu hrozia značné hospodárske škody, napr. v rozpočte. To je iný ale dôvod. To nie je dôvod ľudských práv. Čiže otázka je, či naozaj skutočnosťou, že vypustíme povinnosť notársky overovať podpis, sú porušované základné ľudské práva. Konkrétne pani ministerka hovorí, vláda hovorí, že ide o právo na primerané hmotné zabezpečenie v starobe, ktoré, ak sa nemýlim, je zakotvené v čl. 39 ods. 1 ústavy. Ale aké vlastne ústavné právo v tomto článku je zakotvené? No podľa čl. 51 našej ústavy je to len právo, ktorého sa je možné domáhať v medziach vykonávacieho zákona. Čiže žiadne ústavné právo, samozrejme, nemôže byť porušené tým, že občania sú povinní notársky osvedčovať svoj podpis v rámci vystúpenia z 2. piliera. To je absurdné. Ak je v tomto prípade porušené nejaké ústavné právo, tak každý návrh zákona, ktorý sem príde, môže teoreticky znamenať porušenie ústavného práva. Ak sa rozhodne vláda napr., že zvýši, zníži trestnú sadzbu pri trestnom čine porušovania domovej slobody, aj tam ide o ústavné právo. Je možné predložiť taký návrh novely zákona v skrátenom konaní? Inými slovami, ak táto právomoc vlády takýmto spôsobom argumentovať raz začne, ak má raz niekde začiatok, tak potom nemá nikde svoj koniec. Vyjadrím sa asi stručne, lebo sa k tomu vyjadrovali aj poslanci v rámci rozpravy, k obsahu toho návrhu. Ja sa v dôchodkovej reforme nevyznám, ale trochu som prekvapený, že sa tu postuluje nejaký právny princíp, podľa ktorého musia byť rovnaké podmienky vždy, aj keď sa do nejakého inštitútu vstupuje, aj keď sa z neho vystupuje. No môžu a nemusia byť také. Napr. do manželstva sa vstupuje bez rozhodnutia súdu súhlasným vyjadrením muža a ženy, ale manželstvo nezaniká súhlasným vyjadrením muža a ženy, aj keď sa o to kolega tuná pokúšal, zatiaľ sa mu to nepodarilo. (Reakcia z pléna.) Ale vzniká, možno by to niekedy nebolo zlé, neviem, ja takú skúsenosť, pán kolega, nemám. Ďakujem. Ale preto ten princíp ako nejaký všeobjímajúci právny princíp, samozrejme, neplatí. Čiže je to naozaj vecou  vecnou, či v tomto prípade overený podpis má byť alebo nemá byť, ale nie je to nejaký všeobecný princíp práva, ktorý vyplýva z prirodzeného práva. Taký princíp neexistuje. A je to zjavné aj v našom právnom poriadku. Takže bolo by fajn, keby sa vláda zamerala na rozumnejšiu argumentáciu, ale najmä keby vedela principiálnejšie a nie čisto účelovo vyargumentovať skrátené legislatívne konanie. Pani ministerka, keď som bol vo vláde, tak som viackrát zablokoval skrátené legislatívne konanie, o ktoré sa ministri pokúšali. Nie vždy sa mi to podarilo, ale veľakrát sa mi to aj podarilo. A okrem roku 2002 po voľbách bolo skrátené konanie len v jednom prípade, ktorý bol nevyhnutný, ale ktorý bol dohodou aj s opozíciou. A to bola novela ústavy, ktorá sa týkala volieb do Európskeho parlamentu, a skutočnosti, aby Ústavný súd mohol preskúmať ústavnosť volieb do Európskeho parlamentu. Vtedy bol konsenzus na tejto otázke aj s opozíciou. Čiže preto sa mi zdá, že tento návrh je čisto účelový a ani zďaleka nespĺňa parametre zákona o rokovacom poriadku. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)