Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2015-10-06):
Ďakujem za slovo. Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážené kolegyne, kolegovia, vážení občania, dovolím si z tohto miesta zareagovať predsi, verím, že neporuším veľmi rokovací poriadok, aj na práve uplynulú diskusiu, lebo sa mi zdá, že k tomuto potravinovému problému sme zaujali stanovisko, ktoré ako keby potvrdilo, že sme schopní porušovať ústavu. Ak sa predsi v ústave hovorí, že poslanec sa rozhodol podľa svojho svedomia a nie je viazaný žiadnymi príkazmi, tak sa tu v priamom prenose potvrdilo, že nemáme problém ústavu porušiť a že napriek tomu, že si myslíme, že návrh zákona, ktorý tu zaznieva, je pre občana a pre túto krajinu dobrý, príkazy sú viac ako svedomie. Neviem, buď niekto čosi napísal zle do ústavy alebo zle si tu niečo vysvetľujem, ale mám pocit, že, oceňujúc úprimnosť pána poslanca Martvoňa, sa tu zároveň potvrdilo, že čosi nezdravé v tejto sieni zákonnosti je. Ale tým pádom si nedovolím kritizovať, naopak, ja to oceňujem, len vy ste právnik a ja som mal pocit, že ústava a to, čo sa tu z toho vykľulo, nie je v takej jednote, v akej by sme to chceli čisto mať. Ale, pardon, toto je vec, ktorú už by som teraz nemal rozvíjať. Ja chcem veľmi stručne predstaviť novelu zákona lesného a zároveň aj istý vstup do zákona o verejnom obstarávaní. Začnem netypicky, téma migrantov, hľadanie riešení, problémy s tým, ako pomenovať príčiny, ako pomenovať riešenia. Hľadáme ich kdesi, často za oceánom alebo ďaleko na východe, raz v Kremli, raz v Bielom dome, potom niekde, ktovie kde všade, a ja si dovolím upozorniť, že cítim, že je tu jeden veľký problém, príčina, ktorý sme nepomenovali. Myslím si, že 21. storočie a jeho dôsledky pohybu, ktoré tak citlivo teraz vnímame, sa nachádzajú niekde možno celkom inde. A že možno toto storočie nebude charakterizované bojom kultúr, ale oveľa jednoduchším a pochopiteľnejším bojom o základné životné potreby, napríklad o takú pitnú vodu. A na to chcem upozorniť, je to možno netypický úvod pre zákon o lesoch a jeho predstavenie, ale ja túto súvislosť vnímam naozaj veľmi, veľmi úzko a som presvedčený, že by sme si mali jasne povedať ako ľudia, ktorí majú povinnosť vidieť do budúcnosti, že máme dnes úžasnú možnosť pomôcť našej krajine, aby sme tento boj o zdravé životné podmienky, prostredie alebo o tú obyčajnú pitnú vodu zvládli tak, ako nám to vlastne naša krajina umožňuje, a tu sme pri podstate, ako nám to umožňuje bohatstvo tejto krajiny, ktoré je dané jej lesmi. Som presvedčený, že tu jedna z dôležitých odpovedí sa nachádza a je treba to preto zdôrazniť, a to je podstata návrhu novely zákona o lesoch, že disponujeme obrovským bohatstvom, ktoré už konečne raz musíme sa naučiť pomenovať správne. A správne pomenovanie znamená to, že naše lesné bohatstvo ani zďaleka nepredstavujú drevné zásoby, ktoré sú doposiaľ stále, žiaľ, jediným oceňovaným produktom, ale že bohatstvo slovenských lesov spočíva v oveľa významnejších produktoch, ktoré sú mnohonásobne cennejšie, potrebnejšie, drahšie, použite aký výraz chcete, ako je hodnota dreva. A preto práve tu je zacielený náš návrh, návrh, ktorý predkladám v mene pána poslanca Hubu, pani poslankyne Mezenskej, pána poslanca Fecka a pána poslanca Kadúca, kde chceme veľmi zdôrazniť, že zodpovedná krajina si je vedomá svojej zodpovednosti a jej zástupcovia, verím, že rovnako, a musíme preto to, čo sa tak často hovorí, všeobecne, áno, lesy vedieť pretransformovať do reálnej roviny a reálnou rovinou je nový dôležitý termín, ktorý vkladáme do zákona o lesoch. A tam by som povedal, to je podstata podstaty, aj keď bude tu reč o viacerých súvislostiach, a tá podstata podstaty je v tom, že prvýkrát vkladáme veľmi dôležitý pojem, ktorý sme nazvali „komplexná hodnota lesov“ a v ktorých je vyjadrené veľmi exaktne, nie už lyricky, ale veľmi presne to, čo potrebujeme dostať do budúcnosti tejto krajiny, aby jej lesné bohatstvo bolo zárukou zdravého života nás aj tých, čo prídu po nás. To je mimoriadne dôležité. A dovolím si túto úvodnú časť zakončiť len tým, že sa odvolám na veľmi významného lesníka Jozefa Dekreta Matejovie, ktorý veľmi stručným heslom vyjadril podstatu, na ktorú dnes môžeme úplne bez problémov nadviazať: Zachovať lesy potomkom. V tejto silnej a jednoduchej vete je vlastne skryté to, čo dnes bude pertraktované pri preberaní zákona o lesoch, pretože od lyriky musíme prejsť k veľmi tvrdému a presnému pomenovaniu toho, že komplexná hodnota lesa je otázka budúcnosti tejto krajiny a táto budúcnosť musí byť spojená so zdravím a s hodnotami, ktoré určite prevyšujú aj štvorročné volebné obdobia, aj akékoľvek politikárčenie. Takže toľko na úvod, ja teraz poďakujem s tým, že potom, keď bude vyhlásená rozprava, dovolím si, vážený pán podpredseda, prihlásiť sa do nej ako prvý. Ďakujem.