V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-01-18):
I. Henzélyová, poslankyňa: Vážený pán predsedajúci, kolegyne, kolegovia, žijeme vo svete techniky, nových technológií, náš svet sa zmenšil a všetko okolo nás sa zrýchlilo. Hovoríme o odcudzení človeka, o strate ľudskosti, o uprednostňovaní materiálneho pred morálnym. Dnes sa viac ako kedykoľvek predtým pýtame: Mať alebo byť? Ak chceme porozumieť problémom kultúry, chceme vlastne porozumieť nesmierne zložitému problému, zmyslu života človeka na zemi, kvalite jeho života, túžbam a obavám, hovoríme o samotnej existencii človeka. Ten je zasadený v určitom prostredí a v určitom čase. Ako sa mu žije? Je spokojný? Po čom túži a čoho sa obáva? Čo vytvára podmienky nášho života? Naša prosperujúca spoločnosť, veda, zdravie, bezpečnosť, luxus prevyšujúci možnosti kráľov v minulosti? Všetky tieto možnosti, ktoré samy osebe vôbec nie sú zlé, neurobili človeka ľudskejším a slobodnejším, ale zmanipulovaným a zneužitým. To, čo mohlo byť požehnaním, je často prekliatím. Táto vláda začala realizovať odvážne a nevyhnutné reformy. Zdalo by sa, že kultúra nie je prioritou vlády, ale budúcnosť a rozvoj kultúry s reformami v ekonomickej a sociálnej oblasti priamo súvisia. Čím väčšie percento HDP sa nám podarí vyprodukovať, tým väčšie percento budeme môcť do kultúry neskôr dať. Sú pravdivé obe tvrdenia, aj to, že štát musí na kultúru vynakladať financie, a aj to, že kultúra si na seba musí zarobiť. Nikto z tejto vlády nie je taký zaslepený a barbarský, aby si neuvedomoval, že kultúra je to, čo nesie a zachováva genetickú informáciu národa, čo musí byť chránené a zachovávané pre prítomnosť, ale i pre budúcnosť. Megalomanská stavba z čias komunizmu je, dúfajme, poslednou príťažou, s ktorou sa musíme popasovať, aby nám, obrazne povedané, celý rezort nestiahla na dno. Je jasné, že ak sa neprijme racionálne riešenie, ktoré predpokladá dobudovanie novostavby a jej prevádzkovanie za účasti súkromného investora a ktoré mu zároveň zabezpečí aj realizáciu pôvodného zámeru, účinkovanie súborov SND za dohodnutých podmienok, tento problém sa bude odsúvať a bude nás stáť veľa peňazí. Je veľmi jednoduché kričať, že štát musí dať peniaze. Ale pýtam sa: Komu ich vezmeme? Ak by sme aj našli financie na dobudovanie novostavby, pýtam sa, kde každoročne vezme tento štát na prevádzku obrovského priestoru, kde podľa odhadov by malo pracovať okolo 380 zamestnancov, čo by neboli zamestnanci pôvodného SND, ale ďalší ľudia navyše, ktorých by bolo treba platiť, pripočítajme si vodné, stočné, energie a tak ďalej Tie odhady, o ktorých sa tu už hovorilo, sa odhadujú na 400 mil. až 500 mil. ročne. Ale počuli sme aj vyjadrenia, že by to mohlo byť len okolo 100 mil. Ale ak dnes na prevádzku SND dávame okolo 380 mil., ako by mohla prevádzka v gigantických priestoroch novostavby byť lacnejšia? Ani najlepšie fungujúce ekonomiky by si nedovolili živiť dve budovy tak, ako to navrhuje časť umeleckej obce, historickú budovu a pre väčšinu Slovákov budovu skutočného Národného divadla a novostavbu z čias komunizmu, s ktorou by aj komunistický režim mal problémy, aj keď pán Dvorský si myslí opak. V médiách počúvame vyjadrenia časti umeleckej obce, ktorá volá po záchrane Slovenského národného divadla. Ja sa k tomu pripájam. Aj ja chcem zachrániť Slovenské národné divadlo na Hviezdoslavovom námestí. Umelci a nielen oni, ktorí sú za dostavbu a prevádzku súkromným investorom, nevidia nič zlé na riešení, ktoré sme navrhli. Títo sa oprávnene obávajú, že ak nezvíťazí zdravý rozum, aj to málo, čo štát na kultúru v celej republike vynakladá, sa sústredí do Bratislavy, do budovy, ktorú si nikto nebude ctiť ako národnú, pretože národná nikdy nebola a zvyšok tzv. živej kultúry odíde na večný odpočinok. Dovoľte mi parafrázovať príklad, ktorý použil H. R. Rookmaaker vo svojej knihe Moderné umenie a smrť kultúry. V britských mienkotvorných novinách bola uverejnená karikatúra, na ktorej bola budova kubistického tvaru s abstraktnou maľbou na stene. Text znel: „Čím racionálnejšia budova, tým iracionálnejšia maľba.“ Tá naša racionálna budova je pomaľovaná iracionálnymi obrazmi, ktorým chýba výpovedná sila. Emócie, vášne a ľudové heslá o záchrane toho, čo zachraňovať netreba, len vnášajú zmätok a napätie do aj tak ťažkej situácie, v ktorej sa naša kultúra nachádza. Dajme priestor konštruktívnej diskusii a argumentom. Na záver malé zhrnutie. ANO bola vždy proti predaju novostavby a sú na to písomné dôkazy, nahrávky z rokovaní vlády, a je proti jej predaju. Naše riešenie zachráni dve miliardy korún, dostavia budovu a zabezpečí účinkovanie súborom SND. Ďakujem.