M. Kotian, poslanec: (2001-11-29):
M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Slovo má pán poslanec Hamžík. P. Hamžík, poslanec: Ďakujem, pán predsedajúci. V reakcii na vystúpenie pána poslanca Prokeša by som chcel povedať, že nie som rád, že tento prípad sa spája s akýmkoľvek iným prípadom. Dnes som vystúpil v parlamente v tom zmysle, ako som vystúpil na rokovaní vlády v júni 2000 a v marci 2001. Tento prípad dávam do súvislosti len s tým, že došlo k evidentnej strate, došlo k zanedbaniu povinnosti, došlo k podriadeniu sa politickým dohodám, ktoré urobil predseda vlády. A nie je pravdou taktiež to, čo odznelo zo strany pána Kužmu. To dokazuje, aj keď mi je ľúto, že to takto musím povedať, len neinformovanosť, pretože v rozmedzí od júna 2000 došlo k navýšeniu vkladov a k ďalšej strate vo výške 3 miliardy korún. Ak niekto hovorí len o úrokoch a obhajuje toto riešenie a nepriamo postupy, ktorých sme boli svedkami, tak to znamená, že si neprečítal ani tú informáciu, ktorú má pred sebou a že sa vyjadruje k niečomu, o čom nemá dostatok informácií. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Na svojich predrečníkov chce reagovať pán poslanec Prokeš. Pán kolega, máte slovo. J. Prokeš, poslanec: Ďakujem pekne. K pánu poslancovi Kužmovi, pokiaľ by to bolo naozaj tak, ako on hovorí, o to väčšia je zodpovednosť tejto vlády, že nezastavila činnosť banky hneď po nástupe, ako sľubovala v predvolebnej kampani. O to horšie je vlastne to, ak bola presvedčená o tom, že je to stratová banka a napriek tomu, čuduj sa svete, ju tak dlho držala pri živote, až to narástlo do straty 11,5 miliardy. A pánu poslancovi Hamžíkovi chcem povedať, že som nemal v úmysle žiadne kauzy spájať. Chcel som len poukázať na dvojaký meter, ktorý používa predseda vlády. Nič iné. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. V rozprave teraz vystúpi pán poslanec Kozlík, pripraví sa pán poslanec Húska. S. Kozlík, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážení členovia vlády, kolegyne, kolegovia, dovoľte mi dotknúť sa tohto problému možno v širšej rovine. Predovšetkým by som začal vývojom bankového sektora Slovenskej republiky po roku 1990 a najmä vývojom problémových úverov. Chcem pripomenúť pani ministerke, že 70 % problémových úverov, ten najväčší objem, ktorý na Slovensku evidujeme, vznikol ešte pred rokom 1990, tak keby sa láskavo neodvolávala na roky 1995 - 1998. Boli chvíle, pani ministerka, keď ste korektne hovorili o vývoji problémových úverov v celom horizonte roka 1990 až trebárs 1998, keď ste hovorili o období pred nástupom súčasnej vlády. To znamená, 70 % problémových úverov bánk, ktoré boli viazané na podniky zbrojárskej výroby, podniky orientované na export do bývalých krajín RVHP a najmä do Ruska, prepad spotreby v rámci radikálnej ekonomickej reformy realizovanej ešte federálnou vládou v roku 1991, to všetko vytvorilo obrovské problémy v podnikovej sfére. Samozrejme, to sa odrazilo aj v bankovej sfére, a teda gros problémových úverov je viazané do tohto obdobia. Ďalší veľký balík problémových zlých úverov vznikol v období rokov 1991 – 1992, keď bolo dokonca politickou motiváciou vytvárať štruktúru podnikateľov, kde mnoho ráz skutočne sa úvery dávali v bankách hlava, nehlava, banky neboli pripravené na trhový systém poskytovania úverov. Nebola znalosť, dostatočná znalosť ani o fungovaní trhového prostredia, ani o podnikateľoch, ktorých sa vyrojilo ako maku. Ďalej tu bola malá privatizácia. Pán podpredseda Mikloš by iste vedel farbisto hovoriť o tom, koľko problémových úverov vzniklo v Slovenskej sporiteľni, okolo 30 miliárd zlých úverov bolo viazaných na malú privatizáciu a bolo to vari 90 % problémových úverov v Slovenskej sporiteľni v čase reštrukturalizácie tejto banky. Takže bol tu istý mierny vývoj problémových úverov v rokoch 1995 až 1998, dokonca s poklesom zlých úverov v roku 1996 v dôsledku rastu ekonomiky ten vývoj nebol fatálny, nebol nejako dramatický, ale k výraznému nárastu problémových úverov došlo po roku 1998 v dôsledku poklesu ekonomiky, v dôsledku takzvanej hrubej čiary, ktorú chcela táto vláda urobiť, keď došlo ku kriminalizácii podnikateľov, keď došlo k chaotickej hospodárskej politike, keď tu bola nerozhodnosť súčasnej vládnej garnitúry, ktorá len v mesiacoch november, december znamenala odliv okolo 40 miliárd finančných zdrojov z územia Slovenskej republiky a nielen domácich, aj zahraničných a tento odliv bol v dôsledku nerozhodnosti devalvačných očakávaní kriminalizácie podnikateľov, absencie ucelenej hospodárskej politiky, rádovo okolo 70 miliárd korún úverov alebo bol nárast problémových úverov medzipodnikovej zadlženosti len v roku 1999. To bolo tempo, ktoré dovtedy bolo absolútne nebývalé a nepoznané. Takže v tomto kontexte treba vidieť aj situáciu slovenských bánk, ktorá sa vygradovala, samozrejme, pri nižšom tempe ekonomického rastu, pri absencii jasnej hospodárskej politiky. A situácia podnikov, najmä po páde slovenskej koruny, kde obrovsky narástli finančné náklady podnikovej sféry, samozrejme, obrovsky narástol aj dlh, zahraničný dlh, štátny dlh v korunovom vyjadrení, že toto všetko sa, samozrejme, premietlo cez podnikateľskú sféru aj do situácie slovenských bánk. A rovnako do situácie Devín banky ako do situácie mnohých ďalších bánk. Súčasná vláda reagovala na situáciu tým, že zrušila zákon o revitalizácii, ktorý mal napomôcť riešiť situáciu v bankovej podnikovej sfére za účasti aj ďalších verejnoprávnych inštitúcií bez toho, že by sa nebývalým spôsobom zaťažila dlhová služba štátu a vrecká občanov najbližších 10 - 20 rokov a pristúpila k riešeniu reštrukturalizácie najväčších slovenských bánk v objeme 105 miliárd korún, kde z potencionálneho problému bánk urobila reálny problém štátneho rozpočtu. Takto to presne definovala misia Medzinárodného menového fondu minulý rok a s problémom sa dnes musí vysporadúvať štátny rozpočet, pričom vláda nijakým spôsobom nezainteresovala tri veľké dotknuté slovenské banky na poskytovaní úverov, na riešení ekonomického rastu tohto štátu. A dnes sme svedkami toho, že máme síce a chváli sa vláda zdravými bankami, ale zostali choré podniky a banky odmietajú poskytovať úvery chorým podnikom, čoho výsledkom je stagnujúci úverový trh, keď za mesiac september bolo poskytnutých okolo 600 miliónov korún nových úverov. Keď si zoberiete, že miera inflácie je 8 %, tak sa pohybujeme v negatívnej miere vývoja úverov na Slovensku. Takže v tomto kontexte takisto treba vidieť problém Devín banky, treba ho vidieť v kontexte prístupu súčasnej vlády a v nezvládnutom prístupe súčasnej vlády k reštrukturalizácii bánk, kde sa vláda zaujímala len o tri najväčšie banky a doslova cez palubu hodila malé a stredné banky. Takže sme boli svedkami toho, že padli za radom AG Banka, Dopravná banka, Priemyselná banka bola presunutá pod Slovenskú sporiteľňu z politických dôvodov, keď sa hralo o akcie Východoslovenských železiarní a banka, ktorá mala 80 % likvidných aktív, bola označená za problémovú banku a bola v podstate podradená pod Slovenskú sporiteľňu. Však to, samozrejme, okolie vnímalo, že tu boli politické zásahy do bankového systému. Ja si myslím, že tento problém ešte nezišiel zo stola, pani ministerka, a že tu ešte v budúcnosti budú možno aj trestnoprávne dôsledky. A v tomto kontexte treba vidieť aj vývoj nielen veľkých bánk, treba vidieť problém malých, stredných bánk, o ktoré sa v podstate vláda nezaujímala a neboli zahrnuté do modelu reštrukturalizácie alebo ozdravenia. Čo sa týka vývoja Devín banky, skutočne treba hovoriť o vývoji po roku 1998, aj keď platí, pán Kužma, že to bola problémová banka hneď od svojho vzniku a, samozrejme, že každá vláda od roku 1992 bola nútená zaoberať sa týmto problémom. Prístup vlády v rokoch 1995 - 1998 bol na pomoc najmä v tom prípade, že Devín banka poskytovala istú exkluzivitu v deblokáciách ruského dlhu, keď mala záväzok do 31. 12. 1998 vydeblokovať celý objem ruského dlhu, tak, samozrejme, z toho vyplynula aj istá exkluzívna zmluva pri relatívne nízkom dizážiu pri hrozbe Parížskeho klubu. Samozrejme, niektoré operácie Devín banke vyšli, takže boli poskytované aj isté úhrady zo strany ministerstva financií. V roku 1998 sa viaceré operácie tejto banke nevydarili a deblokácie bežali po linke slovenskej vlády vo vzťahu k vláde Ruskej federácie, ale znovu bolo na rozhodnutí súčasnej vlády, či poskytne, či predĺži mandát Devín banke, alebo nie, čím by ďalej mohla prípadne riešiť svoju situáciu najmä v období, keď slovenská ekonomika padala, keď sa zhoršovala bonita klientov a teda ten vývoj pozície postihol nielen Devín banku, ale mnohé ďalšie banky. Takže bolo na rozhodnutí súčasnej vlády, ktorá, čuduj sa svete, spochybnila túto banku. Lietali facky medzi pani Schmögnerovou a pánom Miklošom. Banka bola spochybnená podobne, ako boli spochybnené deblokácie vo vzťahu k Ruskej federácii. Takže banka sa dostala na pokraj krachu. A potom naraz prišlo riešenie, opäť poverenie tejto banky deblokáciami vstupovala do vyprázdneného priestoru vo vzťahu k Ruskej federácii, kde súčasná vláda absolútne nezvládla vzťahy k Ruskej federácii. Boli dokonca pánom Černákom a mnohými ďalšími členmi vlády pri nástupe Dzurindovej vlády spochybnené dlhodobé kontrakty, dlhodobé vzťahy medzi Slovenskom a Ruskou federáciou v oblasti plynu, ropy a pár mesiacov na to dokonca Černák podpisoval dlhodobé zmluvy medzi Slovenskom a Ruskou federáciou v oblasti dlhodobých dodávok plynu a ropy. Politika postavená na hlavu a teda, ako sa mohla Devín banka za týchto okolností zachrániť cez deblokačný systém, to mi je dodnes záhadou, kde na to súčasná vláda prišla. Takže chcem povedať, Devín banka určite bola problémovou bankou. Ale ak sa tu vláda prizerala doslova šialenému tempu nárastu záväzkov tejto vlády z 3 na 11 miliárd bez toho, že by zasiahla, pritom si bola vedomá toho, že hodila stredné a malé súkromné banky cez palubu, že odmietla sa podieľať na nejakom spôsobe sanácie, iného spôsobu sanácie týchto bánk, pritom neprijala žiadne ochranné opatrenie. Pani ministerka, to je proti Bohu, ak sa vyhovárate na predchádzajúcu vládu, že tu bol zákon o ochrane vkladov, ktorý kryl vklady do výšky 100 %. Aj takýto výrok som počul. Tri roky po tom, čo ste vo vláde, vyhovárate sa na Mečiarovu vládu. V momente, keď ste urobili strategické rozhodnutie o tom, že sanujete len veľké banky, už ste mali domýšľať, čo to môže vyvolať z hľadiska malých bánk a ako sa budú malé a stredné banky správať. Takže v tom je vaša miera viny, vašej zodpovednosti, že ste zvolili pštrosiu politiku. Národná banka tomuto prikyvovala, v podstate dôraznejšie nezasiahla a Národná banka má veľkú výhradu, pán guvernér, aj v menovej oblasti, aj v ďalších krokoch kryje chrbát tejto vláde. Pozrime sa len na vývoj čistých úverov vláde, na spôsob, ako sa realizujú peňažné prostriedky na slovenskom trhu a ďalej, vo veľkej miere nezávislosť je spochybnená práve v oblasti správania sa Národnej banky vo vzťahu k Devín banke. Takže nie tá vláda je dobrá, ktorá nerobí chyby. Dobrá vláda je tá, ktorá reaguje promptne na chyby a snaží sa riešiť vzniknutú situáciu. To je vaša hlavná vina, pani ministerka, aj ekonomického podpredsedu vlády, aj guvernéra Národnej banky. Viacerí kolegovia hovorili o morálnej zodpovednosti. Iste, keby opozícia mala dostatok hlasov, tak je na stole vyslovenie nedôvery k príslušným členom vlády. My, samozrejme, môžeme momentálne podporiť to, aby vláda urobila sebareflexiu - veľa sa o tom hovorí - a prišla s analýzou a najmä s konzekvenciami, ktoré z tohto príkladu vyplynuli. Druhá vec je, že politické konzekvencie, som presvedčený, dajú voľby v roku 2002. Ďakujem pekne. (Potlesk.) M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. S faktickou poznámkou sa prihlásili štyria páni poslanci. Končím možnosť podania ďalších prihlášok. Ako prvý s faktickou poznámkou vystúpi pán poslanec Kužma. Nech sa páči, pán kolega, máte slovo.