Kaliňák, Robert, podpredseda vlády a minister vnútra SR (2017-12-05):
Že naozaj, ani ja nepatrím k ľuďom, že mňa by sa nebál ani môj pes, keby som ho mal. Ale faktom zostáva, že je to trápne, že nemáte jediný argument a jediný fakt. To jediné, čo máte, sú invektívy, pokriky a... (Reakcia z pléna.) Ja som naozaj pokojný a v podstate nemám vám čo k tomu viacej povedať. Faktom zostáva, sa vrátim k tomu, prečo som vystúpil, keďže som bol vyzvaný, o tej nefunkčnej polícii. A myslím si, že polícia za posledných desať rokov zmenila ráz tejto krajiny, že sa z nej stala štandardná krajina, kde organizovaní zločinci sú v base, kde sa odhaľujú prípady aj starých vrážd. Spomeňte si, čo tu bolo narozprávané v prípade bývalého predsedu Ústavného súdu a advokáta Ernesta Valka. Boli dva prípady, ktoré som vždy zdedil. Bol to prípad študenta Daniela Tupého a prípad Ernesta Valka. Prvý prípad sa stal deväť mesiacov pred mojím nastúpením a druhý asi osem. V obidvoch prípadoch sme boli veľmi nešťastní, pretože v úvode sa urobilo obrovské množstvo chýb. A nevyčítam to nikomu. Je to proste vec, ktorá sa jednoducho môže stať. Ale vždy som hovoril novinárom a moje slová platia dnes, tak ako pred ôsmimi rokmi, že urobíme všetko pre to, aby sa páchateľ necítil bezpečne. A veľmi tvrdou prácou polície sa podarilo, aby boli páchatelia tejto vraždy tohto advokáta zadržaní a obvinení. To je pre mňa výsledok práce. Nie môj výsledok. Ak ste si všimli, za tých desať rokov som si nechodil prisadnúť na jednotlivé tlačové konferencie, kde by som sa priživoval na výsledkoch polície. Nikdy som ich bombasticky neuvádzal ja. Mal som jednu tlačovku, za ktorú som kritizovaný dodnes. Súvisí s Hedvigou Malinovou, ale o tom sa môžme porozprávať. Môj názor mimochodom platí tak vtedy, ako aj dnes a potvrdzuje to aj obžaloba. Keby ste si ju prečítali, vedeli by ste, ako ten prípad naozaj bol. Ale platí, že boli ľudia, ktorí nikdy nestratili odvahu a fungovali. Čiže, pani poslankyňa Zimenová, ak toto poviete ako všeobecný fakt, že nefunkčná polícia, popierate, popierate to, že sa dokázali odvážni ľudia postaviť mafii. Nepostavili ste sa jej vy ani pán Rajtár. Ale postavili sa konkrétni ľudia, na ktorých teraz bez problémov nadávate len preto, pretože máte potrebu niečo povedať. Ja som politik, ja som minister vnútra. Mne môžte nakladať. To je súboj, ktorý je medzi dvoma politikmi, je to súčasťou demokratickej súťaže a slovník, ktorý zvolíte, je na vás. Hodnotiť vás budú vaši voliči. Rovnako tak platí, že vy stále, a to nie je len dnes, to platí aj pred polrokom, rokom, sa neustále snažíte odstrániť vládu tým, že poviete, už musíte ísť preč, lebo to je váš názor, váš osobný názor. Ale naozaj je pravda tá, že – a sedí tu aj pán Budaj ako jeden z tých, ktorí stáli pri premene tejto krajiny z komunistickej na demokratickú – rozhodujú voľby. A tých, ktorých zvolí väčšina, tí potom robia podľa volebného programu a vedú túto krajinu. A keď ich chcete vymeniť, musíte v tej súťaži uspieť. Musíte v tej súťaži uspieť. A z môjho pohľadu je toto jedna z hlavných cností, ktoré vláda Roberta Fica má. Zoberte si, aká situácia je dnes v Poľsku, aká je dnes situácia v Maďarsku. Všade vládnu jednofarebné vlády. Aj na Slovensku vládla jednofarebná vláda. Došlo k nejakému poničeniu ústavy? Došlo k nejakému bezprecedentnému odpočúvaniu niektorých kolegov, novinárov? Z môjho pohľadu je tento hlavný rozdiel medzi nami a vami. Dovoľte, aby som ešte odprezentoval predovšetkým to, keď hovoríte o nefunkčnej polícii, niekoľko výsledkov. Hneď po nástupe, už to tu naznačil pán premiér, sme sa venovali katastrofálnej časti ohľadne Schengenu. Nebudem sa rozširovať nejako dlhšie, pravda je tá, že tam bol presne ten rozdiel medzi praktickou politikou a výsledkami pre ľudí a medzi kabinetnou politikou. To vyústilo do tej katastrofy. Keď som sa pýtal riaditeľa hraničnej polície, ako je možné, ako je možné, že v takom stave bola, tak mi povedal jedinú vec: Nepamätáte si rok 2004, pán minister? V roku 2004 bolo zasadnutie výboru pre obranu a bezpečnosť, vy ste na ňom boli ako predseda a bol referát o tom, ako sa máme, dokonca 2005, pardon, ako sa máme pri prístupe do Schengenu. Vtedy si dovolil vtedajší riaditeľ hraničnej polície kritizovať, že sme na tom veľmi zle. Na tom výbore bol prítomný aj minister vnútra. Na druhý deň ho odvolal, pretože čo si to dovolil kritizovať a povedať takéto slová na výbore pre obranu a bezpečnosť. Pravicová koalícia bola vtedy. Demokraticky, po vyslovení názoru odvolala riaditeľa. Ten nový sa jednoducho bál čokoľvek povedať. Ten nový sa bál čokoľvek povedať, a preto sme dopadli tak. Čiže vyvolávanie strachu, vyhrážanie sa, to je presne metóda, ktorá sa nezmenila od roku 2005 a ktorú máte aj dnes. Len vyhrážky a len, samozrejme, snaha, že ty patríš tam a ty patríš tam. Dobre, veď však prídu voľby a budete úspešní vo voľbách, budete zostavovať vládu a môžte túto krajinu viesť spôsobom, aký bude napísaný vo vašom vyhlásení. Zatiaľ si vám ale dovolím povedať o tej nefunkčnej polícii nejaké čísla, pani poslankyňa. V roku 2006, keď sme nastúpili, bolo spáchaných 115-tisíc trestných činov. Minulý rok to bolo už iba 70-tisíc. Poviete si, štatistika. No, aj pri objasnení stúplo objasnenie zo 41 % na 56. A čo je pre mňa najpozitívnejšie, že v Bratislave, kde sme mávali bežne 16-20 % objasnenosť, tak práve teraz stúpla objasnenosť až na 40 %. Hlavné mesto je vždy najväčším problémom v každom štáte a Bratislava sa stala naozaj niekoľkonásobne bezpečnejším mestom ako kedykoľvek predtým. Ak sme mali v roku 2006 1 600 lúpeží, tak minulý rok to bolo len 526. Vymenúvam úmyselne trestné činy len tie, ktoré sa nahlasujú vždy, pretože sú to veci, ktoré sú naozaj problematické. Čo sa týka krádeží áut, v roku 2006 sa ukradlo 5 225 áut, v roku 2016 to už bolo iba 1 671. To je aký pokles? 70-percentný, 68-, 69-? Zdá sa vám to, že polícia je nefunkčná? A zároveň z 15 % na 30 % stúpla objasnenosť, že každé tretie auto už dokážeme vrátiť. To sa vám zdá málo, že máte svoje auto bezpečne pred vaším domom, že sa nemusíte báť, že vám vykradnú váš byt? Pretože v roku 2006, keď sme nastupovali, bolo vykradnutých 19 044 bytov. Minulý rok to už bolo iba 6 260. To je nefunkčná polícia? Myslím si, že treba povedať, že policajti si zaslúžia naozaj uznanie. A niekto, a teraz neviem kto, dokonca to bol pán poslanec Rajtár, hovoril, že dávame im iba 300-eurové odmeny, keď skončia spis. No som rád, že môžme aspoň 300. Aj to bol jeden z dôvodov, prečo aj vyšetrovatelia dostali v lete naozaj zásadným spôsobom pridané. A to je dôležité, aby sme tam mali kvalitných ľudí. A nie sú to ľudia, ktorí prišli do polície počas SMER-u. To sú ľudia, ktorí v polícii slúžia 20, 25 rokov. Žiadni smeráci. Ľudia, ktorí si iba robia svoju prácu. A, naopak, na druhej strane týchto výsledkov, ktoré sú, sú konania niektorých politických strán. A ja sa naozaj ešte pri tom, ako ste kritizovali Generálnu prokuratúru a toho, kto tam sedí, a všetky tieto veci, vrátim. Teraz opäť, pán poslanec Baránik, vy ste hovorili o tom, že kto tam sedí. Pán poslanec, povedzte mi a možno sa vyjadrite k tomu, čo hovoríte na spôsob voľby generálneho prokurátora počas vlády Ivety Radičovej, kedy súd jasne rozhodol, že nemôžete tú voľbu vykonať, vyhlásil to verejne do novín. A len preto, že nebolo formálne doručené rozhodnutie do parlamentu, sa SaS-ka rozhodla zvolať schôdzu, aby zlomila rozhodnutie Ústavného súdu, ktoré im nevyhovuje. O akej ústavnosti vo vašom prípade chcete niekedy vôbec hovoriť? Áno, pán premiér tu hovoril o starých televízoroch, ale jednu vec nepovedal. To boli staré televízory, ktoré naposledy boli v tejto sále, keď ešte bola vláda Vladimíra Mečiara. Vtedy boli naposledy televízory, ktoré odmeriavali a zatvárali ústa opozícii. Pán Sulík ma niekoľkokrát vypol. Nie, keď som vykrikoval z lavíc, ako to robia niektorí poslanci, ale mal som normálne slovo, ale len preto, že sa mu to nepáčilo, čo hovorím, tak ma jednoducho vypol aj pri tomto pulte. A vy chcete hovoriť niečo o demokracii?! O ústavnosti?! Veď to je na smiech. To je naozaj výsmech. A voľby generálneho prokurátora, kde ste sa vodili za ruky, fotili si jednotlivé hlasovacie lístky, to bolo absurdné. Pamätáte si na voľbu, kedy ste si museli rozlíšiť svojich politických nominantov na modrý a červený lístoček? Pamätáte si to? Naozaj. Ja si to teda pamätám. Keďže vy ste nevedeli rozlíšiť svojich poslancov, lebo ste sa pomýlili, svojich politických kandidátov, tak to som bol ja, dal som návrh, aby ste teda, aby ste mali ľahšiu prácu, že aby ste rozdelili vašich kandidátov na modrý lístok, aby ste sa nepomýlili, že nemáte hlasovať za smeráckych, a naši boli na červenom. (Reakcia z pléna.) No problém je v tom, pani poslankyňa, že ste to schválili a bolo to tak a bolo to tak. (Reakcia z pléna.) Zrealizovalo sa to, pani poslankyňa. No, vidíte to. Čiže z môjho uhla pohľadu tých obrovských pochybení, ktoré ste voči demokracii urobili, bolo obrovské množstvo. A ja si myslím, že z tohto sa treba naozaj poučiť a možno sa vrátiť k normálnej diskusii, ktorá k tomu naozaj patrí. Ešte jedna poznámka, povedal to pán poslanec Jurzyca, ktorý kritizoval EKS a povedal, že je to rozdiel medzi vymyslenou cenou a reálnou cenou. Keby to bolo tak, ako vy hovoríte, pán poslanec, tak je úspora cez 300 mil. Nie je to pravda. Výpočet úspor EKS sa nerobia z predpokladanej hodnoty, ale z prvého bidu. Áno? To znamená, je cena a potom sa dá prvá ponuka, ktorá príde. Od nej sa to odpočítava. A to isté platí, keď by ste odrátali tretiu ponuku, ktorá už je považovaná všetkými, by som povedal, transparentnými spoločnosťami za tú ideálnu, že už tri ponuky sú naozaj súťaž, tak je to stále cez 100 mil. v rámci tých úspor. Je. Ja netvrdím, že to je zázrak na všetky lieky. Ale sú to konkrétne opatrenia, ktoré naše ministerstvo vykonalo. Budete rozprávať o všelijakých možno, a teraz nemyslím vás, o tom, že či niektoré reformy v rámci ESA boli, alebo neboli úspešné. No tak táto jedna je minimálne, je a je naozaj reálne merateľná. Rovnako tak my sme pracovali na tom s Inštitútom finančnej politiky a dnes nebohým Martinom Filkom, kde v prípade reformy sociálneho systému ozbrojených zložiek viete, že je plus 250. My sme prepustili ako ministerstvo 1 500 ľudí, zrušili sme krajské úrady. To znamená, z tohto uhla pohľadu tá reforma má mnoho vecí. Ja rozumiem, že ju nemôžete uznať, lebo ste v opozícii, len hovorím, že sú to reálne čísla, o ktorých sa môžme naozaj vždy baviť. A pri tých nehodách. Ony by nezmenili číslo. Pomer by nezmenili určite. Pretože ak raz v roku 2007 a roky pred tým bolo vždy cez 600, od roku 2002 to bolo cez 600. Boli roky, keď bolo 800-900 mŕtvych na cestách, to je pravda. Ale my sme sa zamerali práve na tie roky, ktoré predchádzali tomu, než príde. Tak sme urobili veľkú reformu dopravného systému. Možno sa vám to zdajú maličkosti. Ale spomeňte si, čo sme sa tu nahádali v parlamente o tom, že sme povedali, že jednou z dôležitých vecí, aby sme zvýšili bezpečnosť na diaľniciach, je zakázanie predbiehania kamiónom. O takejto veci, ktorú považujem za technický detail, sme sa tu hádali tri týždne, preháňam, aj s výbormi, aj so všetkým. A o tom, že proste budú rady na tých diaľniciach, dlhé kamióny a, samozrejme, plno lobistov si našiel vtedajší hlavný, organizácia pre dopravcov o tom, aké je to zlé. Dneska vyjdete do Čiech a ide vás vytočiť, že tam sa kamióny predbiehať môžu, alebo do Rakúska. Jednoducho to bolo jedno zásadné bezpečnostné opatrenie, ktoré zlikvidovali tie nehody, ktoré sa stali aj pri Bratislave, kde boli piati alebo šiesti mŕtvi len preto, lebo proste tá rýchlosť kamiónu a auta v povolenej rýchlosti je rozdiel proste 50 kilometrov za hodinu. A to sa niekedy nedá zabrzdiť, v zlých poveternostných podmienkach vôbec. A práve aj vďaka takýmto rozhodnutiam sa slovenské diaľnice stali jedny z najbezpečnejších. Hovoria tu mnohí o vymyslených kauzách a vymyslených všelijakých veciach, ale životy občanov sú jedny z najpodstatnejších. A ak sa nám darí každý rok, aby bolo 400 ľudí viacej pri štedrovečernom stole, pretože teraz sa pohybuje to číslo okolo 250 plus-mínus. Uvidíme, ako tento rok dopadne. Teraz sme niekde v okolí 5 horšie ako minulý rok. To uvidíme. A možno máme ďalšie opatrenia, ktoré v spolupráci s vami treba prijať, aby ešte omnoho viacej ľudí bolo zachránených. Ale to je podstatné. Ľudský život je predsa nevyčísliteľný. A ja mám dobrý pocit z toho, že sme niekoľko tisíc ľudí zachránili práve takýmito opatreniami. A hovoriť potom o nefunkčnosti polície, ktorá v tom má významný príspevok, je naozaj z môjho pohľadu nepochopiteľné, len preto, že mám potrebu zaútočiť na svojho politického oponenta. Ale na mňa naozaj útočte, ale vynechajte z toho policajtov, prokurátorov a sudcov. To je jednoducho akože mimo toho, to nie sú vaši politickí súperi, ja som politický súper. A takisto platí, že nielen toto sa podieľalo na tom výraznom znížení, prakticky o dve tretiny, na tom výraznom znížení, že za čo sme dostali cenu Európskej únie, že to nie je vymyslené číslo, ako ste sa snažili naznačiť, že keby sme to prerátali na prejazdené kilometre, tak vlastne to máme inak, aj základňa by bola iná, aj výsledok by bol iný. Ten počet mŕtvych sa proste zmeniť nedá. Mohli by sme ho meniť podľa počtu hodín, ktoré počítame, že to je následkom nehody, samozrejme, ale zase by to bolo ... (pozn. red.: rýchlo vyslovené), lebo by sme sa museli vrátiť 10 rokov dozadu. Faktom však zostáva, že všimol som si, že niektorí poslanci sa vždy pousmiali, keď sa hovorilo o reforme nášho záchranného systému hasičov. Poviem vám dva dôležité príklady. Tá zmena výbavy a modernizácia celého záchranného systému nevyplýva z toho, že by sme chceli, aby hasiči mohli mať krajšie chránenie Božieho hrobu na Veľkú noc, ale aby reálne zasahovali, aby sme zo 4-tisíc hasičov mohli urobiť 
35-tisíc bez väčšej investície peňazí, to je podstatné. Pretože 
4-tisíc profesionálnych hasičov stojí 80 mil. ročne. A 35-tisíc vycvičených dobrovoľných hasičov nás stojí proste 4 alebo 5 mil. ročne. To je obrovský rozdiel. A keď porovnáte dve udalosti, požiar na Záhorí tento rok a požiar na Záhorí pred 15 rokmi, tak následky sú diametrálne odlišné. Nielenže vtedy boli následky aj na životoch, to je prvá vec, ale zhorelo viac ako 5-tisíc hektárov lesa. Teraz to nebolo ani 300, pretože dramaticky viacej hasičov zasahovalo, až 77 jednotiek. To je ten rozdiel. A to nerobíme preto, aby si mohli urobiť peknú slávnosť na dedine, ale aby chránili majetky, životy ľudí, aby pri povodni dokázali zachrániť všetkých, ktorých treba. A preto by som si z nich srandu nerobil. A čo je veľmi dôležité, jedna z posledných vecí, čo poviem v tomto vstupe, je fakt, že zmena výbavy a modernizácia výcviku hasičského záchranného systému spôsobila, že máme tiež menej mŕtvych na cestách. Skrátenie lehoty od príchodu hasičov k zdemolovanému autu do odovzdania do rúk lekárom sa skrátila o 22 minút. O 22 minút skorej sme schopní poskytnúť ľudom, ktorí sú postihnutí na dopravnej nehode. To je opäť záchrana ľudského života. Takže chcel by som ešte raz počuť to vysvetlenie, že v čom teda je tento celý systém nefunkčný a v čom sme teda zlyhali, ak všetko, čo tento štát robí, je zlé. No nie je, len sa musíme pozrieť pravde do očí. Ďakujem pekne.