Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2018-10-19):
Ďakujem. Chcel som na pána poslanca Laurenčíka zareagovať iba faktickou, ale vidím, že som spravil dobre, alebo teda chcem zareagovať aj na to, čo hovoril pán poslanec Kvorka, ktorý už ale odchádza. Dobre. Takže pán poslanec Laurenčík hovoril o tom, že sa z hodiny otázok stáva fraška, tak tam treba upresniť, že fraška sa stáva alebo stala už z tej prvej štvrťhodiny. Ministri sa takto chrániť nenechávajú poslancami SMER-u alebo teda iných vládnych strán a odpovedajú, odpovedajú na otázky. Čiže tam je to, je to úplne v poriadku a tam teda ani, ani nesmeruje naša legislatívna iniciatíva, lebo, lebo tam naozaj položia poslanci otázky, vyžrebujú sa a na niekoho sa dostane, na niekoho sa nedostane. Problém je v tej prvej štvrťhodine, keď sa odpovedá na otázky premiéra, poslanci najsilnejšej vládnej strany SMER – sociálna demokracia masovo kladú otázky. Kladú otázky, ktoré sú v niektorých prípadoch úplne identické, v niektorých prípadoch ide iba o to, že vlastnými slovami trošku upravia to, čo, to, čo je nejaké zadanie. Mňa by teda naozaj veľmi zaujímalo, akým spôsobom sa tie otázky, otázky pripravujú, pretože neverím tomu, že nezávisle od seba päť poslancov SMER-u dospeje k tej istej otázke, kde tri sú úplne aj rovnakými slovami položené a, a ďalšie dve sú len proste vymenený, vymenený slovosled. Tajne dúfam, že sa teraz dozvieme, podobne ako tajne dúfam, že raz budem mať možnosť prečítať si rigoróznu prácu doktora Andreja Danka. Nikto z nás nespochybňuje právo koaličných poslancov, ani poslancov vládnej strany, pýtať sa na hodine otázok. Je, je normálne, že aj, aj koaliční poslanci sa môžu chcieť niekedy niečo verejne spýtať premiéra. Samozrejme, že koaliční poslanci a špeciálne poslanci tej istej strany, z ktorej pochádza premiér, majú tých možností ďaleko viac. Majú možnosť neformálne komunikovať na nejakej straníckej pôde, na pôde poslaneckých klubov. Opoziční poslanci väčšinou tú možnosť nemajú a opoziční poslanci sa chcú, chcú pýtať aj verejne. A verejne sa pýtať, hodina otázok má predsa význam, ak poslanec chce poznať názor člena vlády, či už premiéra, alebo, alebo ministra, na nejakú otázku, ku ktorej má pocit, že sa dostatočne nevyjadril, alebo prípadne má pocit, že, že aj keď sa vyjadrí, tak má možnosť, možnosť zareagovať a položiť mu nejakú doplňujúcu otázku. Nemá zmysel, aby sa poslanci pýtali členov vlády na veci, ku ktorým sa oni už x-krát vyjadrili, lebo čokoľvek chce premiér tejto krajiny povedať, tak zvolá tlačovú besedu, na ktorú mu prídu všetky televízie, väčšina médií, dostane sa to všade. Čokoľvek chce premiér povedať, povie to a dostane sa to k verejnosti. Čiže je, je zbytočné a absurdné, keď sa na, keď sa na to, aby si premiér robil vlastné PR, zneužíva ešte aj hodina otázok, ktorá má byť diskusiou, ktorá má byť formou kontroly vlády a premiéra v tomto prípade zo strany parlamentu, ale aj zo strany opozície, lebo to je úloha parlamentu – kontrolovať vládu. Ak sa kladú podlízavé otázky, tak to nie je kontrola vlády. To je nahrávanie na smeč. To je, to je deformovanie zmyslu celého inštitútu hodiny otázok. A, žiaľ, keby sa to stávalo raz za čas, ale stáva sa to úplne pravidelne. Včera sme mali úplne netypickú hodinu otázok, keď z tých prvých troch otázok, na ktoré sa obvykle premiér dopracuje k tomu, aby odpovedal, v tomto prípade zastúpený podpredsedom vlády a ministrom financií Kažimírom, boli až dve opozičné. To si ani nepamätám, kedy, kedy také bolo, že by z dvoch boli, boli, z troch otázok na premiéra boli dve opozičné. A jedna bola od poslanca SMER-u Blahu, ktorá bola netypická v tom, že to nebola tá zo zoznamu: „A, pán premiér, čo hovoríte na úspechy ministra Kažimíra?“ alebo „ Pán premiér, ako sa bude ďalej zlepšovať situácia?“, ale bola tu vec, ktorá ho naozaj zaujímala a ktorú, som teda presvedčený, že nemal s nikým, s nikým dopredu dohodnutú. Odhliadnem od jej, od jej obsahu, ale, ale nebola to otázka, ktorú, ktorú by mu niekto pripravil. Evidentne si ju pripravil sám. Pán poslanec Kvorka, ktorý, žiaľ, tu už nie je, hovoril, že takí sme my demokrati, že, že chceme im hovoriť, čo sa majú pýtať. Ale my im to nechceme hovoriť. My chceme len to, aby sa dostalo aj na opozičných poslancov, keď sa pýtajú premiéra. Keby sme mali trištvrte hodinu alebo hodinu, trištvrte hodinu, ako to majú v britskom parlamente, alebo trebárs hodinu vyhradenú iba na otázky, otázky premiérovi, tak by sme navrhli mechanizmus, že vyžrebujú sa otázky tak, že striedavo kladú otázky opozičný a koaličný, alebo teda vládny poslanec. Čiže by sa dostalo na jedného, na druhého, na jedného, na druhého a vôbec by sme vám nehovorili do toho, čo máte hovoriť. Ak by vám samým nebolo trápne, že, že kladiete, kladiete otázku typu, že čo hovoríte na to, aký ste dobrý, pán premiér, tak si ich kľudne klaďte. Ale keďže je tam iba štvrťhodina, opýtaný má päť minút na odpoveď, dve minúty môže zareagovať poslanec doplňujúcou otázkou a potom, potom dve minúty opäť, opäť člen vlády, tak to môže byť pokojne deväť minút na jednu otázku, čiže, čiže keď premiér trochu natiahne odpovede, tak na viac ako na dve otázky sa, sa nedostane. Preto navrhujeme, aby prvé dve otázky, už nie tie ďalšie, prvé dve otázky boli vyžrebované spomedzi otázok, ktoré položia opoziční poslanci. Premiér môže odpovedať aj rýchlejšie a môže, môže, môže sa dostať k odpovediam aj na ďalšie, ďalšie štyri, štyri otázky. Asi by sme neprichádzali s takouto iniciatívou, keby sme tu nemali tú neblahú prax, ktorá robí z prvej štvrťhodinu hodiny otázok frašku. A asi tu nie je žiadny poslanec SMER-u okrem pána predsedajúceho, ktorý by mi na to odpovedal, ale ja úprimne nerozumiem, prečo to robíte, prečo ste chránili premiéra Fica a teraz chránite premiéra Pellegriniho pred, pred otázkami, ako keby boli oni nesvojprávni. Ale oni, odmyslím si teraz to, čo si o nich myslím, čo si myslím o ich politike, ale však oni sú schopní reagovať, oni, oni nie sú odkázaní na to, že ich stále bude, bude niekto kryť a že, že miesto toho, aby odpovedali na opozičné, opozičné otázky, tak budú odpovedať na otázky, ktoré im položia ich vlastní a ktoré sú mierne a ktoré ich šetria. Posledná vec, to opäť pán poslanec Kvorka nepochopil, sa týka toho nahlasovania neúčasti. To nesúvisí nijako s neúčasťou poslancov na hodine otázok, ktorá má za následok, že, že nedostanú odpoveď, alebo teda na ich otázku sa neodpovedá. Ide len o to, aby poslanci mali vopred informáciu, či člen vlády na hodinu otázok príde alebo nepríde. Sú na to dva dôvody. Ten prvý dôvod je, že chcem položiť otázku ministerke vnútra a teraz keď viem, že tam nebude, no tak môžem zvážiť, že, že napriek tomu, že nebude, tak dostane, dostane tú otázku, ministerstvo ju vypracuje a prečíta ju, ja neviem, pán minister dopravy. V poriadku. Alebo, alebo si poviem, že to potom nemá zmysel, lebo ja chcem od nej osobne počuť tú odpoveď a nechcem, aby pán minister Érsek čítal odpoveď pani ministerky Sakovej, a poviem, že tak radšej, radšej tú istú otázku položím, položím o týždeň. Poslanci majú mať tú informáciu. Druhý dôvod je prevencia pred účelovou neúčasťou na hodine otázok. Pretože mám osobnú skúsenosť, že raz sa podarilo, že, že bola vyžrebovaná nejaká nepríjemná otázka na ešte vtedy pána premiéra, premiéra Fica, čiže som sa dostal do tej, do tej prvej trojky. A on zrazu išiel na nejaký, na nejaký výjazd na východné Slovensko. Čiže nebolo to dopredu plánované rokovanie na úrovni Európskej únie, čo je samozrejmé, že keď je niečo také, tak nebudeme žiadať, žiadať od premiéra, aby sa vykašlal na, na európskych partnerov, aby mohol odpovedať na jednu otázku opozičného poslanca. Samozrejme, nie všetko môže ovplyvniť. Ale to, kedy premiér pôjde na výjazd na východné Slovensko a stretne sa tam s nejakými starostami, to určite premiér môže ovplyvniť. Termíny rokovaní, a teda aj termíny hodín otázok v parlamente sú známe rok dopredu, čiže, čiže pán premiér si môže naplánovať svoje výjazdy tak, aby, aby, pokiaľ mu nebránia iné vážne povinnosti, tu vo štvrtok bol a rovnako, rovnako aj členovia vlády. A ak, ak je nejaký dôvod, vážny dôvod, tak potom nech, nech sa to dozvieme dopredu, nech vieme ešte pred tým, ako, ako kladieme otázky v stredu, povedzme v utorok, takto mi navrhujeme, nech vieme, ktorý člen vlády tu bude a ktorý člen vlády tu nebude. A, samozrejme, že aj potom sa môže stať, že niečo mu do toho príde, ale tak potom už, už podľa tohoto bude možné posudzovať, že, dobre, ochorel, nedá sa s tým nič robiť. Ale keď pôjde na, na stretnutie so starostami na východné Slovensko a v utorok o tom nevedel a zrazu v stredu si to naplánuje a v štvrtok, štvrtok ide, tak, tak to už o niečom bude, bude vypovedať. No. Naozaj mi je ľúto, že tu nie sú nejakí poslanci 
SMER-u, ktorí by na toto reagovali, lebo naozaj by ma veľmi zaujímal ich názor a som vďačný aj za tú reakciu vo faktickej poznámke, ktorú mal včera pán poslanec Podmanický, aj za tú dnešnú, ktorú mal poslanec, pán poslanec Kvorka, aj keď teda z úplne odlišných dôvodov. Ďakujem.