K. Tóthová, poslankyňa: (2001-10-25):
Ja osobne nechcem členiť zákony na dôležitejšie a nedôležitejšie, pretože podľa mňa každý zákon má svoju váhu a svoju dôležitosť. Ale čo by som chcela skôr namietnuť, je, že vedenie by sa malo zamyslieť, či vôbec je rozumné do 21.00 hodiny rokovať o zákonoch. Ja tu sedím od rána, od 09.00 hodiny a mám už nejakú skúsenosť s legislatívou, viem sa v tom zorientovať, ale poviem vám, že o chvíľu chcem vystúpiť a už skutočne sa neviem koncentrovať na vlastné myšlienky, nieto koncentro-vať sa na text, ktorý prerokúvame. Takže toto je skutočne naháňanie „odfajkúvania“ bodov programu, a nie tvorenie legislatívy so zodpoved-ným prístupom, a predovšetkým hlavne čo pri legislatíve treba - s domyslením dosahov do praxe, na občanov, na právnické osoby, ktorých sa to týka. Pretože aj viac zákonov bolo potrebné opravovať, ba dokonca novelizovať predtým, čo vyjdú v Zbierke zákonov. Takže skutočne apelujem na vedenie, aby spravilo poriadok, aby sa nerokovalo do 21.00 hodiny. Sú možnosti ako trvať na tom, aby poslanci boli v parlamente. (Zaznel zvuk časomiery.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pani poslankyňa. Len kvôli presnosti chcem uviesť, že rozsah denného rokovania  na tejto schôdzi bol prerokovaný na poslaneckom grémiu a všetci predsedovia poslaneckých klubov aj zástupcovia s ním súhlasili, a potom sa hlasovalo. A poslanci odhlasovali, nie je to vecou vedenia  Národnej rady. Prosím, môžete sa hlásiť do rozpravy ústne. Pán poslanec Baco, pán poslanec Hudec, pán poslanec Juriš, pani poslankyňa Tóthová. Končím možnosť prihlásiť sa do rozpravy ústne. Pán poslanec Baco. P. Baco, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minis-ter, vážené kolegyne, dve kolegynky a vážení kolegovia. (Tri? Tri, prepáčte, tri kvetinky, tri ozdôbky.) Budem sa prihovárať osobitne aj vám, dámy. Chcem povedať, že nepodporím tento zákon, aby išiel do druhého čítania, teda aj vo všeobecnom záujme zdravia občanov. Nemôžem sa totiž stotožniť s myšlienkou, že potrebujeme tento zákon hlavne z titulu zbližovania sa nášho práva s právom Európskej únie. Myslím si, že vám to viem dostatočne vyargumentovať, že to nie je potrebné z týchto dôvodov. Chcel by som ale začať niečím iným. Potrebovali sme teraz nakúpiť nejaké vakcíny pre našich vojakov proti antraxu, pretože sa uvažovalo s ich využitím v prostredí, ktoré je rizikové. Dostali sme odpoveď, že nie. Tak vám chcem povedať, že, samozrejme, nechcem zneužívať situáciu, ktorá je teraz taká napätá vo svete a nechcem v žiadnom prípade zneužiť ten hrozný teroristický čin, čo sa stal v Spojených štátoch amerických, aj teraz, čo sa tam deje s antraxom. Chcem len poukázať na to, že v kritických situáciách, a štát je hlavne na to, aby  sa v krízových, kritických situáciách vedel zastať občanov, si každý hľadí svoje a nič viac. To, čo sa snažia nahovoriť niektorí naši kolegovia, že NATO, Európska únia, také bratstvo, také súdružstvo, že sú na to, aby sme boli solidárni, to sú všetko veľmi pekné reči na harmonické situácie, na štandardné situácie. Ale verte tomu, tak ako sme nedostali vakcínu proti antraxu, tak nedostaneme ani chlieb, keď bude chýbať niekomu, a keď pôjde o to, či majú jeho ľudia hladovať alebo či majú naši hladovať. Takisto si neochránime, takisto nám nikto neochráni naše územie, keď si ho neochránime sami. A chcem povedať, že keď nebudeme statoční a hrdí občania Slovenskej republiky, neochránime si nič, ani kvalitu potravín, ani zdravie našich občanov pred potravinami, ktoré obsahujú, neviem čo, a nevieme, akým spôsobom nám ohrozujú vlastne občanov. Totiž situácia je dnes taká na Slovensku a tento zákon to má ešte vlastne zlegalizovať a zlegitimizovať, že na Slovensko kto chce, čo chce, dovezie. To vyplýva z tohto zákona. Ten stav už tu prakticky je, ale tento zákon to ide zlegitimizovať. Riešenie, ktoré navrhuje pán poslanec Klemens, ako vylepšiť tento zákon, že by sa zaviedla aspoň nejaká registrácia dovozcov a komponentov, je čiastočným kompenzovaním tohto nebezpečného a riskantného rizikového stavu, ale nerieši to naplno. Tento zákon ruší to, čo je, aj keď to nie je dnes už veľmi dobré, ale zároveň nenahrádza alebo len naznačuje v budúcnosti, ako sa to nahradí najviac. Chcem povedať, že si pamätám v roku 1995, keď sme zákon o potravinách, ten, ktorý chceme teraz novelizovať, máme na stole novelizáciu, schvaľovali, tak sme mali aj inšpektorov a poradcov z Európskej únie. Chcem povedať, že nechceli veriť tomu, ako veci, o ktorých napríklad oni len uvažujú, ako ich treba riešiť, my sme mali vyriešené na Slovensku. Napríklad náš Výskumný ústav potravinársky významnú časť svojej kapacity venoval tomu, aby vlastne definoval potraviny, a definoval ich vlastnosti, a bol zapojený vlastne do širokej svetovej deľby práce v tejto oblasti. Osobne som bol jeden mesiac v roku 1994 v Anglicku, kde som sa zaujímal o služby aj veterinárne a hygienické, kde som to študoval, a môžem vám povedať, že som nedošiel dokonca na to, ako ten systém tam vlastne funguje. Po niekoľkotýždňovom skúmaní, pretože všetko bolo v súkromných rukách a nikde neexistovala vlastne žiadna nezávislá kontrola, ani nezávislý dohľad nad tvorbou noriem a inštitúcií, ktoré tieto normy tvoria, všetko absolútne v súkromných rukách. A do slova i do písmena, keď sme išli do dôsledkov „já na bráchu, brácha na mně“, hovoril som môjmu kole-govi - nehnevaj sa, ale ja som si istý, že v tomto Anglicku vám musí niečo také tresknúť, že sami sa z toho potom nepreberiete. Stalo sa zhodou okolností o rok či o dva po tom, že sa objavili šialené kravy a nezakrývajme si zasa, aká je situácia. Tisíce ton hovädzieho mäsa, ktoré bolo z porazených šialených alebo podozrivých kráv v mraziakoch, sa stratilo. Tá kontrola tam takto funguje aj do dnešného dňa. Tisíce ton rizikového mäsa, ktoré sa izolovalo, po nejakom roku, dvoch jednoducho nebolo. Európska únia dodnes ani neodpovedala, čo s tým bude robiť, už vôbec nie Veľká Británia. Je to problém, ktorý sa pozametal pod koberec, ale ktorý je pod kobercom a ktorý signalizuje to, že hovorí jasne o tom, že tento problém nemajú vyriešený, nemajú ho pod kontrolou a považujú ho za veľký problém a my sme ten problém mali dobre vyriešený. Chcem povedať, že aj my sme sa zaoberali počas našej vlády určitou vyššou mierou koordinácie a integrácie zložiek, ktoré sa týmto zaoberajú. Je tam teraz Slovenská poľnohospodárska inšpekcia, Ústred-ný kontrolný skúšobný ústav, sú tam veterinári a je tam štátna hygiena, teda hlavné organizácie, ktoré v tomto konajú. Nie je pochýb o tom, že je zdravé dosiahnuť tú určitú vyššiu mieru koordinácie. Ale iná vec je, aký je dnešný stav. Treba povedať na rovinu, či sa to niekomu páči, alebo nie, je hlavne preto, že od roku 1998 sa výrazne priškrtili peniaze, ktoré išli na výkon týchto činností. Slovenská poľnohospodárska a potravi-nárska inšpekcia má v reáli v tomto roku asi o 40 % menej finančných prostriedkov, ako mala pred 4 rokmi, v reáli, nominálne to, samozrejme, nie je také veľké zníženie. Takže, aby prežili, aby zaplatili budovu, vodu, elektrinu, robia všelijaké bočné podnikateľské aktivity, aby jednoducho vôbec nejako existovali. Nie je dobrá situácia ani vo veterinárnej správe. Samozrejme, vzhľadom na epidémie, veľké nákazy, ktoré teraz bežia Európou aj u nás, tak je tam situácia o niečo lepšia, ale v nominále je takisto prakticky na úrovni roku 1998 a v reáli horšia. Chcem poukázať na to, že ani naši všetci susedia neriešia veci takto odvážne a ľahkomyseľne. Maďari napríklad dodnes certifikujú dovážené potraviny, to znamená, prísne kontrolujú, čo, samozrejme, im Európska únia vyčíta, že to robia aj preto, že si tým pomáhajú obchodu, lepšie chránia svoj trh pred dovozom, čo je pravda, ale dosť na tom, do dnešného dňa to vedia obhájiť. Čiže nielen na zdravotný účel, ale aj na obchodný účel narábajú s týmito nástrojmi. Chcel by som povedať, že v novembri nastupuje na Slovensko veľká skupina odborníkov z Európskej únie, ktorí budú monitorovať a vlastne vykonajú audit nad tým, ako sa u nás zabezpečuje bezpečnosť potravín, kontrola potravín a čo v tomto smere je u nás v neporiadku a ako by sa to malo harmonizovať s tým, čo sú už dnes sprísnené podmienky a požiadavky v Európskej únii. Čiže to je ďalší faktor, ktorý hovorí o tom, že audit sa tu ide vykonať o mesiac. Počkajme na výsledok toho auditu, som presvedčený o tom, že nám povie také veci, ktoré budeme musieť zobrať do úvahy a nebolo by dobré, aby sme tento zákon uzatvorili pred auditom. Ale hlavne čo chcem povedať, Európska únia vlastne prijíma zákon na budúci rok o potravinách, čiže bude existovať európska norma, ktorá bude veľmi prísna a Európska únia podľa plánu práce má v polroku budúceho roku vytvoriť Úrad pre potraviny, teda to, čo spomínal pán kolega Klemens, že napríklad Švédi majú Národný úrad pre potraviny, ktorý je nad všetkými organizáciami a zložkami, ktoré pracujú v po-travinách. Chcem povedať, že o týchto dvoch aktoch Európskej únie v každom prípade nikto nemôže pochybovať, že budú veľmi seriózne a dôsledné, lebo dostali také ponaučenie najmä s BSE v posledných rokoch, že všetci veríme tomu, že to bude naozaj norma, ktorá bude veľmi aktuálna a bude veľmi dôsledná. Preto si myslím, mohol by som o tom aj veľa hovoriť, že dokonca v týchto dvoch aktoch budú iné princípy riadenia tohto procesu, týchto procesov, ako sa navrhuje v tomto zákone a budeme to musieť akceptovať. Budeme to musieť akceptovať, samozrejme, do istej miery, i keď hovoria stále v Európskej únii, že sa vám nemiešame do toho, ako to budete organizovať, zorganizujte si to, ako chcete, ale my to prídeme odkontrolovať a budeme jednoducho trvať na tom, aby ste naše výhrady plnili, keď nie, tak nebudete môcť vyvážať zo Slovenska nič a bude sa, čo ja viem, Slovensko izolovať v oblasti pohybu potravín atď. Čiže, chcem ešte poznamenať toľko, že ten proces, samozrejme, nie je jednoduchý, ani nie je bezbolestný. Videl som napríklad balík 400 strán pripomienok napríklad k tomuto zákonu, ktorý sa v Európskej únii chystá, z jednotlivých členských krajín. Je to problematika, ktorá je veľmi živá, ktorá je aktuálna, samozrejme, poznačená tým, čo sa tu stalo a ja, chvalabohu, verím, že kvôli tomu, čo sa stalo v ostatných rokoch, bude Európa naozaj múdra, rozumná a  prijme tieto zákony tak, aby občania mali skutočne istotu. Ja si myslím, že dať to do rúk našim veterinárom, je veľké nešťastie v prvom rade pre nich, i keď oni sa do toho tlačia, ale chcem povedať, že aj oleje, ktoré sa k nám vozili zo Španielska, sú dôkazom toho, že veterinári vôbec nie sú na to pripravení, dali ruky od toho preč. A každému je to jasné. Pán kolega Hudec povedal, že by sa mali starať v prvom rade o  zdravie zvierat, ale nemá v tom pravdu. Ja som robil aj zootechnika niekoľko rokov a uvedomujem si celú šírku tej problematiky. Samo-zrejme, to hlavné nebezpečie pre obyvateľstvo hrozí z hľadiska výživy živočíšnymi produktmi. Takže veterinári v tom majú, samozrejme, svoje osobitné postavenie a veľmi významné postavenie, ale nie je to možné zasa zjednodušiť tak, že sa im to dá do ruky. Tie problémy sú totiž oveľa širšie, väčšieho významu. Totiž aj zákon o veterinárstve, ktorý sa napríklad pripravuje, hovorí doslova o tom, že šéfom Štátnej správy veterinárnej a potravinárskej má byť veterinár zo zákona. Tak ja si myslím, že je to jasný dôkaz toho, že sa tu nejaká profesia a nejaká časť favorizuje z dôvodov, ktoré nechcem pomenúvať, ani to netreba. Samozrejme, jeden z dôvodov je ten, že v Dánsku to majú takto dosť natvrdo. Ale treba povedať, že Dánsko je celkom iná krajina ako Slovensko jednak tým, že na počet obyvateľov je tam približne trojnásobok hospodárskych zvierat, niektorých druhov až viac ako päťnásobok, a je to veľmi intenzívne živočíšnou výrobou exploatovaná krajina, u nás toto je, samozrejme, v úplne inej situácii. Ja chcem na príklade olejov, ale aj sójových omáčok, ktoré sme tu mali v poslednom polroku ako dva významné problémy, povedať, že veterinári už mali v tomto čase možnosť preukázať, že vedia v tej veci konať, ale skôr by som povedal, že preukázali, že veci nezvládnu ani v budúcnosti v tejto oblasti. Takže zdá sa mi to proste naozaj viac ako riskantné, a preto nemôžem s tým súhlasiť, aby v tejto podobe bola táto novela zákona. Osobne odporúčam, aby sme počkali do auditu, aby sme to harmonizovali s Európskou úniou. Keď prijmeme ten zákon tento rok, garantujem vám, že na budúci rok budeme robiť nový zákon tak či tak, a nič nevyriešime - zmätky, ktoré sú, stav bezvládia, pretože už rok a pol napríklad UPSUP a inšpekcia potravinárska vedia, že nebudú, že ich tento zákon ide zlikvidovať a vyradiť z tejto činnosti. Teda viete, ako sa rok a pol chová taký, kto je v neurčitom stave. To znamená, že treba tento stav uzatvoriť s tým, že treba dať ľuďom istotu bez ohľadu na to, v ktorej inštitúcii dnes pracujú a sú dobrí pracovníci, vyznajú sa v problematike, že sú potrební a budú potrební a ráta sa s nimi aj do budúcnosti a treba podľa mňa naozaj kroky, ktoré sa tento zákon snaží riešiť, zharmonizovať s tým, čo sa deje v Európskej únii a v okolitých štátoch a pripraviť sa na taký zákon a na budúci rok pripraviť taký zákon, ktorý bude dlhodobo spoľahlivo zabezpečovať občanom Slovenskej republiky ochranu, ochranu zdravia pri používaní potravín. Ešte naozaj chcem poukázať na jednu veľmi významnú vec, čo sa ukázalo pri tých olejoch. Náš problém nie je ani vonkoncom v tom, že by u nás neboli ľudia, ktorí by tomu rozumeli, ale náš problém je v tom, že nie sme trhová ekonomika. V trhovej ekonomike sa predsa nemôže stať, že niekto vloží 200 tisíc korún, zaplatí, založí spol. s r. o. a proti 200 tisícom dovezie zo Španielska za 200 mil. oleje, ktoré síce nie sú zakázané, ale v Európskej únii žiadna firma, ktorá ich distribuuje, si ich nedovolí distribuovať pre humánny konzum, pretože  firma, ktorá pôsobí na trhu potravín napríklad 20 rokov alebo 50 rokov, si nepokazí meno tým, že bude takýto pochybný tovar distribuovať. Tam sa to považuje za prirodzené a normálne a prakticky aj tam sa stáva, vieme aj o prípadoch, že sa to stalo, ale sa to stáva veľmi zriedkavo, pretože sú tam zavedené zvyky, trhové zvyky, morálka trhová a tradície trhové a ešte raz zopakujem, u nás sa ani to nestalo, že ten, kto tie oleje doviezol a distribuoval, že sa mu zobrala licencia, on obchoduje spokojne ďalej. No ako máme veriť tomu, že týmto zákonom niečo vyriešime, tento zákon to predsa nerieši, tieto veci, ktoré sa ukázali ako reálne problémy, že náš trh nie je štandardný, preto treba byť obozretnejší a prísnejší, ten zákon to vôbec nerieši. Tak čo chceme riešiť, keď tu máme problémy? Načo prijímame nový zákon, keď máme problémy a ten zákon nereaguje na reálny život, na reálne problémy? Čiže myslím si - toto je záverečná myšlienka, ktorú som chcel povedať - pretože okrem toho, čo bude napríklad aj v zákonoch Európskej únie a čo tam budeme musieť akceptovať a budeme chcieť akceptovať, pretože to bude dobré, myslím si, že potrebujeme prechodné obdobie na to, aby sme mohli prísnejšie chrániť našich občanov pred zvykmi na našom trhu, ktoré nie sú štandardné trhové zvyky, maniere, vzťahy a morálka. Pretože keď sa morálka zneužije pri klincoch alebo pri topánkach, budeme nadávať, no zvládneme to, ale keď sa to dotkne stoviek alebo tisícok zdravia občanov, tak to bude horšie. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Ivan Hudec. I. Hudec, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážené pani poslankyne, páni poslanci, vzácni hostia, ktorých tu už teraz nevidím. To znamená, že opäť veľmi dôležitý bod nášho programu bude asi bez primeranej odozvy a reprezentácie tohto problému pred občanmi, čo je veľká škoda. Rád by som hneď na úvod povedal, že nesmierne obdivujem rezort pôdohospodárstva. Keď sledujeme od rokov po revolúcii tento rezort, tak zisťujeme, že vlastne v tomto rezorte sa v podstate tichučko dodržala istá kontinuita, ktorá má svoj jasný základ, svoj jasný cieľ a obaja výrazní predstavitelia tohto rezortu, ktorí sa zaslúžili o to, že sa nepokazilo nič zlé, či to už bol pán minister Baco, alebo teraz pán minister Koncoš, dokázali udržať čosi, čo v Slovenskej republike znamená jednu z mála istôt, ktoré Slovenská republika má. Nech to slúži k ich cti a musím to povedať, pretože, bohužiaľ, nemôžem to povedať napríklad o rezorte, ktorý som ja viedol, lebo tam sa dejú veci veľmi zvláštne a, bohužiaľ, nikdy nie v prospech verejných záujmov, ktoré slúžia veciam, ktoré by sme si všetci želali. Po tejto pochvale však musím povedať ešte jednu poznámku. My sme teraz trošku možno všetci aj médiami dobre iritovaní a sledujeme veci, ktoré sa dejú okolo problémov svetového terorizmu a neuve-domujeme si, že možno práve potravinové reťazce sú veľmi významným možným potenciálnym rizikovým faktorom práve kvôli atakom, ktoré jednoducho môžu mať katastrofálne dôsledky. Po obálkach, ktoré, myslím si, je veľmi jednoduché eliminovať, jednoducho nebude možné eliminovať veci, ktoré sa budú týkať vody a základných potravín. Aj preto je nesmierne dôležité, že rokujeme o tomto návrhu zákona a myslím si, že tak, ako keď sa pozerám na človeka a viem, že je to duch a telo, vždy si tak myslím, že vzdelávanie napríklad a výživa sú také základné komponenty, ktoré nemôže nikto obísť bez ohľadu na to, že by som chcel podceniť také veci, ako je bezpečnosť, kultúra a všetko ostatné, čo s tým súvisí. Preto si myslím, že je veľmi dôležité si vypočuť aj názor, ktorý má polemický charakter. Totiž nemyslím si, že je dobré, keď do hygieny alebo ochrany potravín by sme nechceli zapojiť veľmi odskúšaný model, ktorý u nás už jestvuje a ktorý v podstate možno aj v rámci lobistických skupín chce eradikovať tento návrh zákona nie preto, že ho napísal a podpísal pán Kalaž, už niekto vyčítal, že to je Čech, ja hovorím, a prečo, keď je to dobrý odborník, vôbec mi nie je dôležité, akú má národnosť, ale podstatné je, čo hovorí. Myslím si, že treba vypočuť jeho názor, ktorý odpovedá na mnohé otázky, ktoré tu pertraktovali napríklad aj predošlí rečníci vrátane pána ministra. Dovoľte mi teda, aby ako lekár, málokedy vystupujem ako lekár, a tentoraz ako lekár, pretože si myslím, že naozaj hygiena potravín je otázkou nesmiernej dôležitosti bez toho, aby som podceňoval kolegov zverolekárov, predsa si len myslím, že má iný charakter a trošku inak sa treba pozerať, trebárs, čo ja viem, na potraviny pre psíčkov a pre mačičky a pre zoologické záhrady ako na potraviny pre ľudí, povedali to nakoniec aj predrečníci. Preto si myslím, že si musíme vypočuť aj tento návrh, ktorý má nejaké veľmi vážne výhrady a ktorý o niečom hovorí. Nemám nič proti tomu, aby sa urobila prísna regulácia vecí, tiež si nemyslím, že je správne, aby sme robili takú centralizáciu štátnej kontroly, ktorá vylúči v podstate niekoho, kto by mohol aj trošku reptať, kto by mohol hovoriť o niečom inom iným spôsobom, a preto si napríklad nemyslím, že tento zákon by mal úplne vylúčiť možnosť neštátneho sektora hovoriť o týchto veciach. Ale aby som povedal to, čo som sľúbil, tak mi dovoľte prečítať stanovisko, ktoré, ešte raz opakujem a priznávam, je to stanovisko, ktoré vypracovala SPPI ako takzvané komuniké a obsahuje veľmi vážne informácie, ktoré musíme brať do úvahy pri rokovaní o tomto návrhu zákona. Prvá kapitola sa volá Smerovanie organizácie a legislatívy potravinového dozoru v Európskej únii. Chcem poprosiť, aby sme dávali veľký pozor pri týchto argumentoch, pretože mnohé veci sa nám možno objasnia. Potravinový dozor je v jednotlivých štátoch Európskej  únie organizovaný rozlične a bolo tiež konštatované, že sú aj rozličné efektivity jeho výkonu. Tento fakt, ako aj rozličné škandály iniciovali snahy o väčšiu konzistentnosť legislatívy v tejto oblasti a o zharmo-nizovanie kontrolných prístupov a postupov. Prvým závažným dokumentom nasmerovaným na túto oblasť je Biela kniha bezpečnosti potravín, ktorý vydala komisia 11. januára 2000. Tento programový dokument zavádza celý rad nových prístupov, ako je princíp predbežnej opatrnosti, princíp zistiteľnosti pôvodu, princíp ana-lýzy rizík, kontrolu od farmy až po stôl a podobne. Navrhuje a terminuje ďalej celý rad legislatívnych opatrení v rámci takzvaného akčného plánu na zvýšenie bezpečnosti potravín. Medzi nimi je vytvorenie európskeho potravinového orgánu ako nezávislej inštitúcie v oblasti odhadu rizík a prijatie nariadenia, ktoré by spĺňalo funkciu európskeho potravinového zákona. Návrh tohto nariadenia - neviem, či už bolo schválené Európskym parlamentom a Radou - je určite jedným z najdôležitejších legislatívnych opatrení v Európskej únii v tejto oblasti a je potrebné brať ho s plnou vážnosťou. Je isté, že orgány Európskej únie budú vyžadovať jeho dôslednú implementáciu. Tu by som chcel potvrdiť slová pána poslanca Baca. Toto nariadenie jasne definuje, čo sú potraviny a čo potraviny nie sú. Medzi látky, ktoré budú produkované a kontrolované v potravinovom režime, zaraďuje aj krmivá a mnohé ďalšie materiály, ktoré doteraz potravinovému dozoru nepodliehali. Stanovuje zodpovednosť podnika-teľov za bezpečnosť potravín, vrátane povinnosti vedieť, z akých zdrojov sú nimi používané suroviny a ingrediencie, ako aj povinnosti jasne deklarovať obchodným partnerom pôvod ním ponúkaného tovaru a spôsob ručenia zaň. Veľkú dôležitosť prikladá úlohe každého členského štátu pri orga-nizácii potravinového dozoru, ktorý by mal vychádzať z dôslednej analýzy rizík. Táto analýza sa opiera najmä o tri základné stĺpy. Prvý je odhad rizík, ktorý musí byť vykonávaný nezávislým orgánom a ktorý stanovuje podklady na limity udržania bezpečnosti potravín, a pokiaľ je to možné, aj vedecky podložené podklady na akékoľvek opatrenia smeru-júce k ochrane spotrebiteľov. Druhý – prepáčte, pán poslanec, ak vás vyrušujem, ale buďte taký láskavý. Po druhé, riadenie a kontrolu rizík, čo je predovšetkým úlohou podnikateľov, ktorí musia v záujme ochrany spotrebiteľov určiť všetky miesta, kde by mohlo prísť ku kontaminácii alebo inému znehodnoteniu produkcie či predaja výrobkov. Mať tieto miesta pod trhovou kontrolou s cieľom minimalizovať možné riziká v zmysle limitov a opatrení určených v rámci ich takzvaného odhadu. V tejto oblasti má svoje nezastupiteľné úlohy aj štát, ktorý musí zabezpečiť profesionálny dozor, úradnú kontrolu nad aktivitami alebo nečinnosťou podnikateľov. Pri organizácii dozoru nie je kladený dôraz ani tak na konštruovanie jediného superorgánu, ako na účinnú a bezchybne fungujúcu spoluprácu medzi existujúcimi zainteresovanými organizáciami. Tretí stĺp, komunikácia a informovanie o rizikách, ktorá musí byť zabezpečená nielen medzi orgánmi potravinového dozoru a orgánom zodpovedným za odhad rizík, ale aj medzi obidvoma týmito zložkami smerom k spotrebiteľom a podnikateľom, aby bol zabezpečený ako plynulý prenos informácií potrebný na rozhodovanie, nielen informo-vanosť podnikateľov a spotrebiteľov o účelnosti jednotlivých opatrení a o možných rizikách všeobecne. Úroveň plnenia týchto úloh je kontrolovaná špecializovaným orgánom Európskej komisie, takzvaným Potravinovým a veterinárnym úradom so sídlom v Dubline. Tento orgán vykonáva svoje misie aj v asociovaných krajinách. Na Slovensku je táto misia ohlásená na termín 26. - 30. novembra tohto roku. Súčasný stav na Slovensku. Potravinový dozor sa vykonáva podľa zákona Národnej rady 152/1995 Z. z. o potravinách. Dozornými orgánmi sú v tomto zákone určené v § 21 tieto: ministerstvo pôdohospodárstva, ministerstvo zdravotníctva, ďalej len orgány na ochranu zdravia, t. j. krajské, kde je 8 a okresné, kde je 79 hygienikov a štátne zdravotné ústavy - je ich 36, ďalej orgány veterinárnej správy, t. j. Štátna veterinárna správa Slovenskej republiky, krajské veterinárne správy - je ich 8, a regionálne veterinárne správy, ktorých je 39, štátne veterinárne ústavy, z ktorých 3 sú zainteresované do kontroly potravín, ďalej Slovenská poľnohospodárska a potravinárska inšpekcia, ďalej  je 1 ústredný a 8 krajských inšpektorátov. Pritom treba povedať, že ministerstvo pôdohospodárstva a ministerstvo zdravotníctva riadia a kontrolujú aj výkon štátnej správy orgánov potravinového dozoru, zjednocujú postupy a vypracúvajú v spolupráci koncepcie dozoru a koordinuje ho výkon spolupráce s Minis-terstvom hospodárstva Slovenskej republiky, čo je podľa § 22 tohto zákona. Jednotlivé výkonné orgány potravinového dozoru v zmysle § 23 majú nasledujúce koncepcie. Prvý je orgán na ochranu zdravia, kompetencie majú v spoločnom stravovaní, pri uvádzaní potravín do obehu z hľadiska zdravotnej neškodnosti okrem výsekového mäsa, zveriny a sladkovodných rýb, potom nad výrobou, manipuláciou a uvádzaním do obehu kozmetických prostriedkov z hľadiska ich vplyvu na zdravie a tretiu nad epidemio-logicky rizikovými činnosťami výroby, manipulácie a uvádzania do obehu, ak ide o potraviny určené na osobitné výživové účely, lahôdky, cukrá-renské výrobky, zmrzlinu a vodu. Orgány veterinárnej správy majú dohľad nad výrobou potravín živočíšneho pôvodu, manipuláciou s nimi a ich uvádzaním do obehu, nad uvádzaním do obehu výsekového mäsa, zveriny, sladkovodných rýb a nad manipuláciou s nimi a nad uvádzaním potravín do obehu s vý-nimkou poskytovania spoločného stravovania a epidemiologických rizi-kových činností. Slovenská poľnohospodárska a potravinová inšpekcia má dohľad nad výrobou potravín rastlinného pôvodu, nápojov a nad manipuláciou s nimi. Medzi potraviny rastlinného pôvodu sa rátajú aj potraviny s niektorými zložkami živočíšneho pôvodu. Po druhé, nad výrobou a predajom kozmetických prostriedkov a tabakových výrobkov. Z uvedeného je zrejmé, že potravinový dozor je rozdrobený medzi viac rezortov a veľa organizácií, kde je takmer nemožné zabezpečiť jednoznačnosť, transparentnosť a potrebnú efekti-vitu a spoluprácu najmä v prípadoch mimoriadnych situácií, ako nás už život poučil. Týmto si vysvetľujem aj skutočnosť, že vznikol takýto návrh zákona a takýto spôsob presunu kompetencií. Okrem toho výsledkom lobizmu veterinárnej správy v roku 1995 bola zmena kompetencií od návrhu zákona o potravinách v parlamente v oblasti uvádzania potravín do obehu, keď tieto kompetencie prešli nečakane z SPPI na Štátnu veterinárnu správu, čo spôsobilo nemalé problémy pri uplatňovaní sankcií za výskyt nevyhovujúcich výrobkov v expedíciách výrobcov, ktoré už sú v podstate súčasťou režimu uvádzané do obehu. Upozorňujem, že práve v tejto oblasti, pretože sa dobre neroz-myslela táto skutočnosť, vzniklo nesmierne veľa škôd a poškodených spotrebiteľov. Štátna veterinárna správa svoje vydobyté kompetencie pri kontrole obchodnej siete v uplynulom období využívala nedôsledne, nevedela si rady s ovocím a zeleninou, s vínom, ako aj a ďalšími potravinami rastlinného pôvodu a jej pôsobenie v obchodnej sieti nebolo takmer cítiť. Príčinou tohto stavu bolo najmä spoliehanie sa na predtrhovú kontrolu, tzv. certifikáciu vykonávanú SPPI, aj na zvyk využívať pri potravinovom dozore najmä zákon o veterinárnej starost-livosti, tzv. veterinárne rozhodnutia. Tento prístup jasne dokladuje zanedbateľný počet a výšku udelených pokút a sankcií. Je mi jasné, že toto nie je jediné meradlo o účinnosti ochrany spotrebiteľa, ale o niečom hovorí. To im však nebrá-nilo, aby v poslednom čase jej pracovníci, myslím, teraz už v Štátnom veterinárnom dohľade, nevedno, z akého podnetu dokonca vyháňali inšpektorov SPPI z obchodov, kde SPPI v zmysle zákona o inšpekcii, koncepcie dozoru zákona o zhode jednoducho musela pôsobiť. Vrcholom jej nezáujmu o túto oblasť bolo jej pôsobenie a vyjadrovanie sa v kauze dovozu zdravotne škodlivých olivových olejov zo Španielska. Namiesto toho, aby jasne označili nezodpovedných podnikateľov dovozcov, ktorí podľa zákona ako jediní ručia za bezpečnosť a kvalitu nimi ponúkaných tovarov, hľadali funkcionári Štátnej veterinárnej správy v tlači príčiny týchto zlých dovozov v tzv. legislatívnych dierach, tzv. predtrhové kontroly, t. j. v schvaľovaní Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky a certifikácii SPPI. Keď obídeme skutočnosť, že Štátnej veterinárnej správe trvalo viac ako týždeň vôbec si pripustiť, že dozor nad uvádzaním do obehu všetkých potravín, nielen živočíšneho pôvodu, je v ich ťažko vylobovanej kompetencii, svedčí tento prístup o nezáujme o vývoj v tejto oblasti, o nepochopení politiky štátu. Slovenská republika ako asociovaná krajina v rámci negociačných konaní sa zaviazala zrušiť akúkoľvek predtrhovú úradnú kontrolu potravín k 1. 1. 2002, a tým zabezpečiť voľný pohyb potravinárskych tovarov. To však neznamená, že by si podnikatelia nemuseli svoje výrobky pred uvedením na trh kontrolovať. Práve oni a iba oni sú za to zodpovední. Nijaký úradný papier nemôže túto základnú povinnosť nahradiť. Hľadanie dier a ich zbytočné upchávanie dáva možnosť výkladu, že za uvedenie výrobku na trh je zodpovedný úradník, a nie podnikateľ. Toto všetko sa dialo a deje, bohužiaľ, niekoľko mesiacov pred prevedením kompetencií SPPI na Štátnu veterinárnu správu pred uvoľnením trhu a pred nutnosťou zabezpečiť razantnú a efektívnu kontrolu na trhu, čo je určite na zamyslenie. Teraz niekoľko poznámok k návrhu novely o potravinách. Nepochybujeme, že vláda Slovenskej republiky venovala problematike potravinového dozoru nie dostatočne intenzívnu pozornosť. Žiaľbohu, sa to tak stalo, ale v prvom rade bola zameraná na šetrenie financií, čo je v tejto oblasti veľmi krátkozraké. Organizácia dozoru ponechala na rozhod-nutí zainteresovaným ministrom, ktorí sa, ako je z návrhu novely zákona zrejmé, nedokázali dôsledne dohovoriť. Ukážkovým príkladom zlej koordinácie je, že z návrhu novely zákona o potravinách bola správne vyradená kozmetika, ktorá podľa definície Európskej únie potravinou nie je, ale v paralelne prebiehajúcich novelizáciách zákona o ochrane zdravia ľudí nebola do tohto zákona zahrnutá. Výsledkom bude taký voľný pohyb kozmetických prostriedkov, o akom sa podnikateľom v tejto oblasti ani nesnívalo a musím povedať, že zrejme ich lobing pri príprave tohto zákona nebol náhodný a zrejme nebol ani lacný. Kozmetika jednoducho bude určitý čas prakticky nekontrolovateľná. Namiesto analýzy stavu a návrhu, ktorý by akceptoval súčasné legislatívne trendy v Európskej únii, rozbehol sa už obvyklý kompetenčný súboj vykazujúci všetky charakteristiky húževnatého rezortizmu. Návrh novely zákona o potravinách sa tak stal nástrojom usporiadania dozoru iba v rámci jedného rezortu, čo je krok isto legitímny, avšak neviem, či postačujúci. Návrh síce odstraňuje technické prekážky k voľnému pohybu tovaru, tzv. predtrhové schvaľovanie a vyhlasovanie zhody a rozdielov v označovaní lehoty použiteľnosti, ale zachováva podvojnosť kontroly na trhu. V bode 33 návrhu má kompetencie nad uvádzaním do obehu potravín z hľadiska zdravotnej neškodnosti ako Štátna veterinárna a potravinová správa SR, ale aj orgány na ochranu zdravia. Návrhu sa dá ďalej vyčítať okrem nepremyslených nič nehovo-riacich a niekedy nedomyslených definícií, ťažkopádnych formulácií a podobne, najmä to, že nevychádza z princípov analýzy rizík. Nesta-novuje, kto bude orgánom odhadu rizík a kto bude orgánom riadenia kontroly rizík. Okrem toho návrh zbytočne potvrdzuje organizačnú štruktúru Štátnej veterinárnej a potravinovej správy od ústredia až po regionálne správy. Sú to body 31, ak sa nemýlim § 21 písm. c) až d), čím natrvalo určuje naprosté splynutie potravinového dozoru s výkonom veterinárnej správy. Takéto „zabetónovanie“ organizačnej štruktúry obsahuje návrh novely zákona o veterinárnej starostlivosti. Na základe skúseností sa domnievam, že takéto usporiadanie nie je šťastné a je pravdepodobné, že aj v budúcnosti môže byť na prekážku. Namiesto nového orgánu so širšími kompetenciami tak vznikne iba veterinárna správa s väčšími kompetenciami a naoko s pozmeneným názvom. Rozhodovacie právomoci v potravinovom dozore tak budú v rukách iba veterinárnych lekárov, podčiarkujem, aj v oblasti humánnej hygieny. Absolventi potravinárskeho technického smeru a poľnohospodárskych vied sa stanú tak nejakými pracovníkmi druhého rádu. Takáto personálna politika je v rozpore so Smernicou Európskej únie o úradnej kontrole potravín. Ide o direkciu 93/1999 EEC. Tento prístup, ku ktorému majú síce afinitu veterinári, takmer všade je kritizovaný aj v zámorí. Jednofarebnosť potravinového dozoru neprispieva k jeho efektivite. Poučiť sa je možné v susednom Maďarsku, kde takýto pokus s neveľkým úspechom podnikli asi pred 10 rokmi. K tomu však treba chuť a vôľu. Dánsky systém, ktorým sa argumentuje na podporu návrhu, je isto funkčný, ale už pán poslanec Baco vysvetlil, v čom sú zásadné odlišnosti dánskych podmienok a našich podmienok. Európska únia nestanovuje vo svojich nariadeniach jednotnú štruktúru potravinového dozoru, ale jednoznačne vyžaduje zabezpečenie kvalifikovaného výkonu vo všet-kých členských štátoch, pričom za najdôležitejšie sa považuje najmä dostatok kvalifikovaného personálu pre jednotlivé oblasti. Rozpustenie 130 inšpektorov v SPPI do 39 regionálnych správ úplne zmení doterajší, myslím si, že takmer pre 10 rokmi odskúšaný štýl práce. Stratí sa špecializácia ich zamerania, čo spôsobí vážny problém vo všetkých komoditách. Niektoré sú regulované spoločnou poľnohospodárskou politikou v EÚ. Takáto situácia bude mať vážne dosahy na harmonizáciu trhových poriadkov s legislatívou Európskej únie. Pôsobenie inšpektorov v regiónoch, až na dva okresy, bude spôsobovať praktické problémy najmä pri výkone potravinového dozoru výrobcov, pretože počet subjektov, na ktoré sa dozor bude vzťahovať, je v jednotlivých regiónoch mimoriadne rozdielny. Ako príklad sa môžu uviesť regióny južného Slovenska, ktoré sú najdôležitejšími producentmi ovocia a zeleniny, regióny východného Slovenska, ktoré sú producentmi zemiakov v porovnaní s regiónom napríklad Oravy aj Kysúc. Zrušenie akreditovaných laboratórií SPPI prevedením techniky a personálu do príspevkových štátnych veterinárnych ústavov necitlivo zničí úsilím aj nadšením vybudovaný laboratórny systém, ktorý patrí na Slovensku k najlepším. Akreditáciu tým stratia nielen laboratóriá SPPI, ale aj laboratóriá ŠVÚ. Príspevkový charakter hospodárenia ŠVÚ dáva vzniknúť otázkam o budúcnosti týchto laboratórií vôbec. Na záver krátka poznámka. Neviem, prečo tento návrh zákona sa ani nepokúsil riešiť problematiku neštátnych kontrolných orgánov, ktoré by mali, podľa môjho názoru mohli mať ambíciu nezainteresovaných inštitúcií, ktoré by dokázali prispieť k tejto vážnej diskusii, niečím, čo by prospelo najmä všetkým občanom Slovenska. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďalej vystúpi pán poslanec Juriš. A. Juriš, poslanec: Vážené pani poslankyne, vážení páni poslan-ci, budem veľmi krátko hovoriť. Chcem hovoriť o kontrole potravi-nového reťazca od semienka alebo narodenia zvieraťa alebo uliahnutia hydiny cez potravinový priemysel, tak ako mlyny, konzervárne, bitúnky a cez obchod a stravovacie služby až po konzum človekom. Kvalita a správne zloženie stravy, stravovacích návykov sa podieľa rozhodujúcim spôsobom na zdraví každého z nás. Myslím si, že všetci ste dnes jedli a všetci ste mysleli, že dobre jete, dobrú stravu jete, nad tým bdie naša kontrola kvality potravín. Kontrola zdravotnej neškodnosti potravín je v poslednom období nesmierne dôležitá aj z toho hľadiska, že svet po 11. septembri bude trošku iný, aj z toho dôvodu budeme musieť oveľa lepšie kontrolovať kvalitu potravín, ale je to aj z hľadiska transformujúcej sa ekonomiky, kde obchod a služby sú v súkromných firmách živnostníkov a nie všade dodržiavajú kvalitu skladovania potravín, záručné lehoty, pôvod potravín a ich kvalita, tak ako sme to už viackrát počuli v poslednom období, a to nielen v malých obchodoch u živnostníkov, ale dokonca vo veľkých hypermarketoch sme toho svedkami, že aj tam nie vždy je čestný predaj, najmä čo do kvality, nehovorím o cenách, akciách a ostatných záleži-tostiach. Zatiaľ u nás máme dosť rozdrobenosť cez rezorty kontroly. To sú orgány ochrany zdravia - Ministerstvo zdravotníctva SR, Štátna veterinárna správa, aj Slovenská poľnohospodárska a potravinárska inšpekcia pod Ministerstvom pôdohospodárstva SR a Slovenská obchodná inšpekcia pod ministerstvom hospodárstva. I ja sa prihováram tak ako pán poslanec Klemens, že by bolo dobré, keby to bol jeden orgán, jeden ústredný orgán štátnej správy, ktorý by bol nezávislý od rezortov, tak ako máme Protimonopolný úrad alebo Štatistický úrad, alebo Úrad geodézie a kartografie. Ten by mal v skutočnosti na starosti ozaj kvalitu, čestnosť predaja, cenové relácie a myslím si, že by sme sa nemali tak ponáhľať. O chvíľu Európska únia pripraví zákon o potravinách, ale už robí aj o zjednotení kontroly kvality potravín. Tak ako sme pred chvíľou počuli, že príde k nám komisia 26. až 30 novembra, vtedy akurát budeme mať termín rokovania o tomto zákone vo výboroch a 27. v gestorskom výbore. Preto si myslím, že porozmýšľajme, či nepočkáme s prero-kovaním tohto zákona, či sa nevytvorí nový, ktorý bude v súlade s legislatívou Európskej únie po dohode rezortov, ktorý by zefektívnil aparát, aby nebolo toľko obslužného aparátu a zároveň by zvýšil účinnosť kontroly kvality a čestnosť predaja takej dôležitej zložky života nás všetkých, ako sú potraviny. Ďakujem za pozornosť. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pani poslankyňa Tóthová.