Vašečka, Richard, poslanec NR SR (2017-04-04):
Dobre, ďakujem pekne. Ja som mal v piatok, keď už končila, vlastne končil rokovací deň v piatok, niektorí z vás tu boli, ale väčšina nie, som mal teda úvodné slovo a sľúbil som, že vystúpim v rozprave s takým komplexnejším vystúpením. Chcem na prvom mieste poďakovať kolegom aj z koaličných strán, konkrétne teraz tu vidím dvoch zástupcov, pán poslanec Kéry, pán poslanec Bernaťák, že potiahli tú tému, ktorú sme my s Ankou Verešovou v novembri otvorili, a oni ako koaliční poslanci majú na to aj silu za sebou, keď sú šikovní a vedia to vyjednať, že sa tá téma potiahla. A my veríme, a preto aj vystupujeme s touto témou, aby sa na ňu nezabudlo, aby sa potiahla ďalej. Je pravda, že mnohé tie veci treba akoby vyjednať tak zákulisne, my politici to vieme, a treba hovoriť teda, zákulisne tým nemyslím negatívne, ale že treba hovoriť s ministrom práce, treba hovoriť s odborármi, treba hovoriť so zamestnávateľmi, treba hovoriť so zamestnancami, treba hovoriť s poslaneckými klubmi, to je pravda a to treba robiť a to budeme a ja mám takú nádej a verím, že v tomto volebnom období, v VII. volebnom období Národnej rady, že to dotiahneme do konca volebného obdobia bez ohľadu na to, kto si to pripíše akoby tak politicky na triko, že ten úspech dosiahneme. Vítam preto aj ten medzikrok alebo ten kompromis, ten prvý malý krôčik, čo sa týka tých štátnych sviatkov, aj keď som presvedčený, že voľná nedeľa je niečo iné ako voľné štátne sviatky, ale bohu vďaka za to. A druhá vec ale prečo o tom treba hovoriť verejne, sú možno práve naši kolegovia liberáli, ktorí majú v mnohých veciach na to iný názor. A oprávnene majú na to iný názor. Ja som aj teraz s jedným kolegom pred začiatkom rozpravy ešte pred deviatou krátko o tom debatoval a myslím, že práve tá debata môže vyplaviť na povrch to, že to nie sú len nejaké konzervatívne, liberálne alebo, neviem, aké sociálne klišé, ale hľadať tie dôvody. Ak by sa naozaj postupovalo splašene, môže sa stať to, čo sa stalo v Maďarsku, že myslím Orbanova vláda to urobila trocha tak unáhlene, chcela si tak akoby podplatiť určitú časť spoločnosti tým, že však dáme vám tú nedeľu. a potom videli, že to nefunguje. Čiže je to memento, aby sme v tom boli opatrní, aby sme to nerobili ako nejaké len prebíjanie sa politickými kartami, že voľná nedeľa je len nejaká politická karta. Ja verím tomu, že treba o tom hovoriť, a preto aj o tom hovoriť budem. Ja som už aj v piatok vo faktickej poznámke predniesol taký jeden malý fórik, ktorý zopakujem na úvod teraz, že čo je, či viete, čo je horšie ako piatok trinásteho? Odpoveď znie: pondelok šestnásteho. Ak sa pozriete na sociálne siete alebo vôbec medzi ľudí, tak keby sme tak pomyslene postavili piatok a pondelok a porovnávali ich emóciu, tak piatok vyhrá v prvom kole K.O., jednoducho piatok, to je úplne super a pondelok, úú, zase pondelok. A melanchólia v nedeľu večer, prepánajána, kedy ten víkend prešiel, ako to rýchlo prešlo. Je to niečo úplne prirodzené. Nie je teraz niečo, že ktosi, ktokoľvek si vymyslel nejakú nedeľu v našom kultúrnom prostredí a ide ju teraz zavádzať a presadzovať a ľudia sú zvyknutí na niečo úplne iné. Je nám to úplne prirodzené a takto to beží aj vo vyspelých krajinách celé roky. Jednoducho týždenný rytmus striedajúci prácu a odpočinok nielen u jednotlivca, ale aj v celej spoločnosti, je pre človeka úplne prirodzený a veľmi prospešný. Aby bolo jasné, hovoríme tu nie o tom, lebo trocha pri zjednodušených vyjadreniach, že voľná nedeľa sa to môže zdať, nehovorme tu o tom, že chceme zakázať všetkým, aby vôbec čokoľvek robili v nedeľu. O to vôbec nejde a už vôbec nie, nechceme niekomu niečo zakazovať. Samozrejme, že sú dokonca služby pre spoločnosť potrebné alebo priam nevyhnutné, ktoré tie služby majú. Moja susedka je lekárka, mala teraz ráno od siedmej v nedeľu do pondelka do siedmej alebo do štvrtej večer službu. Áno zdravotníctvo, doprava, čo ja viem, nejaké záchranné zložky, samozrejme, že musia pracovať a je to potrebné, je to odôvodnené. Ale je nám jasné, že napríklad aj v tom zdravotníctve alebo v doprave existuje útlm cez víkend, špeciálne v nedeľu. Viete, keď si pozriete tie nejaké cestovné poriadky, tak tam vidíte rôzne krížiky, céčka, atď., že jednoducho, napríklad pán župan to vie veľmi dobre, že v nedeľu doprava, ktorú má on po gesciou, že funguje v inom režime. To znamená, že aj tie nevyhnutné zložky cítia, že je nejaký iný režim a že je to výnimka, že pracujú, že to nie je úplne, úplne bežné a že oni sú v tej výnimočnej situácii, tí lekári, alebo, povedzme, šoféri verejnej dopravy. Nedeľa jednoducho nie je streda, nedeľa nie je streda, je medzi nimi zásadný rozdiel. A ak by niekto zlomyseľne namietal, že a prečo by to mala byť práve nedeľa? Tak nech sa páči, môže sa pokúsiť dosiahnuť celospoločenský konsenzus napríklad na utorku. Nech sa mu darí. Ale myslím, že je úplne zrejmé, prečo u nás to bude tá nedeľa, tak ako pravdepodobne v Izraeli by to bola sobota, alebo ňou bola, ale je to sobota. Najprv teda k vážnym dôvodom, prečo je dobré, aby sme hovorili o voľnej nedeli, presnejšie v prípade nami podaného zákona, ako som to v piatok odôvodnil o obmedzení alebo zamedzení nedeľného maloobchodného predaja okrem spomenutých výnimiek. Teda v tom rozsahu, ako je to stanovené aj pri práve prijatom zákone o štátnych sviatkoch, respektíve o Zákonníku práce v rámci štátnych sviatkov. Už sme to hovorili a budeme to opakovať, lebo opakovanie je matka výroby, a ako niektorí humoristi dodávajú, a otec sériovej výroby. Takže opakovanie je matka múdrosti. Slovenská republika je prvá spomedzi všetkých krajín Európskej únie v počte ľudí pravidelne pracujúcich v nedeľu. Priemer Európskej únie sa pohybuje niekde okolo 13 – 14 %, v Maďarsku je to iba 6 %, v Poľsku 7, v Českej republike je to tesne okolo toho priemeru 13 percent. A viete, koľko je to na Slovensku? Dvadsať jeden percent. Sme bezkonkurenčne prví. Každý piaty Slovák či Slovenska sa musia pravidelne zriecť nedeľného obeda so svojou rodinou. Pritom toto číslo za posledné roky rastie a môžem povedať, že výrazne rastie, takže úloha nás politikov je na toto reagovať. Nájsť dôvody, nájsť riešenia. My predkladáme jedno jednoduché a to je teda obmedzenie toho maloobchodného predaja. V tomto odvetví pracuje až 300-tisíc ľudí, 300-tisíc ľudí, pričom mnohí z nich, nehovorím, že všetci, pracujú pravidelne aj cez víkend, špeciálne v nedeľu. Tak, ako hovorila kolegyňa Erika Jurinová, veľmi veľká časť týchto zamestnancov sú ženy, keďže väčšina pracujúcich žien sú zároveň aj matky, tak sú to ženy-matky, ktoré pravidelne nie sú v nedeľu doma. Takýto pracovný režim má samozrejme svoje negatívne dôsledky. Práve vek, ktorého sa slovenské ženy dožívajú v dobrom zdraví, je štatisticky zase najnižší v celej EÚ, je to len nejakých 56 percent. Pre porovnanie: v Rumunsku je to 59 % a v Českej republike až 65 rokov, pardon, 59 rokov a 65 rokov, samozrejme. Samozrejme, práca v nedeľu na netýka len maloobchodu, to sme si tu pred chvíľou aj vo faktických vyjasňovali. Veľa ľudí pracuje v nepretržitej prevádzke napríklad v automobilkách. Regulácia práce v maloobchode je však najschodnejší prvý krok v riešení tohto problému. Ako medzikrok, teda následný po schválení obmedzení maloobchodného predaja, navrhujeme, aby tí, ktorí teda nemajú momentálne inú možnosť, len chodiť do tej práce v sobotu a nedeľu, aby boli patrične odškodnení, a máme predložený aj zákon o príplatku za prácu v sobotu na 50 % a v nedeľu na 100 %, čo teda predstavia neskôr moji kolegovia. My sme komunikovali okrem zamestnávateľov v maloobchode aj so zamestnávateľmi práve v tej strojárskej výrobe. Priznám sa, nebola to žiadna z veľkých automobiliek, ale bola to veľká strojárska firma, ktorá povedala, že iste je to pre nich ekonomicky výhodné, že pracujú v nepretržitej prevádzke, ale ak by sa to zákonom obmedzilo, určite by sa nezrútili a neboli by škody také, že teraz by ich to bolelo, prípadne museli prepúšťať ľudí. Dalo by sa to nastaviť aj v ďalších prevádzkach. Ale tu máme ešte ďalekú cestu pred sebou a samozrejme nikto nechce robiť splašené kroky, ktoré by poškodili hospodárstvo a v konečnom dôsledku aj ľudí. Sme presvedčení, že práca v nedeľu nevedie k prosperite krajiny. Dokazujú to aj čísla. V nedeľnej práci sme prví, ale naše mzdy patria k najnižším. To je, predpokladám, to, čo nám leží všetkým na srdci. Nejde tu teraz o to, aby sme sa nejak obviňovali, že kto je za to zodpovedný, ale v každom prípade s tým niečo robiť musíme. Treba povedať, že ten, kto má tú exekutívnu zodpovednosť, je vláda. Ja som tu druhé volebné obdobie, minulé volebné obdobie vládol SMER sám, dnes vládne v koalícii s ďalšími koaličnými stranami, takže je to ich zodpovednosť, ale ani my opozícia nechceme k tomu mlčať. Mnoho z tých, ktorí pracujú v nedeľu, môžme, bohužiaľ, nazvať pracujúcou chudobou. Už vôbec to, že ľudia sú nútení, špeciálne v tom maloobchode, kde nie sú nejaké vysoké mzdy, väčšinou sa pohybujú niečo okolo 400 až 500 v čistom, tak tam nechodia preto, lebo je to super džob a čo by robili doma, nudili by sa alebo vyvaľovali, radšej pôjdem v nedeľu si zamakať, tak je to škoda, že sú takto ekonomicky do toho tlačení. Jasné, že to nevyriešime týmto návrhom zákona. Ďalšie body chcem pomenovať tak polemicky. Čiže nezavádzame nové voľno, len ho koncentrujeme v jednom dni. To je možno taký častý omyl, ktorý sa spomína. Že zavádzame nejaké nové voľno. Dnes už Zákonník práce pozná štandardné vymedzenie pracovného času počas mesiaca a takisto aj ďalšie limity určujúce štandardný rozsah pracovného času. To znamená, ak obmedzíme alebo vyhradíme maloobchodný predaj na šesť dní, pondelok až sobota, nezavádzame žiadne voľno, len ho koncentrujeme do jedného dňa. Do jedného dňa, keď majú s istotou voľno všetci. Oco, mama, deti, ktoré nechodia do školy. Je úplne prirodzené, že spoločnosť rozlišuje dni na pracovné a voľné. Nedeľa je dňom pracovného voľna, pracovného pokoja. Vidieť to napríklad v dňoch školského vyučovania i prázdnin a tiež napríklad v doprave. Jednoducho, ako som už povedal, nedeľa nie je streda. Viete si predstaviť, že by sa tak liberálne povedalo, že nech si každá škola určí, v ktoré dni budú deti chodiť do školy, poprípade, kedy si určia prázdniny? Bol by z toho zmätok. Isto. Je to iná situácia, nie je to to isté, ale je tam čosi podobné. Ďalšia vec, ako to rada pripomína moja kolegyňa Anka Verešová, že treba sa na to, dá sa na to pozrieť z jednej strany a z druhej strany. My nikomu nechceme zakazovať nakupovať. To nie je náš cieľ, hej, že zákaz. Že obchody budú otvorené, ale to je zlý skutok, nemorálny čin, že vy chodíte v nedeľu nakupovať, tak my vám to zakážeme. My neriešime to z tejto pozície, hodnotiť niekoho, či je dobré alebo zlé, že chodí nakupovať v nedeľu. No keď má tú príležitosť, tak tam ide, lebo mu to vyhovuje. To je úplne normálne. Ja v nedeľu nenakupujem. Priznám sa, že výnimočne možno raz, dvakrát do roka sa stane, že príde návšteva a nemáme čerstvý chlieb, no tak skočím, zoberiem nejaký chlebík a idem. Nevnímam to akože horor a nie som teraz nejaký úzkostlivý odporca nedeľného nakupovania. Vôbec to neriešime z tejto strany. V rozpore s tvrdeniami odporcov voľnej nedele nikomu nezakazujeme nakupovať. Pre mňa za mňa nech si každý nakupuje, kedy a ako chce. My však chránime slobodu zamestnancov, aby im nikto nemohol prikázať v nedeľu pracovať. Tak je to aj zadefinované. A áno, aby nikto nemohol byť k tomu nútený nepriamo, nedovoľujeme v znení zákona sa tomu, sa nikomu na tom so zamestnávateľom ani dohodnúť. Viete, ako je to s dohodami v situácii, keď je veľa nezamestnanosti a tak ďalej. Mohlo by sa potom stať, že tí, ktorí sa nedohodnú, tak budú znevýhodnení. Inými slovami, že áno, bude zakázané nariadiť, ale vlastne všetci sa dohodnú, lebo nemajú inú možnosť, lebo chcú získať miesto a už prijmú ako záťaž to, že pôjdu teda aj niekedy v nedeľu do práce. Takisto hovoríme teraz len o maloobchode a ak hovoríme aj o maloobchode, nehovoríme o absolútnom zákaze predaja. Áno, teraz sme dali iba jednoduché, jednoduché znenie tak, ako je to v prípade štátnych sviatkov, ale v druhom čítaní sme pripravení o tom debatovať s partnermi a s ďalšími, s ďalšími ľuďmi, ktorí do toho majú čo povedať, o odôvodnených výnimkách. Tak ako to už prednášala, myslím, špeciálne Erika Jurinová aj s mnohými číslami. Existujú výnimky aj v tých vyspelých štátoch, na ktoré sa odvolávame. Napríklad je všeobecne celoplošne zakázaný nedeľný predaj, ale buď už celoštátnym zákonom, alebo v kompetencii samospráv je, že niektoré nedele, kde je to spoločensky odôvodnené, je otvorené. Napríklad štandardne je to tá zlatá, strieborná, bronzová nedeľa, teda tri nedele pred Vianocami, nedeľa pred Veľkou nocou, nedeľa pred začiatkom školského roka, prípadne pred prázdninami, kedy ľudia nárazovo potrebujú možno aj výnimočne cez ten sviatok nakúpiť. Takisto či už potom z časových dôvodov, napríklad nejaký Oktoberfest kdesi v Bavorsku, no tak bude aj v nedeľu otvorené alebo v nejakých turistických centrách zas miestne, že v tomto mieste, tu na tom pobreží môžu byť aj v nedeľu otvorené obchody, lebo z turistiky žije veľká časť tej krajiny. Takže týmto sa môžme inšpirovať aj my, povedzme, iný režim môže byť v Tatrách, iný režim môže byť na tie adventné nedele. To je samozrejme veľmi rozumná úvaha. Ďalšia vec je, že treba povedať, že obmedziť nedeľný predaj nie je nejaká extrémistická myšlienka malej skupiny ultrakonzervatívcov, ale je to vox populi, čiže hlas ľudu. Praje si to väčšina zamestnancov pracujúcich v tomto odvetví, súhlasia s tým aj zamestnávatelia a podľa prieskumu verejnej mienky je za to aj nadpolovičná väčšina spotrebiteľov, teda aj tých, ktorí chodia nakupovať. Vieme vám dať k tomu linky a dáta, ktoré už tu navyše aj zazneli viackrát. Rovnako, samozrejme, nie je pravda, že obmedziť nedeľný predaj je spiatočnícke a zaostalé. V praxi voľné nedele sa inšpirujeme tými najvyspelejšími štátmi Európy, ako Fínsko, Francúzsko, Nemecko, Nórsko, Dánsko, Belgicko, Veľká Británia či susedné Rakúsko. Chcel by som teraz zacitovať z diskusie, ktorá bola pod jedným článkom na Facebooku, kde som teda zavesil informáciu o tom, že predkladáme tento zákon. Takže citujem jednu pani. „Žijem v Rakúsku a tu sme naučení, že máme čas si nakúpiť v piatok a v sobotu. V nedeľu je všetko zavreté. Tak, Slováci, učte sa! Konečne moje sestry a kamarátky budú môcť byť doma s deťmi a nie sa trepať do práce za 2 eurá na hodinu.“ Koniec citátu. Ďalší bod. Nejde o ekonomické škody. Maloobchodný predaj je v inej situácii ako napríklad strojárska výroba. Ak by sme zákonom prikázali prerušiť výrobu na jeden deň v automobilke, napríklad na tú nedeľu, tá by logicky vyrobila vzhľadom na svoje výrobné kapacity o jednu sedminu automobilov menej. Čiže keď v pondelok až nedeľu idú nepretržite a vyrobia každý deň 100 automobilov, tak keď im v nedeľu zakážeme vyrábať, a oni idú na plnú výrobnú kapacitu, tak to nemôžu presmerovať, tak vyrobia len 600 automobilov, to je pochopiteľné. Ale v obchode sa tento predaj, až na drobné percentičká, rozdelí medzi zvyšných šesť dní, keďže ľudia majú stále tie isté príjmy a tie isté potreby. Zamestnávateľ však ušetrí náklady, ktoré by mal, keby mal v nedeľu otvorené. Aby som len nefabuloval, tak v Maďarsku počas toho jedného roka, myslím, že to bol rok 2015, keď mali zo zákona obchody v nedeľu zavreté, zaznamenali v odvetví hospodársky rast o 5,6 percenta a zamestnali o 3-tisíc zamestnancov viac. Čiže plus aj v jednom, aj v druhom. Naopak, ekonomicky neobstojí názor, že predsa kto chce, nech si ten obchod zavrie. Je logické, že ten, kto zavrie obchod v nedeľu súčasne s tým, že ostatné obchody budú mať otvorené, si samozrejme hospodársku škodu spôsobí. Udržateľný je preto len model alebo všetci, alebo nikto. Momentálne máme nikto. My hovoríme, že v nedeľu všetci a potom nakupujme, čo nám sily stačia, v pondelok až v sobotu. Ekonomický rast je samozrejme tiež úzko previazaný so zdravotným stavom zamestnancov. Fyzickým i psychickým. To tu bolo tiež niekoľkokrát povedané. A práca v nedeľu tento zdravotný stav ovplyvňuje bezpochyby negatívne. V neposlednom rade treba spomenúť, že sú aj iné hodnoty ako tie ekonomické. A myslím, že väčšina ľudí sa zhodne, že tie hodnoty sú ešte významnejšie. Týmto hodnotám by zákaz maloobchodného predaja v nedeľu len prospel. V minulom volebnom období, ďalší bod, sme schválili novelu ústavy, kde sme hovorili o ochrane manželstva a ochrane rodiny s tým, že Slovenská republika rodinu podporuje a chráni. Možnosť voľnej nedele, ak sa prijme, bude najväčším bonusom práve pre státisíce ľudí žijúcich v rodinách, v ktorých jeden alebo viacerí z rodinných príslušníkov nemôžu s nimi v nedeľu tráviť spoločný čas. Čiže ak nám to ústava, ústavný zákon prikazuje, a ten bol prijatý myslím vyše 100 hlasmi asi 106 hlasov, ja som teda tiež pridal k nim svoj hlas, tak tento zákon je praktickou aplikáciou tohto ústavného princípu. Zosúladenie pracovného a rodinného života je jednou z najväčších výziev dnešnej doby. Zároveň množstvo psychológov dvíha varovný prst nad dôsledkami rozbitého rytmu práce a odpočinku práve pre rodiny. Veľmi dobre o tom hovoril môj kolega Ján Marosz. Veľmi negatívne tento rozbitý rytmus vplýva na vzťah manželov i na výchovu detí. Jeden z posledných bodov. Treba povedať, že pri tomto návrhu zákona nejde o kresťanskú vieru alebo nejde o veriacich, nejde o náboženstvo, nejde o cirkev. Ja som veriaci kresťan katolík. Verím v Boha, tak ako mnohí z vás, a uznávam Božie prikázania. Jedno z nich, tretie Božie prikázanie hovorí o tom, že máme svätiť sviatočný deň. Som presvedčený, že dodržiavanie Božích prikázaní, aj tohto tretieho, prináša požehnanie, tak ľudsky povedané, úspech, pokoj, zdravie, dobré vzťahy. O tom hovoril zase napríklad Edo Heger. Mám, ja osobne mám s tým dodržiavaním Božích prikázaní, uznávaním Božích prikázaní tie najlepšie skúsenosti. Samozrejme, som hriešnik a prekračujem ich, ale snažím sa to nerobiť vedome a dobrovoľne, skôr tým, že som slabý, sa to stane. Práve nedeľa je deň, keď nemôžem povedať, nemám čas na to, nemám čas na tamto. Lebo v nedeľu mám vyhradený deň, že mám čas. Mám čas na bohoslužbu, na stíšenie, na modlitbu, mám čas na moju milovanú manželku, na naše krásne deti, na rodinu, tú širšiu môžem navštíviť, nejakých príbuzných, mám čas na susedov a priateľov, mám čas na oddych, dať si šlofíka, mám čas na šport, na prírodu, na kultúru. Tiež to tu už bolo povedané. Keby som z hľadiska viery parafrázoval, tak pokresťančil výrok Ježiša Krista, nedeľa je pre človeka, nie človek pre nedeľu. Ale chcem povedať jednu vec po tomto takom nejakom vyznaní, že z náboženských dôvodov ale tento zákon nepredkladáme a ani ho nepotrebujeme. Ja nepotrebujem tento zákon. Ja môžem v pohode nedeľu sláviť. Ale moja kresťanská viera ma vedie v rámci lásky k blížnemu k tomu, aby som sa zaujímal o situáciu desaťtisícov, možno až státisícov ľudí, ktorí si v nedeľu nemôžu odpočinúť a byť s rodinou. Viete, niekedy nám hovoria: to si myslíte, že keď zavriete obchody v nedeľu, tak to bude chodiť viac ľudí do kostola? Nie, nemyslím, bol by som asi dosť veľký tĺk, aby som si to myslel, zavrime obchod a raz toľko ľudí bude chodiť do kostola. Asi každý rozumný človek uzná, že to nie je pravda. Teraz trochu do vlastných radov. Viete, čo si myslím? Ja si, naopak, myslím, že keby sme zakázali bohoslužby, tak by bolo menej ľudí v nedeľu v obchodoch, lebo mnohí ľudia práve z nedeľnej bohoslužby do toho obchodu idú. A toto teda nie je môj postreh, ale aj napríklad biskupi Slovenska tak nabádajú ľudí, že keby tú výnimočnosť, nerobili z nej pravidlo, tak by možno tá diskusia o tých nedeliach ani nemusela prebiehať v takom rozsahu. To znamená, že pre prijatie žiadneho zákona, tak to máme v Ústave Slovenskej republiky, nemôže byť viera a náboženstvo. A preto ani tuto tak nie je. Chcem však povedať jednu vec, rovnako nemôžeme akceptovať ani ideológiu nejakého takzvaného liberalizmu alebo neoliberalizmu a robiť modlu z práce, z trhu alebo hospodárskeho rastu. Ak mám v niekoho veriť a niekomu sa klaňať, tak nech je to pravý Boh a nie nejaká modla. To znamená, že ak argumentujeme, že poklesne hospodársky rast, čo ja tvrdím, že nepoklesne, ale nech, no a čo, sú tu aj väčšie hodnoty ako ekonomický rast. Takže keď neriešime náboženské dôvody nejaké kresťanské, tak neriešme ani nejaké modly, ktorými sa dávame do nejakého klaňania sa napríklad trhovému hospodárstvu. Chcem poďakovať všetkým, ktorí vystúpili a podporili tento zákon. Realisticky očakávam to, že asi to nevyriešime na tejto schôdzi, ale ako som povedal na začiatku, mám veľký optimizmus, nádej a povzbudzujem kolegov, aby sme touto témou z tých vážnych dôvodov, ktoré sme uviedli, aby sme to aj s pomocou Božou do konca tohto volebného obdobia vyriešili. Ďakujem veľmi pekne.