Číž, Miroslav, poslanec NR SR (2016-04-27):
Ďakujem za slovo, vážený pán podpredseda. Kolegyne, kolegovia, skutočne iba veľmi krátko vzhľadom na to, že otázka toho, legitímnosti a nelegitímnosti tohto návrhu skráteného konania a odzneli tu aj z mojich úst veci, ktoré nie sú nepresné, chcem, teda nie celkom presné, chcel by som ich trošku korigovať. Naozaj tých 176, to bol omyl, zrejme som si to v tej pamäti nedal do dobrého, do dobrého toho oddelenia. Faktom ale je, že treba uviesť, keď teda počúvam pána Lipšica, tie veľmi razantné, kategorické reči, obvinenia z porušovania zákonov. V predchádzajúcom období počas toho, keď bol pán Lipšic ministrom vnútra Slovenskej republiky, som mal pravdepodobne byť ten, ktorý upozorní členov vlády, že konanie také, onaké je v súlade alebo nie je v súlade so zákonom. Veď vidím, aký hlboký a presvedčivý vzťah má k dodržiavaniu zákonov. No tak faktom je a teraz by som ho rád povedal, že za vlády pani Radičovej bolo prijatých 25 zákonov v skrátenom konaní, z toho 6 pán prezident vrátil. Za obdobie 1,7-8 roka. Za ďalšie obdobie vlády, teda SMER-u, tej totalitnej a, neviem, čo všetko sa tu navyprávalo, bolo schválených 24 návrhov v skrátenom konaní a ani jeden prezident republiky nevrátil. Už len z tohto možno vidieť, že teda pravdepodobne skutočnosť a vzťah k zákonnosti pána kolegu Lipšica je dramaticky diferencovaný. Ale teraz ešte iba pár slov k tomu, páni kolegovia, zvlášť noví a ktorí sa možno nezaoberáte ústavnými vecami. V každom štáte je klasický problém aj vo vzťahu medzi výkonnou mocou a parlamentom, že každá vláda občas potrebuje veci urobiť rýchlo. A v ústavných poriadkoch je bežne fixované, buď prezidenta alebo šéfa výkonnej moci, že sa prijímajú dekréty s mocou zákona, a má to rôzne názvy, s tým, že spravidla je tam podmienka, že ak do šiestich mesiacov to musí parlament potvrdiť, pokiaľ to parlament nepotvrdí, tak v takom prípade stráca takýto dekrét platnosť. Náš právny poriadok to rieši, pravda, na základe toho, že celé obdobie, čo si pamätám, v parlamente na túto tému sa vždy vedú presne tie isté reči a presne tak už aj my sme si zažili, že sme kritizovali skrátené konanie a potom my sme boli adresátmi aj kritizovania skrátených konaní. Tam treba vedieť jednoznačne, je naozaj v záujme spoločnosti, aby sa nestalo, že sa budú predkladať vládne návrhy, ktoré sú naozaj podstatné, ktoré majú hlboký dopad na spoločnosť, bez toho, aby neprešli štandardným procesom. Aby prešli pripomienkovým konaním, kde zhruba tých šesťsto a ešte neviem koľko subjektov viac, ktorí sa musia k veci vyjadriť, a aby to prešlo riadnym konaním v rade vlády, aby to prešlo riadnym konaním vo vláde a aj v parlamente, aby bol primeraný čas na prerokovanie. Faktom ale je, tento čas presahuje dramaticky 8, len na pripomienkové konanie je čas 6 mesiacov. Čiže v takom prípade musíme hľadať a možno aj pre budúcnosť je, ak sa chcem baviť, skúsme upraviť tento inštitút, pretože v danom prípade naozaj upraviť si pomery vlády je, je jej prirodzená potreba. Je po každej vláde, ktorá má koaličný charakter, sa dohodnú rôzne formy, akým spôsobom vláda bude zabezpečovať a plniť programové vyhlásenie. Ten takzvaný veľký kompetenčák, teda upravenie zákonom kompetencie vlády, samozrejme v danom prípade istú mieru flexibility pravdepodobne potrebuje. Legitímne je o tom rozpráva to všetko ostatné, vecné tak alebo onak. Ale v každom prípade myslím si, že strácať teraz tým čas... Myslím si, že obidva návrhy, ktoré vláda predložila v danom prípade, sú, sú pre vládu dôležité. Sú s ňou späté, bude za ne viesť zodpovednosť, v danom prípade žiadna škoda prerokovaním nejakým skráteným nehrozí, pretože v danom prípade žiadne dlhé pripomienkové konania pravdepodobne potrebné nie sú. Veci sú v celku jasné. Takže v takom prípade potom strácať čas neustále týmito rečami asi nie je celkom korektné. A v každom prípade pri istom type výkladu vieme, že ide o veľmi dôležité veci a zásadným spôsobom sa toho návrhu zákona nedotýka. Veľmi vám pekne ďakujem, že ste ma vypočuli.