Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2020-06-03):
To nevydržíte, ja viem, že nevydržíte, ale ja som nebol ani prihlásený faktickou a ste ma napomínali tu jak pán kolega Baránik. Ale naňho keď som tak pozeral, aj som sa tak pred chvíľočkou zamyslel; pán kolega, vy máte nabetón modrú knižku. Vy vôbec, vy ste ani na vojenčine neboli, a pritom svoje roky máte, ale prepáčte, tieto táraniny, ktoré tuná tárate, to sú bludy. Totálne sú bludy. Viete čo, ja vám poviem takto. A je to aj na pána ministra. Ja som vycvičený vojak v zálohe, ktorý som nebol prekvalifikovaný. Ja som vojakom Varšavskej zmluvy. A tento pakt vznikol v ´55. roku ako odveta na vznik vojsk NATO. Nato východný blok vytvoril ako protiváhu vojenskú v podstate tú Varšavskú zmluvu. Ja za celé to obdobie, pán minister, a skúste sa na to pozrieť. Ak my sa pripravujeme a tieto bludy tuná počúvať, jak my sme pripravení na vojnu a velíme do zbrane tuná, to sa nedá ani počúvať, to sú fakt, to sú totálne bludy, neviete o tom nič. Prepáčte, ale zhola nič neviete o tom. Som dôstojníkom v zálohe, ale vôbec sme neboli prekvalifikovaní a tú pomyselnú raketu, ktorú by ste vystreľovali, pán minister, na Mars, my ako batéria protivzdušnej obrany, ak by narušila náš vzdušný priestor, my sme boli tak vycvičení, že vám ju dáme dole. Tá by na nijaký Mars nedoletela. A to si píšte. A to sme boli tak dobre vycvičení. (Reakcie z pléna.) No to len tak na margo toho, čo ste povedali dopoludnia, veď ste strieľali rakety na Mars. (Ruch v pléne.) Môžte strieľať, ale my sme protivzdušná obrana a tie Black Hawky, čo máte, prosím vás pekne, vo vašej výzbroji, veď tie nie sú vyzbrojené ničím. To sú vyhliadkové vrtuľníky a presne tie sme sa učili dávať dole. To by ani nos nevystrčili a by sme ich zostrelili (ruch v pléne), ani nos by nevystrčili a by sme ich zostrelili. Áno, tak sme boli vycvičení. A teraz my; viete, rozdiel je akurát v tom, že tá propaganda pokračuje ďalej aj ako v čase socializmu, len tuná sú ľudia takí, ktorí vehementne obhajujú vojska NATO, hej? A skúsil by som tu ja povedať ako vojak základnej služby nejakú pozitívnu poznámku vo vzťahu, ja neviem, k NATO alebo vo vzťahu k americkým vojskám, no dva roky Plzeň-Bory to by len tak zafrčalo. Ale to naostro. Zavreli by ma do basy. Čo by som len povedal. A v tom je podstatný rozdiel, že dnes my síce o tom môžme rozprávať, ale kolega Baránik nevie o tej vojne nič. Vy tuná si myslíte, že ten kontingent 152 vojakov, že čo znamená? Pán, pán minister, ja viem, že je to len symbol a tých 152 vojakov nie sú nijakou hrozbou pre ruskú armádu, veď to je blud. Ani tých päťtisíc. A keď ste tu hovorili o nejakej životnosti armády a tak. Ja som slúžil v západovojenskom okruhu a boli sme blízko západných hraníc, 30 kilometrov bola vzdušná čiara. Viete, koľko sme mali, pán minister, celý náš pluk životnosť v prípade vojny? A to sme čakali každý deň, každú noc vždy, že ten agresor nás napadne. Dneska sme jeho spojencami. Ale to ja som bol vychovaný tak, že to bol agresor a to boli vojská NATO, ktoré nás napadnú. Ale naša životnosť, celého nášho pluku, pán minister, nebol, nebola viac ako desať minút, desať minút. My sme boli nárazníková zóna. Teda niečo o tom by som vedel rozprávať. A 152 vojakov. Viete, tak pekne to tam máte v tej prílohe napísané, že máme v rámci toho kontingentu tej predsunutej, predsunutých vojakov v tom Estónsku, je tam 56 kusov kolesovej techniky. Potom v rámci, skúste v rámci rozpravy potom vystúpiť, považujem vás za chlapa, nie ako v záverečnom slove, ale v rozprave, môžem na vás reagovať; a že čo do toho rátate. Lebo kolesová technika, to sú aj tie húfnice Zuzana, hej, či to sú aj potom autá, ktoré to ťahajú. Zrejme to je tam to rozdiferencované, ale v tom čísle 56, to je tam zašifrované. Nevieme, koľko tam je naozaj tej ťažkej bojovej techniky reálne, lebo tie kanóny nie sú samohybné. A potom tá pásová technika v počte šesť kusov, predpokladám, že to budú obrnené transportéry, ktoré sú určené pre pechotu, len predpokladám, neviem, lebo tam to nie je napísané. Pásová technika je aj buldozér, aj ten by tam napríklad mohol byť, hej? No ale to neni tam rozpísané. A 300 kusov ručných zbraní, to nepovažujem naozaj za nejakú hrozbu. Ale, pán minister ide; ani tých 152 vojakov. A Rusko, že by sa cítilo cez, cez to ohrozené, nemyslím si. Ale ide skôr o vyslanie tohoto signálu. Rusko a Ruská federácia nie je naším nepriateľom a budujme my tam vzťahy a priateľstvo. A ja nie náhodou som aj v tom medziparlamentnom priateľstve medzi Ruskou federáciou a Slovenskou republikou, vôbec sa za to nehanbím a budem tam a chcem, aby sme budovali vzťahy. Rusko, to nie je bývalý Sovietsky zväz. Tuná, keď som to počúval aj v rámci rozpravy, to je čosi úplne, čosi naozaj celkom iné. To je mix, tých 15 bývalých sovietskych republík, to nie je dnešné, súčasné Rusko. A my ako vycvičení vojaci, ja som sa dva roky, pán minister, učil zabíjať. Viete, koľko vy ste mali rokov, keď ja som narukoval na vojnu? No, vy ste to povedali na zahraničnom výbore, vy ste to povedali, že za pár mesiacov budete mať 40 rokov. Vy ste sa akurát narodili, keď ja som narukoval na vojenčinu. A ja som dva roky bránil Československú socialistickú republiku, našu vlasť, hej? Lebo to jednoducho, bolo to zo zákona, ale nikto ma nepreškolil, že som teraz odrazu vojakom NATO a súčasťou nejakého tohoto paktu. Čo ja som bol naučený a v tom, s tým som odišiel do zálohy, v podstate som naposledy bol vojakom československej armády a paktu, sme boli členmi Varšavskej zmluvy do ´91. roku, kedy Varšavská zmluva zanikla. Varšavská zmluva zanikla v podstate aj opodstatnene, lebo tá hrozba, ktorá tuná bola, tak aj tie jednotlivé štáty, aj, aj preskupenie však to geopolitické, ktoré tuná bolo, však hovorím vďakabohu, že to zaniklo. Ale aby sme my Rusko považovali, pán minister, za nejakého nepriateľa číslo jeden, to by bolo úplne maximálne trápne. A v tých pobaltských krajinách tých 152 vojakov je skôr nejakým symbolickým vyslaním, ale nie nejakou skutočnou hrozbou. Slovensko ako také, 5,5-miliónový národ, prosím vás pekne, tak to sú európske mestá, ktoré toto majú. Ale to nie je nejak, viete, my si tak myslíme, že jaká je veľká naša krajina a koľko je nás tu obyvateľov, ale to sú bežné európske mestá. A zrovna Slováci, že by sme nepriateľsky vystupovali voči Ruskej federácii, nemyslím si, že je to potrebné ani nevyhnutné. Tých 152 vojakov naozaj, či by tam bolo, alebo tam nebolo. A keď zobereme celý ten kontingent ako taký, ktorý ste tuná povedali, 5-tisíc vojakov na tej východnej hranici, to je nič, to je nič, to je nič. To je, jak taký valec by len toto prešlo, jak taký valec, 5-tisíc vojakov, to je naozaj nič. A keď o ruskej armáde hovoríme ako o druhej najväčšej, neviem, či Turci a Čína, oni však majú, miliónové armády majú, ale záleží, samozrejme, to nie je čo do počtu, ale to je viac-menej, jak sme vyzbrojení a jak sme vycvičení, ale nie stále. A ja si dovolím tuná v závere spomenúť aj tú juž... teda v ´48. roku bol ten, to bolo v ´48. roku, to bola Kórejská vojna, kde v podstate americké vojská tlačili to smerom ako na sever až do chvíle takej, tá Kórea mala byť v západnej zóne, teda mala byť pod silným vplyvom Ameriky, až do chvíle takej, kým, kým s obyčajnými puškami a bajonetmi nevyšla čínska armáda, a preto je tam tá demarkačná čiara medzi Severnou a Južnou Kóreou. Pán minister, ste... (reakcia ministra), áno, dodnes to je tak, to je rozdelené, od tejto vojny to je. (Reakcia ministra.) Nie Čínou to je rozdelené, ale od tej vojny. Ja nehovorím, že Čínou to je. Pozrite sa, pán minister, ja som slúžil a strážil našu vlasť, kým vy ste sa narodili, aby ste tu mohli spokojne žiť a bývať. Ale my tuná hovoríme o vojne v čase mieru, že jak sme my pripravení. Pán minister, však sám to povedzte, akú my máme veľkú armádu? Ako sme pripravené civilné obyvateľstvo? Nič, nula bodov. Choďte sa pozrieť do Švajčiarska, jak Švajčiari, tí sú skutočne pripravení takto, ale oni majú obrannú vojnu. My nepotrebujeme mať útočné stíhačky, ale aby sme mali dobre vybudovanú protivzdušnú obranu, ak máme byť zameraní naozaj na obranu. Ak chceme byť agresívni a ja neviem, počtom obyvateľov 5,5 milióna a s takou minimálnou armádou, ktorú máme, veď tá dnešná slovenská armáda nie je schopná ani pomaly tie humanitárne účely plniť. Toľko je málo tých vojakov a zálohy, záklaďákov, však toto všetko nemáme, to sa všetko vytratilo. Tak o akej armáde my tu hovoríme? A 152 mužov, to sú dve alebo tri delostrelecké batérie? A čo to je? A proti Rusku stáť? Veď to je úplne smiešne. Pán minister, treba sa pozrieť lepšie na vyzbrojenie a prípravu našej armády ako celku, ako takého, ale aby sme neboli tou hrozbou a proste nejakí agresívni vo vzťahu k Rusku, lebo Ruská federácia nie je naším nepriateľom. Ďakujem.