M. Fronc, minister školstva SR: (2005-03-21):
Ja som presvedčený, že vysokoškolské vzdelanie spolu so zdravím a kultúrou je asi tou najväčšou hodnotou, len tú najväčšiu hodnotu je potrebné, aby sme si dokázali ceniť a vážiť. A myslím si, že aj preto som urobil viacej krokov ako minister školstva, aj to, že som sa snažil získať finančné prostriedky práve pre školstvo a tohto roku, ako viete, sa to nakoniec aj dosť významne podarilo. Pokúsil by som sa ale reagovať aspoň na niektoré vystúpenia a na niektoré nepresnosti, ktoré zazneli. Pani poslankyňa Tóthová, vy ste dnes dopoludnia povedali, že vystupujete po prvýkrát, no, musím povedať, že to nie je tak, pretože v piatok ste už hovorili v rámci faktickej poznámky. Ja som chcel reagovať na vaše piatkové vystúpenie a urobím to o chvíľu, ale najprv by som hovoril k tomu, čo povedal pán poslanec Madej, keď ste mi vkladali do úst spochybnenie zákona, ktorý predkladám. Keby som mu ja sám neveril, no, treba povedať a veľmi otvorene, že zákon predkladá vláda. Ja ho tu prezentujem v mene vlády Slovenskej republiky, ktorá súčasne je vo vláde, teda rozhoduje o exekutíve. Áno, a spolupracovali sme s ministerstvom financií, to je pravda, len chcem povedať aj to, že ako koaličný minister ja v tejto chvíli neplním programy politických strán, ja plním program vládny, to je, myslím si, že seriózny postup, ak chce koalícia vôbec fungovať. Musíme prijať vládny program a potom ho napĺňať a verím, že aj moji partneri z koalície sú takto  rozhodnutí postupovať. A pokiaľ ide o samotnú reformu a jej obsah, jej zásady ja prezentujem už päť až šesť rokov a stojím za nimi a usilujem sa to vysvetľovať a diskutujem a prediskutoval som to, ako povedal kedysi jeden novinár, pomaly polovicu svojho času pracovného aj mimopracovného, a chcem ale povedať ešte to, pán poslanec Madej, že vy ste tu dali nejaké čísla, ktoré ste vytrhli z kontextu, čo sa týka sociálnych štipendií. Treba povedať komplexne, ako to je. Dnes ešte študujú a budú nastupovať deti z rodín, ktoré sú početnejšie ako s jedným dieťaťom, a ak sa na to pozriete, možno paradoxne zistíte, že dokonca aj poslanec Národnej rady, jeho deti, keby mal tri deti, ktoré by študovali na vysokej škole, takže pokiaľ iný príjem by nemal, ešte aj vtedy by dostali sociálne štipendium. Nie vysoké, 250 korún, ale dostali. Tak, ak hovoríme o tom, že to je slabý systém, tak potom neviem, neviem naozaj, čo by bol dostatočne pevný a silný sociálny podporný systém a treba sa aj pozrieť na to, že ak ste tam uviedli, pán poslanec Madej, že tí a tí nedostanú sociálne štipendiá, no, mnohí z tých, ktorých ste tam uviedli a ktorí podľa návrhu dostanú sociálne štipendiá, dnes ich nedostávajú, a preto ma prekvapila vaša zmenená  rétorika, keď ste minule v rozprave hovorili, že áno, že chudobných som vyriešil, ale že stredné vrstvy nedostanú. Dnes ste znovu povedali, že chudobní sa nebudú môcť dostať na vysokú školu. Nie je to tak, ja si myslím, že táto tabuľka, ktorú máte k dispozícii, jasne o tom hovorí, ale rád by som sa zameral aj na niektoré ďalšie tvrdenia, ktoré si myslím, že nie sú správne a ktoré potrebujú komentár. Pán poslanec Jarjabek, žiaľbohu, nie je tu, ale v piatok ste povedali, rozhorčene ste vyslovili obavy, čo urobí študent, ako splatí pôžičku, keď bude nezamestnaný. Ja som vo svojom úvodnom slove povedal a znovu to zopakujem, ak sa náhodou taká situácia vyskytne, že absolvent vysokej školy bude celý život na hranici životného minima, neverím, že taký prípad bude, ale keby sa vyskytol, tak jednoducho tú pôžičku nesplatí. Tú pôžičku za neho splatí štát. Tak je to povedané v zákone. Hovorili ste pán poslanec Jarjabek o 250-tisícovej pôžičke. Náš odhad je, že ten poplatok by mohol byť v priemere okolo 8-tisíc korún na začiatku, to znamená, keby študoval trojročné bakalárske a dvojročné magisterské, za päť rokov je pôžička 40-tisíc korún. Splátka by bola okolo 400 až 500 korún mesačne. Ja si myslím, že pri týchto sumách, o ktorých hovoríme, to naozaj nie je v tom, že by to bolo neúnosné. Musím sa vrátiť k tomu, čo ste povedali, pani poslankyňa Tóthová, v piatok a čo ste povedali vlastne aj teraz, že som hovoril, že vzdelanie je zadarmo, pretože ja vo svojom úvodnom slove, a ja si to znovu dovolím citovať a zopakovať, som povedal, že nič nie je zadarmo, ani vzdelanie, pretože niekto musí dať učiteľovi plat, niekto musí zaplatiť elektrinu, niekto sa musí starať o kúrenie v školskej sále a podobne. Mne ide len o to, aby sme si naozaj uvedomili hodnotu vzdelania, že to nie je zadarmo, aj keď sa neplatí, že celá spoločnosť do toho dáva veľké peniaze. Došlo aj k ďalšiemu zmiešavaniu faktov a rád by som sa znovu k tomu vrátil. Zaznelo tu, že študenti si budú vlastne sami prispievať a skladať sa na sociálne štipendiá. No, pozrite si, prosím, zákon. Nie je to tak. Sociálne štipendiá bude plne hradiť štát, tak ako budú nastavené. To je o čomsi inom. Tam je povedané, že budú aj prospechové štipendiá a tie prospechové štipendiá sú navrhnuté, aby išli sčasti z vybraných poplatkov. Pán poslanec Mečiar, v piatok ste viackrát diskutovali a rád by som sa aspoň k jednej veci vyjadril a chcel reagovať. Hovorili ste, že máme priveľa vysokých škôl, no, ale tie vysoké školy v prvom rade vznikali v rokoch vlády 1994 - 1998 a chcel by som aj to v tejto veci povedať, že som sa pozrel veľmi pozorne, aké zákony boli prijaté týkajúce sa školstva v tomto období 1994 - 1998, no, jedine tie zákony, ktoré zakladali nové univerzity a žiaden reformný zákon v tom čase týkajúci sa školstva nebol prijatý. Pán poslanec Ševc, hovorili ste, že vláda znižuje výdavky z verejných zdrojov na vysoké školy. Musím znovu zopakovať to, čo som povedal, že to tak nie je a aj tá štúdia, ktorú ste tu dostali a bola rozmnožená, už v minulosti hovorí o tom, že v roku 2002 z rozpočtu na verejné vysoké školy išlo 6,4 miliardy a tohto roku na všetky vysoké školy, nielen tie, ktoré sú verejné, na verejné ide 10,5, ale dohromady na vysoké školstvo ide 12,5 miliardy korún, a keď hovoríme o znižovaní čísla z hrubého domáceho produktu, áno, vtedy bolo 0,69 percenta, ale napriek výrazne rastúcemu hrubému domácemu produktu ten rok 2005 pre tento rok je podiel z HDP 0,91 percenta z HDP, teda sme už veľmi blízko hodnoty 1 percento, ktorá je v Európskej únii, a znovu by som rád zopakoval, je v programovom vyhlásení vlády, panie poslankyne a páni poslanci, že do vysokého školstva by malo ísť 1,33 percenta, ale 1 percento je z verejných zdrojov a 0,33 percenta je zo súkromných, z rôznych súkromných, áno, aj z poplatkov, aj z donorov, ale jednoducho my z tých poplatkov prakticky dnes nemáme nič. Z donorov, aspoň je tam, i keď malá čiastka, aspoň akási taká tam je, a z iných aktivít vysokých škôl. Takže si myslím, že sa vláda v tomto smere snaží plniť si svoje programové vyhlásenie v oblasti vysokého školstva. Pani poslankyňa Mušková, musím na niektoré veci reagovať, ja som vám to už včera povedal, že ste neboli spokojná so zákonom, ktorý bol prijatý v roku 2002 a ktorý dnes prináša svoje výsledky. Treba povedať, že pokiaľ v minulosti sme na vysoké školy vlastne doplácali, pretože ten rozpočet nestačil, tak tohto roku, teda keď počítam za rok 2004, tak 14 skončilo s kladným hospodárskym výsledkom, skoro 300 miliónov korún, ktoré nemôžu voľne použiť, nemôžu ich použiť na nejaké nemiestne veci, ale musia ich investovať znova do kvality vzdelávania, a myslím si, že aj o tom to je, že keď nastavíme dobré mechanizmy, takže to tým vysokým školám len pomáha. Naučili sa šetriť, naučili sa rozumne hospodáriť a už vôbec nemôžem súhlasiť s tým, keď hovoríte, že každý druhý študent na Karlovej univerzite je zo Slovenska. No, nikto nemôže v slobodnej krajine sledovať, kde jeho študenti študujú, ale podľa oficiálnych odhadov v Čechách študuje okolo 8-tisíc, ale pripusťme, že by bolo aj 10-tisíc študentov zo Slovenska, ktorí študujú v Českej republike. No, musím vám povedať, že v Čechách je 230-tisíc študentov, 45-tisíc študentov je na Karlovej univerzite, čiže keby bolo aj 10-tisíc všetkých na Karlovej univerzite, tak určite to nie je každý druhý študent. K pani poslankyni Angyalovej sa potrebujem vyjadriť. Mrzí ma, že používa takéto tvrdé slová, a mrzí ma, že mi vkladá do úst veci, ktoré som nepovedal, a ja znovu sa vrátim  k tomu, čo som povedal vo svojom úvode, keď ona mi hovorí o tom, že vravím, že vzdelanie je tovar, tak dovolím si odcitovať, pani poslankyňa: „Vzdelanosť a zvyšovanie vzdelanostnej úrovne spoločnosti však určite patrí aj do kategórie verejných statkov, z ktorých má prospech celá krajina. Aj preto zvyšok, to je viac ako dvojnásobok nákladov na študenta, ktoré sú dnes na úrovni 86-tisíc korún, bude naďalej hradiť štát.“ Pán poslanec Čaplovič, ja sa chcem ešte k jednej veci vrátiť. Vnímam, že my politici obyčajne pracujeme pod veľkým stresom a občas robíme aj chyby, a preto chcem dnes ešte povedať veľmi otvorene, že považujem od vás za chlapské, že ste sa mi včera ospravedlnili za svoje vyjadrenie a viem, že na také niečo treba naozaj nabrať odvahu, a to si cením, ale ja som hovoril aj o inej odvahe, a myslím si, že odvahu na túto reformu, ktorá nie je možno populárna, ale ktorá je potrebná. Dlho tu všetci hovoria o kvalite vysokoškolského štúdia, ale jednoducho nepočul som návod, ako poväčšine tú kvalitu urobiť. Možno jeden návrh teraz od pani poslankyne Brestenskej, ale hovoríme o kvalite, stále zdôrazňujem, jeden návrh som nepočul. A ja vo svojom návrhu zákona, myslím si, že som vymenoval viacej dôvodov a viacej nástrojov, ktoré majú pomôcť kvalite. Znovu spomeniem aspoň jeden z nich, jeden, ktorý pokladám za dôležitý, dobrá vysoká škola. To sú nielen dobrí učitelia, dobré vybavenie školy, ale dobrí študenti. Jednoducho, čo je lepšie ako motivačné prospechové štipendiá na to, aby sa tí študenti usilovali byť dobrí, aby ich kvalita štúdia bola odmenená, len kvalita a dobré výsledky. Netvrdil som, že táto reforma je všeliekom na všetky neduhy nášho vysokého školstva, ale myslím si, že je potrebná, že je to vec, ktorú treba, aby sme urobili a chcem spolupracovať s vami, panie poslankyne a páni poslanci, a musím povedať, že oceňujem zaujímavý návrh, ktorý podali páni poslanci Abelovský a Arvay a som pripravený aj viacej takýchto návrhov v rámci procesu druhého čítania presadzovať. Dovoľte mi, aby som krátko zopakoval naozaj to, čo si myslím, čo reforma prináša a v čom nám pomôže. Jednak som presvedčený, že naozaj je to o spravodlivosti, je to o zvýšení kvality vysokého školstva, sú tam nastavené nástroje, ale je to aj sociálne únosné. Prináša sociálne štipendiá. Dnes 2-tisíc korún maximálne, v tomto návrhu 6 870, viac ako trojnásobok. Dnes 10 percent študentov okolo 10-tisíc, keby sa toto prijalo, tak by to bolo okolo 30-tisíc študentov, 30 percent a možno čosi viacej. Zavádza pôžičky. Na pôžičku má každý študent nárok do výšky školného. Jednoducho to je nárokovateľná záležitosť bez ohľadu, kde študuje, či na verejnej, alebo súkromnej škole. Zavádza, ako som spomínal, prospechové štipendiá, ale takisto, a tu bola debata o tom, že prečo je Študentský pôžičkový fond a Pôžičkový fond pre študentov. No, pretože zachováme súčasný Študentský pôžičkový fond, aby sme vytvorili priestor aj na štipendiá na životné náklady. Myslím si, že toto je napríklad výsledok spoločného stretnutia a rokovania so Študentskou radou vysokých škôl, s ktorou som sa snažil nájsť spoločnú reč, pretože takto vedie cesta k riešeniu, spoločnými rokovaniami, spoločnými stretnutiami, a nie štrajkmi, ktoré majú spôsobiť národohospodárske škody, to je, jednoducho, pre mňa neprijateľné v tejto krajine. Zavádzame nakoniec právo študentom, aby mali pri rozhodovaní o týchto peniazoch v senáte veto. Urobili sme to, že člen akreditačnej komisie, čo sa týka kvality, môže vstupovať do procesu, dokonca aj do neverejnej časti štátnych skúšok, aby jednoducho dohliadol nad objektivitou a kvalitou. Myslím si, že je tu mnoho nástrojov, ktoré systém vysokého školstva zlepšia. Viackrát zaznelo, že dobre, ale nie je vhodná doba. Pani poslankyne, páni poslanci, kedy bude vhodná doba? Pýtam sa, kedy bude vhodná doba? A jedno slovenské príslovie hovorí, že dobrými úmyslami je dláždená cesta do pekla a odkladaním vhodnej doby a čakaním na vhodnú dobu sa naozaj nepohneme ďalej. Je podľa môjho presvedčenia najvyšší čas, aby sme to teraz urobili. Ak to neurobíme, zastaví sa to, áno, na päť, šesť rokov, očakávam, že sa to zastaví, Slovensko pôjde proti smeru toho, čo sa deje v Európskej únii, poškodí to našich študentov, som presvedčený, že to poškodí vysoké školy, ale je na vás, preto vás prosím, naozaj vás, pani poslankyne a páni poslanci, prosím, buďte odvážni, diskutujme o tom po prijatí tohto zákona, po posunutí do druhého čítania a hľadajme naozaj také riešenie, aby sme najviac boli užitoční a prospeli nášmu vysokému školstvu. Ďakujem. (Potlesk.)