I. Mikloš, poslanec: (2007-06-27):
V istom zmysle súhlasím s predsedom vlády Ficom, že ide o zákon roka, aj keď nedá mi nesúhlasiť zároveň s mojím kolegom pánom poslancom Frešom v tom, že ide zároveň o fiasko roka. O zákon roka ide z toho dôvodu, že problematika pružnosti trhu práce je jedným z kľúčových problémov a jedným z kľúčových predpokladov konkurencieschopnosti každej ekonomiky. Ak dnes niektoré aj západoeurópske ekonomiky majú problém so svojou konkurencieschopnosťou, ako napríklad Nemecko, Francúzsko a Taliansko, tak všetci odborníci sa zhodujú, že jedným z najdôležitejších dôvodov, prečo majú problémy v konkurencieschopnosti, je nedostatočná pružnosť trhu práce. Existujú na to rôzne štúdie, ale všetky dochádzajú k tomuto záveru. Nedostatočná pružnosť trhu práce = problémy v konkurencieschopnosti. Problémy v konkurencieschopnosti = nižší ekonomický rast. Nižší ekonomický rast = nižší rast životnej úrovne a nižší rast zamestnanosti. Aj toto je jeden z dôvodov, prečo tu prerokovávaná vládna novela Zákonníka práce je proti ľuďom, je proti rastu ich životnej úrovne, je proti rastu zamestnanosti. Dovoľte mi najskôr vyjadriť sa aj k procesu, ktorého sme boli svedkami pri príprave a prerokovávaní novely Zákonníka práce. Najskôr musím znovu zdôrazniť to, čo viacerí moji kolegovia už povedali, ale považujem to za kľúčové, že vláda, ktorá sa hrdí tým, že ona vraj znovu nastolila tripartitný dialóg, že považuje tripartitný dialóg za dôležitý, tak tá istá vláda predkladá prvýkrát v histórii samostatného Slovenska a dokonca prvýkrát v histórii posledných desaťročí, pokiaľ viem, takúto zásadnú novelu bez dohody s tripartitnými partnermi. Aj vami toľko kritizovaný a okiadzaný Kaníkov Zákonník práce bol predložený po dohode so sociálnymi partnermi, obidvoma sociálnymi partnermi, aj zamestnávateľmi, aj odbormi. Áno, odbory po dlhých rokovaniach súhlasili s tým znením ešte predtým, ako sme ho ako vláda predložili do tohto parlamentu. Vy ste túto dohodu nedosiahli a keď dnes chcete interpretovať akési dohody, ku ktorým malo dôjsť na rokovaní vášho predsedu vlády, tak je to zavádzanie verejnosti. Je to zavádzanie verejnosti, pretože skutočnosť je taká, že vtedy na tom rokovaní u predsedu vlády rokovali zástupcovia aj zamestnávateľov, aj odborov len o niekoľkých bodoch, pričom desiatky bodov boli otvorené a rozporované. Ak teda došlo k zhode a potom dochádzalo k rôznej interpretácii toho, či sa dohodli, alebo nedohodli, tak došlo k zhode, aj to nie celkom jednoznačne uznanej, len o týchto niekoľko málo bodoch, pričom ostatné body vôbec neboli na tomto rokovaní otvorené. Teda platí, že nebola dosiahnutá dohoda a že vaše účelové interpretácie na tom jednoducho dnes nič nezmenia. Zákonník práce tu máme bez dohody sociálnych partnerov. A je to aj logické, pretože vy sami ste priznali, váš predseda vlády opakovane priznal, že tento Zákonník práce, jeho znenie je súčasťou dohody s odbormi, predvolebnej dohody SMER-u s odbormi. Nakoniec pani ministerka Tomanová to nepriamo priznala v jednej z televíznych debát na TA3, keď povedala, že ona sama s niektorými ustanoveniami ministerského návrhu Zákonníka práce nesúhlasí. Tak čo viac potrebujeme na preukázanie toho, že vlastne išlo o plnenie politickej dohody s odbormi a je teda prirodzené, že takáto dohoda len ťažko mohla byť akceptovateľná pre druhého partnera. Čo sa týka ďalej toho procesu schvaľovania. My do parlamentu sme dostali znenie, ktoré kritizujeme, pretože má množstvo problematických bodov, ale ktoré, ako tiež už moji viacerí kolegovia poukázali, sa už dosť zásadne líši od pôvodného ministerského návrhu. Ale ja sám som absolvoval, no, množstvo, neviem ich teraz vyčísliť, ale množstvo diskusií aj vystúpení v televízii s predstaviteľmi najmä SMER-u, ktorí sa v týchto diskusiách dušovali, že v tom ministerskom návrhu je všetko v poriadku a že ani o piaď netreba ustupovať, že to je to najlepšie, čo môžeme pre slovenskú ekonomiku, pre slovenských zamestnancov a dokonca aj zamestnávateľov predložiť. Zrazu, čuduj sa svete, prišla vládna novela Zákonníka práce, ktorá v mnohých bodoch je, chvalabohu, posunom k lepšiemu, ale stále je to výrazný posun k horšiemu oproti stavu, ktorý dnes máme, pričom my ani stav, ktorý dnes máme, nepovažujeme za ideálny. Myslím, že to spomínal kolega Štefanec, že SDKÚ – DS dávala, mimochodom, v hromadnom pripomienkovom konaní, ktoré ste organizovali cez jeden z denníkov, ktoré vôbec nebolo dodnes vyhodnotené, my sme predložili 27 zásadných pripomienok, vôbec sme nedostali žiadnu reakciu, aj keď treba povedať, že tých 15  našich z 27 zásadných pripomienok bolo do vládneho návrhu zapracovaných, z toho 8 úplne a 7 čiastočne. Myslím si, že aj toto, aj táto skutočnosť svedčí o tom, že ten prvý návrh bol naozaj zlý a že ten, ktorý prišiel z vlády je síce menej zlý, ale tiež zlý. Čo sa týka obsahu. Často sa tu operuje, pani poslankyňa Vaľová to spomínala, ale aj viacerí, pojmom flexicurita a často sa odvolávate a tvrdíte, najmä teda predstavitelia SMER-u, že toto má byť socialistický alebo sociálnodemokratický Zákonník práce, že to má byť štandardný Zákonník práce, aký je v západoeurópskych krajinách alebo v niektorých západoeurópskych krajinách. No, chcem vám povedať, že aj v západoeurópskych krajinách existujú veľmi rôzne zákonníky práce a že napríklad zákonníky práce v už spomínanom Nemecku alebo Francúzsku nie sú pružné, nie sú flexibilné, neuplatňuje sa tam princíp flexicurity a práve nepružnosť týchto trhov práce daných nepružným zákonníkom práce vyvoláva problémy v konkurencieschopnosti. A vy chcete náš Zákonník práce posunúť tým smerom, v akom ho majú krajiny, ktoré majú problémy aj vďaka nepružnému trhu práce. Áno, máme tu príklady krajín, kde je flexibilný trh práce a zároveň sú to krajiny, ktoré sú označované za sociálnodemokratický model fungovania, napríklad v Dánsku. Áno, Dánsko má systém flexicurity, ktorý na jednej strane znamená pomerne širokú a aj drahú, treba povedať, aktívnu politiku trhu práce, ktorá zase vyžaduje ale vysoké zdanenie a vysokú mieru prerozdeľovania. Nezdá sa mi, že by ste prišli za ten rok s návrhmi na zvýšenie miery prerozdeľovania a zdanenia, naopak, ako som vám už viackrát ukázal na číslach. Čiže nerobíte ani tú časť security, ani tú časť flexibility, lebo vo flexibilite idete opačne. V Dánsku napríklad neexistujú žiadne prekážky proti prepúšťaniu zamestnancov, teda pracovný trh je flexibilný aj z hľadiska prijímania do práce, ale aj z hľadiska prepúšťania z práce. Zároveň existuje silná časť tej security, ktorá je daná nielen tou masívnou aktívnou politikou zamestnanosti, ale napríklad aj povinnosťou zúčastňovať sa na týchto politikách, na tých produktoch, ktoré sa poskytujú, a zároveň povinnosť prijať prácu, ak táto práca je ponúknutá zo strany štátu alebo inštitúcií, ktoré ju zabezpečujú. Áno, je pravda, že politika flexicurity bola, ak sa nemýlim, zavedená v Dánsku v priebehu posledných desiatich, dvanástich rokov, a je pravda, že bola, ak sa nemýlim, schválená počas premiérovania premiéra Rasmussena, ktorý je dnes šéfom Európskej socialistickej strany, z ktorej ste, mimochodom, boli vylúčení alebo bolo pozastavené vaše členstvo. Takže možno sa treba tam opýtať. Možno sa treba opýtať, neviem, či môžete, keď nie ste teraz členovia, ale tam sa treba opýtať, ako to vlastne vyzerá a čo vlastne  systém flexicurity znamená. No a chcel by som sa ešte zastaviť pri tom, čo vnímam ako možno zásadný, možno aj taký trošku ideový alebo ideologický problém vnímania toho Zákonníka práce. Ja mám pocit, ak sa mýlim, tak sa ospravedlňujem, ale mám pocit, že tie možno aj nedorozumenia alebo iné pohľady na Zákonník práce vyplývajú naozaj z toho, že nie vždy chápeme rovnako vzťah medzi zamestnancom a zamestnávateľom. Ja som to naznačil už vo faktickej poznámke, ale chcem sa pri tom zastaviť, lebo to považujem za kľúčové. Áno, existujú isté rozdiely v postavení a aj v záujmoch zamestnancov a zamestnávateľov. Ale tieto rozdiely nie sú protichodné a antagonistické v tom zmysle, že keď je niečo dobré pre zamestnávateľa, tak to musí byť zlé pre zamestnanca. Jednoducho nie sú, pretože v ekonomike a v ekonómii väčšinou platí princíp win win, princíp vzájomnej výhodnosti a platí to o to viac, ako sa mení svetová ekonomika, a o to viac, ako rastie globálna konkurencia. Takže naozaj pružný trh práce je dobrý pre podnikateľské prostredie, je dobrý pre podnikateľov, ale je dobrý aj pre zamestnancov. Je dobrý pre zamestnancov, pretože vytvára dynamickejšiu, pružnejšiu ekonomiku, ktorá je schopná vytvárať viac a lepšie platených pracovných miest. Ak máme dnes problémy, a ja nepopieram, že máme, napríklad problémy zneužívania minimálnej mzdy alebo zneužívania, resp. problémy vyplácania len časti miezd oficiálne, proti ktorým môže minimálna mzda fungovať ako istá zábrana. Máme problémy aj v tom možno, že sú, ja netvrdím, že nie sú, že nie je zneužívané postavenie zamestnávateľov voči zamestnancom. Ale ak sú takéto prípady, a ony sú, tak proti nim treba bojovať dôslednejšou kontrolou a nástrojmi, ktoré budú toto potierať, ale nie tým, že kvôli pár chorým stromom vyrúbeme celý, v zásade zdravý les. A toto je problém novely Zákonníka práce, ktorú vláda predložila do Národnej rady. Dnes už je celkom evidentné, ak sa pozriete na Slovensko, že miera výskytu takýchto problémov napríklad zneužívania postavenia zamestnávateľa voči zamestnancovi je oveľa vyššia tam, kde je menej práce. Tam, kde jednoducho ponuka práce nie je dostatočná a ten dopyt je väčší, teda najmä v menej rozvinutých regiónoch východného Slovenska, južného Slovenska. Tam, kde je viac práce, kde jednoducho ekonomika už šliape viac, kde prišlo viac investorov, tieto problémy nie sú. Naopak, zamestnávatelia často majú problémy s tým, aby našli dostatok pracovných síl a musím povedať, že tento problém už začína byť čoraz viac viditeľný aj v tých zaostalejších regiónoch, aj v tých menej rozvinutých regiónoch. Čiže myslím si, že ak sa sústredíme na to, aby sme naozaj ekonomiku udržali v rýchlom raste, aby sme nezhoršovali podnikateľské prostredie, pretože zlepšovanie podnikateľského prostredia je práve najdôležitejším predpokladom rastu ekonomiky, tak bude čoraz menej aj týchto negatívnych príkladov, proti ktorým ale aj tak treba bojovať, ale nie zmenou celého Zákonníka práce smerom k nižšej pružnosti. A ešte by som chcel spomenúť jednu vec, ktorá je aktuálna aj z pohľadu najnovšej správy Európskej centrálnej banky pre Medzinárodný menový fond, ktorá spochybňuje, ako ste sa dočítali v médiách, udržateľnosť plnenia inflačného kritéria alebo schopnosť Slovenska udržať inflačné Maastrichtské kritérium dlhodobo, nielen v tej lehote posudzovania dvoch rokov, ale aj do budúcnosti. Môžete sa opýtať, ako Zákonník práce s eurom súvisí. No, súvisí veľmi silno. Každý ekonóm vám potvrdí, že problém je v tom, že po vstupe do eurozóny vlastne stráca štát, ktorý prijíma spoločnú menu, stráca jeden z nástrojov v hospodárskej politike, aj keď ten nástroj bol už pomerne obmedzený, ale stráca jeden z nástrojov, ktorým je menová politika. Pri strate tohto nástroja ešte výraznejšie sa do popredia dostáva dôležitosť kompetentnej a zodpovednej fiškálnej politiky, ale aj pružného trhu práce. Ekonómovia sa jednoducho zhodujú na tom, že nepružný trh práce alebo menej pružný trh práce vytvára ďalšie dodatočné riziko z hľadiska úspešného členstva alebo pobytu v eurozóne, a preto schválenie, chcel by som na to upozorniť, že schválenie vládnej novely Zákonníka práce, tak ako je predložená do tohto parlamentu, môže byť a som presvedčený, že aj bude jedným z ďalších dôvodov a jedným z ďalších argumentov, ktoré môžu vystupovať proti prijatiu Slovenska do eurozóny. My sme pomenovali na tlačovke SDKÚ – DS už pred vyše mesiacom tie dôvody, ktoré nás vedú k tomu, že máme obavy, či Slovensko bude do eurozóny prijaté. Medzi tieto obavy patrila napríklad dlhodobá udržateľnosť inflačného kritéria z dôvodu najmä obmedzenia nezávislosti regulačných úradov a politického tlaku na dodávateľov energií a vody, ktorý znamená, že síce dočasne máme nižšie ceny, a teda aj nižšiu infláciu, ale už od strednodobého a dlhodobého hľadiska, a na tom sa ekonómovia zhodujú, takýto politický tlak na nižšie ceny znamená zo strednodobého a dlhodobého  hľadiska vyššie ceny. A teda ohrozenie udržateľnosti inflačného kritéria. Je to logické a prirodzené a poviem to na príklade vodární. Ak ste vodárňam stlačili ceny tak, že miera ich zisku klesla na desatinu miery zisku oproti predchádzajúcim cenám, tak je evidentné, že sa bude v sektore menej investovať. Ak sa bude menej investovať, tak je evidentné, že to v budúcnosti spôsobí problémy konkurencieschopnosti a v nákladoch týchto spoločností a že to bude viesť k vyšším cenám. Ohrozujete prijatie eura aj fiškálnou politikou vlády, keď sektory, ktoré síce zatiaľ nie sú započítavané do verejného okruhu, ako sú napríklad nemocnice a celé zdravotníctvo, ako je napríklad televízia, rozhlas, ako je Národná diaľničná spoločnosť, ako sú železničné spoločnosti vytvárajú nový a nový, väčší a väčší dlh. Práve preto, že európske inštitúcie budú posudzovať nielen aktuálny stav plnenia Maastrichtských kritérií, ale aj ich udržateľnosť, práve preto aj toto môže byť problém a Eurostat môže zahrnúť do verejných výdavkov aj výdavky týchto verejných subjektov a potom môžeme mať problém aj z hľadiska krátkodobého vykázania plnenia paktu rastu a stability a Maastrichtských kritérií. Navyše sa nekomunikuje s inštitúciami, čoho svedectvom je aj naposledy menované stanovisko Európskej centrálnej banky, vyše roka tam chýba viceguvernér zodpovedný za túto oblasť atď. atď. A Zákonník práce, vážené dámy, vážení páni, je jedna z vecí, ktorá, žiaľbohu, v tejto mozaike, v tomto výpočte dôvodov, ktoré môžu ohroziť náš vstup do eurozóny, zohráva pomerne významnú úlohu a musím povedať, že na to upozornila aj Národná banka, aj keď trochu bojazlivo a len raz vo svojom stanovisku v pripomienkovom konaní pri predložení Zákonníka práce na rokovanie vlády Slovenskej republiky. Takže dovoľte mi, aby som to zhrnul a uzavrel tým, že som presvedčený, že aj keď vládou predložená novela Zákonníka práce je lepšia, ako bol pôvodný ministerský návrh, aj tak je zlá. Je zlá pre slovenskú ekonomiku, je zlá pre slovenských občanov, je zlá nielen pre zamestnávateľov, ale je zlá aj pre zamestnancov, je zlá preto, že zmenší pružnosť trhu práce, a tým pádom zhorší konkurenčnú schopnosť slovenskej ekonomiky a bude v konečnom dôsledku znamenať menej práce a menej pracovných príležitostí a navyše táto novela Zákonníka práce, ktorá nie je dobrá ani pre zamestnancov, ani pre zamestnávateľov, ktorá nie je dobrá pre ľudí, zároveň táto novela Zákonníka práce ešte môže byť a bude jedným z dôvodov ohrozenia splnenia jedného z mála pozitívnych cieľov a takých rukolapných cieľov, ktoré v programovom vyhlásení vláda má, a to je vstup do eurozóny. Aj preto chcem povedať, že poslanci za SDKÚ – DS  budú hlasovať za všetky pozmeňujúce návrhy, nielen ktoré vzišli z opozičných lavíc, ale mnohé, ktoré vzišli aj z koaličných lavíc, najmä z lavíc SNS a HZDS, ktoré, a tým chcem aj oceniť prácu a iniciatívu týchto poslancov, ktorí takéto návrhy dávali, pretože tieto pozmeňujúce návrhy vylepšujú aspoň čiastočne ten základný problém a tie základné riziká, ktoré novela Zákonníka práce so sebou nesie. Takže budeme hlasovať za všetky tieto nielen naše, ale aj tie koaličné pozmeňujúce návrhy, ktoré novelu Zákonníka práce vylepšujú a budeme sa snažiť, aby tie škody napáchané touto novelou boli aspoň čo najmenšie.  Ďakujem pekne. (Potlesk.)