L. Köteles, poslanec: (2007-02-09):
Aké závery som robil z tohtoročnej správy. Po prvé. Podľa správy výboru všetky prípady použitia informačno-technických prostriedkov boli legálne. Všetky žiadosti boli schválené príslušným súhlasom sudcu. Nedošlo k ani jednému prípadu nezákonného použitia informačno-technických prostriedkov. Napriek tomu by som konštatoval, že sme robili, resp. oni robili len administratívnu kontrolu. Veď ani nemáme právo na konkrétnu kontrolu, len porovnávať predložené čísla. Od našich bezpečnostných orgánov by bolo naozaj neprofesionálne, keby sme dokázali zistiť len tú najmenšiu chybu, tak ako vtedy správne predpovedal poslanec Vavrík. Som presvedčený, že pri ďalších skúmaniach nášho výboru v jednotlivých rezortoch nebudeme na ten druhý alebo tretí alebo štvrtý raz dohliadať prostredníctvom súdu, či teda to odpočúvanie bolo legálne alebo ilegálne. Po druhé. Len vo výnimočných prípadoch boli žiadosti na použitie ITP odmietnuté. Vzhľadom na fakt, že naše súdy sú zo zákona nezávislé a na základe vlastného uváženia samostatne rozhodujú o týchto žiadostiach, tak tieto rozhodnutia len akceptovať môžeme. Doposiaľ ale ani raz sa nestalo, že podľa § 5 zákona č. 166/2003 Z. z. o ochrane súkromia pred neoprávneným použitím informačno-technických prostriedkov zákonný sudca dodatočne by nevydal povolenie na použitie informačných prostriedkov v prípade, keď Policajný zbor, vo výnimočnom prípade, ak existuje dôvodné podozrenie zo spáchania trestného činu, pri ktorom možno použiť ITP, vec neznesie odklad a súhlas zákonného sudcu nemožno vopred získať, môže použiť informačno-technický prostriedok aj bez predchádzajúceho súhlasu. To uznám, že v týchto prípadoch existuje aj časový stres. Ale právom sa vynorí otázka, či nie je najväčšia šanca práve takto využívať alebo zneužívať takto získané povolenie. Podľa správy použitia informačno-technických prostriedkov prevažne väčšina prípadov splnila zákonom dané účely, ale len minimálne boli využívané ako dôkaz v trestnom konaní. Existuje tu jasný nepomer. Napriek tomu, že uznáme právo odborníkov aj subjektívne na základe vlastného uváženia hodnotiť výsledky použitia informačno-technických prostriedkov, je nejasné, kto, kedy a ako hodnotí tzv. splnenie zákonom daných účelov. Po štvrté. Podľa mňa v tejto správe je jedným z najcitlivejších konštatovaní to, že sa opäť vynorila otázka zákonnosti a efektívnosti odpočúvania telefonických hovorov. O tejto otázke sme viackrát diskutovali aj vo výbore na kontrolu Slovenskej informačnej služby.  Obsahuje toto aj správa Vojenského spravodajstva, či je vôbec efektívne vydať povolenie na odpočúvanie konkrétnych telefónnych čísel. Veď pri dnešných technických možnostiach každý smrteľník a hlavne profesionáli si môžu dovoliť niekoľko SIM kariet a telefónnych prístrojov, teda možnosť využívať konkrétne telefónne číslo len na jeden rozhovor, potom to zahodiť alebo, keď chce niekto väčšiu zábavu, dať to niekomu. Pravdepodobne právom sa sťažovali rodinní príslušníci Eugena Čuňa a Pavla Bielika, že ilegálne boli odpočúvaní. Veď v našich rodinách je všeobecným zvykom, že si občas požičajú alebo vymieňajú telefónne prístroje, teda aj telefónne čísla. Ak príslušné orgány mali povolenie na odpočúvanie konkrétneho telefónneho čísla, je naozaj ťažké odhadnúť, kedy bude alebo či vôbec bude práve to telefónne číslo používať inkriminovaná osoba. Vážená Národná rada, v súčasnej dobe je kritizovaná prax O2 mobilného operátora, že nezaregistruje všetky údaje zákazníkov. Dotyčná firma zase argumentuje tým, že zo zákona to nie je jej povinnosťou. Tu sa vynára otázka: Takže Orange a T-Mobile doposiaľ nezákonne zberali údaje o zákazníkoch? Či zbierať alebo nezbierať tieto údaje z národno-bezpečnostného  hľadiska, to je otázne. Nedávno som urobil pokus. V jednom mestečku som oslovil človeka vo viac-menej ťažkej sociálnej situácii, nechcem tvrdiť, že to bol asociál, a bez najmenších ťažkostí mi za 200 korún, nový poplatok, na svoje meno kúpil SIM kartu s telefónnym číslom. Teda mám k dispozícii telefónne číslo bez toho, aby som tam bol nejakým spôsobom uvádzaný ako majiteľ. A z tohto dôvodu nesúhlasím s cieľom Vojenského spravodajstva, aby právomoci spravodajstva boli rozšírené na všetky dostupné telefónne čísla. Podľa mňa ani toto riešenie by neznamenalo ani z legislatívneho, ani z technického hľadiska efektívne monitorovanie osôb. Zároveň by som dodal, že takto by sme nevyriešili otázku SMS, MMS, e-mailov a tak ďalej a tak ďalej. Po piate. Pri súčasnej forme práce našich bezpečnostných orgánov nie je vylúčené, že na tom istom prípade pracujú viaceré zložky. Bolo by načase vytvoriť určitú formu koordinácie alebo kontrolu na hodnotenie efektivity práce aj v tejto oblasti. V niektorých susedných štátoch je takouto kontrolou poverený minister bez kresla, pod ktorého patria všetky bezpečnostné zložky používajúce informačno-technické prostriedky. Je na uváženie, či by sme sa nemali zaoberať opäť návrhom SMK, aby sme vytvorili špeciálny úrad alebo útvar na vykonávanie práce s informačno-technickými prostriedkami. Jednak by sme odbremenili od týchto citlivých a ťažkých úloh naše špeciálne orgány a zároveň by sme radikálne mohli znížiť možnosti zneužívania nelegálneho použitia týchto prostriedkov. Vážená Národná rada, v súčasnom svete teraz, keď sa zosilneli teroristické trendy a organizovaný zločin, ktoré súvisia aj s naším členstvom  a angažovanosťou v NATO, je už určitý tlak, aby sme rozšírili právomoci našich bezpečnostných a spravodajských zložiek na preventívne konanie. Dodal by som, že je načase, aby sme zároveň prehodnotili náš kontrolný systém bezpečnostných služieb. Som pevne presvedčený, že tento spôsob, ako my, presnejšie, Národná rada Slovenskej republiky hodnotí a kontroluje zákonnosť a efektivitu práce slovenských bezpečnostných a spravodajských služieb, je maximálne  neefektívny. Mali by sme vytvoriť naozaj efektívny a pružný systém kontroly a nielen robiť administratívne úlohy. Tak by sme možno dosiahli, aby sa neopakovali prípady napr. ilegálneho odpočúvania podpredsedu Národnej rady Ruska alebo keď predseda Vladimír Mečiar právom alebo neprávom obvinil slovenské spravodajské služby, že odpočúvali, monitorovali centrály politických strán. Na záver mi dovoľte podať návrh. Odporúčam, aby v budúcnosti túto správu najprv  prerokovali výbory na kontrolu Slovenskej informačnej služby a Vojenského spravodajstva. Pán kolega Šimko z KDH bude mať aj konkrétny návrh. Ďakujem.