P. Paška, poslanec: (2005-05-10):
Smer – Sociálna demokracia vždy bola, je a bude proti reforme zdravotníctva z dielne pána ministra Zajaca a jeho reformného tímu. Považujeme to za ďalší z nepodarených pokusov a experimentov na občanoch Slovenska. Niekoľko ekonomických téz, pretože tu padla otázka. Nuž, dovoľte mi pripomenúť rétoriku pána ministra Zajaca. V roku 2002 po nástupe do funkcie prídeme s prvými marginálnymi opatreniami a pripravíme zásadné legislatívne zmeny, ktoré prijmeme v roku 2003 tak, aby od roku 2004 systém fungoval vo vyrovnanom financovaní. Stav je, aký je, mimochodom, budem sa pýtať, ale môžem túto otázku položiť hneď a možno by bolo dobré, keby sme sa od rezortu zdravotníctva dozvedeli reálne čísla a aké je skutočné zadlženie a ako rastie, možno by sme sa vyhli zbytočným debatám. Zvykol som hovorievať a trvám na tom, že niekto účet zaplatiť musí. A táto reforma založila len dve tendencie. Pretože súhlasím čiastočne s tým, čo si povedal, pán doktor Novotný, že isteže je dosť tri mesiace, je dosť štyri mesiace, treba na to  rok, treba  dva. Účet niekto zaplatiť musí. Buď sa zlikviduje sieť poskytovateľov, a tým sa administratívne zníži objem výkonov na úroveň, ktorá bude dostatočná pre úroveň zdrojov, alebo sa zachová objem výkonov, dokonca bude rásť, čo si osobne myslím, pretože štartujeme trh, prešli sme z verejnoprávneho, relatívne centrálne riadeného systému do systému trhu a potom to musí zaplatiť občan. Takže to len toľko k tým polemikám, ktoré tu zazneli na margo vystúpenia pána doktora Chovanca. Naozaj som nechcel hovoriť dlho, lebo už prvé čítania reformných zákonov minulý rok ukázali, že skôr sa treba orientovať do druhého čítania a tam sa pokúsiť, ak sa to vôbec dá, rozmetať túto konštrukciu, ktorá sa ukazuje nevykonateľná spôsobom, ktorý bude mať čistý legislatívny rámec. Naozaj teraz len niekoľko takých všeobecných postrehov ku všetkým piatim zákonom. Hovorím zámerne o piatich zákonoch, ten šiesty zákon o lieku si bude vyžadovať predsa len trošku iné postoje. Naozaj bola táto reforma pre občana, tak ako to kedysi v roku 2001 napísal pán minister Zajac so svojím hlavným poradcom pánom Pažitným, keď nazval tú svoju knihu, ktorá je dodnes bibliou reformy Reforma zdravotníctva – reforma pre občana. Domnievam sa, že nie a som presvedčený, a opäť sa vrátim k tomu zásadnému postoju Smeru – Sociálnej demokracie, pretože sa ukázalo, že axióma o univerzálne efektívne pôsobiacom trhu ako alternatívy systému služby vo verejnom záujme je ten najväčší omyl tejto reformy, ktorý nás mohol postihnúť. A škody aj z hľadiska tendencie, ktoré som naznačil, môžu byť nedozerné. To nie je strašenie, to je aj súbor otázok, možno by sme mohli radostne konštatovať, že veď všetci nástupcovia po súčasnom vedení rezortu budú mať roky a roky čo robiť. Chcem z tohto miesta konštatovať v mene Smeru, že ani mňa, ani mojich kolegov, ani ľudí z odbornej oblasti, zo stavovských organizácií, z asociácií, s ktorými spolupracujeme, to vôbec, ale vôbec neteší. Chcem zdôrazniť ďalší moment. Možno by naozaj bolo dobré, keby sme v tej rétorike, ktorá, mimochodom, má úplne legitímny charakter, vláda háji a obraňuje svoj spôsob, svoje myšlienky, my ako opozícia predkladáme inú alternatívu, ale možno by bolo dobré vrátiť sa z tej rétoriky, kde chvália systém všetci spoza hraníc, ktorých sa to netýka, do spôsobu počúvania, načúvania ľudí, ktorých sa to týka – lekárov, odborných pracovníkov, ale hlavne pacientov na Slovensku. Dovoľte veľmi rešeršovito niekoľko pohľadov a využijem túto možnosť, aby som aj položil pánovi ministrovi niekoľko otázok možno aj v súvislosti s takými drobnými prestrelkami, ktoré v poslednej dobe mediálne vedieme, a budem rád, ak dostanem odpoveď. Aký je teda pohľad občana, pretože reforma mala byť reforma pre občana. Domnievame sa, že doteraz naozaj nič pozitívne nepocítil a je konfrontovaný dennodenne s negatívnymi prejavmi a tendenciami. Pokúsim sa ich pomenovať, nechám to na vás, môžeme o tom polemizovať. Platí vyššie odvody do zdravotných poisťovní, hovoríme teraz o takzvanom ročnom zúčtovaní, hneď avizujem, že je to spôsob, ktorý považujem za správny, ale neodškriepiteľným faktom je, že je to viac peňazí, ktoré každý občan individuálne či už prepočítane platí. Na základe toho, ale napriek týmto vyšším odvodom, to znamená objem zdrojov, a to sú opäť reálne čísla definované rozpočtom, rastie jeho spoluúčasť. My sme sa dostali v nedeľu do takej miernej polemiky, keď som použil niekoľko čísel, kde pán minister reagoval, čo si to vymýšľam za čísla. Nuž, pán minister, dávam do vašej pozornosti tabuľku, ktorá, ak sa nemýlim, bola súčasťou oficiálneho materiálu niekedy z roku 2003, zo začiatku, a nakoniec čísla o spoluúčasti sú súčasťou aj všetkých konštrukcií rozpočtu v kapitole zdravotníctva a vrátane verejných zdrojov pre roky 2002, 2003, 2004 a 2005, to je to číslo, o ktorom sme sa sporili, kde v roku 2002, keď ste nastupovali, bola definovaná spoluúčasť vtedy prevažne príplatkami za lieky 7 miliárd Sk, postupne rástla vyše desať a pol, v roku 2004 to bolo 14 miliárd a v odhade alebo v konštrukcii návrhu rozpočtu pre rok 2005 sa toto číslo pohybovalo na 17 miliardách, mimochodom, spolu s navýšenými odvodmi a s vyššou účasťou štátu, keďže sa zmenil aj spôsob výpočtu odvodu štátu za svojho poistenca z priemernej štatisticky vypočítanej mzdy, ste sa veľmi radi chválili, že medziročný nárast objemu zdrojov je až 7,5 percenta. Nuž, ten objem vo veľkej miere zaplatia aj občania. Samozrejme, tá štruktúra rastie iným spôsobom, kým, ako som povedal, v roku 2002 to boli prevažne doplatky za lieky, postupne v roku 2003 po prijatí zákona č. 277 sa nabalili poplatky a ďalšie zvyšovanie spoluúčasti za niektoré služby, spoplatnenie niektorých výkonov a takisto zníženie rozsahu plne hradených liekov, čo vyvolalo nárast spoluúčasti opäť v kategórii čiastočne hradených liekov. Takže to je objektívny fakt. Znovu chcem zdôrazniť, že napriek relatívne vyšším príjmom systému sa znižuje dostupnosť. Pacient viacej platí, má vyššiu spoluúčasť a znižuje sa mu dostupnosť a teraz sa pokúsim popísať, čo mám na mysli, môžete so mnou súhlasiť, nemusíte. Nazvime to technická. Som presvedčený, že dochádza k čomusi, čo používam na to svoj výraz, možno nie je správny, k rozptylu siete. A hovorím teraz napríklad o sťahovaní sa alebo rušení zmlúv zo strany lekárov primárneho kontaktu, prevažne súkromných, ktorí pod ťarchou rastúcich nákladov na základe deregulácie cien nájomného, vysokých energetických nákladov odchádzajú z tých pôvodných, centrálne umiestnených polikliník alebo zdravotníckych objektov. Potom môžeme nazvať technickou nedostupnosťou aj vytváranie čakacích listov. Dnes na diagnostiku, a už vôbec nehovorím o objektívnych výkonoch, nakoniec aj zákon obsahuje takýto inštitút, veľmi vážnou technickou bariérou dostupnosti sa stáva snaha zdravotných poisťovní vyžiť zo zdrojov tým, že eliminuje rôznym spôsobom objem výkonov a definuje objem limitov, ktoré je  poskytovateľ schopný občanovi ponúknuť. Je úplne jasné, že občan nemá dostupnosť, akú mal pred zavedením vašich zákonov. Poďme sa pozrieť na to, ako je občan konfrontovaný so systémom. Už tu spomínala aj pani kolegyňa Sabolová aj kolega Mirko Chovanec z hľadiska vykonateľnosti samotnej reformy a nedostupnosti vykonávacích predpisov, jasnej dikcie nariadení, ktoré prešli ako kompetencia v zmysle zákona do rezortu zdravotníctva, to všetko spôsobuje, že pacient je naozaj konfrontovaný tak trošku minimálne s neinformovanosťou a chaosom a veľmi ťažko sa mu orientuje v tom, čo nazývate slobodná sieť poskytovateľov. A čo je najhoršie, samozrejme, nemá skoro žiadne nástroje vo vzťahu k zdravotnej poisťovni, čo, ak ma pamäť neklame, ten vzťah pacient – zdravotná poisťovňa bol v tých počiatkoch jeden z lajtmotívov, kde v tom obojsmernom vzťahu by občan alebo zdravotná poisťovňa manažovala zdravotnú starostlivosť pre občana, ale tým, že sa občan bude aktívne podieľať na kontrole, výkone kontrol, dosahu na svoje náklady a tak ďalej a tak ďalej. Toto nič sa nesplnilo. Poďme na pohľad poskytovateľa. No, tu sa dá zhrnúť všetko veľmi jasným zjednodušením. Čím viac náš lekár, a to je jedno, či je to na štátnej klinike, na lôžku, alebo či sú to súkromní lekári, ktorých produkt, mimochodom, pred zavedením reformy bol až 60 percent, robí, tým menej zarobí a tým menej mu zdravotná poisťovňa zaplatí. Veľmi výrazne rastie administratívna náročnosť pre každého poskytovateľa, či už na lôžku, teda v nemocniciach, alebo u súkromného poskytovateľa.  Poskytovateľ je dnes dezorientovaný a nie je schopný sa orientovať v neustálych zmenách. Veď len k reformným zákonom už sedíme dnes druhýkrát, o vykonávacích a súvisiacich právnych predpisoch som už hovoril. Tu mi nedá, aby som nespomenul kategorizáciu liekov, ktorá má primárne ušľachtilý cieľ, ale sekundárne vnáša obrovské ekonomické škody a prináša do logistiky, do toho, čo malo jasné pravidlá hry, hovorím o zdravotníckom zásobovaní, obrovské škody a obrovský chaos, ktorý sa odráža opäť veľmi negatívne sa v zhoršujúcom vzťahu medzi pacientom a medzi lekárom, pretože sa stráca to základné, čo vždy definuje celý zdravotný systém, to je dôvera pacienta v lekára. Pohľad zdravotnej poisťovne sa dá definovať veľmi jednoducho. Čím menej platí, už som spomínal poskytovateľovi, tým mu rastie viacej zisk, alebo použijem výraz, ktorý používa pán minister, prebytok. Zároveň by som sa ho chcel spýtať, použili ste takýto výraz, keď ste hovorili o celkovom stave deficitu v roku 2004 a povedali ste, že nebolo to až také zlé, pretože keď sa započítajú dlhy, ale sa započítajú prebytky zdravotných poisťovní, že sú to asi 2 miliardy korún. Chcem vás v tejto súvislosti poprosiť, keby sme vedeli definovať, čo je to prebytok zdravotnej poisťovne a či je legitímne, ak naozaj vzniká a na základe toho chcem poprosiť o naozaj normálnu informáciu o stave zadlženosti. Aspoň budeme mať z rezortu validné čísla a nebude potom vznikať zbytočne napätie. Mohli by sme o tých podmienkach hovoriť strašne dlho. Ja naozaj z tohto pohľadu chcem konštatovať, že sa potvrdilo to, čo sme hovorili, táto reforma je v tejto podobe nevykonateľná, sme presvedčení, že je v rozpore s ústavou. Tento týždeň podáme niekoľko podaní na Ústavný súd. Som presvedčený, že ich validita je veľmi vysoká. Budeme o tom informovať samostatne a jednoducho na záver mi dovoľte, aby som sa opäť vrátil k tej ekonomike, ktorou sme začínali. Chcem sa vážne opýtať, pretože to je ten večný spor, vy tvrdíte, že my strašíme tým, že občan bude viacej platiť, a vy tvrdíte, že to nie je pravda, že občan už má reformu za sebou a že nebude viac platiť. Ale faktom je, že zadlženie rastie, tendencie som pomenoval, znovu sa pýtam tú jednoduchú otázku. Kto ten účet zaplatí? Nič viac, nič menej. Som presvedčený, že kým nedôjde k zmene celého systému, ale viete, že o tom sme hovorili od začiatku, že kým zo zdravotných poisťovní nebudú, samozrejme,  s dostatkom zdrojov organizácie, ktoré naozaj budú riadiť a orientovať celé to, čo vy nazývate trhom, že to nikdy nepôjde. A kým budú vždy v podobe prerozdeľovania zdrojov na základe akýchsi parametrov, ktoré sú ešte deformované tým, že sa vytvárajú na základe lobingu veľmi špecifické a veľmi lukratívne oblasti v systéme zdravotníctva a ktorým jediným sa navyšuje cenotvorba alebo sa navyšuje ohodnotenie výkonov, ponechajme stranou, či je to objektívne, alebo nie, je to kardio, onko, veľmi dobrým príkladom je aj Rýchla záchranná služba. Nechcem teraz polemizovať o tom, či je potrebná, alebo nie, jednoducho tie zdroje nejdú proporcionálne do celého systému. V tejto súvislosti vám musím povedať, a tiež budem reagovať na to, čo ste povedali v relácii Na telo, čo je na tom, keď prídu investori. No nič. No proti tomu nikto nemá nič, a to sa mohlo udiať a aj sa to dialo vo verejnoprávnom systéme zdravotníctva. Otázka  je len, že nám vadí určite aj to, že nie je parita prístupu na to, čo vy nazývate zdravotnícky trh. Tie stovky a tisíce poskytovateľov, ktoré sa roky a roky trápili zadlžení až po uši, sú dnes všetci postavení do nerovnoprávneho a neparitného a nevybalansovaného  systému z pohľadu veľkých finančných skupín alebo kohokoľvek, komu tieto zákony, ktoré sme v tejto snemovni schválili, vytvorili  priestor. Dámy a páni, naozaj by sa dala charakteristika negatív toho, čo sa nazvalo reforma a čo my nazývame zmena legislatívneho prostredia, dalo by sa o tom  hovoriť ešte veľmi veľa. Budem veľmi rád, ak tieto zákony, pretože ich chcem striktne odmietnuť aj v podobe noviel, o ktorých pán minister hovorí, že ide len o odstraňovanie kolaudačných chýb, neprejdú, ale chcem takisto avizovať, že ak prejdú do druhého čítania Smer – Sociálna demokracia  určite využije tento priestor na to, aby prišla so zásadnými pozmeňujúcimi návrhmi. Ďakujem veľmi pekne.