Fronc, Martin, poslanec NR SR (2015-11-11):
Pani podpredsedníčka, pán minister, kolegyne, kolegovia, neviem, či po tejto chvíli vypätej atmosféry niektorí nebudú vnímať moje vystúpenie tak trochu, akože opozičný poslanec sa stavia v niektorých veciach na stranu ministra, ale ja by som rád ctil zásadu: Amicus Plato, sed magis amica veritas. Plato je síce priateľ, ale pravda je väčší priateľ. Neviem, či tento zákon bol inšpirovaný, ale celkom iste bol aj ovplyvnený tou kauzou vývozu poprsia pápeža od údajne Berniniho a zrejme aj niektoré paragrafy ovplyvnil. Ja som presvedčený, že pamiatky treba chrániť, ale primerane, a treba vytvoriť priestor na to, aby istým spôsobom sa dali aj kúpiť a vymeniť. Viete, keď zájdete do Budapešti, do aukčného domu Nagyházi alebo Kieselbach alebo do Viedne do aukčného domu Kinsky, tak tam máte predaj, keď hovoríme, obrazov a sôch, pričom tam, kde krajina nechce, aby sa vyviezli, je napísané: No export. Tak dopredu viete, s ostatnými je to vybavené, nie je problém. V Maďarsku máte napísané, pokiaľ tu ja mám kolegov, védett, myslím, sa to píše, je to zakázaný export. A ja poznám aj medzi vami tých, ktorí sú zberatelia a ktorým sa stáva, že na Slovensko sa dostávajú aj vzácne umelecké diela. Takže istým spôsobom je potrebné, pohyb alebo obchod aby tu bol. A ja si myslím, že chrániť to treba, ale nie tak, že budeme pritom chrániť absolútne všetko, lebo potom nechránime nič. A chcem to povedať aj v súvislosti s tou kauzou Bernini. Toľko som sa o tom načítal, že Slovensko prišlo o sochu v hodnote 30 mil. eur, myslím, eur alebo dolárov, teraz neviem, či to uvádzali, 30 mil. dolárov. Neviem, odkiaľ lietala, dodnes som sa nedozvedel, odkiaľ je tá suma 30 mil., ale, viete, po prvé, keby to naozaj bola reálna suma, tak Slovensko by o to neprišlo, nemohlo by o to prísť, lebo ja si neviem predstaviť vládu, ktorá by bola dala 30 mil. na kúpu takéhoto poprsia a ktorá by to politicky prežila. Ja si pamätám spred dvanástich rokov, keď minister kultúry Kňažko mal možnosť kúpiť za 12 mil. korún sériu sloveník. A vláda na to, žiaľbohu, nenašla odvahu Tak vtedy, si myslím, sme o to prišli. Ale o to v tomto smere sme neprišli. Prišli sme o to tak, že sa to nenachádza na území Slovenska. To je ale rozdiel. Ja som v tej aukcii SOGA bol, dvakrát, pretože to bolo dvakrát u nich ponúkané za tú istú vyvolávaciu cenu, 24-tisíc eur. Druhýkrát to bolo predané. Ale vznikla z toho úžasná bublina. Po prvé, Slovensko nemá a ani nemôže mať špecialistov, odborníkov, ktorí by naozaj úplne vedeli zodpovedne posúdiť, či je to alebo nie je to od Berniniho. Malo ich z Galandovcov, z Fullu, z Benku a podobne, ale to je celkom prirodzené, že takýchto odborníkov nemá. Pokiaľ by ste chceli takého odborníka, aby urobil príslušný posudok, na to sú obrovské finančné prostriedky, to by bolo treba prvé vedieť. Po druhé. Je pravda aj to, že bolo toto poprsie ponúkané aj inom múzeu, v Liechtensteinovom, pokiaľ viem, múzeu, kde to bolo odmietnuté s tým, že to od Berniniho nie je, že maximálne, lebo tu rôzne stupne existujú, tuto atribuoval, pripisovanie, tam pripustili maximálne, že je z dielne Berininiho toto, ale nie poprsie vyrobené Berninim. Ale, prosím vás, taká vec, ako sa to predáva 30 mil., neverím, to nie je vec verejnej informácie. Tomu, že by to pustilo Gettyho múzeum, neverím. To sa nedeje. A takisto sa veľakrát nedozviete ani to, za čo sa to predalo, pokiaľ to nešlo cez verejnú aukciu. A z tých vecí, kde sa to od toho Berniniho predalo, z verejných aukcií zistené ceny najviac, ale to bola terakota, lebo materiál tiež rozhoduje, boli 2 mil. Ale bežne sa od neho predáva za 100-tisíc, 200-tisíc a menej vydarený kus aj za menej. Zoznam tých cien tam bol. Prečo o tom hovorím? Hovorím ešte raz, ja pokladám za dôležité ochranu pamiatok, ale nemôže to ísť v tomto prípade za istú hranicu tak, aby nebol umožnený aj pohyb a výmena kultúrnych pamiatok. A, mimochodom, keď už hovoríme o tých veľkých stratách, tak nedá mi, aby som nepovedal, že Slovensko najviac prišlo o kultúrne pamiatky v 19. storočí pri organizácii Miléniovej výstavy. A darmo existuje dokonca zmluva, že by sa to malo vrátiť. To sa nikdy nevráti, tak ako sa nevrátia nikdy pamiatky, ktoré ukoristili švédske vojská počas tridsaťročnej vojny z Čiech. Mimochodom, ste si daktorí spomenuli, že aspoň tú jednu vzácnu bibliu žiadal vtedy možno prezident Havel na vrátenie. Nie je vrátené ani toto, jeden jediný kus aspoň symbolický. Čiže toto sa pohybuje inak. A v tomto smere, si myslím, nemali by sme vždy len naletieť a veriť to, čo zaznieva v bulvárnych médiách, aby sa vyrobila kauza. Ďakujem.