J. Brocka, poslanec: (2005-03-21):
Zákon jasne dnes hovorí, že rodičovský príspevok je štátna sociálna dávka, ktorou štát prispieva rodičovi na zabezpečenie osobnej starostlivosti a riadnej starostlivosti o dieťa do troch rokov jeho veku alebo do šesť rokov veku dieťaťa, ktoré má zdravotné postihnutie. Toto nie je dávka pre dieťa, ale pre rodiča, je to výraz určitej solidarity štátu. V daňovej reforme, v dôchodkovej či v zdravotnej som sa usiloval v priebehu predchádzajúcich mesiacov presadiť veci, ktoré by mohli pomôcť rodinám s deťmi. Musím povedať, že je mi ľúto, že to bolo aj proti vôli ministra či sociálnych vecí, alebo financií, ale je to tak. Dnes daňový bonus alebo to, že štát platí za rodiča do šesť rokov veku dieťaťa, ak sa stará oňho celodenne, a že štát platí poistné na jeho dôchodkové poistenie alebo úľava vo výške jednej osminy zamestnanému rodičovi, to sú návrhy, ktoré sú v týchto zákonoch, a ja som veľmi rád, lebo je to aj keď nie vždy priama, ale nepriama pomoc rodinám. Na rozdiel od pána ministra si nemyslím, že rodič, ktorý zostane pri dieťati to troch rokov, je paušálne zvýhodnený pred rodičom pracujúcim. Pán minister, je to právne naopak. Veď práve aj preto vznikol ten rodičovský príspevok, aby kompenzoval tým rodičom, ktorí sa na čas zrieknu postupov vo svojej kariére aj vyššieho príjmu do rodiny. Ako to je dnes s rodičovským príspevkom? 4 110 korún dnes poberá takmer 121-tisíc rodičov, sú to prevažne matky. Je aj v redukovanej podobe vo výške 1 300 korún, ak je rodič zamestnaný a tento príspevok dostáva necelých 7 950 rodičov. Je to len zlomok z tej veľkej skupiny rodičov, ktorí sa o dieťa starajú celodenne. Pán minister navrhuje, aby všetci dostávali od štátu rovnakú podporu. Tak ako tých 121-tisíc, aby aj tých dnes možno necelých 8-tisíc. Tento návrh je na prvý pohľad páčivý, ale na druhý je nespravodlivý. Nielen preto, že sme ešte nedávno, a to boli návrhy, ktoré sme akceptovali, pretože štátny rozpočet na inú sociálnu politiku nemá, že sme stovky miliónov korún šetrili práve na rodinách s deťmi. Dnes pán minister možno na úkor tej väčšej skupiny, možno tých 120-tisícov navrhuje pridať len tej veľmi úzkej skupine, lebo rodičovský príspevok vo výške 4 110 korún sa ani o korunu nezvýši. Neviem, ale  to určite nebol úmysel ani predkladateľa, aby sme takto podporovali čiernu prácu, ale zákon proti čiernej práci sme schválili na predchádzajúcej schôdzi. Čiže ak sa žena, ktorá je evidovaná na úrade práce, takto bude starať o jedno, dve deti a tie mamičky jej potom ten rodičovský príspevok dajú, tak je to čo? Ja si myslím, pán minister, že toto sme nechceli. Kto využije možnosť zamestnať sa a zároveň dostávať túto podporu od štátu okrem tých 7 950 rodičov. Dnes je na Slovensku 400-tisícová nezamestnanosť a podľa mojich informácií, aj keď to nemajú povinnosť nahlasovať zamestnávatelia, ale na úradoch práce je 14-tisíc voľných pracovných miest. To znamená, že na jedno voľné miesto je 30 uchádzačov nezamestnaných, a to sú určite aj mladí a bezdetní, a viem si dosť ťažko predstaviť, ako s nimi budú súťažiť práve tie matky, ktoré sa starajú o deti a sú na podpore rodičovským príspevkom pri dieťati do troch rokov. Určite sú také osoby, ktoré sa majú kam vrátiť. A ja verím, že v Bratislave aj na západnom Slovensku je takých miest možno dosť a mnohé rodiny by to potešilo, ale zdá sa mi, že čím ďalej na východ, najmä v Košiciach, kde je tých uchádzačov o jedno miesto skoro 50, tak, samozrejme, tam tá podpora bude skôr ilúziou. Tá podpora rodinám s deťmi by nemala byť na úkor tých, čo to potrebujú, lebo tí, ktorí chcú byť pri deťoch a ktorí sa o ne zodpovedne starajú, tak si myslím, že podpora zo strany štátu by mohla byť aj väčšia. Pán minister, sú to viacdetné rodiny. Mohol by som upriamiť vašu pozornosť aj na iný problém, a to sú deti z rozvrátených rodín, kde dnes z rozhodnutia správnych orgánov, len podľa mojej informácie v troch krajoch, dnes asi 300 čaká na umiestnenie do detského domova. Možno by stálo za úvahu, a ja takýto návrh budem predkladať, ak by prešiel tento návrh do druhého čítania, že práve taký rodič, aj náhradný, ktorý si zoberie do pestúnskej starostlivosti aj dieťa staršie ako 3 roky, možno 10-, 15-ročné, tak by si zaslúžil rovnakú podporu zo strany štátu, lebo robí službu pre spoločnosť a pre všetkých. Pán minister, tento návrh, ak by sme ho schválili, vnáša istý zmätok do nášho sociálneho systému, pretože zmiešava poistný nemocenský systém so štátnou sociálnou podporou. A aj tú robí neadresnou. A som presvedčený, že len prehlbuje rozdiely medzi rodinami a zväčšuje chudobu v rodinách s deťmi, kde sa druhý rodič alebo obaja rodičia nemôžu zamestnať. Ja si myslím, že správna sociálna rodinná politika musí byť spravodlivá a adresná. Tento návrh taký nie je. Bude to možno skôr výsmechom tým rodičom a ženám, ktorí sú pri dieťati a starajú sa oňho. Návrh zákona nie je dobrý, je nespravodlivý, a preto je nepotrebný a ja preto nebudem hlasovať za to, aby sme ho postúpili do druhého čítania. Návrh zákona ani nie je v súlade s programovým vyhlásením vlády o podpore štátu rodinám s deťmi, naopak, je snahou skôr odpútať rodiča od dieťaťa, a tým je proti rodine. Je to našťastie iba iniciatívny návrh, ale na nešťastie ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny. Ďakujem za vašu pozornosť.