M. Fronc, minister školstva SR: (2004-06-16):
Po prvé, musím sa vrátiť aj k tomu, čo zaznelo  predtým, pretože rozprava bola  prerušená. A chcel by som poďakovať poslancom, ktorí istým spôsobom aj ocenili tú správu. A mali aj, samozrejme, kritické pripomienky, ale ocenili, že je to správa, ktorá je veľmi prehľadne  dobre napísaná a komplexne poňatá. A teraz by som reagoval na jednotlivé vystúpenia. Pán poslanec Čaplovič, ja oceňujem vašu snahu hovoriť aj kriticky, ale aj pozitívne v tejto veci. Jednoducho vy ste vyslovili svoje pohľady na vec. Vo viacerých z nich sa celkom iste nezhodneme, ale predsa myslím si, že takýto prístup by mal byť podľa mňa a nielen jednofarebný. A takisto s vami súhlasím, že rozdeľovanie na pravicové a ľavicové, to nie je dobré značkovanie. Malo by nám ísť naozaj o to, čo je dobré a užitočné, a sporme sa o vecných argumentoch. V tomto sa zhodneme. Chcel by som ale vysvetliť aspoň jednu vec, o ktorej ste hovorili, čo sa týka Akreditačnej komisie. Je, myslím si, všeobecné známe, že robím rozhodnutia ako orgán štátnej správy, ktorý takéto rozhodnutie jednoducho musí urobiť. Ale nepozmenil som ani nevrátil zatiaľ ani jedno rozhodnutie Akreditačnej komisie. Snažím sa rešpektovať plne jej rozhodnutia. Nie je to občas jednoduché. A k tomu politickému programu KDH predsa len si dovolím povedať, keď hovoríte, čo tam bolo. No musím po prvé povedať, že vždy je výsledok programového vyhlásenia vlády čosi, čo je zhoda koaličných partnerov. A jednoducho inak sa postupovať nedá. Ale predsa len konkrétne v školstve sa snažím ho naplňovať. A myslím si, že keď hovoríme o 30 % študentov, ktorí nastupujú na vysoké školy, dnes to plníme. Objektivizovať prijímanie,  nie je to jednoduché, zaviesť novú maturitnú skúšku. Viete dobre, že sa stretávam s odporom aj pedagógov, i keď nie dobre tomu rozumiem. Ale jednoducho stojím za tým a rozbiehame to a verím, že takáto štandardná maturita objektívna bude fungovať v budúcnosti aj u nás, ako je vo väčšine európskych krajín. Akreditácia momentálne prebieha, žiaľbohu, ale to je vec toho, že v minulom volebnom období v zákone aj na podnet nakoniec reprezentácie vysokých škôl vypadol odsek o evaluácii. Nie je dobré spojiť akreditáciu s evaluáciou, pretože akreditáciou sa dostáva isté oprávnenie, evaluácia by mala robiť isté hodnotenie, rebríček kvality. A môžeme sa sporiť o tom, čo to je efektívny model so sociálnou podporou. Ja som presvedčený, že  efektívny model so sociálnou podporou je aj nájsť taký spôsob financovania a spoluúčasti, ktorý bude  viesť k tomu, aby sme prostriedky do vysokého školstva, a to proste s tým plne súhlasím, daňových poplatníkov naozaj efektívne využívali. Ja si myslím, že tento model, ktorý navrhujem a o ktorom zrejme bude ešte diskusia dlhšia, keď budeme rozoberať zákon, k tomu prispieva. Pán kolega Madej, musím protestovať proti viacerým veciam, ktoré ste povedali. Po prvé, hovoríte, že tam nič z toho, čo bolo v uznesení Národnej rady, nie je splnené. A hneď v ďalšom kroku polemizujete s tými vecami, ktoré sú tam, počnúc od strany 16 Študent a jeho postavenie. Vyťahujete informácie, ktoré sa nachádzajú v následných tabuľkách, ktoré sú tu priložené. Ja som nikdy netvrdil ani v úvode som nepovedal, že to je len o tom. A povedal som vo svojom vstupnom vystúpení, že je to podstatne širšie poňaté. To je prvá vec. A nechcem dlho debatovať o veciach, o ktorých zrejme ešte budeme hovoriť. Ale  predsa mi nedá, aby som na niektoré veci nereagoval. Kolega, celý čas v minulosti ste hovorili o tom, aké to bude zlé, že chudobní sa jednoducho nemôžu dostať na vysokú školu. Keď sme to vyriešili, a naozaj si myslím, že ten posun tých sociálnych štipendií je výrazný, pán kolega, podľa nového minima životného, keď dneska študent dostáva 2 000 korún, tak už to bude prakticky, keď bude študent, ktorý je vzdialený viac ako 30 kilometrov, 6 800 korún. Keď sme posunuli ďalšie veci, umožnili aj ísť dole, k tomu sa ešte vrátime, to znamená, myslím si, že toto je zvláštna zmena argumentácie. A k tým pôžičkám. Ja si myslím, že sú veci, o ktorých sa dá hovoriť. Keď hovoríme o pôžičkách a Študentskom pôžičkovom fonde, môžeme o tom hovoriť, či jednoducho nebudeme hľadať ešte iné riešenie, pretože na to je podľa mňa parlament a na to sú rozpravy vo výboroch, aby sme niektoré veci spoločne riešili. Ale rád by som povedal, že dnes ten pôžičkový fond vlastne plne uspokojuje požiadavky. Žiaľbohu, okolo 5 000 až 6 000 pôžičiek poskytne a toľko sú aj požiadavky. Čiže toto, si myslím, svedčí o tom, že študenti buď nemajú potrebu alebo nie sú naučení ich využívať, je to zvláštna mentalita na Slovensku, že jednoducho aj tak, ako ste to vy dokumentovali, pokiaľ ide o výhodné pôžičky, nie je o ne nejaký enormný záujem. Keď hovoríte, že trikrát som stiahol a trikrát som predkladal návrh. Ja hovorím o tomto probléme 5 rokov a 5 rokov stáli tie isté princípy. Áno, zmenil som to aj teraz tým, že som uplatnil v návrhu zákona 5 požiadaviek, ktoré sa dali uplatniť od Študentskej rady vysokých škôl. A keď hovoríte o štrajkujúcich študentoch, treba povedať, že ja rokujem s oficiálnym zastúpením študentov, t. j. Študentskou radou vysokých škôl. A myslím, že sú to tvrdé rokovania, ale predsa len vecné. A bol som ochotný hovoriť aj s týmito študentmi, ale veľmi dobre viete, akým spôsobom reagovali, keď som medzi nich prišiel. Ešte k tomu materiálu, ktorý sa tu objavil. Prepáčte, páni poslanci, ale ja predkladám správu a ja som k tejto správe nič iné nepredložil. Ak tu máte ďalší materiál, to sa netýka tejto správy. A myslím, že legislatívu lepšie ovládate, aspoň predpokladám, skúsení poslanci, ako ja. To znamená, že pokiaľ by som chcel niečo doplniť, tak musím to dať ako materiál, ktorý bol prerokovaný vo vláde. A toto s tým nemá nič spoločné, že to bolo prerokované vo vláde. Čiže tu je spojenie materiálu informatívneho, ktorý sa vzťahuje na čosi iné, ktorý som neprekladal ja, s touto správou. Ešte na záver by som snáď chcel povedať, pani poslankyňa Podracká, celkom iste mi záleží na tom, aké bude to naše školstvo, aké bude vzdelávanie. A, áno, mám problémy a vnímam problém financovania vzdelávania ako vážny problém. Aj preto som chvíľu dneska meškal, lebo som musel o tejto veci rokovať vo vláde. To pokladám dnes za vážny problém. Z druhej strany si myslím, že naozaj musíme vyriešiť v prvom kroku tieto takpovediac materiálne záležitosti, čo sa týka fungovania školstva, a potom je potrebné urobiť ďalšie zmeny, ktoré hovoria o tom, aký bude duch tej školy, akých ľudí budeme vychovávať. A myslím si, že tu je veľký priestor na realizáciu mnohého a že je to priestor otvorený nie na mesiac ani na rok, ani na funkčné obdobie jedného ministra, lebo riešiť obsah, náplň vzdelávania, takáto reforma trvá mnoho rokov a je to vždy veľké dielo. Takže na to čas nie je dostatočný pre jedného ministra. Ak sa vrátime k tej kľúčovej reforme, ktorá tu prebehla v období Márie Terézie a na ktorej, ako veľmi dobre viete, participovali slovenskí učenci v tých dobách, tak tá trvala naozaj mnoho rokov, pokiaľ sa to rozbehlo, a ešte dneska vlastne istým spôsobom cítime to v našom vzdelávaní, to, čo sa vtedy urobilo. Ďakujem pekne zatiaľ.