Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2018-06-20):
Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte, aby som vystúpil k tomuto návrhu zákona, ktorý spoločne predkladáme s Katkou Macháčkovou a Vierou Dubačovou a ktorý sme pripravili spoločne aj s Matúšom Vallom, kandidátom na primátora Bratislavy. Tento návrh síce vznikol na pôde Bratislavy, pretože Bratislava je mesto najviac postihnuté vizuálnym smogom dnes, ale je aplikovateľný na celom Slovensku. Chcel by som dovysvetliť niekoľko vecí, keďže moja kolegyňa spolupredkladateľka už, myslím si, vysvetlila dosť podrobne aj obsah zákona, aj jeho cieľ, ale predsa len pár faktov aj pre vás. V prvom rade chcem zdôrazniť, ž cieľom tohto zákona nie je zvyšovať príjmy samospráv. Teda ak z tej dane budú príjmy pre samosprávu, bude to určite potešujúce, ale cieľom je dať samospráve konečne účinný a efektívne regulačný nástroj na vonkajšiu reklamu. Teda aby mohla samospráva na svojom území a občania prostredníctvom nej si povedať, či sa cítia byť vizuálnym smogom presýtení, či je množstvo bilbordov zhruba okej alebo či im nevadí. Ako to urobia? No urobia to práve cez túto daň, pretože tento zákon umožňuje samospráve nastaviť daň v podstate vo výške, ktorú uzná za vhodné, a cez to môže samospráva ekonomicky veľmi presne regulovať, komu sa ešte oplatí tieto plochy prevádzkovať. Problémom vonkajšej reklamy na Slovensku vrátane Bratislavy dnes je totiž to, že ekonomická analýza ukazuje, že sa oplatí prevádzkovať aj plochy, ktoré sú v skutočnosti pomerne málo využívané alebo nie sú spoločensky ani ekonomicky efektívne. Čo tým mám na mysli? Mám tým na mysli veľmi jednoduchú vec. Na zriadenie bilbordovej plochy sú úvodné fixné náklady. Musíte, podľa toho, kde to máte, teda vytvoriť tú plochu, postaviť ju, zasadiť do zeme, prípadne pripevniť k nejakej stavbe, to znamená, sú fixné náklady s tým, aby vznikla, ale akonáhle tá bilbordová plocha vznikne, tak náklady s jej udržiavaním sú veľmi malé v porovnaní s tými fixnými nákladmi. To znamená, že tomu, kto ju už raz postavil alebo vytvoril, sa ju v podstate oplatí tam nechať bez ohľadu na to, či je reálne využívaná, v akej miere a za akých nákladov. A to samozrejme vidno z toho, že často sme najmä pri politických kampaniach, kde to je lepšie vidno, svedkami, že aj rok, dva, tri, štyri staré plagáty vidíme ešte, čo teda ukazuje veľmi jasne, že tá bilbordová plocha odvtedy, od tej kampane nemohla byť prenajatá. To je samozrejme pravda aj pri komerčných prenájmoch, len tam to tak nevieme, lebo netušíme, že kedy mala Billa naposledy akciu alebo kedy sa Hornbach rozhodol naposledy investovať do reklamy. Pri kandidátoch na primátora, na poslanca to vieme, naopak, veľmi presne a na ich základe vidíme, že tá využitosť je často veľmi nízka. My chceme touto daňou umožniť samospráve zmeniť tú ekonomickú rovnicu, chceme umožniť, aby samospráva mohla povedať, že za túto plochu musíte odviesť minimálne 10, 20, 100 eur mesačne podľa toho teda, ako to bude ustanovené v danom meste, a tým pádom vlastníci budú prevádzkovať len plochy, z ktorých ich príjmy budú samozrejme vyššie, čisté príjmy, ako je tá daň, neoplatí sa im prevádzkovať plochu, ktorá už bude v tej chvíli stratová. Tým pádom mestá budú môcť voliť niekoľko stratégií. Ak budú v podstate mať pocit, že sa im vôbec nechce túto tému riešiť, nebudú tento zákon využívať a takúto daň neustanovia. Chcem zdôrazniť, že tento zákon neustanovuje povinnosť takúto daň vybrať, to znamená, že mestá, ktoré s tým nemajú problém, povedia my to neriešime. To je úplne legitímna stratégia, ak s ňou občania daného mesta budú spokojní. Druhá stratégia bude, že mesto bude chcieť naozaj, aby zostali v meste len plochy, ktoré sú významnejšie využívané, ktoré majú významnejší ekonomický prínos, a nastaviť túto daň povedzme možno na tej úrovni 10, 20, 30 eur na mesiac, čo bude znamenať, že plochy, ktoré sú reálne využívané každý mesiac alebo skoro každý mesiac, sa aj tak oplatia a budú ďalej obsadzované a vlastníci budú motivovaní likvidovať len tie plochy, ktoré sú využívané len málokedy, napríklad počas volebných kampaní alebo iných takýchto vrcholov sezóny. Tým sa za cenu minimálnej ekonomickej straty zásadne zníži vizuálny smog v týchto mestách. To je, nazvime to, základná stratégia. Ale bude možnosť, ak aj mestá budú chcieť byť v tomto agresívnejšie, ak na základe, by som povedal, poverenia od svojich občanov budú chcieť ten vizuálny smog významne minimalizovať, tak tú daň začnú dvíhať, povedzme k 50, k 100 eur za m2, nie za m2, pardon, za celý bilbord za mesiac, to bude znamenať, že sa naozaj začnú oplácať len veľmi lukratívne plochy a ich počet v danom meste sa zásadne zníži, možno na 20, 10 % dnešného počtu. Toto všetko ale bude na samosprávach. To znamená nebude im to určovať štát, nebude im to prikazovať a bude to môcť byť predmetom miestnej politiky, miestnej diskusie tak ako iné veci. A toto my chceme práve samospráve umožniť. To, čo spomínala kolegyňa, ja si dovolím už len zdôrazniť na záver, že takáto daň, ktorú napríklad majú v obdobnej podobe napríklad v Rakúsku, je v skutočnosti v slovenských podmienkach asi jediným účinným nástrojom na to, aby sme významne znížili vizuálny smog. Možno tí z vás, čo čítajú médiá, zaujímajú sa o to, vidia, že každú chvíľu nejaký, ja neviem, v Bratislave, kde je to problém, primátor alebo starosta alebo niekto slávnostne ohlási znižovanie nelegálnej reklamy, väčšinou ide o to, že z tých niekoľko tisíc nosičov, ktoré tu máme, odstráni dva, zavolá si k tomu 10 kamier a možno tie dva nosiče už sú niekde dávno inde aj umiestnené, alebo keď aj náhodou sa naozaj o ne zníži, tak je to zanedbateľné promile toho, čo v Bratislave funguje. To znamená, bez zásadného systémového riešenia tento smog tu bude dlhodobo. Ja si dovolím len povedať jednu vec, ktorú napísal istý slovenský intelektuál, napísal, že Bratislava je ako latrína, doslova, a povedal teda nie v zmysle, žeby bola zanesená nejakými exkrementami, ale aj keď to pri úrovni niektorých verejných služieb možné je, ale najmä preto, že latríny tradične na Slovensku bývajú vytapetované rôznymi výstrižkami z časopisov, rôznymi plagátikmi a tak ďalej, a Bratislava mu ju dnes pripomínala, pretože každá dostupná plocha je dnes vytapetovaná nejakým bilbordom, nejakou reklamou. Dávno to presiahlo úroveň, ktorá je obvyklá v západnej Európe, ktorá je, by som povedal, aj únosná. A zároveň to presiahlo aj mieru, ktorá je dokonca ekonomicky zmysluplná, pretože, ako som povedal, väčšina z tých plôch by v Bratislave ani dneska neexistovala, keby ich vlastníci naozaj museli každý mesiac využívať alebo aspoň povedzme viac mesiacov v roku. To znamená, dneska na úkor nás všetkých, na úkor toho, že my sa musíme pozerať na obstarožné plagáty a na pretapetované mesto, zarábajú ľudia, ktorí to často robia navyše aj nelegálne. My navrhujeme zlikvidovať vizuálny smog úplne, my navrhujeme dať samospráve možnosť ho zaregulovať v miere, ktorá vyhovuje obyvateľom daného mesta, jediným účinným nástrojom pre to. A preto si vás dovoľujem požiadať o podporu pre tento návrh. Ďakujem.