V. Veteška, podpredseda NR SR: (2006-01-24):
M. Maxon, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, prirodzene, že proces privatizácie má predovšetkým svoj politický rozmer a rozhodovanie o privatizácii takej závažnej oblasti, ako sú letiská, teda konkrétne Letisko Milana Rastislava Štefánika v Bratislave a v Košiciach, je strategickým politickým rozhodnutím, takže časť svojho vystúpenia budem venovať tomuto politickému rozboru alebo teda pripomienkam a môjmu pohľadu na vec. Samozrejme, že teda chcem sa zmieniť aj o niektorých odborných veciach, ktoré podľa môjho názoru v procese privatizácie letísk rešpektované neboli. Už som ale avizoval, že teda využijem svoje právo v rozprave zareagovať na niektoré veci, ktoré tu boli povedané. Celkom na úvod by som chcel povedať, že chcel som teda oceniť, a nakoniec to aj robím, vecné vystúpenie pána poslanca Kondróta, pána poslanca Mikolaja, pána poslanca Cagalu a na rozdiel od vás, pán spravodajca, ja som pána Kondróta počúval a cítil som tam teda tú vecnú podstatu rozhodovania súčasnej vládnej koalície. Ak som si už teda dovolil reagovať, pán predseda výboru, na vás, tak dovoľte mi, aby som vám veľmi pekne poďakoval, že nám umožňujete slobodne sa vyjadrovať v tomto parlamente (potlesk), lebo vo svojom vystúpení ste to odprezentovali ako nespochybniteľný výdobytok Dzurindovej vlády. Takže dovoľte mi, aby som vám so všetkou vážnosťou úprimne poďakoval, že slobodne, demokraticky tu na pôde Národnej rady, pán Rusnák, vďaka vám a vďaka Dzurindovi môžem vystupovať. (Potlesk.) Dovoľte mi teda, aby som splnil predovšetkým tú svoju procedurálnu povinnosť. Dovoľte mi predložiť návrh na doplnenie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky k tlači 1454. Navrhujem doplniť návrh uznesenia o bod C s týmto textom: aby predložila Národnej rade Slovenskej republiky stanovisko Bezpečnostnej rady Slovenskej republiky k privatizácii letiskových spoločností Letisko Milana Rastislava Štefánika – Airport Bratislava, a. s., a Letisko Košice. Vo svojom vystúpení zdôvodním teda tento môj návrh na doplnenie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky k tlači 1454. Dovoľte mi povedať ešte niekoľko politických myšlienok. Chcel by som povedať, že sú to veci, ktoré sa mi nebudú hovoriť ľahko, myslím si ale, že aj v súvislosti s privatizáciou je potrebné tieto veci povedať, pretože privatizácia sa stala takým hlavným leitmotívom súčasnej vlády. Vážené dámy a páni, bolo tu hovorené o tom, či Hnutie za demokratické Slovensko je opozičnou politickou stranou. Môžem vás ubezpečiť, že vedel by som o tom napísať dizertačnú prácu, ale nebudem rozoberať tieto súvislosti, budem sa držať faktov a chcel by som povedať, že tieto fakty sú rovnako veľmi ťažké a dosť bolestné pre mňa hovoriť. Vážené dámy a páni, Mikuláš Dzurinda vládne a privatizuje jednoznačne vďaka Hnutiu za demokratické Slovensko. Týka sa to aj mňa osobne a vyjadrujem teraz postoj Hnutia za demokraciu a v tom je tá problematickosť môjho vystupovania, treba to naozaj priznať, že vstúpil som do Národnej rady Slovenskej republiky v strane pána doktora Vladimíra Mečiara a osud chcel, že sa politická situácia v strane vyvíjala tak a naše vzťahy, že dnes  reprezentujem Hnutie za demokraciu a prezentujem jej názor. Ale ak teda chcem hovoriť fakty. Z poslaneckého klubu odišlo v prvej etape 11 poslancov, alebo v prvej várke, ak teda použijem takýto slangový výraz. Dámy a páni, dnes Dzurindovu privatizáciu a Dzurindove vládnutie podporuje minimálne sedem statočných z tých ľudí, ktorí boli moji politickí súputníci. Je to nespochybniteľný fakt a proces vládnutia Mikuláša Dzurindu a jeho čas by bol dávno naplnený, keby tí ľudia, s ktorými som aj ja vstupoval do parlamentu, zotrvali na svojich princípoch. Dámy a páni, dokonca z tých siedmich potom v druhej časti sa niečo udialo, tí piati sú takpovediac trvalo presvedčení a tí dvaja pôsobia viac-menej na lízing a proces vládnutia a proces privatizácie Mikuláša Dzurindu starostlivo podporujú. Takže, dámy a páni, ak Hnutie za demokratické Slovensko je opozičnou politickou stranou, tak v konečnom dôsledku si treba ale uvedomiť, že nesie zodpovednosť za ten stav, ktorý v súčasnom období je. Je to osobná zodpovednosť tých ľudí, ktorí k takémuto rozhodnutiu dospeli, je to zodpovednosť strany, ale je to aj zodpovednosť predsedu tej strany. Dámy a páni, áno, budeme hovoriť aj o letiskách. Pán predseda poslaneckého klubu SDKÚ nám len tak mimochodom hovoril o ozdravení a reštrukturalizácii bánk, hovoril o znárodnení, hovoril o mnohých iných veciach, to je to politické entrée pred tými vecnými skutočnosťami, ktoré uvediem. Nuž, pán predseda poslaneckého klubu SDKÚ kritizoval dôvodovú správu. Pán predseda, pán Milan Hort, chcel by som vám odporučiť, aby ste pozorne študovali dôvodové správy vládnych návrhov zákonov. To je niekedy naozaj smiech cez slzy. Ja vo väčšine prípadov, pokiaľ som sa vecne vyjadroval k niektorým zákonom, tak som súčasne kritizoval aj úroveň dôvodových správ, nepovažujem to za nejaké extra víťazstvo, ale v mnohých prípadoch aj minister financií konštatoval, že musí si spraviť poriadok, že nevie, ako sa tam takýto nezmysel mohol dostať. Takže pozrite sa na dôvodové správy, ktoré vypracúvajú celé tímy odborníkov a akú kvalitu tieto dôvodové správy majú. A pokiaľ už sme teda trošku aj takí, alebo hovoríme o všeobecne zaužívaných termínoch, nuž, pán poslanec Hort, pojem cross-default v bankovom sektore neexistuje, takže nerozprávajte tu o tom, že viacerým bankám hrozil cross-default, uznávam, že tie banky boli v zlej kondícii. Súčasne treba povedať, že rozhodujúcu časť tých klasifikovaných aktív získali ešte spred roku 1989, a boli to takzvané trvale sa obracajúce zásoby, ktoré sa dostali do toho portfólia klasifikovaných aktív a tie predstavovali minimálne 75 percent potom z toho ozdravovacieho portfólia, na ktoré bolo potrebné vynaložiť približne 115 až 120 miliárd Sk. Ešte raz opakujem, neboli tie banky v dobrej kondícii, ale žiadnej banke nehrozila mimoriadna katastrofa, pretože už v tom čase tie banky spadali pod štandardný bankový dohľad, ktorý vykonávala Národná banka Slovenska, a s potešením musím konštatovať, že aj v tom čase Národná banka Slovenska pristupovala k týmto veciam principiálne a pomerne prísne. Pán minister hospodárstva odišiel chvíľu predtým, ako som išiel vystúpiť, ale nemôžem povedať, že mi chýba, tak aj to je teda istý spôsob prezentácie vlády Slovenskej republiky k Národnej rade Slovenskej republiky. Rešpektujem to, že pán minister hospodárstva nie je v dobrej kondícii zdravotnej, bohužiaľ, sa to občas stane každému z nás, ale, dámy a páni, opäť je to ukážka arogancie predsedu vlády. Predsa predseda vlády, keď vie, že jeho minister, ktorého sa vecne táto problematika týka, má zdravotné problémy, tak má na sto percent zabezpečiť trvalú náhradu, a podľa môjho názoru nie jedného ministra, ale ministrov viacerých. Nebudem reagovať, by som povedal, na tie ideologické optimistické hodnotenia pána poslanca Janiša, nakoniec dnes prebieha veľmi intenzívna diskusia na tú tému, že do akej miery sú aktuálne údaje Eurostatu, a že vraj sú to teda údaje z roku 2002 alebo eventuálne z roku 2003. No, len by som chcel pripomenúť, že aj v roku 2002 Mikuláš Dzurinda už bol štyri roky premiérom, dnes je teda ôsmy rok a tie údaje, a ak vás teda tešia tie údaje, že 21 percent domácností má vážne problémy, že 8 percent domácností reálne pozná, čo je to chudoba, nuž, tak prezentujte tie názory ako pozitívne. Ak vás teší, že dnes chodíte po slovenskom vidieku, ktorý bol skoro plne plynofikovaný a 40 až 60 percent rodín je odkázaných ísť na tradičné palivá. Ale, dámy a páni, naozaj nebudem zdržiavať. V súvislosti s privatizáciou letísk, bohužiaľ, teda nemám komu položiť tú otázku, ale táto otázka by bola smerovaná ministrovi hospodárstva, prípadne teda ministrovi obrany Slovenskej republiky, a v žiadnom prípade, dámy a páni, nechcem znevažovať aj to pietne obdobie, ktoré v tomto období prežívame, ale moja otázka by znela: Akú úlohu v systéme riadenia letovej prevádzky plní vojenská časť Letiska Košice? A dovoľte mi teraz vysvetliť ten môj návrh na doplnenie uznesenia Slovenskej republiky a ponímať teda ten proces privatizácie letísk aj v tej ústavnej polohe. Hnutie za demokraciu v plnom rozsahu rešpektuje rozhodnutie Ústavného súdu, že je to kompetenčná záležitosť vlády. Dámy a páni, ale ak robíme dôkladnú analýzu celého tohto procesu, tak musíme vychádzať z Ústavy Slovenskej republiky čl. 86 písm. a), musíme vychádzať z ústavného zákona o bezpečnosti štátu č. 227/2002 Z. z. a musíme vychádzať aj zo zákona č. 319 o obrane. Chcel by tom teda povedať, že aj ten zákon č. 227 o bezpečnosti štátu, aj ten zákon č. 319/2002 Z. z. viac-menej schválila táto vládna zostava, ale predovšetkým teda predsedom vlády bol Mikuláš Dzurinda. No a, dámy a páni, dovoľte mi povedať, vlastne o čo ide. Ide predovšetkým o to, že ústavný zákon o bezpečnosti štátu č. 227/2002 Z. z. v čl. 6 ods. 2 hovorí: „Národná rada na návrh vlády schvaľuje rozvojové programy a plány v oblasti bezpečnosti vrátane ich finančnej náročnosti.“ Dámy a páni, máme informáciu, do akej miery pri privatizácii brali do úvahy túto skutočnosť? Treba ale povedať, že vláda ignoruje, sama ignoruje zákony, ktoré v tejto Národnej rade Slovenskej republiky presadila, pretože vláda nepredložila tento projekt Národnej rade Slovenskej republiky, teda Národná rada, pokiaľ má ambíciu sa vyjadrovať k privatizácii letísk, tak podľa môjho názoru koná v medziach svojej kompetencie a naozaj Národná rada vzhľadom na to, dámy a páni, že letiská Slovenskej republiky patria do systému obrannej štruktúry Slovenskej republiky, teda ich privatizácia je výsostnou záležitosťou Národnej rady Slovenskej republiky, ako to vyplýva z vyššie uvedených zákonov, ktoré som citoval. Dámy a páni, naozaj špecifická situácia je, čo sa týka Letiska Košíc. Technicky aj prakticky máme možno vyriešený ten problém bratislavského letiska vo väzbe na to, čo hovorím, pretože tu máme Kuchyňu, máme tu Malacky, ale z hľadiska strategických obranných zámerov Slovenskej republiky košické letisko je uvažované a zahrnuté to do tohto systému. To znamená, že v každom prípade sa Bezpečnostná rada, kedysi teda Rada obrany štátu, musí k tomuto rozhodnutiu vlády Slovenskej republiky vyjadriť. Ja v tejto chvíli naozaj môžem konštatovať, že asi nie je to taký vážny problém, aby sa Bezpečnostná rada vyjadrila kladne, pretože na čele Bezpečnostnej rady je predseda vlády Mikuláš Dzurinda. Ja len pripomínam, že máme informáciu, že k takej závažnej veci aj napriek tomu, že Slovenská republika je súčasťou Severoatlantickej aliancie a že sme vstúpili do kolektívnej bezpečnosti a zobrali na seba nejaké záväzky, že Bezpečnostná rada sa k tomuto veľmi vážnemu problému nevyjadrila. Takže, pán predseda výboru Rusnák, keď hovoríte, že všetko bolo absolútne v súlade so zákonom, ste o tom presvedčený, tak ja som presvedčený, že tieto vážne skutočnosti súvisiace s obranou Slovenskej republiky neboli rešpektované a minimálne teda v týchto oblastiach bol porušený zákon. Teda z mojej strany je úplne legitímne pýtať sa, že je vôbec a ak je, aké je stanovisko Bezpečnostnej rady k privatizácii hlavne Letiska Košice, ktoré má mimoriadny význam, ako som už povedal, v obrannej štruktúre. Dámy a páni, niet letiska na východ od Zvolena a Popradu, ktoré by bolo schopné zabezpečovať prevádzku vojenských lietadiel rôznych typov. Ak hovorím o tomto probléme, tak súčasne môžem položiť ďalšiu otázku. Pokiaľ naozaj vláda Mikuláša Dzurindu prevalcuje tento proces privatizácie, máme garanciu a záruku, že v kúpno-predajnej zmluve bude vecné bremeno na tú vojenskú časť prevádzky košického letiska? Myslím si, že to sú naozaj legitímne otázky a napriek tomu teda, že predkladám ten návrh na doplnenie uznesenia, tak bol by som rád, keby sa aj výbor pre obranu a bezpečnosť tomuto problému venoval. Dámy a páni, ak som citoval viaceré zákonné ustanovenia, dovoľte mi, lebo to sú veci, ktoré sa naozaj týkajú Národnej rady Slovenskej republiky, dovoľte mi spomenúť ešte jeden dokument, ktorý Národná rada Slovenskej republiky schválila, a je to dokument, ktorý sa nazýva Obranná stratégia, ktorú schválila Národná rada Slovenskej republiky v roku 2001. V tejto Obrannej stratégii v článku 34 tohto dokumentu sa hovorí: „Národná rada Slovenskej republiky ako ústavodarný a zákonodarný orgán v oblasti obrany štátu vyjadruje súhlas s medzinárodnými politickými zmluvami, uznáša sa o vypovedaní vojny, vyslovila súhlas na vyslanie ozbrojených síl, schvaľovala zásadné strategické dokumenty pre oblasť bezpečnosti a obrany Slovenskej republiky, predovšetkým bezpečnostnú stratégiu Slovenskej republiky, obrannú stratégiu, vojenskú stratégiu a zdroje potrebné na obranu.“ To je teda článok 34 a dovoľte mi ešte odcitovať článok 52 tohto dokumentu, kde už sa teda konkrétnejšie hovorí. Ako súčasť tohto dokumentu je aj zmienka alebo teda vyjadrenie o obrannej infraštruktúre. „Ako súčasť týchto úloh bude Slovenská republika budovať a udržiavať zodpovedajúcu infraštruktúru na zabezpečenie obrany zahrnujúcu telekomunikácie, dopravu, výrobu a rozvod energie, bankovníctvo a financie, informačné technológie a ďalšie prvky. V systéme obrany bude vytvárať podmienky na jej ochranu a fungovanie v krízových situáciách. Do úvahy pritom bude brať budúce požiadavky z hľadiska integrácie to Severoatlantickej aliancie. Zabezpečí efektívnu kombináciu štátneho a súkromného sektora na jej udržiavanie a rozvoj.“ Dámy a páni, krátka poznámka, tu je úplné jasne a explicitne vyjadrené, čo sa týka Letiska Košice, treba mať absolútne jasné aj tieto záležitosti, pretože vyplývajú z dokumentov schválených Národnou radou Slovenskej republiky, ale na margo toho by som chcel povedať, že to sa rovnako týkalo napríklad telekomunikácií. Nuž, sprivatizovali sme telekomunikácie a nezabezpečili sme túto podmienku, za veľké peniaze si telekomunikačné systémy teraz armáda buduje a myslím si, že za podstatne menšie prostriedky a s väčšou efektivitou bolo možné zabudovať to do toho systému Slovenských telekomunikácií, bolo by to ekonomicky prospešné pre Slovenské telekomunikácie, ale podstatne by to bolo prospešnejšie pre ekonomiku Slovenskej republiky, ako budovať samostatné systémy. Takže, dámy a páni, celkom v úvode som skonštatoval, že rozhodnutie a strategické rozhodnutie o privatizácii je politickým rozhodnutím, dovoľte mi teda skonštatovať, a to je vážny politický dôvodov, nad ktorým by sme sa mali zamyslieť, vláda Mikuláša Dzurindu podľa môjho názoru stratila schopnosť uplatňovať demokratickú formu vlády so zárukami slobodného života a rozvoja duchovnej kultúry, len tak, mimochodom, takto to definuje preambula Ústavy Slovenskej republiky. Ale čo je rozhodujúce, dámy a páni, Mikuláš Dzurinda ako predstaviteľ vrcholného orgánu výkonnej moci je pravdepodobne organizátorom a účastníkom parlamentného kupliarstva, ktoré mu naďalej umožňuje zneužívať moc. Dámy a páni, do zneužívania moci patrí aj proces privatizácie letísk v Bratislave a v Košiciach. Ďakujem.