Viskupič, Marián, poslanec NR SR (2019-10-17):
Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, cestovný ruch kultivuje krajinu. Podporuje aj ekonomiku, prináša zamestnanosť na miesta, kde je práce málo, väčšinou neničí prírodu, o tom asi niet pochýb. Mám však pochyby, či rekreačné poukazy skutočne pomáhajú cestovnému ruchu, resp. či iné vplyvy, ktoré tu aj teraz Jozef spomínal, neprinášajú ďaleko viac negatív. Rekreačné poukazy aktuálne platia pre firmy so 49 a viac zamestnancami, teraz v úvodzovkách zrovnoprávňujeme menšie firmy. Prinášame im povinnosť teda poskytovať tento rekreačný poukaz. Zákon hovorí, že čo je rekreačný poukaz. Je to osobitný platobný prostriedok alebo obdobný technický prostriedok uchovávajúci majetkovú hodnotu elektronicky. Je použiteľný výnimočne v Slovenskej republike u poskytovateľov služieb, ktorí majú zmluvný vzťah s limitovaným poskytovateľom podľa osobitného predpisu vydávajúcim rekreačný poukaz. Slúži výlučne na úhradu oprávnených výdavkov podľa osobitného predpisu a je platný do konca kalendárneho roka, v ktorom bol vydaný. A plus zamestnávateľ platí teda 55 % oprávnených nákladov, maximálne do sumy 275 euro, čo znamená platbu pre zamestnancov vo výške 225 euro. Už z tejto zákonnej definície je zrejmé, akú ďalšiu záťaž nakladá štát, resp. predkladateľ na plecia podnikateľov, ale i verejného sektora a koľko ďalšej byrokracie prináša. Zároveň je namieste niekoľko ďalších otázok. Ako k tomu prídu napríklad slovenskí ovocinári alebo výrobcovia vianočných ozdôb, alebo chovatelia oviec? Čo slovenskí dopravcovia bojujúci o prežitie v silnej medzinárodnej konkurencii? Dávať výnimky, resp. podporiť nejaké odvetvie je atraktívne. Výnimka, špeciálna podpora, dotácia, to všetko je viditeľné, to všetko sa dá politicky prezentovať. Navyše v tomto prípade ešte štát preniesol náklady na podnikateľov. Ale ak všetky tieto rôzne podpory, špeciality, výnimky narátame, je z toho nevýkonná ekonomika, pretože na to, aby ekonomika zdravo fungovala, je potrebné, aby súťažili medzi sebou nielen firmy, ale aj odvet..., celé odvetvia. Plus ďalšia rovina je vzťah teda zamestnávateľ – zamestnanec s dvomi základnými pohľadmi. Zamestnanec sa teší, že dostal nárokovateľný bonus. Dostal, áno. Teoreticky sa dá povedať, že teda jeho príjmy sa zvýšili o 275 euro ročne, ak... Ak je 24 mesiacov zamestnaný, ak má tých 225 euro na doplatenie svojej spoluúčasti, ak chce ísť na dovolenku a ak akceptuje všetky ostatné podmienky. Ale hlavne sa jeho príjem reálne zvýši len vtedy, ak zamestnávateľ zároveň nezníži dobrovoľne poskytnuté bonusy o sumu, ktorú ho teraz zákon prinútil povinne bonus poskytnúť. Mne sa z tohto nezdá, že by zamestnanec bol nejakým víťazom tohto celého. A zamestnávateľ? Ekonomika sa skladá z odvetví v rastovej fáze, kde sú produkované dostatočné ziskové marže, ale i z odvetví, kde každý dodatočný náklad výrazne znižuje konkurencieschopnosť. Sú firmy, ktoré majú výborne prepracovaný systém zamestnaneckých bonusov, ktoré im umožňujú zamestnávať najkvalitnejších ľudí. Takéto firmy si len povzdychnú nad ďalšou várkou byrokracie. Sú však firmy, ktoré zákon dodržia tak, že jednoducho znížia dobrovoľne poskytované bonusy a nahradia ich rekreačným poukazom. Toto sa, myslím, vo finále týka aj väčšiny verejných inštitúcií. Vnímam, ako sa vyvíja tohtoročný rozpočet a v budúcom roku to bude reálne ešte ťažšie. Sú však aj firmy, kde bude zamestnancovi silno doporučené nežiadať o rekreačný poukaz. Myslím si, že ani zamestnávatelia nie sú víťazi tejto súťaže. Tak či tak majú nové povinnosti a náklady. Kto je teda víťaz? Je nejaký vôbec? Treba povedať, že štatistiky ukazujú istý nárast domáceho turizmu. Môže sa zdať, že teda slovenskí podnikatelia v cestovnom ruchu sú spokojní. Ale sú spokojní? Do systému rekreačných poukazov totiž vstúpil ešte jeden typ hráčov. Zákon umožňuje, aby rekreačný poukaz bol vydaný vo forme elektronickej platobnej karty, a v rámci tejto možnosti platí zamestnávateľ 3 % z hodnoty rekreačného poukazu za prostredkovanie. Za sprostredkovanie. Komu? Všeobecne sú to, môžme povedať, že spoločnosti, ktoré poskytujú aj služby stravných lístkov. Ale to má aj B. Na druhej strane tieto spoločnosti uzatvárajú zmluvy s poskytovateľmi ubytovacích služieb a za každý využitý rekreačný poukaz si pýtajú províziu. Túto zákon nijako neurčuje, a keď sa spýtate, hovorí sa aj o desiatich a niekedy aj o viac percentách. A ja mám pocit, že sme možno našli práve skutočného víťaza. A teraz použijem to isté prirovnanie, čo Jozef povedal: „Takto sa škrabme.“ (Rečník sa poškriabal pravou rukou za pravým uchom.) Pýtam sa, prečo v krajine, kde sa normálne dá za obed, za rekreáciu zaplatiť peniazmi, prečo je potrebné vytvárať a podporovať odvetvie, ktoré žije z provízie sprostredkovania obedov a rekreačných služieb? Ďakujem.