M. Fronc, poslanec: (2009-09-09):
Ja si myslím, že školské autobusy, to je niečo, čo si naše deti naozaj zaslúžia, je to spôsob dopravy, ktorý funguje vo väčšine kultúrnych krajín pre školskú mládež a tento spôsob dopravy má viacero výhod. Po prvé, garantuje istým spôsobom predsa len väčšiu bezpečnosť dopravy školskej mládeže zo školy a do školy na vyučovanie alebo na iné aktivity, ktoré súvisia so školským vzdelávaním. Po druhé, je celkom iste niečo, čo napomôže kultivovanosť pre našu mládež. Znova, aj keď nerád, musím zopakovať, že často v autobusoch verejnej dopravy sa mladí ľudia, deti doslova stretávajú s vulgarizmami, so správaním, ktoré, keď použijem slovo, že hulvátske, tak asi je to ešte stále mierne použitie a často sa stretávajú s ľuďmi, ktorí sú v alkoholickom opojení. A po tretie, čo pokladám za dôležité. Tento systém dopravy je naozaj aj efektívnejší a hlavne efektívnejší pre obce a mestá. Viete, keď sme v tomto regióne, v tejto krajine na Slovensku, tak v histórii zaznela jedna veta, ja ju poviem, trošku ju parafrázujem: Extra Posonium non est vita et si est vita non est ita. Mimo Bratislavy nie je život. A ak je život, tak nie je taký. No, ja si myslím, že by sme to nemali pripustiť, pretože toto nie je problém a netýka sa naozaj Bratislavy alebo aj iných centier ako Košice, ja neviem, Banská Bystrica a podobne. Tam mestská doprava funguje a dá sa to zabezpečiť, povedzme, ešte ako-tak. I keď môžeme o tom diskutovať. Ale je to v prvom rade o doprave detí, ktoré sú mimo centier, ktoré dochádzajú do škôl, o doprave detí, ktoré bývajú v obciach, ktorá má 12 km dĺžky. Takže si myslím, že by sme mali urobiť aj niečo pre ľudí a pre mládež, ktorá je mimo centier. V súvislosti so vzdelaním a školstvom mi nedá, aby som nepovedal ešte niekoľko záležitostí týkajúcich sa toho, že pomaly takým zaklínadlom, mantrou sa stala vzdelanostná ekonomika. Vláda pripravila modernizačný program 21, áno? Ale ja sa pýtam, čo my vlastne potom chceme so školstvom, ak doň neinvestujeme, ak nechceme pomáhať, aby sa rozvíjalo. Viete, v tejto súvislosti treba povedať, že tie krajiny, ktoré sú úspešné, sú úspešné preto, že sú nielen tí, ktorí vyrábajú, povedzme, aj ako na Slovensku niekedy sofistikovaný tovar. Ale sú to tie krajiny, ktoré dokážu aj vymyslieť, vytvoriť, vynájsť invenčné. Pred stáročiami úspech takej krajiny ako Švajčiarsko zabezpečili hodinky. Ale v modernej histórii sa odvolávam na Fínsko a Nokiu. A to sú myšlienky, ktoré naozaj aj hospodársky pomáhajú krajine, ale my v tom prípade sa musíme starať v prvom rade o vzdelanie, o kvalitné vzdelanie a o to, aby sme vychovávali aj duchovnú elitu. Ak chceme uniknúť z periférie Európskej únie a chceme sa dostať aspoň v tomto zmysle na úroveň Španielska alebo susedného Rakúska, tak sa musíme viac venovať vzdelaniu. Hovorím to aj v súvislosti s tým, že si myslím, a obraciam sa v tomto smere na kolegov z vládnej koalície, že to, čo funguje v súčasnosti v školstve, myslím si, že by ste sa vy mali nad tým zamyslieť a pokúsiť sa urobiť zmenu, keďže inak, zdá sa to nepustíte, ale tie prípady zbabranej reformy, kde namiesto reformy existuje na Slovensku chaos, kde sa už druhýkrát opakovane nedostanú učebnice, kde jednoducho máme problémy s tým, že vôbec neboli vysvedčenia pre prvákov, pretože ľudia nevedeli v škole, čo a ako majú vyzerať vysvedčenia. Keď dnes, a musím to pripomenúť, je problém, že generálny prokurátor napadne komplexné akreditácie a zmenu zaradenia vysokých škôl. No, bol by som rád, páni kolegovia z vládnej koalície, keby ste sa nad tým zamysleli a pokúsili sa urobiť v tejto veci poriadok. Ešte jedna poznámka, keďže vidím takých, ktorí tu už majú vlasy trošku zafarbené dobiela, tak si viacej vecí iste pamätáte a iste si pamätáte, ako sa stala hitom takmer na celom svete Yellow Submarine – Žltá ponorka. Ja si myslím, že môžete prispieť k tomu, aby žltý autobus sa stal minimálne hitom na Slovensku. A tak na záver len zopakujem tým, čo som začal – Ceterum autem censeo. Ďakujem pekne, pán predseda. (Potlesk.)