L. Nagy, poslanec: (2003-09-22):
Najprv k prvej téme. Správa, tak ako už aj v svojom úvodnom slove pán predseda úradu hovoril, pojednáva o dvoch etapách inštitucionálnej ochrany osobných údajov Slovenskej republiky. Snáď ešte po tejto úvodnej vete rád by som podčiarkol jednu skutočnosť, ktorú, možnože aj z prítomných poslancov málokto si uvedomuje, že ochranca osobných údajov v Slovenskej republike, či už vo funkcii splnomocnenca, alebo teraz predsedu, bol prvým a dobre fungujúcim verejným ochrancom istých práv občanov. Vlastne pán Husár so svojím úradom a so svojimi spolupracovníkmi bol prvým ombudsmanom ochrany osobných údajov na Slovensku a toto si treba uvedomiť. Prvá etapa tejto správy sa týka obdobia výkonu ochrany osobných údajov podľa starého zákona č. 52/1998 Z. z. o ochrane osobných údajov, informačných systémov, t. j. do 1. septembra. Druhá etapa sa týka už správy o činnosti úradu po tomto období, v podstate do leta tohto roku. Predložená správa je komplexná a vyčerpávajúca. Svojím poňatím presahuje aj rámec parlamentnej správy. Je zrejmé, že bola pripravovaná nielen pre účely parlamentu, ale aj pre širšiu verejnosť. S takýmto poňatím musíme nutne súhlasiť, lebo oblasť ochrany osobných údajov aj v Slovenskej republike predstavuje čoraz významnejšiu a dôležitejšiu oblasť ochrany ľudských práv. Osobné údaje aj na Slovensku sú v poslednom období vnímané ako hodnota, hodnota, ktorá si zasluhuje osobitnú ochranu. Napokon o tom svedčia aj výskumy verejnej mienky, ktoré sú zverejnené na stránkach tejto správy a napokon aj samotná správa v poslednej časti, kde hovorí o narastajúcom záujme verejnosti o ochranu osobných údajov, a napokon to potvrdila aj moja predrečníčka. Správa popri svoje faktografickej funkcii spĺňa aj úlohu analytickú. V obidvoch hodnotených obdobiach rozoberá a hodnotí platný mechanizmus ochrany osobných údajov. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, každému odporúčam venovať sa tejto časti správy, možnože aj po prerokovaní tejto správy, lebo rozboru zákonom stanovených prostriedkov, či už ide o pôsobnosť zákona, o zásady spracúvania osobných údajov, o bezpečnosť v spracúvaní údajov, napokon aj pôsobnosť samotného úradu na ochranu osobných údajov nám poskytne jasný obraz o tom, ako sme v Slovenskej republike vybavení chrániť svoje ľudské práva v tejto oblasti. Správa poskytuje veľmi jasný, objektívny, kritický obraz o situácii, ale aj o inštitucionálnych nedostatkoch a úskaliach uplatňovania práv občanov a ochrany práv občanov v tejto oblasti. Som presvedčený, že legislatívny ako aj inštitucionálny rámec ochrany osobných údajov v Slovenskej republike je na úrovni krajín Európskej únie. Doterajšia činnosť splnomocnenca pre ochranu osobných údajov a od 1. septembra 2002 Úradu na ochranu osobných údajov podnietili a podporujú našu nádej, že čoraz účinnejšie budeme, sme a budeme vystavení zmanipulovaniu a zneužívaniu našich údajov, osobných údajov. Osobitne chcem upozorniť v správe na zverejnené rozhodnutia splnomocnenca a neskoršie Úradu na ochranu osobných údajov v posudzovaných kauzách. Tieto rozhodnutia totiž vo svojich rozborových, argumentačných a decíznych častiach môžu poslúžiť nie iba ako riešenie danej kauzy, ale aj ako model pre všetkých, ktorí sú prevádzkovateľmi, spracúvateľmi alebo nositeľmi osobných údajov pri riešení svojich problémov. Ako pre tých, ktorí nemali možnosť prečítať túto správu, dovoľte, aby som iba priblížil, o aké kauzy a o aké prípady sa zaujímal osobný ochranca, teda ochranca osobných údajov a ktoré prípady riešil respektíve aj vyriešil. Boli to prípady spracúvania osobných údajov v súvislosti s poplatkami na zber a prepravu komunálnych odpadov, zverejňovanie osobných údajov o neplatičoch nájomného, problémy okolo zverejňovania platov zamestnancov, zneužitie osobných údajov orgánmi vyšetrovania, uvádzanie rodných čísiel na traťových predplatných lístkoch, osobné údaje a narábanie s osobnými údajmi, prípadne zneužívanie osobných údajov v oblasti poisťovníctva, ochrana osobných údajov vo verejných telekomunikačných službách vo vzťahu k Policajnému zboru a Slovenskej informačnej službe, ochrana osobných údajov zamestnávateľmi vo vzťahu k členstvu v odboroch a mohol by som pokračovať vo vymenovaní jednotlivých druhov káuz. Toto všetko ako aj analýzu, napokon aj rozhodnutia, nachádzame v správe. Po preštudovaní správy o stave ochrany osobných údajov musíme však zodpovedať aj na otázku a musíme odpovedať na otázku, aká je ochrana osobných údajov na Slovensku? Či je uspokojivá alebo dostatočne uspokojivá. Ja ako člen a predseda výboru pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien, ktorý gestoruje inštitucionálne zabezpečenie ochrany osobných údajov na Slovensku, môžem vyjadriť uspokojenie nad rastom ochrany osobných údajov na Slovensku, najmä nad spôsobom zdokonaľovania inštitucionálneho riešenia a rámca. Na druhej stane však ako obyčajný nositeľ osobných údajov neustále som vystavený ako každý iný na Slovensku neodbornému a neustálemu tlaku o nepodstatný a neopodstatnený záujem o moje osobné údaje. Denno-denne sme svedkami v televíznych a rozhlasových reláciách, v tlači, necitlivého prístupu k osobným údajom. Štátne, ale i neštátne úrady sa stále dožadujú osobných údajov, ktoré nepotrebujú k svojej práci, ale možno iba zabudli svoje tlačivá prispôsobiť novej legislatíve. Je isté, vážené dámy a vážení páni, že v posledných rokoch došlo k zlepšeniu právneho vedomia občanov vo vzťahu k ochrane svojich osobných údajov. Na druhej strane je tiež isté, vážené dámy a vážení páni, že kapacita Úradu ochrany osobných údajov nevystačuje na to, aby dohliadali, aby riešili konkrétne prípady porušovania ochrany osobných údajov na Slovensku. Jednak súhlasím s pani kolegyňou, ktorá predo mnou pred chvíľou hovorila o administratívnych, organizačných problémoch pri zabezpečovaní rastu, respektíve nárastu pracovníkov, odborných pracovníkov na tomto úrade. Na druhej strane naďalej sme svedkami a, žiaľ, budete aj vy ako kolegovia svedkami toho, že finančné orgány, úrad vlády pri spracovaní rozpočtu, návrhu rozpočtu na budúci rok, takisto ako v minulom roku dosť necitlivo a nechápavo riešil opodstatnené finančné požiadavky do rozpočtu tohto úradu. Predpokladám, že po vypočutí tejto správy, po preštudovaní tejto správy a najmä po uvedomení si stavu ochrany osobných údajov budete nápomocní a naklonení prípadným pozmeňujúcim návrhom, ktorým budeme chcieť zabezpečiť nerušené a dobré fungovanie tohto úradu. Na tomto mieste dovoľte, aby som sa poďakoval, ešte raz chcem použiť ten výraz, prvému ochrancovi, ombudsmanovi, za jeho doterajšiu prácu a želám nám všetkým, aby úroveň zabezpečenia ochrany naďalej narastala na Slovensku. Ďakujem pekne. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Vyhlasujem rozpravu za skončenú. Pán predseda, chcete sa k rozprave vyjadriť v krátkosti? Nech sa páči, máte slovo. P. Husár, predseda Úradu ochrany osobných údajov SR: Vážená pani predsedajúca, vážené dámy, vážení páni, ja by som len veľmi stručne reagoval na niektoré pripomienky pani poslankyne Antošovej. Skutočne, tie nedostatky nášho úradu, hoci za úrad sa veľmi nepovažujeme, pretože síce patríme do štruktúry orgánov štátnej správy, ale ja sa snažím ten úrad profilovať tak, aby sme stáli vždy na strane občana, dotknutej osoby, aby sme hájili predovšetkým práva dotknutých osôb a sledovali zákonnosť spracovania osobných údajov. Tá činnosť, nedostatočná, naozaj vyplýva z poddimenzovaných kapacít úradu. Poviem len jeden stručný príklad, Česká republika, Český úrad na ochranu osobných údajov má 89 tabuľkových pracovníkov, naplnených 81 a 60-miliónový rozpočet. Náš úrad má 30 tabuľkových miest, rozpočet 20 miliónov korún, tu by som chcel konkretizovať, už nie je nás 19, ale k tomuto dátumu je nás už 24, čo sa nám podarilo vlastnými silami mimo úradu pre štátnu službu zabezpečiť si svojím spôsobom obchádzku vo výberových konaniach, takže sme si ich urobili vo vlastnej kompetencii. Teda písomne sme požiadali Úrad pre štátnu službu. Nie je to, samozrejme, dobré riešenie. Dobrým riešením by bolo dostať tento úrad na úroveň verejného ochrancu práv alebo najvyššieho kontrolného úradu, teda vyňať sa spod personálnej právomoci Úradu pre štátu službu. Čo sa týka toho konštatovania, že mnoho zákonov nie je v súlade so zákonom o ochrane osobných údajov. Ja v tomto smere som si vedomý, že neznalosť zákona neospravedlňuje, ale napriek tomu som všetkých ministrov a vedúcich ústredných štátnych orgánov upozornil v marci tohto roku listom, aby zosúladili, alebo sa pozreli na zákony, ktoré majú v gescii, a dali ich do súladu so zákonom o ochrane osobných údajov. Môžem to hodnotiť tak na polovicu. Polovica reagovala veľmi pozitívne, polovica, ako keby sa ich to netýkalo. Že môže dôjsť ku kolabovaniu mnohých systémov, je realitou, pretože po 31. 12., ak sa to vykonáva, spracovanie na základe osobitného zákona, ktorý nemá náležitosti, ktoré vyžaduje zákon 428, tak ďalšie spracovanie osobných údajov je možné len so súhlasom dotknutej osoby. Bude množstvo ľudí, ktorí apriori odmietnu poskytnúť aj do dôležitých systémov, ktoré idú v rámci verejnej správy, teda štátnej správy, alebo samosprávy a môže dôjsť ku kolabovaniu týchto systémov. Na to teda upozorňujem a nie je to zase správna cesta, ale asi jediná možná v tomto prípade, že budeme musieť novelizovať zákon 428 a predĺžiť toto prechodné obdobie. A znovu asi biť do tých, ktorí sú zodpovední za prípravu návrhu zákonov. Čo sa týka, spomenuli ste, pani poslankyňa, nezákonné odpočúvanie. Náš brat je fakt skutočne do každej takejto veľkej kauzy namočený, v úvodzovkách, pretože málokto si uvedomuje, že napríklad s takým nezákonným odpočúvaním, alebo aj so zákonným odpočúvaním idú aj osobné údaje tej dotknutej osoby. Riešili sme problém, je popísaný v správe, obrátila sa na nás firma Orange, do akej miery môžu uzatvoriť s Policajným zborom zmluvu o nepretržitom vstupe do ich databázy a poskytovanie osobných údajov všetkých občanov. Zistili sme, že nie je to dobre ošetrené ani v zákone o Policajnom zbore, v zákone o Slovenskej informačnej službe absolútne a tu sa zase nehnevajte, vážení páni poslanci a panie poslankyne, vy ste odsúhlasili aj tu v tejto snemovne zákon o Slovenskej informačnej službe, kde je ustanovenie, že Slovenskej informačnej služby sa zákon 428 netýka. A je to v platnom legislatívnom stave a stalo sa to aj po nadobudnutí účinnosti zákona 428. Vráti sa to a budú dotlačení k tomu, aby novelizovali zákony aj o Policajnom zbore, aj o Slovenskej informačnej službe, pretože situácia je taká, že ani Orange, ani privátne firmy, ani Eurotel, ani Slovenské telekomunikácie si v budúcom roku nedovolia takýto nepretržitý vstup do ich databáz a poskytovania osobných údajov bez toho, aby to bolo v zákone expressis verbis uvedené. Takže, a ak by sa tieto zákony nenovelizovali a neupravili a nedali do súladu so zákonom o ochrane osobných údajov, tieto privátne firmy na základe zákona 428 odmietnu poskytovať takéto osobné údaje. Odporúčali sme firme Orange, potom aj Eurotelu, aj Slovenským telekomunikáciám, aby s Policajným zborom uzatvorili zmluvu o poskytovaní osobných údajov len do konca tohto roku. Rodné číslo DIČ-o. Je to bolesť, ktorá, samozrejme, tlačí aj na nás. Neviem historicky, ako to vzniklo, ale asi z lenivosti týchto úradov, že neboli schopné pre fyzické osoby s dovetkom podnikatelia nájsť iný identifikátor a jednoducho prehlásili rodné číslo za daňové identifikačné číslo. V tomto smere sme sa obrátili na daňové riaditeľstvo, ústredné daňové riaditeľstvo aj ministerstvo financií a požiadali sme ich, aby vykonali nápravu a aby zmenili u fyzických osôb podnikateľov tento identifikátor, aby ustúpili od používania rodného čísla a navrhli a používali taký identifikátor, aký majú právnické osoby, čo poznáme, že identifikačné číslo organizácie, ktoré je nič nevypovedajúce číslo. To je, myslím, všetko, čo by som mal na záver k tomuto. Veľmi pekne ďakujem za pozornosť. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán predseda. Prerušujem rokovanie o tomto bode programu. Budeme pokračovať správou o plnení uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky z 13. marca 2002 č. 1943 o vyhodnotení nákladov nebankových finančných subjektov na reklamu a pozitívnu prezentáciu firiem a vyčíslenie odvetvových daní z reklamy. Správu vlády ste dostali ako tlač 367 a spoločnú správu o výsledku prerokovania vo výboroch ako tlač 367a. Správu uvedie v zastúpení ministra financií minister práce, sociálnych vecí a rodiny pán Ľudovít Kaník. Nech sa páči.