P. Hrušovský, predseda NR SR: (2003-11-07):
Nech sa páči, pán poslanec Blajsko. A. Blajsko, poslanec: Vážený pán predseda, pán minister, pani poslankyne, poslanci. Predložený návrh zákona o zmiernení hmotnej núdze a o zmene a doplnení niektorých zákonov bol vypracovaný na základe unesenia vlády Slovenskej republiky č. 319/2003, bod B1, ktorým vláda Slovenskej republiky schválila stratégiu podpory rastu zamestnanosti prostredníctvom zmien sociálneho systému a trhu práce. Návrh zákona nebol úlohou zahrnutou do plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2003. Po prečítaní si tohto návrhu zákona som dlho premýšľal o tom, ako sa vy ako minister práce, sociálnych vecí a rodiny ako nekompromisný liberál pozeráte na približne 600-tisícovú armádu občanov, ktorí sa nachádzajú v hmotnej núdzi. Ďalej. Do akej miery je hmotná núdza v súvislosti s nazeraním  na chudobou. A vlastne, čo je chudoba. A ako sa pozeráte na hranice príjmov, pod ktorými nastáva stav chudoby v Európe, do ktorej po máji roku 2004 chceme vstúpiť. Veď hranice príjmov, pod ktorými nastáva stav chudoby, sa pohybuje medzi 50 až 70 percentami priemerných príjmov. V Slovenskej republike 62 percent produktívneho obyvateľstva nedosahuje priemernú hodnotu, teda mzdu v národnom hospodárstve. Priemerná výška vyplácaného starobného dôchodku je 6 120 korún, a teda k priemernej mzde v hospodárstve Slovenskej republiky predstavuje ani nie 45  percent. Fenomén chudoby, pán minister, je pre sociálnu politiku a politiku vôbec mimoriadne významnou kategóriou, a to bez rozdielu, či ste liberálny, stredový, alebo ľavicový politik. Samotná existencia chudoby, vzťah k chudobe, voľba nástrojov, ktorými sa rieši aj existencia a dôsledky, ako aj miera prostriedkov, ktoré sa na tento účel prerozdeľujú, sú kritériom na odlíšenie jednotlivých sociálnych doktrín. Bipolarita a bohatstvo predstavujú jeden z hnacích motorov ľudskej motivácie a rozvoja spoločnosti vôbec. Súčasne je však trvalým rizikom spoločenského vývoja. Tradične je ako chudoba chápaný stav, keď nedostatok hmotných prostriedkov obmedzuje možnosti spotreby na Slovensku, niekedy aj spotreby potravín, keď nedostatok peňazí neumožňuje zabezpečovať dôležité životné potreby na primeranej úrovni. Vážený pán minister. Spoločensko-ekonomický vývoj modernej spoločnosti toto hodnotenie akceptuje, ale dáva mu aj inú kvantitatívnu dimenziu. Vo vašom návrhu, pán minister, vidím dimenziu ozaj tvrdej reštrikcie s fenoménom určitej pre mňa virtuálnej motivácie, aj keď súhlasím s tými motivačnými návrhmi, ktoré ste v zákone dali. V návrhu zákona mi chýbajú nástroje pomoci. A hlavne reálne podmienky na naplnenie tohto cieľa. V modernej spoločnosti sa rozdeľuje chudoba na absolútnu a relatívnu a zaoberá sa jej sociálnymi dôsledkami. Ako absolútnu chudobu možno charakterizovať stav, keď nedostatok prostriedkov neumožňuje uspokojovať základné životné podmienky. Mám na mysli strechu nad hlavou, ošatenie, jedlo do tej miery, že je ohrozená sama existencia človeka a hrozí mu smrť. Nemusím ísť ďaleko za príkladom, pozri trnavská nemocnica. Relatívna chudoba je stav, v ktorom jedinec, rodina alebo sociálna skupina uspokojuje svoje potreby na relatívne nižšej úrovni, než je priemerná úroveň v danej krajine. Ak sa, pán minister, dohodneme, z vašich štatistických dát uverejnených v materiáli, Správa o sociálnej situácii obyvateľstva Slovenskej republiky v prvom polroku roku 2003, tak na Slovensku žije 2 392 591 občanov, ktorí sú chudobní. Ako som prišiel k tomuto číslu. 561 123 občanov je poberateľmi dávok, čiže sú v hmotnej núdzi. 805 918 je dôchodcov, myslím, starobné dôchodky. 225 550 je invalidných dôchodcov, plno invalidných. Zhruba odhadujem, že 800 000 občanov je s nižšími príjmami pod hranicou 70, 60  percent priemernej mzdy v národnom hospodárstve. V nadväznosti na konštatovanie chudoby by sa na Slovensku mali rozvíjať sociálne programy a adekvátna redistribúcia hmotných prostriedkov. Významnou otázkou je v našej situácii stanovenie relatívneho vzťahu spotreby v stave chudoby. Všeobecne, pán minister, platí, že chudoba prináša sociálnu izoláciu a stav núdze. Mám pocit, že vy sa na občanov v hmotnej núdzi pozeráte tak, že oni sú zodpovední za svoj stav a chudobu. Ja som trochu iného názoru. Zodpovednosť za životné podmienky občanov a ich rodín, za stav chudoby a hmotnej núdze je jednoznačne zodpovedný štát a sociálna politika v ňom. Som presvedčený, že úlohou sociálnych aktivít štátu by malo byť pomocou systému spoločenských politík zabrániť, aby ktorýkoľvek spoločenský jav sa stal pre občanov príčinou ich znevýhodňovania trebárs na trhu práce, a tým priamo alebo nepriamo sprostredkovania aj príčinou chudoby. Podstatou štátom organizovanej solidarity je ochrana občanov a ich rodín pred chudobou. Vy, pán minister, týmto návrhom zákona nevyriešite stav chudoby. Naopak, myslím si, že ju prehĺbite. Tento problém musí riešiť celá vláda  vytvorením podmienok pre pracovné príležitosti s odstránením medziregionálnej nerovnosti a nespravodlivosti. Tento návrh zákona má za cieľ ušetriť podľa mojich analýz zhruba 3 miliardy Sk v štátnom rozpočte. Takýmto návrhom zákona ste ma presvedčili, že na Slovensku zavádzate oceánsky liberálny model, ktorý je uplatňovaný v Spojených štátoch, Kanade, Veľkej Británii a v Austrálii. Tento model sa striktne riadi trhovými vzťahmi. Je charakteristický skromným prerozdeľovaním v prospech sociálneho poistenia nízkou výškou dávok. Štát zabezpečuje občanom iba minimálnu sociálnu pomoc, ale na druhej strane podporuje nepriamymi formami fungovanie trhu. Takýto model môže fungovať. Ja si ho viem predstaviť, ale len v takých krajinách, ktoré som už menoval, ale nie na Slovensku, kde na fungovanie takéhoto modelu podľa môjho názoru ešte 30 rokov nebudú vytvorené adekvátne podmienky. Som presvedčený, že ak chcete riešiť chudobu cez reintegráciu chudobných do spoločnosti, je nutné zaoberať sa viac problémami bývania, zamestnanosti, vzdelávania, zdravotného stavu obyvateľstva. Ďalej si myslím, že cieľový zámer našej sociálnej politiky má byť v odstraňovaní príčin, a nie účinkov chudoby. Zákon má upravovať v príslušnej oblasti všetky základné spoločenské vzťahy, má byť zrozumiteľný, prehľadne usporiadaný, musí byť terminologicky presný a jednotný, každý nový pojem má byť v zákone právne vymedzený. Musím konštatovať, že uvedené zásady nie sú v návrhu zákona plne rešpektované, s ohľadom na predmet úpravy nie je definovaný pojem základné životné podmienky, ja som na to upozorňoval aj v diskusii vo výbore. Článok 39 ods. 2  Ústavy Slovenskej republiky ustanovuje, že každý, kto je v hmotnej núdzi, má právo na takú pomoc, ktorá je nevyhnutná na zabezpečenie základných životných podmienok. Podrobnosti o tomto práve ustanoví zákon. Vychádzajúc z tohto ústavného práva sa ustanovenie § 19 ods. 2 návrhu zákona aj pre mňa javí ako nedostačujúci. O chvíľku vysvetlím prečo. Odcitujem paragraf, ktorý som menoval. „Dávka vo vecnej forme je jedno teplé jedlo denne, ošatenie a prístrešie.“ Návrh zákona nepatrí medzi prioritne uvedené v čl. 70 Európskej dohody o pridružení a nie je ani predmetom odporúčania v príprave asociovaných krajín strednej a východnej Európy na integráciu do vnútorného trhu Európskej únie. Mám na mysli Bielu knihu. Je však už vypracovaný návrh P2003PC0468 novely nariadenia č. 1408/1971 o použití systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnané osoby pohybujúce sa v rámci Európskeho spoločenstva, v ktorom sa navrhuje rozšíriť aplikáciu tejto úpravy aj na osobitne nepríspevkové hotovostné dávky, ktoré vzhľadom na svoj osobný rozsah a podmienky poskytovania majú zmiešaný charakter dávok sociálneho zabezpečenia, ale aj sociálnej ochrany. Sociálna problematika je práve Európskym spoločenstvom, Európskou úniou upravovaná, a to tak v primárnej legislatíve, ako aj v sekundárnej legislatíve. V primárnej legislatíve čl. 136 až 140 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva v znení jej zmien a doplnkov naposledy zmluvou z Nice, podľa ktorých Európske spoločenstvo a členské štáty majú za cieľ podporovať zamestnanosť, zlepšovať životné a pracovné podmienky tak, aby sa dosiahla ich harmonizácia pri zachovávaní dosiahnutej úrovne a priemerná sociálna ochrana. Na tento účel Európske spoločenstvo podporuje a dopĺňa činnosti členských štátov v oblasti, teda v sociálnej oblasti okrem iného aj na poli sociálnej ochrany pracujúcich a boja so sociálnym vylúčením. V sekundárnej legislatíve, ktorá je záväzná, Smernica Rady 203/9 Európskeho spoločenstva z 27. 1. 2003 ukladajúca minimálne štandardy na prijímanie žiadateľov o azyl, ktorá definuje podmienky materiálneho príjmu ako podmienky zahrnujúce bývanie, stravu, oblečenie a v čl. 13 ukladá členským štátom prijať opatrenia na ich poskytovanie tak, aby zabezpečovali primeranú životnú úroveň a životné potreby žiadateľa. Prečo  spomínam tieto smernice. Pretože po máji  budúceho roku vstúpime do Európskej únie a budeme sa trochu ináč baviť a budeme donútení znova pristupovať k zmene tejto právnej úpravy. Nedávno sa moja kolegyňa Belohorská zúčastnila na latinskoamerickom verzus európskom samite a rozprávalo sa tam o problémoch práve sociálneho vylúčenia a de facto hmotnej núdze. Pán minister, nie som presvedčený, že aj keď súhlasím s tými  motivačnými prvkami, ktoré ste navrhli v danom návrhu zákona, ale miera výšky týchto dávok je nízka. Je nízka preto, že keď som si porovnal, aké náklady idú na utečencov, nazveme, teraz sa ospravedlňujem za termín, azylantov, tak azylant na území Slovenskej republiky je lepšie zabezpečený ako občan Slovenskej republiky, ktorý sa nachádza v hmotnej núdzi. Mám na mysli, ľahko si pozrime, aké sú prevádzkové náklady v zariadeniach, ktoré spravujú a  ktoré sa starajú o utečencov,  a ako navrhujete, aké výšky dávok navrhujete pre slovenského občana, ktorý je v hmotnej núdzi. Vážené poslankyne, poslanci, som oboznámený s návrhmi, pozmeňujúcimi návrhmi, opozícia jednoznačne, aspoň za náš klub hovorím, podporí všetky pozmeňujúce návrhy, lebo sú múdre, ale osobne ja vyhlasujem, že za tento návrh zákona nemôžem pozitívne hlasovať. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Pán poslanec Blajsko bol jediným poslancom písomne prihláseným do rozpravy. Otváram možnosť prihlásiť sa do rozpravy ústne. Pán poslanec Burian, pani poslankyňa Navrátilová, pán poslanec Madej, pani poslankyňa Černá, pani poslankyňa Belohorská, evidujem vás, skúste to ešte. Pani poslankyňa Belohorská. Uzatváram možnosť hlásiť sa ústne do rozpravy. Teraz podľa pôvodného poradia by mal vystúpiť pán poslanec Burian ako prvý. Pán poslanec Burian.