T. Rosová, poslankyňa: (2006-08-03):
Takže, aby som sa vrátila k téme môjho vystúpenia, pretože sa zaoberám oblasťou vzdelania, vedy, mládeže a športu, a tým pádom zameriam vlastne svoju pozornosť na kapitolu Vedomostná spoločnosť, žiaľ, až piatu v tomto programovom dokumente vlády. Podobne ako vo väčšine ďalších kapitol ani v tejto, bohužiaľ, niet žiadnej predstavy o tom, ako sa často aj k pekným cieľom dopracovať. To je práve tá bezradnosť, ktorú možno opakujeme, ale nie preto, že by to bolo akýmsi naším diktátom, ale pretože jednoducho tak tomu je. Je v tejto kapitole mnoho redundantných, mnoho prázdnych a občas aj celkom nezmyselných tvrdení, napríklad jedno – vláda považuje udržateľný rozvoj za jeden zo základných pilierov vedomostnej spoločnosti. No, je to inovatívny moment v tomto materiáli a tejto kapitole, žiaľ, asi jeden z mála, pretože doposiaľ si väčšina sveta myslela, že, naopak, vedomostná spoločnosť je jedným zo základných pilierov udržateľného rastu. Ale nie slovíčka alebo nejaké pomýlené vety, ale skôr obsah tohto materiálu a tejto časti je tým, čo má viac trápi. Osobne ma mrzí, že táto kapitola, a vlastne nielen ona, preto lebo v programovom dokumente sa o vedomostnej spoločnosti hovorí aj na iných miestach, prezentuje tento koncept vedomostnej- znalostnej, ako chcete, spoločnosti zjednodušene plocho, až dovolím si povedať vulgárno-materialisticky, pretože vedomostnú spoločnosť z hľadiska cieľov redukuje na nástroj, nástroj spoločenského, najmä však ekonomického rastu. Vlastne ten slovník niekedy pripomína reinkarnáciu vedecko-technickej revolúcie. No a z hľadiska obsahu ju redukuje na súbor konkrétnych aktivít niektorých inštitúcií, škôl, výskumných ústavov, podnikateľských subjektov. Bohužiaľ, nevidí etickú, hodnotovú, kultúrnu dimenziu tohto konceptu, nevníma spolu túto znalostnú spoločnosť ako novú éru, v ktorej životný úspech a nielen ekonomická prosperita tak jednotlivcov, ako aj spoločností závisí od schopností prijať pravidlá tejto éry. To znamená pravidlá, kde vzdelanie a znalosti sa stávajú kľúčom, vlastne sa stávajú tou hlavnou hybnou silou spoločnosti nielen v zmysle rastu, ale aj v zmysle všetkých ďalších zmien, zmien predovšetkým v hodnotách. Pretože znalostná spoločnosť si nemôže byť len nástrojom, ale práve systémom hodnôt spoločnosti a jednotlivcov, v ktorom sa vzdelanie a znalosti stávajú, vlastne dostávajú na prvé priečky tohto systému. Lenže samotná podstata tohto programového vyhlásenia vlády je, žiaľ, v rozpore s takouto víziou znalostnej-vedomostnej spoločnosti preto, lebo tvorivosť a iniciatívu obmedzuje, napríklad obmedzenou dĺžkou pracovnej doby. Trestá ju daňami a, naopak, odmeňuje nekvalifikovanosť a pasivitu napríklad plánmi na neúmerný nárast minimálnej mzdy. Občanovi berie priestor, slobodu byť zodpovedný sám za seba, za to mu dáva ochranu aj tam, kde možno o ňu ani nestojí určite nie každý. Ja mám stále na srdci, a dovolím si teda odbočiť od tejto témy, včerajšie vystúpenie pána predsedu vlády, keď obhajoval nedostatok odvahy predĺžiť alebo postupne predlžovať vek odchodu do dôchodku apelom na únavu našich žien. Nuž, takéto opatrenie by sa isto týkalo ľudí našej generácie a ja by som si ozaj netrúfla odhadovať, kto z nás je unavenejší a kto z nás skôr patrí do dôchodku. (Smiech v sále.) No ale naspäť reakcia  na poznámku PVL ... ani zdravší. Jedným z hlavných..., ženy sa dožívajú o sedem rokov viac v priemere. Jedným z hlavných znakov vedomostnej spoločnosti je nepochybne celoživotné vzdelávanie. K tomu sa síce chvályhodne program hlási, ale, žiaľ, konkretizuje ho len v časti vysokých škôl, nie však v regionálnom školstve. Pritom ale z hľadiska demografie je jasné, že najmenej najbližšie dve generácie budú odkázané na celoživotné vzdelávanie na nižšej než vysokoškolskej úrovni. Návrat do minulosti k všemocnému štátu a chráneným, ale zároveň aj riadeným občanom sa v tejto kapitole, ale opäť musím podotknúť, že nielen v nej, prejavuje aj v tom, že výrazným spôsobom ignoruje tretí sektor, mimovládne organizácie. Ale práve v tejto kapitole o mládeži, vzdelávaní a športe to vystupuje obzvlášť do popredia, je to obzvlášť nápadné preto, lebo tuná práve tieto organizácie nepochybne dokázali svoj význam a svoju úlohu. No ale dovoľte ešte niekoľko konkrétnych poznámok k samotnému textu. Počuli sme tu už od viacerých členov vlády aj koaličných poslancov argumenty proti námietkam o všeobecnosti programového dokumentu: že ide o dokument rámcový, o dokument koncepčný. Dá sa to, samozrejme, akceptovať, ale odrazu v kapitole Vedomostná spoločnosť je tu veľmi konkrétny plán na vznik Národného centra európskych a globálnych štúdií bez toho, že by sme sa dozvedeli, čo to vlastne za centrum má byť. Čo to je za inštitúciu? Bude to výskumná inštitúcia? Ale odkedy vláda zriaďuje výskumné ústavy? Alebo to bude nejaká „Matica európska a globálna“? Kolegovia sa už pýtali, ale, žiaľ, odpoveď nedostali, na iný výrok z tejto kapitoly. A ja by som tiež chcela vedieť, čo to vlastne znamená pre vládu „viaczdrojové financovanie s cieľom postupného dosiahnutia úrovne 5 percent HDP“. Koľko z toho bude zo štátneho rozpočtu? A kedy sa vlastne tento cieľ plánuje dosiahnuť? Nič z toho sa nedozvieme a v takejto formulácii je to len záväzok naoko, v skutočnosti je to číry alibizmus. Vláda sa zaväzuje ďalej prijať moderný zákon o výchove a vzdelávaní, ale nenaznačuje, čo pod ním rozumie. nemusí a neočakávam, že by mala rozpisovať podrobne nejaké zásady, ale každopádne tých predstáv o modernej výchove a vzdelávaní je istotne viac. Napríklad v programe HZDS je to podpora inovatívnych vzdelávacích postupov, ktoré rozvíjajú individuálne schopnosti žiakov a študentov, s tým sa dá súhlasiť, ale bude to obsahom tohto zákona? Po rozprave vo výbore mám isté obavy v tomto smere. Ďalším z konkrétnych záväzkov, to treba povedať, že konkrétnych, je vytváranie nových odborov v odbornom školstve. Nuž, ale práve to je tiež proti zmyslu vedomostnej spoločnosti: prehlbovať špecializáciu ešte na úrovni vzdelávania. Naopak, aj odborné školy by mali vytvoriť odborný základ a skôr vychovávať k flexibilite. Špecializáciu bude musieť totiž každý z ich absolventov počas svojej praxe niekoľkokrát za život meniť, prispôsobovať vývoju know-how, vývoju technológií. Ale schopnosť osvojovať si nové poznatky, spájať ich so získanou odbornosťou, tá ostane na celý život. Ako môžeme dnes povedať, aké odbory bude treba za pätnásť rokov? Žiaľ, v tejto časti sa nič nedozvieme ani o meraní výstupov o evalvácii, o nejakom štandardizovanom a objektívnom hodnotení, v ktorom sa urobili dosť zásadné kroky v období predchádzajúcej vlády. Lenže ak to naozaj myslíme vážne s moderným školstvom, pre ktoré sú charakteristické vlastné vzdelávacie programy jednotlivých škôl, práve objektívne hodnotenie a štandardizácia výstupov sú predpokladom zachovania nejakej súdržnosti vzdelávacieho systému a jeho vzájomnej priepustnosti. Čo je udivujúce? V tejto časti programu nie je ani slovo o negatívnych sociálnych javoch, ktoré sa z veľkej časti odohrávajú na území školy, nielen o drogách, ale aj o šírení brutality, o šikanovaní, o gamblerstve. Nie samoúčelná zmienka, všetci vieme, že tieto problémy sú, ale chýba tu aspoň zmienka o poradenských službách, ktoré sú dôležitou súčasťou nášho vzdelávacieho systému. Táto téma sa do volebných programov SNS aj HZDS zmestila, nie však, žiaľ, do programu vlády. Pokiaľ ide o vysoké školstvo, nebudem opakovať to, čo tu zaznelo z úst bývalých pánov ministrov, bývalého pána rektora Devínskeho, ale mňa zaujal záväzok urobiť potrebné kroky k urýchlenej diferenciácii na univerzitné a neuniverzitné vysoké školy. Je to veľmi potrebné a správne, len by ma veľmi zaujímalo, ako vzhľadom na súčasnú legislatívu chce v tomto záväzku vláda konkrétne postupovať, aké kroky hodlá urobiť? Taktiež, čo je pozoruhodné, chýba zmienka a už vôbec nie nejaké opatrenie na to, aby sa zvýšila dostupnosť vysokých škôl, vysokoškolského štúdia. Lebo je pravda, že sa výrazne zvýšil podiel maturantov, ktorí pokračujú v štúdiu na vysokých školách, ale stále je mnoho záujemcov odmietnutých pre nedostatok miesta. Napríklad Slovenská národná strana takýto program mala, alebo aj konkrétny projekt. Podľa jedného zo záväzkov v časti o mládeži a športe prostriedky zo vzdelávacích poukazov dostanú regióny. Nejdem teraz polemizovať o tom, či vzdelávacie poukazy áno, alebo nie, ale prečo regióny, prečo nie aj iné subjekty, prečo nie napríklad práve neziskové organizácie, občianske združenia? Kto totiž zaručí, že sa tie peniaze použijú skutočne pre mládež a šport v reálnom čase, že sa nezabetónujú do štadiónov, ktoré môžu byť financované aj z iných zdrojov, zdrojov samotných samospráv, ale aj súkromných zdrojov, a samozrejme, európskych? Informačné centrá mládeže v každom okrese. To je opäť jedna z konkrétností. No, možno pred desiatimi rokmi, ale dnes, keď chceme navyše budovať vedomostnú spoločnosť a informačnú spoločnosť, je to akosi proti smeru vývoja. Myslím, že by bolo omnoho cennejšie potrebné informácie kvalitne centrálne spravovať a interaktívnym spôsobom sprístupniť prostredníctvom informačných technológií, nielen internetu, ale napríklad aj telefónu hoci, ale každopádne nemyslím si, že dnes je účelné budovať na tento účel, stavať alebo teda prenajímať kancelárie a v každom okrese vytvárať informačné centrá. Isté nedorozumenie, možno nie veľké, ale mne sa vidí pomerne podstatné, je v tom, že projekt Otvorená škola má podľa tohto materiálu podporovať spoluprácu medzi školou a rodinou. Určite treba, aby škola a rodina spolupracovali, ale podstatou Otvorenej školy má byť spolupráca a prehlbovanie vzťahu medzi školou a celou komunitou, teda nielen rodinou. A prehlbovanie tohto vzťahu medzi školami a komunitami, napokon, už to tu dnes aj zaznelo, je určite dôležité. No a ešte na záver. Vláda sa zaväzuje, že odporučí Rade Slovenskej televízie a Rade Slovenského rozhlasu podporiť vo verejnoprávnych médiách osvetovú kampaň. Pán poslanec Rafaj sa včera tešil na to, že teda sa vláda zaviazala takúto kampaň urobiť. No, chcem upozorniť na znenie tohto textu: „odporučí rade podporiť.“ Môže odporučiť rade, môže odporučiť kominárskej komore, komukoľvek, bude to mať asi rovnaký efekt preto, lebo rady neovplyvňujú vysielanie, pokiaľ nejde teda o porušenie zákona, samozrejme. No nespochybňujem tým, že nielen kampaň, ale aj cieľavedomá osveta v oblasti zdravotného životného štýlu je potrebná. Ak to vláda myslí vážne, mala by sa zaviazať takúto osvetu financovať namiesto rozdávania tam, kde existujú aj iné zdroje, zdroje obcí, regiónov, privátnej sféry, lebo, dámy a páni, osvety nikdy nie je dosť. Ďakujem pekne. (Potlesk.)