Shahzad, Silvia, poslankyňa NR SR (2019-10-24):
Mikrofón nefunguje. Či? Áno, už teraz. Ďakujem pekne. Takže, vážená pani ministerka, vážený pán predsedajúci, vážení kolegovia, ja by som tému opäť vrátila späť k dojčeniu, lebo samozrejme toto máme s Natáliou momentálne spoločné. A napriek tomu, že diskutovať treba aj o očkovaní a veľa a asi sa o tom očkovaní ešte dlho diskutovať bude, tak nemali by sme zabúdať na to, čím v podstate tento život začíname a aký budeme mať štart do života, tak možno taký budeme mať aj celý život. Možno by som mohla povedať, že prichádzame s týmto pozmeňujúcim návrhom takým, ktorý by nemusel vyvolávať diskusie, lebo však už to tu bolo povedané niekoľkokrát. Ide o naše zdravie, ide o naše zdravie a ide o zdravie celej spoločnosti a nemuseli by sme tu o ňom hovoriť vôbec. Ale prax ukazuje, že nemáme stále žiadne základné pravidlá, ktoré, na základe ktorých by sme mohli hovoriť, že dojčeniu sa u nás darí a že je to úplný štandard. Bohužiaľ, nemáme, podľa toho, aké máme informácie, nemáme ani len začiatky. A tak sme sa rozhodli teda priložiť do tejto diskusie aj tému dojčenia, ktorá je naozaj veľmi dôležitá. Vieme veľmi dobre, že aj diskusie o dojčení sú rôzne a napriek tomu, že je to, je to, povedzme, na prvý pohľad veľmi jednoduchá téma, lebo majú pocit všetci, že tomu rozumejú, a všetci vedia, čo dojčenie znamená. Na rozdiel napríklad, keď som pred chvíľkou ponúkala na podpis niečo o procese deinštitucionalizácie, tomu nerozumie vôbec nikto. Tak toto sa tvária naozaj ľudia zo všetkých strán, že tomu rozumejú, a či sú to muži, ženy, všetci, ale skutočnosť je niekde inde. Naozaj sa niekedy mamičky dostávajú do veľmi zložitých situácií, že čo vlastne majú v skutočnosti robiť a ako majú postupovať. Na to, aby, aby to dojčenie naozaj fungovalo a aby to dieťatko dostalo hneď na začiatku všetko to, čo má. Napríklad tu máme nezodpovedané otázky o tom, že ako dlho máme dojčiť. Ja som sa nad tým nikdy predtým nezamýšľala a keď som prvýkrát túto otázku počula, tak som vôbec netušila, že čo vlastne, aká je na ňu odpoveď. Ani som o tom neuvažovala. Aj keď už som možno matka bola. Jednoducho berieme to všetko tak ako bežnú súčasť, ale úplne také jednoduché to vždy nie je. A tak pre mňa je veľmi inšpiratívne, že som, že som túto odpoveď dostala v uznesení toho českého parlamentu, ktorý už toto má a ktorý, kde je jasne zadefinované, ako by to asi malo vyzerať a čo si, čo si pod tým môžme predstavovať. Preto by bolo dobré, aby sme aj my mali niečo podobné. Väčšinou ešte stále máme pri štarte do života pôrodnice. Takže je to naozaj veľmi dôležitá súčasť aj dojčenia. A teda ďalšia vec, ktorú som si ja nikdy predtým neuvedomila, je, že vlastne samotný pôrod tvorí len veľmi maličkú časť toho pobytu v tej nemocnici a dôležitú podstatnú časť tvorí práve dojčenie a spôsob akým sa tento proces naštartuje. A napriek tomu sa možnože aj tá pôrodnica, asi aj názov by sa možno mohol zmeniť, a práve možno to s tým súvisí, že vlastne pôrodnica súvisí s pôrodom, ale nie je to o tom, aby tam nejakým spôsobom trávili mamičky príliš veľa času. Možnože je už veľmi dobré, čo som ocenila napríklad aj ja z vlastnej skúsenosti, keď tu už hovorili kolegyne nejaké svoje skúsenosti, že je bežnou praxou pôrodníc, že si môžte ísť pôrodnice pozrieť dopredu a dozvedieť sa všetky zaujímavé informácie. Ani o tomto som netušila a to je naozaj, myslím si, že toto by malo byť v zdravotníctve vo všetkých oblastiach, nielen v pôrodniciach. A naozaj to je tá pozitívna časť, ktorú tu máme a ktorá, zdá sa, a funguje na mnohých miestach. Takže toto naozaj oceňujem. Otázka je, že či sa aj tie budúce mamičky vedia naozaj pýtať na všetko a či dostanú na tom mieste a pri tej prehliadke naozaj všetky tie podstatné informácie, ktoré by mali vedieť. A ak sa na to jednoducho neopýtajú, tak, tak možno sa to nikdy nedozvedia. Niekedy to vyzerá naozaj veľmi jednoducho, ale keď už príde to bábätko a príde tá situácia, že to bábätko naozaj treba dojčiť, tak všetky tie situácie, aj keď ich už majú mamičky naštudované, sú nové. A preto potrebujú mať naozaj v každej chvíli tú pomoc. Potrebujú sa pýtať neustále, ale nemáme, mám pocit, až takéto zabezpečenie. A dokonca sa obávam, že nie je ani tá informovanosť toho personálu na takej úrovni, aby tým mamičkám dokázali pomôcť. Nerada by som skĺzla do, teraz do pozície laktačnej poradkyne, lebo toto naozaj aj napriek tomu, že už mám teraz oveľa viac informácii, ale vôbec si netrúfam hodnotiť, čo je naozaj správne, čo nie je správne, ale chcem pripomenúť, že aj keď je personál milý a naozaj ústretový a pomáha vám, žiaľ, štandardom je, že k dojčeniu sa vždy prináša napríklad fľaša a často je to fľaša s umelým mliekom. Priznám sa, že tak isto som sa nad tým nezamýšľala. A ďalšia informácia, ktorá ma zaskočila, keď ešte v mnohých nemocniciach nie na 100 % funguje a niekedy to nie je možné, aby bábätká boli s mamičkami v tých nemocniciach. Tak vlastne vystáva tu otázka, že keď sú tie bábätká na oddelení celú noc, čo vlastne pijú. Ktovie, čo im dávajú. Proste toto, táto informácia naozaj nezaznie a nemala som ju ani ja. Máme tu, máme tu nastavený systém hodnotenia pôrodníc, ale viac ako pretekať sa v tom, kto bude lepší a ktorá nemocnica a pôrodnica je najlepšia, by nám malo ísť o to, aby sme dosiahli všade rovnakú úroveň a aby sme naozaj dosahovali baby friendly nemocnice, ktoré tu nemáme. Ak som spomínala tú situáciu s fľašou, tak, tak úprimne, naozaj bežná situácia je aj to, že dieťatko sa naučí piť v pôrodnici a napriek tomu vám v tej pôrodnici na druhý deň bábätko nakŕmia umelým mliekom. Proste nonsens. Preto možno aj v rámci šetrenia finančných prostriedkov ja by som odporúčala zvážiť, že kedy je ten čas, kedy mamička z tej pôrodnice môže odísť, a možnože môžme skrátiť čas pobytu mamičky v pôrodnici. Možnože sa dá s tým niečo robiť. Vieme tým ušetriť možno nejaké prostriedky a možno tá mamička môže ten celý proces skôr naštartovať alebo... Naštartovať? Naštartovať by ho mala v pôrodnici, ale ak príde domov čo najskôr, tak skôr sa môže nadstaviť na tie domáce podmienky a môže, môže sa naozaj venovať plnohodnotne domu dojčeniu. No a tak naozaj potom prichádza ten ďalší ten krok, čo s tým, keď je doma, či jej má kto pomôcť. A veľakrát sa tu stretávame s tými otázkami a máme plné facebooky informácií, či ktorá matka je teraz dobrá a ak nedojčí, či je dobrá, ale to vôbec nie je otázka na toto. Otázka je, či tá mamička má dostatočnú pomoc, či jej má kto tie informácie poskytnúť, či tie informácie sú dobré, či tie informácie sú overené. A naozaj vyznať sa v spleti toľkých informácií je veľmi, veľmi ťažké. Aj kolegyňa tu spomínala niekoľko, niekoľko skúseností s tým, ako, ako skúšala dojčiť, ako sa s tým pasovala. A možno v mnohých prípadoch sa tá pomoc vyhľadáva veľmi neskoro a vlastne, keď už to nejde, tak potom sa vyhľadáva pomoc a, bohužiaľ, to má za následok, že to dojčenie nefunguje. A preto sme tu, preto by sme naozaj chceli poprosiť, aby sme do nekonečna len nediskutovali o tom, že či dojčenie áno alebo nie, ale aby sme už tú podporu dojčenia naštartovali, aby sme, nechceme, aby to bolo zase len v podobe nejakého návrhu zákona a potom ostane ticho. Chceme, aby naozaj sme pre to niečo urobili, lebo to nie je o tom, či, či nájde jednotlivá mamička tú pomoc. To je o tom, aby sme túto spoločnosť priviedli na tú správnu cestu. A chcem povedať, že aj keď to vyzerá na prvý pohľad, že dojčenie sa týka mamičiek, týka sa úplne všetkých. Sú v tom zahrnutí oteckovia, sú v tom zahrnutí starí rodičia, všetci príbuzní, celá spoločnosť, celé blízke okolie, lebo práve odtiaľ často prichádzajú tie informácie a práve odtiaľ často počúvame najčastejšie vetu: Nemáš málo mlieka? A mala by si s tým niečo robiť. A nie je to o tom, že by vám chceli ublížiť, ale zrazu vám v hlave začína proces, ktorý, ktorý proste zrazu uvažujete nad tým, že či náhodou nemajú pravdu a začnete sa o to báť a neviete ani posúdiť, či vaše bábätko dobre pije, či veľa pije, či naozaj si môžte stáť za tým, že mu dávate to najlepšie. Je to, je to veľmi zložitý proces. A to, že máte pri sebe naozaj ľudí, ktorí vás podporia, že máte, máte blízkych, ktorí vám, ktorí vás nespochybňujú, to je strašne, strašne dôležité. A tiež chcem povedať, že veľmi si teraz uvedomujem, tým, že ja potrebujem s tými bábätkami pomôcť, tým, že sa stretávam s množstvom ľudí, ktorí mi pomáhajú, tak vidím, že tie generácie našich mám a starých mám sú naozaj vtiahnutí do stratégie, marketingovej stratégie firiem, ktoré tu ponúkajú umelú náhradu alebo teda umelé mlieko. Pre nich je úplne samozrejmé, úplne automaticky, naozaj to majú niekde zakódované už, že prvá pomoc rovná sa umelé mlieko. A pritom to môže byť úplne niekde inde. Aj ja som sama zažila niekoľko veľmi vtipných príhod, ale, ale naozaj som si uvedomila, že práve tieto generácie sú poznačené tým, že pre nich sa toto stalo štandardom, a my teraz tento štandard potrebujeme nejakým spôsobom zmeniť. Preto verím, že téma dojčenia nezostane nepovšimnutá, preto verím, že sa tu nájde dostatok ľudí, ktorí budú ochotní tento návrh zákona alebo tento pozmeňujúci návrh, pardon, podporiť. A preto verím, že aj pani ministerka napriek tomu, že to nemáme veľmi vydiskutované, tak je to naša chyba, samozrejme, to si priznávame, ale, žiaľ, je to chyba aj tým, že predsa len máme aj tie mamičkovské povinnosti a v tom závale tých, tých... (Reakcia predkladateľky.) Ja chápem, ale, pani ministerka, viete veľmi dobre, že táto téma je tu, nie je tu prvý deň a nepriniesli sme ju my, je tu už dávno. Prinášame ju možno len opäť. Takže preto by som vás chcela poprosiť, aby naozaj ministerstvo zdravotníctva nemalo povesť len toho, ktorý otvára diskusie na rôzne témy a potom ich nedokončí. (Reakcia predkladateľky.) Pevne verím, pevne verím, ale ešte ďalšiu vec, ktorú by som chcela povedať, že aby, aby bolo jasné, samozrejme my s tou témou neprichádzame sami, máme za tým tak isto ľudí, ktorí sa tomu venujú dlhodobo. To znamená, že, že nie je to o tom, že by sme nemali dostatok informácií. A tak vás prosím, aby ste nás v tomto podporili. Ďakujem.