K. Tóthová, poslankyňa: (2006-01-31):
K súčasnému predloženiu a vystúpeniu predkladateľa by som si dovolila uviesť nasledovné. Ako viete, z radov Hnutia za demokratické Slovensko – Ľudovej strany bolo jasne uvedené, že ide o najväčší podvod minulého storočia na Slovensku. A toto platí a myslím, že v budúcnosti sa to jasne preukáže aj dopadmi ďalšími právnymi. Nie je pravdou, že celá vina spadá na vkladateľov, t. j. klientov. Klienti, mnohé mladé rodiny a dôchodcovia, uložili svoje posledné peniaze do nebankových subjektov v rámci zákona, teda uložiť tie peniaze nebolo trestné, a uložili ich s dôverou, že ide o legitímne investovanie, a pod dojmom niekoľko rokov opakujúcej sa reklamy v Markíze, na TA3 a v iných médiách nemohli mať ani potuchy, že ide o pofidérnu záležitosť. Ich postup bol súladný so zákonom, neboli to žiadne vypočítavé a ziskuchtivé kroky. Treba opätovne zdôrazniť, že vláda vedela o činnosti nebankových subjektov a o vysokých rizikách v ich činnosti. Dokonca štátny dozor nad kapitálovým trhom vykonal dve komplexné daňové kontroly v spoločnosti Horizont a BMG Invest, a to v rokoch 1998 až 2001. A dospeli obe kontroly k podobnému nálezu. Bol to, pokiaľ by ste si chceli podrobnosti pozrieť, protokol č. 003/2000/SAN. Priebežné daňové kontroly v rokoch 1998 až 2001 boli skutočne signálmi preto, že v týchto nebankových subjektoch sú kroky, ktoré nie sú súladné so zákonmi. Daňové riaditeľstvo a ministerstvo financií mali v rukách všetky hospodárske výsledky nebankových subjektov a vedeli, opakujem, vedeli, že vklady sú zdrojom na vyplácanie údajných výnosov, vedeli, že ide o pyramídu, a na základe toho museli vedieť aj, že ide o podvod. Národná banka Slovenska upozorňovala príslušné orgány, vrátane orgánov činných v trestnom konaní, ďalej, ministerstvo financií, ministerstvo vnútra a vedela o tom aj prokuratúra a finančná polícia. Opätovne by som chcela, ako tu už bolo uvedené, poukázať na list pani ministerky Schmögnerovej, ktorý poslala 16. júla 2001, kde upozorňovala na podnikanie a jeho podstatu nebankových subjektov a na podozrenia z porušovania zákonov a páchania trestných činov. V rokoch 2001 a 2002 som bola členkou výboru pre ľudské práva a národnosti, dneska už je to aj výbor pre postavenie žien. A na prerokovávaní vtedajšieho návrhu som položila vtedy prítomnému generálnemu prokurátorovi pánovi Hanzelovi otázku, či vedel o liste pani ministerky Schmögnerovej. Nedostala som odpoveď, že nevedel, odpoveď bola vyhýbavá, obalená, ale nepovedal, že nevedel. Teda nikto nemôže dneska uvádzať, že o týchto skutočnostiach štátne orgány neboli včas a náležite informované, nemôže nikto povedať, že nebolo zrejmé, že ide o porušovanie zákonov. Štát v zosobnení prvej i druhej vlády Mikuláša Dzurindu sa teda nemôže tváriť ja nič, ja muzikant. Nebankové subjekty si na Slovensku niekoľko rokov bašovali za pasívnej asistencie príslušných štátnych orgánov a za výdatnej reklamnej pomoci médií. Horizont Slovakia za 5 rokov podľa informácií, ktoré ja mám, vynaložil na reklamu 1,344 mld. korún. Daňové priznanie tohto subjektu však bolo oveľa nižšie. BMG Invest za 4 roky vynaložil na reklamu 812 mil. korún. Myslím, že sú to nemalé peniaze. Inkasovala len Markíza zo spomínaných subjektov 500 mil. korún a podľa informácií opätovne, ktoré mám, TA3 vyše 140 mil. Sk. Podpredseda vlády Ivan Mikloš po krachu nebankových subjektov neraz tvrdil, že vláda s tým nemá nič spoločné a za všetko si môžu občania sami. O povinnosti štátu kontrolovať a o nedostatkoch v legislatíve nič nehovoril a nič nechcel o tom počuť. Štát z nelegálnej činnosti nebankových subjektov výdatne profitoval. Z nezákonne organizovanej činnosti, teda, lepšie povedané, aby som presne povedala, nebankových subjektov, ktoré nevykonávali svoju činnosť v súlade so zákonmi, vybral na daniach 6 mld. až 8 mld. Sk. Preto nemožno tvrdiť, že 300 000 poškodených občanov bolo okradnutých z vlastnej viny. Orgány štátu tolerovali klamlivú reklamu, vedeli, že ide o činnosť, ktorá nemusí byť súladná s platným právom, a štát neuplatňoval všetky kontrolné mechanizmy s vyvodením príslušných ďalších krokov, ktoré mal vyvodiť. Nie menej dôležitým faktom bolo, že ešte po krachu nebankových subjektov sa mohlo hýbať s ich majetkom tak, aby sa pokryli pohľadávky poškodených a vedelo sa už, že išlo o podvod a trestnú činnosť. Vinou otáľania a určitej nečinnosti príslušných orgánov však celý lukratívny majetok je už prevedený do iných spoločností. Ešte za pozornosť stojí skutočnosť, že Národná banka v Slovenskej televízii v apríli zverejnila zoznam nebankových subjektov, ktoré v tejto dobe mali klamlivú reklamu, inzerciu na prijímanie vkladov, poskytovanie úverov a pôžičiek bez povolenia Národnej banky Slovenska s prísľubom vysokých ziskov. Opakujem, Národná banka Slovenska zverejnila zoznam nebankových subjektov, ktoré nemali vlastne príslušné, ľudovo povedané, papiere v poriadku. Z toho vyplýva, že Národná banka vedela o takejto činnosti. Do októbra 1999 mala právomoc ukladať nebankovým subjektom pokuty alebo opatrenia, žiaľ, nebola udelená ani jedna pokuta. Keď už vyšli príslušné kroky nebankových subjektov najavo, nebola prijatá legislatíva, ktorá by tieto kroky umožňovala, ba práve ukladala. To znamená, nenastupoval sankčný systém. Záverom chcem, ešte ako právnička povedať o jednej otázke. Máme platný a účinný zákon o náhrade škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím štátneho orgánu alebo nesprávnym úradným postupom, t. j. štátneho orgánu aj orgánov, ktoré spadajú pod pojem verejná správa. A je to nielen zákon, ktorý umožňuje náhradu škody, lebo tento zákon zakotvuje aj možnosť uplatňovania regresov. Tieto regresy sa vzťahujú na pracovníkov verejnej správy, dokonca aj na sudcov a aj na všetkých v systéme štátnej správy. Vláda je vrcholný orgán štátnej správy. Mám otázku: Nevzťahuje sa tento zákon aj na členov vlády? Veď predsa vládu nemožno vyňať zo systému štátnej správy, ktorá je súčasťou verejnej správy, o ktorej príslušný zákon hovorí. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, je mi smutno, že túto otázku parlament vždy zmetie zo stola. Sú to osudy mnohých ľudí, ľudí, ktorí dobromyseľne vkladali peniaze a došli do situácie katastrofálnej a z ktorých viacerí si siahli aj na život. V Českej republike boli urobené určité kroky na nápravu. Ja si myslím, že tento parlament už tentokrát, pretože to nie je prvýkrát, by si mal uvedomiť, že nápravu spraviť treba. Ďakujem vám za pozornosť.