Švejna, Ivan, poslanec NR SR (2013-12-06):
Ďakujem. Vážení kolegovia, vážené tri dámy a vážení kolegovia aj ostatní, som rád, že sme tu, dokonca teraz rozmýšľam, či nás je viacej ako členov finančného výboru, alebo približne toľko, ale teraz na to nemyslím. To je len na úvod, hej Dovoľte sa mi vyjadriť k takémuto dôležitému zákonu, ako je štátny rozpočet. A ja to trošku netradične pojmem, pretože už mnohé veci boli povedané, tak nerád by som sa opakoval, aby som vás zasa nenudil. No na druhej strane poviem, ešte predtým, než to skritizujem, aj pochvalu. No v prvom rade tento rozpočet sa líši od tých viacerých, čo už boli v tejto miestnosti už komentované aj minulé roky, dvoma zásadnými vecami, jedným takým veľmi pozitívnym faktom pre mňa a jedným takým veľmi negatívnym faktom. Ten pozitívny fakt je, že skutočne vyzerá to tak, že skutočne sme znížili počet tých podvodníkov, ktorí pýtajú DPH vratky, to znamená to, čo ja považujem na základe falošných dokumentov, v podstate okrádajú kasu a podľa mňa to nie sú žiadni optimalizátori, čo teda nie sú, ale obyčajní lúpežníci. A čím viacej takýchto prípadov bude aj medializovaných, tým viac si myslím, že aj týchto takýchto podvodníkov explicitných bude menej a menej a v tej kase v podstate zostane viacej peňazí a potom nebude musieť minister financií rozmýšľať, kde ich zase zobrať, alebo koho zdaniť. Dobre, tak to je tá pozitívna správa, čomu som rád. A dúfam teda, že ešte v tejto oblasti ešte nebolo povedané konečné slovo. A dúfam, že aj tí zodpovední budú aj rozmýšľať o tom, ešte ako postihnúť nielen tých budúcich DPH-čkarov, ale aj tých, ktorí v minulosti robili tieto podvody, ktoré proste musia byť potrestané. No negatívna správa je, samozrejme, tá druhá, tie daňové licencie. Ja sa priznám, že som bol dosť prekvapený. Veľa vecí tu bolo povedaných. Ale ja by som ešte možno niektoré veci povedal navyše, resp. niektoré zdôraznil. No prvá vec. Viacej vecí mi vadí, ale tak pôjdem postupne, je forma. No jednoducho sa mi zdá, že je to taký učebnicový príklad politického cyklu, keď politik chce presadiť nejakú myšlienku a dáva to naschvál do nejakých volebných termínov, pretože hneď tesne po voľbách do VÚC, myslím, to bol pondelok, myslím, pondelok tu, keď boli oznámené výsledky v nedeľu, tak v pondelok ministerstvo financií urobilo tlačovú besedu, kde predstavilo tieto daňové licencie, to znamená už konkrétne ten návrh. Potom zase mi tu trošku tak akože k tomu politickému cyklu vadí to, že tieto daňové licencie nebudú sa platiť k 31. 3. 2014, pretože pár týždňov na to sú prezidentské voľby, keď je daňové priznanie, ale až roku 2015, to znamená, že explicitne je to prispôsobené tomuto. Ďalšia vec, čo mi pri tej forme, ja hovorím stále len forme, vadí, je, že je to skutočne dôležitá vec, že robí sa to pozmeňujúcim návrhom, aj keď akceptujem to, že pozmeňujúcimi návrhmi sa robí veľa vecí, ale ja si myslím že zásadné, závažné veci, ktoré sa dotýkajú strašne veľkého počtu občanov, a v tomto prípade je to vyše 100 tisíc subjektov, jednoducho treba mať, treba urobiť pripomienkové konanie, musia sa aj tí, ktorých sa to týka, proste vyjadriť k tomu. Ja som presvedčený, že proste tak ako keby mal byť „spravodlivý proces", tak proste aj tí podnikatelia by mali mať právo sa obhájiť, že jednoducho nie je to tak, ako sa to podsúva, že to tak je. Takže tá forma podľa mňa bola veľmi nešťastná. A stále si myslím, že aj akýkoľvek nápad jednoducho by mal mať nejakú určitú formu. No ja skúsim niečo povedať k tým podnikateľom, pretože ja som takým odporcom kolektívnych vín, všeobecných či národnostných alebo teda aj stavovských a podobne a nikdy by som si nedovolil povedať, ako niekto hovorí, že podnikatelia klamú. Takisto by som si nedovolil povedať, že všetci tí, čo sú v hmotnej núdzi, sú podvodníci a že sa im nechce robiť, hej. Ale to je o niečom inom. Ale to ešte k tomu príde, teraz nie v mojej reči, ale to je jedno. Alebo takisto jednoducho niektorí sú podvodníci nezamestnaní, ale niektorí jednoducho skutočne chcú mať tú prácu a sú ochotní robiť. No v trhovej ekonomike je veľký význam firiem, podnikateľov. A jednoducho funguje to tak, že, to je jedno, či to je v Amerike, na Slovensku alebo v Ugande a tak ďalej, približne len 10 % ľudí je schopných alebo chce podnikať, proste má tie vlohy na podnikanie, a 90 % ľudí, plus-mínus, jednoducho je tých, ktorí nikdy nebudú schopní podnikať a jednoducho ktorí preferujú byť zamestnanými. To znamená, že na jednej strane máme tu tých podnikateľov, ktorí sú, hovoria im arbeitgeber, tí, ktorí poskytujú prácu, a na druhej strane sú tí arbeitnehmer, tí, čo ju berú. Takže keď my hovoríme o podnikateľskom prostredí, akože to nie je vôbec o podnikaní alebo o podnikateľoch, aj keď sa stále posúva, ale jednoducho je to presne aj o tých zamestnancoch, lebo nebyť kvalitného podnikateľského prostredia, tak by ani neboli zamestnaní tí ľudia. Jednoducho to je ten princíp. A, samozrejme, od toho závisia aj iné skupiny obyvateľstva, povedzme, ľudia v štátnej sfére a tak ďalej, hoci sa to stále zdá, že tí podnikatelia, že to je len niečo iného a to sú len takí podvodníci. V trhovej ekonomike je bežná vec, že podnikatelia sú v účtovnej strate. To mi nikto nevyhovorí, jednoducho to je jedno, či to je v Amerike alebo v Čechách a tak ďalej. Ja som minule hovoril, že mám aj z Čiech údaje, môžem to komukoľvek ukázať, že 54 % subjektov je v účtovnej strate. Takže vôbec chápať, akože každý podnikateľ má povinnosť byť v účtovnom zisku, je jednoducho nezmysel. To znamená, že tam, to je jedno, či to nazveme novú daň alebo minimálnu daň alebo ja neviem vianočný darček, vianočná licencia, to je úplne jedno, jednoducho pointa tej dane, ten duch tej dane je to, že je to minimálna daň z príjmu právnických osôb. A chcem tu povedať, že nie je vôbec pravda, že podnikatelia nemajú výdavky ešte predtým, ako idú zaplatiť ten zisk. No v prvom rade každý keď akúkoľvek myšlienku má, chce niečo predávať. Tak prvé je čo? Potrebuje si nájsť nejaké sídlo. Tam musí zaplatiť nejaký nájom, samozrejme, nejaké minimum podnikateľovi, ktorý tiež z toho žije. Potom, musí mať účtovníčku, musí si kúpiť počítač, kde platí DPH, a tak ďalej a tak ďalej, akože musí nakúpiť nejaké zásoby, hej. Vôbec nie je pravda, že cieľom by malo byť, aby sme nemali stratové podniky. A pritom ešte nezačal podnikať, ešte nezačal zarábať, pozor, ani ešte nezačal zarábať a už aké výdavky má. Ale čo sa deje teraz s týmito licenciami, keď sa tak zamyslíme, keď štát povie, že minimálna daň z príjmu právnických osôb v tých rozdielnych prípadoch je 480 eur. No čo to znamená? No znamená to akurát to, že ten podnikateľ v tých nákladoch, čo teraz som vypočítal, a, samozrejme, každý má z nich jeden, musí si ešte zakalkulovať dopredu zisk skoro 2 200 eur, no logicky, lebo tá licencia, keď si zoberiete to, že 2 200 eur musíte zarobiť, keď budete mať 22-percentnú daň z príjmu právnických osôb, tak vlastne vám to vychádza plus-mínus 480 eur. Respektíve. tí, čo sú platení DPH, majú povinnosť, alebo vláda urobí svojím „nariadením“ povinnosť 4 400 eur a pri tých tie obraty okolo 500 000, tak 13 000 eur. Proste to je názor vlády, že toto je jediný poctivý podnikateľ, ktorý zarobí takúto sumu. Takže predstavte si, že človek chce založiť firmu napríklad dnes. Tak síce sú tam nejaké príťažlivé veci, že si to môže odpočítať, že to prvý rok neplatí. Ale, pozor, len mesiac v tom roku neplatí. Možno keď to zaplatí teraz a 5. 11. si založí firmu, tak 31. 3. ďalší rok už musí zaplatiť za celý rok. Takže vlastne je mu „odpustené“ neplatenie dane len tento mesiac. Ja by som tu povedal ešte niečo k tomuto. Boli tu spomínané istoty. A teraz nebudem nejaký cynický a nebudem sa posmievať z tých istôt. Ale faktom zostáva to, že každý, kto chce začať podnikať, potrebuje nejakú stabilitu, potrebuje vedieť, že jednoducho sa nezmenia tie pravidlá alebo nejaké mantinely, to, čo som aj navrhoval pred dvoma mesiacmi, jednoducho poďme sa baviť o tom, ako zaviesť mantinely pre každú budúcu vládu, kde sa možno pohybovať v tej daňovej oblasti. No obávam sa, že toto je tak zásadná vec, že proste to úplne narúša istotu toho rozmýšľania toho podnikateľa, lebo teraz kto mu dá tú záruku, pýtam sa, keď minister financií povedal, že chce znižovať o ďalšie percento daň z príjmu právnických osôb a súčasne zdôvodňoval zavedenie licencie, že to je vlastne jedna nádoba. Tak keď sa bude znižovať o to percento, tak zase zvýšime tie daňové licencie? Môže niekto garantovať, tu povedať, že toto je konečná suma týchto licencií? No obávam sa, že nie. Ale čo si pomyslí ten podnikateľ. Ja napríklad možno nie som taký skeptický v tom, koľko firiem sa zruší, lebo tie firmy proste už majú nejaké majetky. A proste už nejako to funguje. A jednoducho nie som si istý, že to bude veľké množstvo. V tomto by som sa až tak nebál. Ale bál by som sa toho, kto si bude zakladať teraz tie nové spoločnosti, keď nie je tá právna istota a treba plánovať už dopredu, ten zisk som už vymenoval, hej, že treba takto dopredu zarobiť. Takže kde je tá záruka tej stability? Opačne, by som povedal, proste my máme podnikateľské prostredie, ktoré je de facto nestabilné. A podnikateľské prostredie, som sa to snažil vysvetliť, to samo osebe nie je otázka. Jednoducho je to nutné aj pre nepodnikateľov, pretože bez toho jednoducho my nepokročíme ďalej a jednoducho naša životná úroveň sa nebude zvyšovať. A, viete, samozrejme, vždy sľubuje tým podnikateľom stále každá strana, proste vyvolená skupina, teraz to myslím ironicky, ako to proste bude zlepšovať. Potom príde k moci. A zase začne slovami a títo doplácajú na hentých a títo zamestnanci doplácajú na živnostníkov. Teraz som sa dozvedel, že, zase, zamestnanci doplácajú na eseročky. Ja neviem stále sa hľadá ten nejaký triedny nepriateľ. A potom to vyvoláva v ľuďoch emócie, lebo, samozrejme, každý z nás pozná nejaký negatívny príklad. Aj ja ho poznám. Ale poznám negatívny príklad aj medzi politikmi. Aj z politikov mnohí hovoria pravdu a mnohí klamú. Poznám ľudí, ktorí proste sú zamestnanci a jednoducho podvádzajú, klamú alebo kradnú zamestnávateľovi. Ale nemôžem teraz povedať, že všetci zamestnanci kradnú. A čo sa týka ešte tej filozofie tej minimálnej dane, mi to trošku pripomína, ako keby sme povedali, že nezamestnaný má zaplatiť daň z príjmu. No nezamestnaný neplatí daň z príjmu, lebo nemá ten príjem. Teraz nehovorím o dávke. Proste preto neplatí. A to poviete príťažlivo, že však on si to bude môcť odpísať, keď sa raz zamestná, a pritom ešte nehovorím, že to je bezúročne úverovanie štátu, pretože keď zaplatí teraz dopredu nejakú minimálnu daň, aj keby si ju mohol niekedy odpísať, tak úroky mu nikdy ten štát nenahradí. Takže myslím si, že táto skutočnosť z najhorších opatrení tejto vlády, uvidíme, čo nás ešte čaká, lebo už teraz všetky skúsenosti ani nedokážeme vôbec už predvídať. No takže ohľadom toho podnikateľského prostredia. Je evidentné, že, áno, niekedy priznávam, urobí vláda niečo dobre, na prospech a niečo zle. A, zase, je to ako valčík, raz, dva, tri, raz, dva, tri, raz, dva, tri. A stále sme okolo toho. A sú tu rôzne indexy, o ktorých proste nehovorím, že sú od opozície, ale proste sú uznávané, samozrejme, každý z tých indexov je trošku subjektívny. O tom viem niečo, však som tiež tvoril niektoré indexy. Ale nemyslím si o tom subjektívnom, že by sa klamalo, ale, povedzme, posudzuje niektoré subjektívne kritériá. Vždycky to je dôležité, ktoré kritérium posudzujeme. Sú to aj indexy konkurencieschopnosti, indexy ekonomickej slobody, indexy kvality podnikateľského prostredia. A, žiaľbohu, začíname postupne prepadať v týchto indexoch. Takže obávam sa, že treba sa nad týmto zamyslieť a ten trade, že sa to zníži z 23 na 22 % a zavedú sa daňové licencie, ja by som nechal radšej tak a aj keď, samozrejme, ešte raz, ja som za zníženie akejkoľvek dane, tak nie je to fér. O tom, že sa dejú rôzne veci teraz ohľadom toho podnikateľského prostredia, tak svedčí aj to, že v poslednom čase, dokonca posledný týždeň vlastne idú tri podania na Ústavný súd, to znamená, čo sa týka kolektívnych zmlúv, nanútiť malým podnikateľom, aby dodržiavali to, čo sa dohodlo niekde inde, retroaktivita tých odpisovaných strát a samotná teda minimálna daň, ktorá sa volá daňová licencia. Takže ja by som aj skončil a možno by naozaj stálo za to, zamyslieť sa nad tým, či takéto opatrenia pomáhajú a aké budú toho dôsledky, jednoducho, obávam sa, minimálne psychologické dôsledky tých 100 000 ľudí. Totiž za každou tou eseročkou je jeden človek, dvaja ľudia. Niekde možno je to jeden, možno jeden má tri eseročky. Nikto to nespochybňuje, že to tak všelijako je. Alebo niekto má aj DPH alebo je bez DPH a tak ďalej. Ale stále tu hovoríme o 100 000 ľuďoch, ktorí majú rodiny, ktoré majú zamestnanci, či stojí za to proste takýmto opatrením vôbec ich rozčuľovať, chcel som povedať iné slovo, ale myslím si, že slovo rozčuľovanie je tu adekvátne. Takže ďakujem za pozornosť.