R. Kaliňák, podpredseda vlády a minister vnútra SR: (2008-05-22):
Takýmto hlbším zmyslom je sledovanie vývoja našej slovenskej štátnosti. Ako prvé okrúhle výročie v tomto roku bolo pripomenutie si skutočnosti, že Slovenská republika existuje ako subjekt medzinárodného práva od 1. januára 1993, teda 15 rokov. Ale slovenská štátnosť nezačína len jej faktickým zrodom, to je dlhodobý vývoj myšlienky. Obrysy dnešnému štátu dal už rok 1968. Prijatie Ústavného zákona o československej federácii, ktoré vtedajšie Národné zhromaždenie prijalo 27. októbra 1968 a slávnostné podpísanie sa uskutočnilo na práve obnovovanom Bratislavskom hrade 30. októbra 1968. Budeme si teda pripomínať 40. výročie od tejto chvíle. Verím, že niektorým poslancom je to smiešne a možno práve preto, že za Ústavu Slovenskej republiky nehlasovali. My si to ale vážime, tí, ktorí za ústavu hlasovali. Ja som tú možnosť nemal, nebol som vtedy v parlamente. Ale sú tu takí, ktorí boli a nehlasovali. Môžu si spytovať svedomie. Ja som rád, že aspoň aj tento podpis pred 40. rokmi ešte nám pripomínajú stále zasadené lipky federácie na Bratislavskom hrade a že ich nikto nevyrúbal ani po roku 1989 a 1993. Na prelome minulého a tohto roku sme si pripomenuli okrúhlych 30 rokov aj od osamostatnenia rímskokatolíckej cirkevnej provincie, ktorá potvrdila historicky vymedzené územie Slovenska a nepriamo mala vplyv aj na jeho štátoprávne postavenie. Že cesta k slovenskej štátnosti nebola jednoduchá, o tom nás presvedčuje aj rok 1938 s Mníchovskou dohodou a sprievodnými udalosťami. Ale gordický uzol slovenskej svojbytnosti sa presekával aj v roku 1918. Pred tromi týždňami sme si pripomenuli 1. mája v Liptovskom Mikuláši vklad ľudí práce do myšlienky vtedy československej štátnosti. Priebežne si pripomíname myšlienky a činy aj jedného z vtedajších tvorcov republiky Milana Rastislava Štefánika. A 31. mája uplynie 90 rokov od podpisu Pittsburskej dohody, dohody medzi predstaviteľmi slovenských a českých krajanských organizácií v Spojených štátoch a predstaviteľmi zahraničného československého odboja, kde na čelných miestach sa skvejú podpisy za českú stranu Tomáša Garrigua Masaryka, za slovenskú Alberta Mamateya. A trúfam si povedať, že meno Masaryk poznajú takmer všetci na Slovensku. Koľkí z nás však vedia, že Mamatey bol spoluzakladateľom a predsedom Slovenskej ligy v USA? Aj týmto podpisom sa nezmazateľne zapísal do dejín slovenskej štátnosti. Jeho ulica, ktorá je v Bratislave v Petržalke, určite mnohí nevedia, po kom sa tak vlastne volá. Napokon na jeseň tohto roku si pripomenieme takú významnú udalosť, akou je 90. výročie vzniku Československa a s tým súvisiace vyhlásenie poslanca Jurigu v parlamente v Pešti, Martinskú deklaráciu, či vznik Ministerstva pre správu Slovenska. Nezabudnime, že práve československá štátnosť priniesla prvé jednoznačné a faktické definovanie slovenského územia. Nakoniec tento historický exkurz do našej štátnosti posuniem až do časov pred 160. rokmi. 10. mája sme si pripomínali Žiadosti slovenského národa a od konca leta budeme sledovať prvé ozbrojené vystúpenie Slovákov v Európskej aréne národov Slovenské povstanie meruôsmeho roku. Aké sú teda hodnoty, ktoré nám adresuje minulosť? Jednou z nich je, že Slováci a všetci obyvatelia tejto krajiny nečakali na svoj osud so založenými rukami, ale aktívne sa pričiňovali o civilizačné napredovanie pre seba, svoje deti a svoje okolie. Druhou myšlienkovou hodnotou je, že históriu nechápeme len ako prejav našej národnej hrdosti, či nebodaj výlučnosti slovenského národa, ale predovšetkým ako zápas o zlepšovanie každodenného života pre všetkých, ale za podmienky zachovania jazyka, reči a národného povedomia. V súlade s preambulou našej ústavy sa slovenský národ prihlasuje k historickému duchovnému odkazu predkov, ale aj k právu na sebaurčenie a k úsiliu o uplatňovanie demokratickej formy vlády, o uplatňovanie záruk slobodného života, o rozvoj duchovnej kultúry a hospodárskej prosperity. A k tomu sa hlási spoločne s príslušníkmi všetkých národnostných menšín a etnických skupín žijúcich na území Slovenskej republiky a vyjadruje to pojmom „my občania Slovenskej republiky“. Preto máme dobrý pocit, že v spomínaných vystúpeniach osobností a národa, či pred 160, 90 alebo 40 rokmi alebo dokonca pred 15 rokmi sme sa vždy prihlasovali k všeobecným ľudským právam, k tolerancii, k úcte voči iným národom. Viete, napadlo mi, minule som si hodnotil situáciu aj medzi novými obyvateľmi Slovenskej republiky a poviem vám pravdu, že výrazný nárast občanov Maďarskej republiky žijúcich na slovenskom území, nových, teda by som povedal, klasických Maďarov, keď to tak nazvem, znamená potvrdenie faktu, že naše Slovensko je tolerantná krajina, kde aj iní štátni príslušníci hľadajú svoje miesto. Je to potvrdením toho, že aj táto vláda sa správa k menšinám veľmi, veľmi ústretovo a takéto čísla ma mimoriadne tešia. Dá sa povedať, že ich pobyt na Slovensku sa znásobil, čo je dobrá správa pre všetkých občanov Slovenskej republiky. Táto vláda je tu pre to, aby pokrokové, vlastenecké, demokratické a sociálne hodnoty pripomínané jednotlivými výročiami zachovávala, prehlbovala a rozvíjala. Možno opäť pre tých, ktorí tu síce v rámci podpisov sú, ale v skutočnosti tu nie sú, ktorí toľkokrát napádali Slovenskú republiku pre jej demokraciu, dostala Slovenská republika celkom peknú odmenu zo strany Organizácie Spojených národov a je členom práve Výboru pre ľudské práva na tri roky. Je to zaujímavé ohodnotenie našej práce. Povedal som, že sme tu preto, aby sme zachovávali všetky hodnoty, ktoré vyznávame. A práve len tak občan dokáže zostať súčasným a zároveň sa vyrovnať s významom doby, udržať sa v zmenách, osvojiť si identitu moderného človeka. Národné vedomie ako pozitívnu silu, ako oporu kultúry, ako zdroj potenciálnej solidarity je však potrebné inštitucionálne podporovať. Takéto myšlienky sú súčasťou aj základného dokumentu súčasnej vlády, teda jej programového vyhlásenia. Nevládneme pre naše ministerské uspokojenie, ale vládneme, čiže slúžime občanom preto, aby sme koordinovali a zabezpečovali podmienky rozvoja kvality života občanov Slovenskej republiky. A možno aj naprávali, čo bolo nedávno pokazené. Ďakujem. Skončil som, pani podpredsedníčka.