Zajac, Pavol, poslanec NR SR (2015-05-06):
... vážený pán minister, pán spravodajca, kolegyne, kolegovia, dovoľte mi, aby som sa v mene klubu KDH vyjadril k predkladanému návrhu zákona o verejnom obstarávaní, ktorý má riešiť schránkové firmy konečných užívateľov výhod. Na tento návrh zákona alebo na túto novelu nielen poslanci v Národnej rade, ale aj verejnosť už niekoľko mesiacov čakala... (krátke mlčanie rečníka pre ruch v sále), verejnosť niekoľko mesiacov čakala, a to z dôvodu, že za vlády jednej strany SMER-u sa nám v posledných mesiacoch začali objavovať verejné obstarávania, predražené verejné obstarávania, ktorých víťazom boli firmy, ktorých koneční užívatelia výhod sídlili častokrát v schránkach daňových rajov všade možne vo svete. Aj preto sme podporili aj poslanci za KDH uznesenie, ktorým sme vyzvali vládu Slovenskej republiky, aby takýto návrh zákona alebo takúto novelu pripravila. Dneska ju tu máme pred sebou a ja musím s poľutovaním povedať, že nespĺňa naše predstavy, tie predstavy, ktoré sme mali. To, aby sa slovenská verejnosť dozvedela, kto sú koneční užívatelia výhod, tí, ktorí v predražených tendroch v štátnych zákazkách z verejných financií, zo štátneho rozpočtu a eurofondov získavajú takéto predražené zákazky. Kto sú koneční užívatelia výhod, predkladaná novela nám neumožní sa dozvedieť, ani poslancom, ani občanom Slovenska. A prečo nám to vadí? Prečo chceme poznať, kto sú koneční užívatelia výhod? Po prvé preto, že ak sú to poctiví podnikatelia, nevidíme dôvod na to, prečo sa majú skrývať za schránkové firmy v daňových rajoch. A po druhé, prečo veľká časť našich verejných financií, štátneho rozpočtu, eurofondov má odchádzať do daňových rajov po svete? Prečo tie peniaze nezostávajú na Slovensku a prečo tu nie sú zdaňované? Kým ešte sa budem ďalej venovať samotnému meritu predkladaného návrhu, to znamená registru konečných užívateľov výhod alebo samotným konečným užívateľom výhod, aby som nezabudol, hneď na úvod sa chcem spýtať pána ministra, načo slúži hneď prvý bod, ktorý je predkladaný v tejto novele, a to je bod, ktorý sa dotýka § 1 ods. 3 a ktorým sa vylučuje z podlimitných zákazok právne zastupovanie klienta v rozhodcovskom konaní, v zmierovacom konaní, v súdnom konaní, v správnom konaní alebo v inom obdobnom konaní a právnom poradenstve. Nedozvedel som sa to v dôvodovej správe ani vo vašom vystúpení, že prečo je tam tento bod, či to nejako súvisí so schránkovými firmami alebo s konečným užívateľom výhod. Lebo podľa môjho názoru toto nesúvisí ani s konečným užívateľom výhod, ani so schránkovými firmami. A, pán minister, môj dojem z toho je, prečo sa to tam dostalo, aby to vypadlo z podlimitných zákazok, je ten, aby vláda mohla, jednotlivé ministerstvá, spriazneným advokátskym kanceláriám takto zadávať, dalo by sa povedať, priamo zákazky. Tak by som bol rád, aby ste to potom v záverečnej reči vysvetlili, lebo v dôvodovej správe o tom nie je nič a máme pred sebou len návrh zákona a je to hneď prvý bod. Ale poďme, prečo si myslím, že toto nie je riešenie pre to, aby slovenská verejnosť, aby občania poznali, kto sú koneční užívatelia výhod, tých konečných užívateľov výhod, ktorí častokrát v predražených tendroch vyhrávajú na Slovensku verejné obstarávania. A, pán minister, musím tu spomenúť kauzy, aspoň z posledného obdobia, lebo aj dnes v jednej rozhlasovej diskusii mi pán minister Kaliňák povedal, že on nevie o žiadnych kauzách. On nevie o žiadnych kauzách, ktoré by súviseli s predraženým obstarávaním. Tak ja vám pripomeniem len z posledného obdobia: Pána ministra Počiatka sme tu odvolávali za kauzu firmy PAYWELL, ktorá vyhrala verejné obstarávanie. Mimochodom, boli dvaja účastníci, firma vznikla deň pred možnosťou prihlásiť sa do súťaže, jej konečný užívateľ sídli v schránkovej firme na Cypre a táto firma v tomto verejnom obstarávaní – medzi dvoma účastníkmi – vyhrala zákazku a budeme tejto firme platiť za kontrolu platieb palivovými kartami 130 mil. ďalších 13 rokov. No u mňa to je teda riadne predražená zákazka. Dokonca najprv bola vysúťažená za vyššiu cenu, ako dovtedy sa tieto služby robili. A firma vznikla deň predtým, pred možnosťou prihlásiť sa a sídli na Cypre. Kto je jej konečný užívateľ? Kto je za touto firmou? A mali sme tu kauzu Váhostav. Ešte ju tu máme, aby som bol presný. Jednotliví koneční užívatelia sídlia v schránkových firmách – Nový Zéland, Cyprus, Malta, už ani poriadne neviem, ako sa tie všetky možné ostrovy volajú. Belize, Curacao. Pán minister Kaliňák nevie o tejto kauze? Firma Váhostav má momentálne podpísané zákazky z verejného obstarávania samostatne alebo v konzorciách za 1,5 miliardy. To sú zákazky, ktoré má so slovenským štátom v rôznych podobách. S NDS-kou, s Vodohospodárskou výstavbou, s nemocnicou Rooseveltovou, považskými vodárňami a mohol by som takto pokračovať. Darmo pán generálny riaditeľ bude hovoriť, že oni majú zákazky na najbližšie mesiace za 360 miliónov. Ja som povedal, za 1,5 mld. samostatne alebo v združeniach, v konzorciách. A tie zákazky, časť už z nich asi pravdepodobne urobili, ale nemajú ich ukončené. Takže podpísané zákazky za 1,5 miliardy. A takáto firma sídli po Curacau, Malte, Cypre. Áno, slovenskí občania majú právo vedieť, kto sú tí ľudia, ktorí skutočne vlastnia takúto firmu. Ďalej je tu firma Doprastav, ktorá mimochodom tiež prešla reštrukturalizáciou, tiež okradla drobných živnostníkov a podnikateľov o desiatky miliónov eur. A to prešlo tak potichu. A ona tiež má konečného užívateľa, tuším, že tiež na Cypre. Mám spomínať najnovšiu kauzu, keď majiteľom vagónov, 12-tisíc vagónov, slovenských vagónov sa pred rokom stala v tendri švajčiarska firma? Ešte pred rokom nám tu minister Počiatek hovoril, to je líder v manažovaní vagónov v Európe. Seriózna švajčiarska firma. Protimonopolný úrad minulý týždeň povedal, že polku v tejto firme vlastní cyperský investičný fond, teda pardon, maltský investičný fond. Pán minister, viete, kedy ten maltský investičný fond vznikol? Viete, kedy vznikol? 7. mája 2014. 7. mája 2014 v čase, keď, predpokladám, už boli otvorené obálky, bolo jasné, kto bude víťaz, tak niekde na Malte vznikol investičný fond a ja vám môžem ukázať z maltského ministerstva financií ten dekrét, že tá firma vznikla 7. 5. 2014. Odrazu kdesi na Malte vznikol investičný fond, ktorý sa dohodol so švajčiarskou firmou, aby takto kúpili 66-percentný podiel, väčšinový podiel v slovenských vagónoch alebo vo firme Cargo, Vagón Cargo Slovakia. To znamená, slovenské vagóny dnes z jednej tretiny vlastní maltský investičný fond, ktorý vznikol 7. 5. 2014. Čo si má o tom myslieť opozičný poslanec? Možno aj vládny poslanec, aj ich by to mohlo napadnúť, že prečo ten investičný fond práve vtedy vznikol. A kto je za tým investičným fondom? Sú to slovenskí občania, ktorí sa boja priznať, že vlastnia tretinu slovenských vagónov? Sú to mecenáši, oligarchovia blízki vládnym poslancom, vláde Roberta Fica, ktorí vlastnia napríklad takýto investičný fond? Nedozvieme sa to, pani kolegyňa, nedozvieme sa to. Na základe predloženej novely sa to nedozvieme. To je ten problém. A mohol by som pokračovať ďalšími kauzami, čo predražený tender na Slovensku, za ním sa objaví následne schránková firma a nevieme, kto je majiteľom. A možno inde v ostatných krajinách nemajú taký problém, že tie verejné obstarávania nie sú do takej miery predražené ako na Slovensku. A možno im nevadí, že v serióznom tendri vyhrá seriózna firma, ktorá možno má majiteľa niekde v daňovom raji, ale na Slovensku je to ten problém, že tu je kauza za kauzou, predražené verejné obstarávania z peňazí slovenských daňových poplatníkov a z eurofondov a končí to kdesi na Curacau. Tak preto tu bolo také pohoršenie nad schránkovými firmami. Preto tu bolo uznesenie, a preto sme očakávali, že tento problém vláda Slovenskej republiky donesie ako legislatívne riešenie. Ďalej sme očakávali, že tieto schránkové firmy a konečných užívateľov výhod budeme poznať aj pri ďalšom obchodovaní, biznise so štátom, a to je napríklad ako drobné obstarávanie alebo štátne dotácie, štátna investičná pomoc, nakladanie s majetkom štátu a samosprávy, alebo nakladanie s prostriedkami z verejného zdravotného poistenia. Taká bola predstava, že s takýmto návrhom prídete. Vy sa v dôvodovej správe odvolávate na smernicu, štvrtú smernicu Európskej únie, ktorá je pripravovaná a že čakáte za ňou a potom možno niečo pripravíte. Ale naša legislatíva nemusí čakať za štvrtou smernicou. Ešte raz opakujem. Možno v ďalších krajinách nie je ten problém taký akútny ako na Slovensku. Ja si neviem predstaviť, že by v Nemecku vyhrávala jeden tender za druhým, stámiliónové zákazky, firma, o ktorej vlastníctve nemeckí občania, nemeckí politici nevedia, kto je. Ale tu je jeden predražený tender za druhým, ktorý končí v schránkových firmách bez toho, aby sme poznali, kto je konečný užívateľ. A preto sme chceli vedieť aj napríklad, kto je polovičným majiteľom zdravotnej poisťovne Dôvera, ktorý, ako používa zdravotné poistenie, ktoré na základe slovenskej legislatívy tam odvádzajú všetci pracujúci občania na Slovensku. A myslím si, že majú na to právo občania Slovenska, vedieť, kto je za takýmito firmami. Ak tie firmy chcú robiť takýto biznis so štátom, tak nech sa prihlásia, kto je ich konečný užívateľ. Ale toto vaše riešenie to neumožní. A poviem hneď prečo. Na základe vami navrhovaného zákona, konkrétne v § 134 sa ukladá, že ten, kto bude chcieť byť v registri konečných užívateľov výhod, bude musieť dokladovať, skúsim to rýchle prečítať. Úrad vykoná zápis do registra konečných užívateľov výhod na základe žiadosti fyzickej osoby alebo právnickej osoby. Musí doložiť určité údaje, musí zadať meno, priezvisko, adresu a musí dať doklad o oprávnení dodávať tovar, čestné vyhlásenie, že konečný užívateľ výhod nebol právoplatne odsúdený; skracujem; a po c) čestné vyhlásenie, že údaje o konečných užívateľoch výhod uvedené v žiadosti o zápis do registra konečných užívateľov výhod sú pravdivé a úplné. Dámy a páni, čestné vyhlásenie plus ďalšie obligatórne náležitosti stačia na to, aby firma zadefinovala, kto je konečným užívateľom výhod! Mimochodom, drobná odbočka, keď sme tu pred dva a pol rokom, teda keď tu vláda predkladala návrh zákona o verejnom obstarávaní, vtedy ho inak predkladal minister vnútra Robert Kaliňák, bol to výraz určitej politickej zodpovednosti a sily, keď podpredseda SMER-u, minister vnútra tu predkladal zákon o verejnom obstarávaní, aj tým chcel ukázať, ako im záleží na tom zákone o verejnom obstarávaní a ako bude perfektný, výborný, ako všetko bude fungovať. No nefunguje, pán minister! Nefunguje! Aj vy, túto novelu ste dali urobiť Úradu pre verejné obstarávanie. Hneď na úvod dôvodovej správy sa píše, Úrad pre verejné obstarávanie predkladá vláde Slovenskej republiky na základe uznesenia, čiže Úrad pre verejné obstarávanie. To znamená, vláde Slovenskej republiky, vláde jednej strany SMER-u asi na odhaľovaní konečných užívateľov výhod a schránkových firmách asi nezáleží tak. Alibisticky to posunula Úradu pre verejné obstarávanie. Ale chcem povedať, keď tu pán minister Kaliňák predkladal zákon o verejnom obstarávaní, spolu s kolegom Hudackým sme navrhovali pozmeňujúcim návrhom do toho vniesť podmienky a kritériá, aby boli vo verejnom obstarávaní chránení aj subdodávatelia pri verejných zákazkách. Samozrejme, náš návrh, ktorý by priviedol poriadok do toho, akí subdodávatelia robia na verejných zákazkách a ako sú vyplácaní, ste niekoľkokrát odmietli samostatne a vtedy aj ako pozmeňujúci návrh. A prešiel návrh kolegu Matoviča po určitej dohode s pánom ministrom Kaliňákom a zapracoval sa do zákona o verejnom obstarávaní, a ja som to kvitoval, to, že ten, kto nevypláca svojich subdodávateľov, nespĺňa podmienky na to, aby sa mohol zúčastňovať na verejnom obstarávaní. A viete, ako sa to dokladuje? Dokladuje sa to čestným prehlásením. Čestným prehlásením! A ja sa pýtam; tuším, že dva roky platí už ten zákon, ktorý minister Kaliňák predkladal, o verejnom obstarávaní. A ja sa pýtam, taká firma Váhostav alebo Doprastav, ako tie dva roky chodili do tých jednotlivých verejných obstarávaní, do tých jednotlivých súťaží? Dávali tam čestné vyhlásenie, že nedlhujú svojim subdodávateľom? Mimochodom, je tam aj, že nesmú dlhovať vlastným zamestnancom, ale to predpokladám, že viac-menej asi splnili. Ale v tom čase dávali aj čestné prehlásenie o tom, že nedlhujú svojim subdodávateľom? Ja si myslím, že keďže spĺňali podmienky na účasti v súťažiach, že pravdepodobne áno. Tak isto to bude aj pri tejto novele, ktorú predkladáte. Čestným vyhlásením si majiteľ firmy alebo konateľ firmy zadefinuje, kto je konečný užívateľ výhod. Na tom Cypre ho nazve alebo nájde Tsiprasa, alebo nejakého iného bieleho koňa, poviem to tak rovno. A ten skutočný užívateľ výhod zostane v nejakej ďalšej zmluve s tým bielym koňom, alebo len v nejakej ústnej zmluve, alebo sa dozvieme, že konečným užívateľom výhod polovičky zdravotnej poisťovne Dôvera je pán doktor Futej? Dobre to hovorím, pán kolega Lipšic? Futej? Dozvieme sa, že to je on? Splní si náležitosti skutočný majiteľ? No, splní. Doloží úradu čestné vyhlásenia a ďalšie doklady, že spĺňa podmienky zákona? Doloží. Čo urobí úrad? Zaeviduje ho ako konečného užívateľa výhod v registri a bude sa môcť zúčastňovať verejného obstarávania. Pardon, ospravedlňujem sa, pri zdravotnej poisťovni Dôvera to nebude vôbec potrebné, lebo podľa vašej novely len ten, kto sa zúčastňuje na verejnom obstarávaní, bude musieť toto splniť. Tí všetci ďalší, ktorí dostanú investičnú pomoc a ďalší biznis so štátom, tí to nebudú musieť ani plniť. Preto, preto hovorím, že vami navrhovaná novela je len imitáciou hľadania skutočných konečných užívateľov výhod. A preto si dovolím povedať, že vláda Roberta Fica zostáva aj po predložení tejto novely zákona v područí oligarchov a mecenášov, ktorým takáto novela vyhovuje. V pohode splnia tie podmienky, ktoré tu zadávate, a naďalej budú môcť sa zúčastňovať aj toho verejného obstarávania, ktoré podmieňujete tým registrom, ale aj ďalšieho biznisu so štátom. Preto klub KDH nemôže podporiť takúto novelu zákona. Ďakujem za pozornosť.