B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-06-25):
Otváram rozpravu a konštatujem, že písomne sa prihlásil pán poslanec Ondriaš, ktorému teraz dávam slovo. K. Ondriaš, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, dámy a páni, prerokúvame Správu o realizácii úloh Národného programu boja proti drogám, je to tlač 646. Správa popisuje programy protidrogových aktivít vo všetkých rezortoch, popisuje, ako sa zriadili pracoviská venujúce sa boju proti drogám, ministerstvá si vypracovali vlastné systémy protidrogových aktivít orientované podľa predmetu činnosti na prevenciu, liečbu, resocializáciu a represiu. Vytvorili sa siete špecializovaných zariadení, ktoré plnenia úlohy boja proti drogám. Na Ministerstve vnútra Slovenskej republiky bol zriadený špeciálny útvar pre boj proti drogovej kriminalite a v rámci Colného riaditeľstva Slovenskej republiky bol vytvorený colný kriminalistický útvar a odbor drog a nebezpečných materiálov. Dokonca v nápravno-výchovných zariadeniach boli zriadené tzv. drogovo čisté zóny a tak ďalej atď. Keby som stručne zhrnul predloženú správu, tak správa hovorí, máme desiatky vedeckých programov a inštitúcií proti fajčeniu, proti konzumácii alkoholu a drog, avšak výsledky týchto programov sú veľmi biedne. Z údajov vyplýva, že u občanov vo veku 15 až 26 rokov od roku 1995 mierne stúpol počet fajčiarov, mierne sa zvýšila konzumácia alkoholu a skúsenosti s nelegálnymi drogami má 16 až 20 % mladých ľudí. Kde je chyba? Prvé, čo mi v správe chýba, je analýza rozvoja alkoholizmu a narkománie na Slovensku nie za 5, ale za posledných 20 rokov. Chýba mi odpoveď na otázku, prečo sme pred rokom 1989 nemali desiatky vedeckých programov a desiatky inštitúcií zaoberajúcich sa bojom proti drogám a nemali sme ani narkomanov. Prečo sa vedecky neskúma otázka, prečo tu narkománia pred rokom 1989 nebola a prečo ju máme teraz a bojujeme proti nej bezúspešne. Bojujeme proti nej bezúspešne, ako mnoho rokov v Európskej únii, v Spojených štátoch amerických a v mnohých ďalších krajinách. Nikto sa nepýta, čo je podstatou rozšírenia narkománie v bývalých socialistických krajinách. Ja predpokladám, že je to kapitalistický systém, ktorý je živnou pôdou narkománie, pravdepodobne to súvisí aj s úpadkom kultúry, právneho vedomia a možno celkovej kapitalistickej filozofie života. Ďalšou otázkou, na ktorú by som chcel vedieť odpoveď, je, prečo napríklad niektoré predložené návrhy zákonov, ktoré tu posledné roky prerokúvame a často sú odsúhlasené, sú aj proti hlavným princípom stratégie boja proti drogám. Uvediem zo správy aspoň jeden princíp a myslím si, že je to hlavný princíp stratégie boja proti drogám, citujem: „Problémy spojené so zneužívaním drog je potrebné vnímať v kontexte širších sociálnych znevýhodnení, medzi ktoré možno zaradiť chudobu, depriváciu, nezamestnanosť, bezdomovectvo a sociálne vylúčenie. Zvyšovanie sociálneho blahobytu, hlavne podpora pre rodiny a tých, ktorí sú v najväčších ťažkostiach, sa musí stať jedným z efektívnych nástrojov ochrany proti drogovému problému.“ Koniec citátu. Vidím, že vláda sa posledné roky týmto neriadi a skôr naopak. V správe mi chýba údaj, koľko ľudí na Slovensku zomrelo na predávkovanie drogami ročne za posledných 20 rokov. Tento údaj by pravdepodobne ukázal, že to nie sú teroristi, ktorí ohrozujú životy mladých ľudí na Slovensku. Pripomínam, že v Európskej únii zomrie na predávkovanie drogami od 7 000 do 9 000 mladých ľudí ročne. Hlavná moja otázka je: Prečo neriešime narkomániu tak, ako bola úspešne riešená pred rokom 1990? Prečo neporadíme Európskej únii, aby riešila narkomániu tak, ako bola riešená na Slovensku do 1990? Bohužiaľ, ideologická záťaž v Európskej únii a na Slovensku je taká veľká, že nedovolí riešiť narkomániu na Slovensku. A preto klub Komunistickej strany Slovenska nepodporí predloženú správu. Ďakujem za pozornosť.