Záhumenský, Marian, poslanec NR SR (2013-12-05):
... že je problém úpadok slovenského poľnohospodárstva, a plačete tu nad tým, že strácame obrovskú potravinovú sebestačnosť, že sa tu pácha obrovská krivda na vidieku, že tu dochádza k rozvratu celého sektoru. Ctené kolegyne a kolega z opozície, ja som nesmierne rád, ja som nesmierne rád, že ste si tento fenomén všimli. Ja už som to povedal pred pár rokmi, keď ste prestali útočiť na poľnohospodárstvo, možno to bolo aj vplyvom môjho vystúpenia v parlamente, keď som vysvetlil princíp dotácií, že o koľko menej dáme na odstavča alebo na kravu, tak o toľko viac nedostaneme na kojenca ani na žiaka, že to má úplne iné princípy, a možno ste si uvedomili aj pod tlakom verejnosti, ktorá začala už vnímať stav, že je veľmi vážny, keď videla rozbité družstvá a rozbité farmy po celom Slovensku a keď zbadali, že vlastne Slovensko je absolútne nesebestačné v základných potravinových aj odkázané na dovoz všetkých surovín zo zahraničia a že naša potravinová sebestačnosť klesla na 46 %, ktoré dneska máme a vieme dať našim občanom, a že začínajú riziká práve z dovozových potravín, a čo je kľúčový fenomén celého úpadku poľnohospodárstva, je to, že ste umožnili obchodným reťazcom, aby nabrali takú dimenziu, akú dneska na Slovensku majú, to znamená, že až 90 % potravín, ak to percento nebude už vyššie, tečie cez 8 obchodných systémov. To znamená, že absolútna koncentrácia moci obchodníkov nad celou prvovýrobou a spracovateľmi spôsobila to, že tento úpadok je takto vážny, aký tu je. O tej finančnej vertikále budem hovoriť, lebo toho času do hlasovania nie je veľa. To znamená, že musíme si pripomenúť historický vývoj vstupu, aj keď pán Simon hovorí, že on nastúpil v roku 2006 či 2002 k vláde a že to bol práve minister Koncoš. Nie. Hlavným vyjednávačom bol pán Figeľ, ktorý obetoval slovenské poľnohospodárstvo a argumentoval tým, že to je daň za vstup do Európskej únie, lebo sme tam zaostávali, a predsedom vlády bol pán Dzurinda. Čiže ak niekto chce hovoriť o tom, že strana SMER nesie zodpovednosť, ktorá v tom čase neexistovala alebo zakladala sa vlastne, že nesie zodpovednosť za stav v poľnohospodárstve, tak vám chcem len pripomenúť, že tento negatívny vývoj začal v roku, v roku ’98, ak si odmyslíme úplne od revolúcie opatrenia, ktoré sa stali v poľnohospodárstve, keď za prvých vlád pána Džatka a podobných expertov na slovenské poľnohospodárstvo, ktoré naštartovali rozpad slovenského poľnohospodárstva a slovenskej veľkovýroby, ten potenciál, ktorý tu vlastne, vlastne bol. Takže títo dvaja páni nesú hlavnú zodpovednosť a pán Simon bol ten, ktorý podpisoval tento ortieľ nad slovenským poľnohospodárstvom, a do dnešného dňa, ctené kolegyne a kolegovia, do dnešného dňa pociťujeme vážne dopady týchto rozhodnutí a vlastne až teraz nastáva určitý moment, keď je možné zvrátiť podmienkami, ktoré sa pripravia na to, aby slovenské poľnohospodárstvo mohlo zažiť oživenie niekoľko rokov, až o niekoľko rokov. To neznamená, že keď sa dneska nastavia podmienky, že oživenie nastane v budúcom roku, a ja si myslím, že správa o poľnohospodárstve a potravinárstve za budúci rok bude podľa mňa ešte v horších číslach, ako je pre tento rok, v dôsledku poklesu cien, ktoré nastali v tomto roku, napriek tomu, že produkcia bola vyššia, a to nechcem strašiť, len hovorím o objektivite toho a o tom, že ten vývoj je taký v dôsledku tých opatrení alebo tých rozhodnutí, ktoré sme prijali pri vstupe do Európskej únie, a kde vlastne, keď spomeniem len jednu jedinú vec, úrodový koeficient 4,06 eura na hektár pre, ktorý bude Slovensko stále dostávať aj v ďalších..., a už nehovoríme o 7 rokoch, ale Únia hovorí o ďalších 14 rokoch, keby som, keby malo dôjsť k skutočnému dorovnaniu podmienok pre slovenských poľnohospodárov s farmármi v celej Európskej únii. Ak hovoríme o 100 % podpore alebo dorovnania do 100 %, stále zostáva zachovaný historický princíp a aj od budúcoročného rozpočtového obdobia zostáva historický princíp s tým, že európska pätnástka alebo staré krajiny pristúpili k pomalému znižovaniu ich podpory a k pomalému dobiehaniu nových krajín. To znamená, tento proces nastavili na 14 rokov a vďaka tomu, že sme vyjednali zlé podmienky pri vstupe do Európskej únie, tak ešte ďalších 14 rokov budeme pociťovať tieto dopady. Len kvantifikujem, keby sme to porovnali s Českou republikou, ktorá má úrodový koeficient 4,2, v porovnaní so Slovenskom 4,06, je to, že strácame asi kvanty okolo 800 mil. korún ročne, čo do slovenského poľnohospodárstva mohlo plynúť len vďaka tomu, že sme mali také podmienky, ako má Česká republika. Už nehovorím o tom, ako má Slovensko, ktoré má koeficient 5,2. Čiže len pri týchto prvých nadstaveniach je fakt, že Slovensko dostáva podstatne nižšiu podporu, ako dostávajú naši susedia. Vôbec sa nedá porovnávať so starými krajinami, ako je Rakúsko, náš sused, a myslím si, že pán Figeľ aj pán Dzurinda nesú plnú mieru zodpovednosti aj s pánom Simonom, ktorý, pochopiteľne, potom pripravil ďalšie opatrenia pri našom vstupe a tie ďalšie opatrenia sú tie, že sa vlastne zaviedla podpora ničoho. Miliónkrát som to v tejto snemovni povedal, že tu bola zavedená pánom Simonom, a zopakujem to, pánom Simonom bola zavedená podpora ničoho a vrátim sa k tomu jemu poslednému, keď tak horlivo rozprával o tom, že 120 eur bola dotácia na jednu kravu bez trhovej produkcie mlieka a že dneska je iba 79 eur. Pán Simon, práve systém zavedenia podpory ničoho zvýhodní poľnohospodárov, ktorí nič nevyrábajú. No však, myslím si, že sám je reprezentant toho ničnevyrábania. Samotné zaťaženie 0,2 dobytčej jednotky na 1 ha TTP je tak nízka produkčná výkonnosť, že jednoducho vidieť, kde sa využíva TTP, spôsobí to, že vlastne ľudia už nepracujú dneska v poľnohospodárstve, že sa vyľudňuje tento vidiek, že tento vidiek tam starne, že sa rozkradli, rozbrakovali farmy aj vďaka neprispôsobivým občanom, aj vďaka tomu, že upadla výroba, a potom môžeme následne odvodzovať z toho všetky konzekvencie, ktoré vyplývajú z hľadiska spracovateľského priemyslu, a dopad na to v obchodných reťazcoch. Takže preto je potrebné zmeniť systém podpory ničoho na priamu podporu tých, ktorí produkujú, ktorí dávajú pridanú hodnotu. Čiže veľký prepad výroby, veľký úpadok výroby je na Slovensku spôsobený vďaka zavedenia podpory ničoho a autorom tejto krásnej myšlienky je práve pán Simon, ktorý spôsobil to, že najprodukčnejšie oblasti Slovenska, ako je Žitný ostrov, prišiel o svoju produkciu ošípaných, hydiny, hovädzieho dobytka, ovocia a zeleniny. To je to, čo tvorí pridanú hodnotu, to je to, kde sa tvoria pracovné príležitosti, to je to, čo vytvára produkčné potraviny, a to zlepšuje obchodnú bilanciu Slovenska, ale hlavne je a hlavná úloha, ktorá je, ktorá je pre slovenské poľnohospodárstvo, je, aby vytvárala pracovné miesta na Slovensku. Takže ak to začneme porovnávať v súvislostiach, tak toto je reálny obraz, prečo vlastne došlo k tomuto vážnemu úpadku v slovenskom poľnohospodárstve. Je tam viacero aspektov, napr. pri zavádzaní podpory na veľkú dobytčiu jednotku. Ak spomeniem históriu, tak pán Simon určite si pamätá, že keď som robil konferencie k tomu, že je nutné zaviesť túto podporu, lebo tento sektor totálne upadne. Keď ma presviedčal o tom, že Brusel nám zakazuje tú podporu robiť, bola konferencia v Nitre, si bol na nej prítomný, keď si farmárom klamal, že to nie je možné z hľadiska podmienok Bruselu. Potom si vo voľbách 2006, pred voľbami 2006 zase argumentoval, že už to nie je možné, lebo to bolo možné vtedy, tak som ti to pripomenul, že klamal si aj vtedy, aj potom, túto podporu sme zaviedli práve za prvej vlády Roberta Fica a nebyť podpory na veľké dobytčie jednotky, tak dneska hovoríme o úplne iných číslach v tomto sektore napriek tomu, že ukazujete degradujúcu krivku, že tento stav klesá.