B. Bugár, podpredseda NR SR: (2005-02-03):
Otváram všeobecnú rozpravu a pýtam sa či sa hlási niekto do rozpravy, keďže som nedostal písomné prihlášky do rozpravy. Konštatujem, že nikto. Končím možnosť prihlásiť sa do rozpravy. Vyhlasujem rozpravu za skončenú. A prerušujem rokovanie o tomto bode programu. Budeme pokračovať prvým čítaním o návrhu poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Branislava Opaterného na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 222/2004 Z. z. o dani z pridanej hodnoty v znení neskorších predpisov (tlač 1015). Dávam slovo znovu poslancovi Opaternému, aby návrh zákona uviedol. Nech sa páči. B. Opaterný, poslanec: Ďakujem, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, novela tohto zákona navrhuje, aby odmena prislúchajúca správcom konkurznej podstaty nepodliehala plateniu daní z pridanej hodnoty. K tomuto návrhu ma vedie niekoľko dôvodov. Po prvé. Zákon o dani z pridanej hodnoty priamo v texte ani pod čiarou neurčuje správcov konkurznej podstaty za osoby, ktorých príjem v činnosti správcu podlieha zdaneniu daní z pridanej hodnoty, a preto nie je možné prijať taký výklad zákona o dani z pridanej hodnoty, že odmena priznaná za jeho správcovskú činnosť podlieha zdaniteľnému plneniu a správca by bol osobou z daňovníkov. Po druhé. K podstate daňovej povinnosti týkajúcej sa DPH je podľa § 15 ods. 1 zákona o dani z pridanej hodnoty platiteľ povinný vyhotoviť za každé zdaniteľné plnenie daňový doklad, a to v prospech toho, v prospech ktorého sa zdaniteľné plnenie uskutočňuje. Konkurzný správca však neuskutočňuje žiadne zdaniteľné plnenie v prospech nikoho. Je to súdom poverený úradník, ktorý vyrovnáva pohľadávky a záväzky firmy. Dostáva zákonnú odmenu, inými slovami, plat za prácu správcu podľa § 8 ods. 3 zákona o konkurze a vyrovnaní. Pretože neexistuje žiaden daňový doklad, lebo správca by si ho musel nelogicky sám pre seba vyrobiť, niet ani daňovej povinnosti. Tu je i rozdiel medzi notárom, exekútorom a znalcom, ktorí môžu vystaviť daňový doklad, vyúčtovanie, faktúru, pokladničný príjmový doklad a pod., a správcom, ktorý jednoducho nemá komu fakturovať, t. j. ani dlžníkovi, v prospech ktorého pod dohľadom súdu vykonáva svoju činnosť. Po tretie. Každý príjem, to isté zdaniteľné plnenie môže byť zdanené daňou z pridanej hodnoty iba raz. Ak to prvýkrát správca odvedie správcovi dane z pridanej hodnoty za speňažený majetok patriaci do konkurznej podstaty podľa § 40a zákona o dani z pridanej hodnoty, nemal by z toho istého príjmu, z ktorého mu súd schválil isté percento podielu, ešte raz ten istý príjem, zdaniteľné plnenie znovu podrobiť dani z pridanej hodnoty, navyše, neexistuje podľa zákona o dani z pridanej hodnoty žiadna daň na výstupe, ktorú je povinný uplatniť pri vzniku daňovej povinnosti, pretože táto daň už bola raz odvedená po speňažení konkurznej podstaty po častiach alebo v celku. Po ďalšie. Správca nemôže a nesmie krátiť svoju zákonom stanovenú odmenu o daň z pridanej hodnoty, pretože táto odmena v plnej výške podlieha zdaneniu dane z príjmov, podľa § 7 ods. 2 a § 23 zákona o dani z pridanej hodnoty. A zároveň nie je možné krátiť ani čistý výťažok konkurzu určený podľa rozvrhu pre veriteľov o takto vypočítanú daň z pridanej hodnoty z odmeny správcu podľa judikátov Najvyššieho súdu Slovenskej republiky, a teda aj možný nárok toho istého či iného správcu dane. Preto som navrhol túto novelu a prosím vás, aby ste pomohli odstrániť tieto nelogické ustanovenia zákona o dani z pridanej hodnoty. Ďakujem za pozornosť.