Pfundtner, Edita, poslankyňa NR SR (2010-10-19):
Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené poslankyne, vážení poslanci, pri kreovaní tejto vládnej zostavy padali pekné slová a výrazy rôzneho kalibru. Malo ísť o slušnejšiu, demokratickejšiu, veľkorysejšiu koalíciu, o ľudskejšiu garnitúru ako bola tá predchádzajúca. Jednoducho, aby sa v tomto štáte cítil každý ako doma, aby už nedochádzalo k takým zvrátenostiam ako poníženie študentky, vyhostenie prezidenta susednej republiky, tunelovanie štátu v obrovskom meradle. Bolo radosťou a cťou byť súčasťou takéhoto štvorlístka. Prvých sto dní činnosti tejto vlády je dôkazom toho, že naše spoločné predsavzatia, síce s istými chybami, ale predsa sa napĺňajú. Napĺňajú sa však iba dovtedy, kým nepríde na rad naša povestná, dobre známa a vždy účinná maďarská karta. A tá prišla relatívne skoro a hneď odhalila, že kráľ je nahý. V prípade štátnej propagandy, boja o isté symboly sa totiž ukazuje, že rozdiel medzi ľavou a pravou stranou našich poslaneckých ľavíc, žiaľ, nie je až taký markantný, v aký som dúfala. Teraz k samotnej novele zákona o štátnom jazyku. Celá situácia, do ktorej som sa dostala, je úplne absurdná. Mám totiž hlasovať za novelu proti filozofii, ku ktorej mám ako predstaviteľka strany MOST – HÍD naďalej výhrady. Politická vôľa na Slovensku však neumožňuje prijať skutočné riešenia a alternatívou nezahlasovania by bolo ponechať v platnosti Ficovu, ešte horšiu verziu zákona, prijatú za predchádzajúcej vlády. Dámy a páni, o čom to svedčí? O patriotizme? O ochrane štátneho jazyka ako kultúrneho dedičstva? O zabezpečení slobody a rovnosti v dôstojnosti a v právach na území Slovenskej republiky ako to hovorí úvod zákona? Nie. V skutočnosti to hovorí o našej malosti a nevyzretosti. Je to smutným svedectvom nás politikov. Zrkadlom stálej potreby väčšiny dokazovať menšine, kto je tu pánom. Ako koaličnej poslankyni nedá mi nepovedať, že návrh zákona nie je v súlade s programovým vyhlásením vlády, ktorý v kapitole ministerstva kultúry doslova hovorí: „Vláda Slovenskej republiky zabezpečí ochranu a rozvoj štátneho jazyka, a to v súlade so zásadami nediskriminácie, aby sa zabezpečili práva príslušníkov národnostných menšín na úrovni roku 2006.“ § 9a ods. 1 návrhu zákona, ktorý hovorí o pokutách je, žiaľ, dôkazom toho, že základný dokument vlády je v tejto otázke bezzubý. A to hlavne v oblasti pokút. Aj keď iba v polohe možnosti ich uloženia sa totiž nedodržiava princíp zabezpečenia práv príslušníkov národnostných menšín na úrovni roku 2006, a to právo neplatiť pokuty. Podstata problému je však oveľa hlbšia. Som presvedčená, že celá filozofia zákona o štátnom jazyku je postavená na hlavu. Zrodila sa totiž s úmyslom pôsobiť predovšetkým proti jednej komunite a môj predrečník pán Rafaj to aj potvrdil, pretože veľkú časť svojho vystúpenia venoval práve tejto menšine. Zrodila sa teda s úmyslom pôsobiť predovšetkým proti jednej komunite. Opakujem, aby pod rúškom ochrany štátneho jazyka umožňoval prenasledovanie, šikanovanie a selektívnu kontrolu na základe oznámenia. Len preto, že používajú svoj, podotýkam aj môj, materinský jazyk. Hoci návrh novely zákona obsahuje podstatné pozitívne rozdiely v porovnaní s predchádzajúcou právnou úpravou, najcitlivejší prvok, a to pokuty naďalej zostávajú, hoci okresané na polovicu. Je to snáď merítkom správneho vlastenectva? Nemyslím si. Neobstojí ani častý argument zástancov zákona, keďže pokuty neboli udelené, kľudne môžu zostať. Vieme všetci, že hlavnou úlohou pokút bolo niečo úplne iné. Vyvolať hrozbu, zastrašovanie a posilnenie asimilácie. Poslanci strany MOST – HÍD sú toho názoru, že, áno, štátny jazyk treba chrániť, ale výlučne tam, kde je to účelné. Odmietame kriminalizovať používanie jazykov menšín a akékoľvek paralely s trestným zákonom, to najmä vo veci vymožiteľnosti povinnosti. Summa summarum táto novela o štátnom jazyku, aj keď je to značný posun k lepšiemu, je čiernym bodom tejto koalície. Čiernym výkričníkom, ktorý zdôrazňuje, že stále nesieme v sebe istý demokratický deficit, na ktorý nedávno poukázal aj vysoký komisár OBSE Knut Vollebaek, a som presvedčená, že na to poukáže aj Benátska komisia, ktorej stanovisko už existuje, ale, žiaľ, zatiaľ nie je k dispozícii. Kým pokuty, síce v okresanej forme, ostanú naďalej ako strašiak, pre mňa je táto problematika naďalej otvorená. Alternatívou neprijatia novely by však bolo ponechať súčasnú prísnejšiu verziu. Prosím, nedopusťme to. Ďakujem, že ste si ma vypočuli.