B. Bugár, podpredseda NR SR: (2005-02-03):
Vyhlasujem rozpravu za skončenú. A prerušujem rokovanie o tomto bode programu. Ďalším bodom je prvé čítanie o návrhu poslancov Národnej rady Slovenskej republiky Karola Ondriaša a Dagmar Bollovej na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 553/2002 Z. z. o sprístupnení dokumentov o činnosti bezpečnostných zložiek štátu 1939 – 1989 a o založení Ústavu pamäti národa a o doplnení niektorých zákonov (zákon o pamäti národa) v znení neskorších predpisov (tlač 1017). Dávam slovo poslancovi Ondriašovi. K. Ondriaš, poslanec: Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, dovoľte mi, aby som vám predložil  návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon o pamäti národa č. 553/2002 Z. z., je to tlač 1017. Podľa čl. 16 Ústavy Slovenskej republiky nedotknuteľnosť osoby a jej súkromia je zaručená, obmedzená môže byť len v prípadoch ustanovených zákonom, každý má právo na zachovanie ľudskej dôstojnosti, osobnej cti, dobrej povesti a na ochranu mena, každý má právo na ochranu pred neoprávneným zasahovaním do súkromného a rodinného života, každý má právo na ochranu pred neoprávneným zhromažďovaním, zverejňovaním alebo iným zneužívaním  údajov o svojej osobe. Podľa čl. 46 Ústavy Slovenskej republiky každý sa môže domáhať zákonom ustanoveným postupom svojho práva na nezávislom a nestrannom súde a v prípadoch ustanoveným zákonom na inom orgáne Slovenskej republiky, kto tvrdí, že bol na svojich právach ukrátený rozhodnutím orgánu verejnej správy, môže sa obrátiť na súd, aby preskúmal zákonnosť tohto rozhodnutia, ak zákon neustanoví inak. Zákon č. 553/2002 Z. z. o pamäti národa je vo viacerých článkoch v rozpore s niektorými článkami Ústavy Slovenskej republiky. Podľa súčasne platného zákona o pamäti národa občania nie sú slobodní a rovní v dôstojnosti a v právach, ktoré im zaručuje Ústava Slovenskej republiky, niektorí občania sú kolektívne označení ako vinné osoby, niektorí sú kolektívne označení ako nie bezúhonné osoby, pretože boli členmi politickej organizácie, aj keď neboli členom bezpečnostných orgánov ani spolupracovníkom bezpečnostných zložiek. Tým  sa niektorým občanom neoprávnene odopiera právo zúčastňovať sa na správe verejných vecí. Osoba, ktorá bola podľa súčasne platného zákona obvinená na základe nepravdivých  dokumentov, má síce možnosť domáhať sa na súde, aby súd vyslovil, že sprístupnené alebo zverejnené výstupy sú sporné, pochybné alebo boli vyvolané lesťou, ale má obmedzené právo na zachovanie ľudskej dôstojnosti, osobnej cti, dobrej povesti a na ochranu mena pred neoprávneným zasahovaním do jej súkromného a rodinného života. Takáto osoba taktiež nemá právo na uplatnenie majetkovej a nemajetkovej ujmy. Okrem toho podľa platného zákona štát, ústav a členovia orgánov ústavu nie sú povinní overovať, či údaje obsiahnuté v dokumente a údaje získané do informačného systému dokumentov zo zachovaných evidenčných pomôcok sú evidované presne a pravdivo. Tým občan nemôže uplatniť tento svoj právny nárok, pretože nemá oporu v zákone. Ústav môže zverejňovať nepresné, nepravdivé a pochybné dokumenty a členovia orgánov ústavu môžu tak konať aj úmyselne. Zverejnenie takýchto pochybných a nepravdivých údajov môže mať na dotknutých osobách aj tragické následky. Predkladaný návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 553/2002 Z. z. o pamäti národa, zabezpečuje právnu ochranu tým občanom, ktorí zverejnením nepresných, nepravdivých a pochybných dokumentov utrpeli majetkovú a nemajetkovú ujmu. Predkladaný návrh zákona zároveň ustanovuje občianskoprávnu a trestnoprávnu zodpovednosť pre subjekty, ktoré sú za sprístupňovanie a zverejňovanie týchto dokumentov zodpovedné. Predkladaný návrh zákona vypúšťa z pôvodného znenia bezúhonnosti osoby, ktoré boli členmi politických subjektov Národného frontu, ale neboli členmi ani príslušníkmi a zamestnancami bezpečnostných orgánov, ktorých dokumenty sa zverejňujú podľa zákona o pamäti národa. Týmto osobám platné znenie zákona upiera ústavné právo zúčastňovať sa na správe vecí verejných. Nami navrhovaná novela toto ustanovenie dáva do súladu s Ústavou Slovenskej republiky. Predkladaný návrh zákona ustanovuje aj zodpovednosť pre štát, zodpovednosť pre Ústav pamäti národa a zodpovednosť členov jeho orgánov v rovine občianskoprávnej  a trestnoprávnej. Napr. § 26 ods. 8 v navrhovanej novele zákona hovorí: „Za presnosť a pravdivosť,“ opakujem, za presnosť a pravdivosť „sprístupnených a zverejnených údajov obsiahnutých v dokumente a údajov získaných do informačného systému dokumentov zo zachovaných evidenčných pomôcok členovia orgánov  ústavu zodpovedajú občianskoprávne a trestnoprávne.“ Predkladaný návrh zákona zároveň ukladá povinnosť Ústavu pamäti národa viesť evidenciu v informačnom systéme v súvislosti s vyslovením nepravdivosti o dokumentoch a uchovávať aj údaje a dokumenty o vedených a rozhodnutých súdnych sporoch a výške náhrady majetkovej a nemajetkovej ujmy a údaje o trestných konaniach, ku ktorým došlo. Predkladaný návrh zákona vkladá do platného znenia zákona nový § 26a. V jeho ustanoveniach rieši nedostatok legislatívnej úpravy, ktorá neumožňuje v rozsahu ústavných práv dotknutej osobe, ktorá je protiprávne uvedená ako spolupracovník bezpečnostnej zložky pod nepravým krycím menom a bola oznámená žiadateľovi aj pravým menom, domáhať sa odstrániť nepresnosti a nepravdivosti zverejneného dokumentu a má obmedzené právo na zachovanie ľudskej dôstojnosti, osobnej cti, dobrej povesti a na ochranu mena pred neoprávneným zasahovaním do jej súkromného a rodinného života. A je spochybnené a znemožnené aj jej uplatnenie nároku na vyplatenie majetkovej a nemajetkovej ujmy. Záverom ešte raz zdôrazňujem, že predkladaná novela zákona o pamäti národa odstraňuje nedostatky súčasne platného zákona, ktoré nie sú v súlade s Ústavou Slovenskej republiky. Pretože jednou zo základných povinností poslancov Národnej rady Slovenskej republiky je dodržiavanie Ústavy Slovenskej republiky, predpokladám, že budeme súhlasiť s postúpením navrhovanej novely zákona o pamäti národa do druhého čítania. Ďakujem za pozornosť.