P. Pelegrini, poslanec: (2008-01-31):
Pozmeňujúci návrh sa týka časti uznesenia B, kde navrhujem v písmenách a) a b) a poprosím, aby kolegovia zaevidovali, že navrhujem dodatočne aj písm. c) slová „porušenie“ nahradiť slovami „dôvodné podozrenie z porušenia“. Ide o formulačnú modifikáciu pôvodného znenia. Nech sa páči, pán spravodajca. A teraz mi dovoľte, aby som sa v krátkosti vyjadril k správe, ktorú teraz prerokúvame. No, vážení kolegovia z opozície, keď ste prvýkrát nastúpili do vlády, tak to bolo obrovské množstvo kritiky a kriku na Mečiarovu privatizáciu. Myslím si, že pán poslanec Mikloš včera naznačil, že sa chce venovať vo svojom príhovore tomu, ako sa netransparentne rozpredávali podniky, aké to všetko bolo zlé, aké boli napáchané škody, ako to išlo blízko ľuďom vtedajšej vládnej koalície. No, žiaľ, mali ste vtedy tiež jeden veľký problém a to ten, že ste v takejto privatizácii, alebo lepšie povedané, v rozpredajoch chceli pokračovať aj vy. A preto ste si museli nájsť nejakú metódu a spôsob, ako by ste toto svoje konanie mohli zdôvodniť a ospravedlniť pred občanmi tohto štátu. A tak ste si ho aj našli. Najprv ste ako správni pravičiari, alebo, ak chcete, tvrdí kapitalisti prišli s teóriou o škodlivosti štátneho vlastníctva, vtláčaním myšlienky do hláv ľudí, že štátne vlastníctvo je zlé a že podniky, ktoré vlastní štát, aj napriek tomu, že sú v rukách štátu a sú strategického významu a mnohé majú monopolné postavenie na trhu, nie sú schopné efektívne fungovať. Tu sa budem stále s vami sporiť o tom, že nie vlastník je rozhodujúci, ale manažment je rozhodujúci. To by potom nejaká veľká zahraničná firma, ktorých by sme našli možno „x“ prípadov, veľká rodinná akciová spoločnosť, kde hlavným akcionárom je senilná teta trpiaca na Alzheimera, ktorú možno niekde ešte musia aj prebaľovať, asi skrachovala, keby bol dôležitý vlastník. Dôležitý je manažment. (Potlesk.) A o to viac ma potom mrzí, keď taká schopná vláda, za akú ste sa vtedy považovali, ste neboli schopní nájsť ľudí a takých kvalitných manažérov, ktorí by takýto podnik efektívne riadili. Veď predsa pán Štefanec vo svojom vyjadrení včera hovoril, že sa prestalo kradnúť až po privatizácii, to ste potvrdili tým, že od roku 1998 až do doby predaja za vašej vlády pod manažmentom, ktorý ste tam dosadili vy, sa v SPP kradlo. (Potlesk.) Pán Mikloš včera hovoril, nech sa pozrieme, aké výsledky dosahoval SPP pred privatizáciou, aká bola zamestnanosť atď. Tak čo sa dialo od roku 1998 až do doby predaja v SPP počas vašej vlády? A potom, keď ste mali už túto myšlienku ako-tak a sami ste sa o nej presvedčili, o nevhodnosti štátneho vlastníctva, tak ste si museli nájsť ešte aj systém, ktorý by vám pri hľadaní spôsobu tejto privatizácie a dosiahnutia vlastných cieľov zabezpečil aké-také alibi pri rozhodovaní a schvaľovaní. A bol na svete slávny inštitút poradcu, resp. privatizačného poradcu, ktorý možno popri inom asi vie zariadiť aj iné veci a za ktorého odporúčania a výmysly ste sa mohli kedykoľvek skryť a robíte to tak dodnes. Každá vláda je niečím charakteristická a každú vládu si ľudia pamätajú na základe niečoho, čo spravila, resp. čo dosiahla. No, vážená opozícia, ja si myslím, že na vaše dve vlády si ľudia vôbec nebudú spomínať ako na vládu, ktorá urobila tie slávne tzv. reformy. Ja som presvedčený a pevne tomu verím, že ľudia si budú Dzurindovu vládu ešte dlho pamätať ako tú, ktorá podivným spôsobom rozpredala štátne strategické podniky a ktorá do nášho systému vniesla nový slávny prvok – poradca, resp. všemúdry privatizačný poradca a najlepšie zahraničný. (Potlesk.) Nebudem komentovať samotnú privatizáciu a jej priebeh, o tom už hovorili moji kolegovia, resp. ešte budú hovoriť. Ale zastavím sa na chvíľku pri tom privatizačnom poradcovi. Možnože, a nieže možno, ale určite so mnou nebudete, kolegovia z opozície, súhlasiť, ale od pravicovej, resp. kapitalistickej vlády by som očakával, že sú v nej asi ľudia, ktorí majú vzťah k súkromnému podnikaniu. Ľudia, ktorí niečo vedia o zveľaďovaní svojej firmy, ktorým sú vlastné zásady efektívneho vynakladania finančných prostriedkov pri riadení súkromného podniku a ktorí sa snažia zarobené, resp. ušetrené prostriedky investovať späť do svojich podnikov, aby im do budúcna zabezpečili konkurencieschopnosť a ďalší rozvoj. Preto som si myslel a naivne som dúfal, že títo ľudia budú takisto postupovať aj pri spravovaní štátu a budú sa snažiť maximum získaných a ušetrených zdrojov vracať späť do verejného sektora. A tu sa určite teraz nestretneme s rovnakým názorom, ale pán Mikloš pri schvaľovaní rozpočtu uviedol, že dávame málo prostriedkov na školstvo, vedu a výskum a niečo v tom zmysle, že pomaly dávame viac z rozpočtu na jednu ošípanú ako na žiaka. No preto by som sa ho chcel spýtať, keď mu tak dnes záleží na podpore vedy a výskumu a keď už tak súrne potreboval poradcu, prečo sme nevyužili a neoslovili naše univerzity, odborníkov v našich výskumných ústavoch. Prečo ste radšej tú 1 miliardu 400 miliónov slovenských korún, ktorú ste zaplatili zahraničnému poradcovi, nedali zarobiť našim univerzitám, výskumným ústavom a nepomohli tak k ich ďalšiemu rozvoju? (Potlesk.) Chcete mi povedať, že naši odborníci sú hlúpejší a neschopnejší, ako tí ľudia, ktorí pracujú pre zahraničného poradcu? Myslíte si, že slovenské inštitúcie financované z verejných zdrojov by takýto proces nezvládli? Myslím si, že by to Slováci bez problémov a určite za menej peňazí zvládli, len by asi niekomu prekážalo, že by do vecí príliš videli. A to platí nielen pri tejto privatizácii, ale aj pri všetkých iných tendroch, kde ste takto postupovali. Ste presvedčení, že zahraničnému poradcovi ide okrem tučnej odmeny aj o niečo iné? Že bude maximálne hájiť priority Slovenskej republiky a bude prihliadať na jej národné a strategické záujmy? Dovolím si tvrdiť, že to tak nie je, ani to tak nikdy nebude. Preto bol pre vás a vašu vládu pri podobných predajoch a tendroch vždy najvhodnejší zahraničný poradca, ktorý často ani nevedel, kde je sever. Málokedy vymyslel niečo nové a v skutočnosti robil väčšinou len to, čo mu vláda, resp. príslušný minister prikázal, čo ste vlastne vopred vymysleli vy. Akurát pri konečnom rozhodovaní ministrov alebo vlády veľmi dobre znela známa veta, veď my sme len rešpektovali odporúčania poradcu. Chápem, určite to musí byť veľmi zložitý proces aj v tomto prípade, niečo predať pod cenu, so stratou akejkoľvek manažérskej kontroly, so záväzkom, že všetky nedoriešené spory a záväzky preberie na seba štát a v rukách mu reálne nezostane skoro nič. No na to treba naozaj významný mozgový trust, aby niekto niečo také vymyslel. (Potlesk.) Vy, pán Mikloš, ste – myslím, že to bolo včera – konštatovali, že ak by si štát nenajal najlepších poradcov pomaly na svete, nezvládol by taký zložitý proces, ako bola privatizácia SPP. No preto sme aj v tomto prípade mali za ťažké peniaze, ešte raz to pripomínam, za 1 mld. 400 mil. Sk, samozrejme, môžeme sa o tú sumu sporiť podľa toho, aký kurz použijeme, sme mali renomovaného poradcu s honosným menom a sídlom v zahraničí, o ktorého kvalitách sme sa mohli v roku 2001 dočítať aj nasledovné a zacitujem z Národnej obrody 4. 10. 2001: „Spoločnosť Credit Suisse first Boston čelí vo svete viacerým korupčným škandálom. V USA je obvinená z nečestného rozdeľovania akcií vo verejných ponukách preferovaným zákazníkom. Obvinenie sa týka prijímania neobvykle vysokých provízii, ktoré by sa dali považovať za úplatky. Na svojom konte má táto spoločnosť aféry okolo manipulácie trhu cenných papierov vo Švédsku a v Indii. V Japonsku bol odsúdený vysokopostavený zamestnanec za marenie vládneho vyšetrovania.“ A posledné informácie, ktoré sa mi dostali do uší, hovoria o tom, že práve tí predstavitelia Credit Suisse Boston, ktorí riadili alebo radili práve na Slovensku pri privatizácii, sú dnes zavretí v base v Rumunsku. (Potlesk.) K tomu asi naozaj niet čo dodať. Na záver si preto dovolím položiť ešte jednu rečnícku otázku. Prečo niekto bez mihnutia oka za takýto spackaný predaj vyplatí niekomu 1 mld. 400 mil. Sk, vôbec nepreverí oprávnenosť týchto výdavkov a ani sa nad touto sumou nepozastaví? No odpoveď je asi tá, že možno preto, lebo asi vie, v koho vrecku tie peniaze nakoniec skončia. (Potlesk.) Pán Dzurinda včera hovoril, ako sa utápame v rôznych škandáloch a nevieme ako ďalej. Tak by som mu rád odkázal, že podľa mňa ste sa vy v tých škandáloch a prúseroch už utopili celkom a z toho bahna vám netrčia už ani vlasy. A dovoľte mi na záver a úplný záver konkrétne zacitovať pasáže z dokumentov, ktoré niesli takéto názvy. Jeden dokument niesol názov Zmluva o predaji akcií, ktorý v bode 7.2 v časti Obmedzenia, ktorým podlieha predávajúci, obsahoval 18 rôznych obmedzení, medzi inými zacitujem dve, že: „Predávajúci musí zabezpečiť, aby spoločnosť bez predchádzajúceho písomného súhlasu väčšiny kupujúcich, ktorým sa bezdôvodne neodmietne ani nezdrží, okrem prípadov, v ktorých koná na základe bežných obchodných podmienok, alebo, ak to môže byť potrebné v záujme realizácie tejto zmluvy a jej dodržiavania, po i) neprevzala, neuzatvorila, nepozmenila alebo nepostúpila akúkoľvek zmluvu alebo záväzok, ktorých hodnota je v jednotlivých prípadoch vyššia ako 2 milióny USD ináč ako v rámci bežného vykonávania podnikateľskej činnosti; v písm. ii) neuzatvorila, nepozmenila, neukončila alebo nepostúpila žiadnu zmluvu alebo záväzok, ktorý nemožno v ktorejkoľvek dobe vypovedať bez náhrady s trojmesačnou alebo kratšou výpovednou lehotou, s dôsledkom ktorého sú alebo môžu byť celkové ročné výdavky presahujúce sumu 2 miliónov USD.“ V bode 1, 8.15 Neexistencia porušenia. Zacitujem: „Podpísanie a doručenie tejto zmluvy a plnenie povinností zo strany predávajúceho a ministerstva, ktoré im vyplývajú z tejto zmluvy a z akýchkoľvek iných dokumentov, ktoré majú predávajúci a ministerstvo podpísať, podľa tejto zmluvy alebo v súvislosti s ňou nebude mať za následok a ani nie je pravdepodobné, že bude mať za následok porušenie akéhokoľvek ustanovenia zakladacích dokumentov predávajúceho alebo spoločnosti, skupiny ani skutočnosť, že predávajúci a ministerstvo podpísali a doručili túto zmluvu, ani skutočnosť, že predávajúci a ministerstvo uskutočnili alebo plnili ktorúkoľvek z transakcií, o ktorých sa v nej uvažuje, nebude mať za následok rozpor, porušenie alebo neplnenie akéhokoľvek rozhodnutia valného zhromaždenia, dozornej rady alebo predstavenstva, alebo iného podobného orgánu predávajúceho, alebo ktorejkoľvek spoločnosti, skupiny, alebo akejkoľvek požiadavky slovenského právneho poriadku.“ A ešte zacitujem z dokumentu, ktorý niesol názov Akcionárska zmluva. Bod 11 – 2 – 3, citujem: „Pre účely vnútornej podnikovej alebo daňovej reštrukturalizácie môže každý investor previesť všetky alebo časť svojich akcií na svoju pridruženú osobu bez akéhokoľvek súhlasu alebo obmedzenia. Každý investor smie previesť svoje akcie na ktoréhokoľvek investora, ak je v čase takéhoto prevodu taký iný investor, t. j. nadobúdateľ, kvalifikovaným nadobúdateľom alebo na spoločnosť, ktorú takí investori po sčítaní počtu ich akcií v takej spoločnosti kontrolujú v každom z predchádzajúcich prípadov bez akéhokoľvek súhlasu alebo obmedzenia. Každý navrhovaný prevod, ktorý je povolený podľa tohto odseku, oznámi investor prevádzajúci akcie slovenskej strane najmenej 15 pracovných dní vopred.“ V časti 18 – 18 Rozhodujúce právo, už to tu dnes zaznelo: „Táto zmluva a dokumenty, ktoré majú byť uzatvorené podľa tejto zmluvy okrem prípadu, ak je v nich výslovne ustanovené inak, sa budú spravovať a vysvetľovať v súlade s anglickým právom s výhradou kogentných ustanovení slovenského práva, vrátane akýchkoľvek medzinárodných zmlúv, v ktorých bola Slovenská republika v čase podpísania tejto zmluvy zmluvnou stranou.“ Bod 18 – 19 Riešenie sporov: „Akýkoľvek spor, nezhoda alebo nárok vyplývajúce z tejto zmluvy alebo v súvislosti s ňou, alebo porušenie, ukončenie, alebo neplatnosť tejto zmluvy vyrieši v súlade s rozhodcovskými pravidlami Medzinárodnej obchodnej komory (pravidlá, rozhodcovský tribunál pozostávajúci z troch rozhodcov, ktorí budú vymenovaní v súlade s pravidlami. Sídlom rozhodcovského konania bude Londýn Anglicko. Rozhodcovské konanie sa uskutoční v anglickom jazyku. Do rozhodcovského konania sa nezaradia, ani s nimi nebudú zlúčené žiadne iné spory.)“ No a posledný bod 18 – 20 Vzdanie sa zvrchovanej imunity, citujem: „V rozsahu, v akom slovenská strana alebo akékoľvek jej príslušné aktíva majú, alebo môžu nadobudnúť akúkoľvek imunitu voči vzájomnému započítaniu súdnym konaniam, zabaveniu majetku pred vynesením rozsudku, inému zbaveniu majetku, alebo vykonaniu rozhodcovského výroku, alebo súdneho rozhodnutia z dôvodu zvrchovanej imunity alebo z iných dôvodov, potom sa do miery, ktorú povoľuje právo príslušného súdu (tribunálu), slovenská strana týmto neodvolateľne vzdáva týchto práv imunity v súvislosti so svojimi povinnosťami, ktoré vyplývajú alebo súvisia s touto zmluvou za predpokladu, že sa takéto vzdanie sa imunity nerozšíri na majetok, ktorý sa používa výlučne alebo predovšetkým na oficiálne účely (vrátane majetku, ktorý vlastnia zastupiteľské úrady alebo konzuláty, diplomatické budovy a ich príslušenstvo).“ Ďakujem pekne za pozornosť. Verím, že ostatní diskutujúci sa k týmto veciam vyjadria a ešte poprosím... (Hlasy z pléna.) Takže ešte na záver chcem pre spravodajcu uviesť, že zotrvávam na svojom pôvodnom pozmeňujúcom návrhu tak, ako je písomne predložený, to znamená v písmenách a) a b) a nie c), pretože spoločná správa, ktorá nám bola rozdaná, konštatuje porušenie zákona už len v bodoch a) a b). Tak len pre čistotu legislatívneho prostredia. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)