K. Tóthová, poslankyňa: (2001-11-28):
Je nesporné, ako ste povedali, pán minister, že vlastne muselo dôjsť k určitým zmenám, k určitým zmenám v legislatíve. Ja však s veľkou obavou sledujem tie zmeny, ktoré vy robíte. Pokiaľ poznáme stanoviská Európskej únie, najviac poukazovali popri požiadavke skrátiť štvorročne funkčné obdobie sudcov na skúšku, ktoré pri prijímaní ústavy odobrili, keďže išlo o vznik novej štátnosti a keďže išlo o situáciu, že na Slovensku v danom období hrozil kolaps justície, ktorý po rozdelení v Čechách vznikol, takže pri predpokladaní týchto problémov pri rokovaniach bol odobrený, môžem tak povedať, tento systém riešenia, keďže v Európe sú systémy, ktoré volia, napríklad švajčiarsky a mimo Európy, ak si dobre pamätám, japonský, že volia na určité obdobie. Takže táto požiadavka bola požiadavkou, to je pravda, ale ak bola výčitka v stanoviskách Európskej únie, bola výčitka na prevyšujúce kompetencie ministerstva spravodlivosti vo vzťahu k justícii. A práve túto otázku vy v predloženom legislatívnom návrhu neriešite, ba dokonca si dovolím tvrdiť, že na niektorých miestach máte snahu svoju kompetenciu na sudcov a ich vymenovanie si posilniť. Jednou z cieľových snáh výkonnej moci bolo aj v rámci personálneho ovládnutia justície a jej boj o obsadenie funkcie predsedu Najvyššieho súdu. Sú veľmi známe vaše protiústavné pokusy, pán minister, o odvolanie predsedu Najvyššieho súdu, ktoré sa vám nepodarili, a sú aj známe vaše snahy o odvolanie podpredsedu Najvyššieho súdu, čo sa vám v parlamente podarilo a čo bude onedlho, keďže prijal návrh, riešiť súd v Štrasburgu. A nebyť zásahu, doslova, a stanoviska pána Cumaraswamyho, ktorý jednoznačne konštatoval vo svojom stanovisku, že takýto váš návrh nie je súladný s ústavou, tento parlament by, veľmi silne predpokladám, odvolanie súčasného predsedu Najvyššieho súdu aj hlasmi poslancov vládnej koalície uskutočnil. Je zarážajúce, keďže sa vám toto nepodarilo, že sa snažíte svoj zámer, resp. plnenie zámeru tejto vládnej koalície odvolať predsedu Najvyššieho súdu na základe návrhu doplnenia § 50 o nový odsek 3, podľa ktorého by prezident Slovenskej republiky mohol odvolať predsedu Najvyššieho súdu Slovenskej republiky kedykoľvek. Pán minister, ja nenachádzam v ústave oporu pre takýto váš návrh. Podľa môjho názoru to odporuje aj článku 145 ústavy v spojení s článkom 147 ústavy. Takáto legislatívna úprava by opätovne vytvorila situáciu existujúcu pred schválením novely ústavy, keď spôsob odvolávania predsedu a podpredsedu Najvyššieho súdu Slovenskej republiky riešila ústava, ktorá možnosti jeho odvolania pred uplynutím jeho funkčného obdobia nepripúšťala. A preto je nie nepochopiteľné, aby zákon takýto spôsob umožňoval. V tomto smere nie je možné stotožniť sa s argumentáciou výkonnej moci, že pri prípadoch odvolania predsedu Najvyššieho súdu by sa dalo postupovať iba na základe dôvodov taxatívne uvedených v Ústave Slovenskej republiky. Doterajšie skúsenosti tomu nenasvedčujú, že by tak bolo, ako hovorím, niet pre to ani ústavný základ. Preto ak by navrhované znenie ustanovenia § 50 ods. 3 nadobudlo účinnosť, vlastne nič by nebránilo výkonnej moci v danom prípade, t. j. prezidentovi Slovenskej republiky, odvolať predsedu Najvyššieho súdu Slovenskej republiky z tejto funkcie, a to aj bez návrhu Súdnej rady. Toto len potvrdzuje, pán minister, kam až politizácia justície v súčasnej etape nášho vývoja je ochotná postúpiť. Ďalším takým problémom je aj navrhovaná vaša ďalšia kompetencia ovládania justície z hľadiska personálneho prvku jej naplnenia. A to schválenie výslovne účelových ustanovení, ako je napríklad ustanovenie oprávňujúce postup pri schvaľovaní rozvrhu práce, t. j. navrhované znenie § 26 a 27 zákona v jeho doterajšom znení. Totiž ak by nadobudlo účinnosť už navrhované znenie § 27 ods. 3 zákona, podľa ktorého rozvrh práce každého súdu schvaľuje príslušná Sudcovská rada a bez jej súhlasu je rozvrh práce neplatný, potom tento stav by úplne fixoval nefunkčnosť justície ako takej. V tomto smere možno zdôrazniť, že na úrovni okresných súdov Sudcovské rady neexistujú, a teda je nemysliteľné, aby rozvrh práce okresného súdu bol rozhodnutý kdesi inde ako na jeho pôde. Akú vlastne máte predstavu, pán minister, o aplikácii navrhovaných ustanovení zákona v praxi? Podľa navrhovanej úpravy o jeho rozvrhu práce by rozhodovala Sudcovská rada krajského súdu. Ja si myslím, že pri tvorbe zákona treba domyslieť aj jeho aplikáciu v praxi. A ja sa pýtam, či vy považujete za rozumné, aby rozvrh práce okresného súdu schvaľovala Sudcovská rada krajského súdu. Veď tu ide o určitú centralizáciu, teda posunutie na vyšší stupeň riadenia. A má ten krajský súd, ktorý má vlastné problémy s vlastným rozvrhom práce, má taký prehľad o problémoch okresných súdov? Veď ich nemá len jeden, má ich viac. Navyše, ak by ku schváleniu rozvrhu práce navrhovaným spôsobom nedošlo, mal by platiť doterajší rozvrh práce, ktorý napríklad v dôsledku odchodu sudcov, ale aj v dôsledku zmeny v agende súdu by bol už úplne nepoužiteľný. Základným inštrumentom riadiacej práce každého predsedu súdu je vlastne realizácia rozvrhu práce. Týmto rozvrhom práce totiž on zabezpečuje riadny chod súdu zo stránky personálnej, organizačnej a vlastne ako mu to ukladajú ustanovenia § 13 ods. 1 a nasledujúce zákona č. 80/1992 Zb. o sídlach obvodov súdov Slovenskej republiky, štátnej správe súdov, vybavovaní sťažností a o voľbách prísediacich v jeho novelizovanom znení. Ak by totiž došlo ku schváleniu navrhovaných ustanovení, znovu opakujem § 26 a 27 citovaného zákona č. 335/1991 Zb., vznikol by tak rozpor medzi týmito ustanoveniami a ustanoveniami § 13 ods. 1 a nasledujúcich zákona č. 80/1992 Zb., samozrejme, v jeho novelizovanom znení. Teda nebola by zabezpečená ani súladnosť týchto právnych predpisov, nehovoriac o nelogickosti, na ktorú som pred chvíľou poukázala. Zmeny v tomto smere zrejme nevyvolalo nič iné ako to, že na Najvyššom súde Slovenskej republiky vzhľadom na zmeny v jeho personálnom zložení odchodom niektorých sudcov do dôchodku došlo k preloženiu niektorých sudcov do správneho kolégia. Teda kolégií, ktoré rozhodujú o podaniach proti rozhodnutiam z oblasti štátnej správy. V tej istej súvislosti sa tiež poukazuje v ustanovení § 17 ods. 1 zákona č. 335/1991 Zb., že sudca Najvyššieho súdu Slovenskej republiky môže byť členom len jedného kolégia. Hoci vzhľadom na vysokú odbornosť a erudovanosť niektorých sudcov Najvyššieho súdu je, myslím, žiaduce a po dlhé roky to tak bolo, aj sa to dobre osvedčilo, aby mohli pôsobiť vo viacerých kolégiách, keď aj tak pri zvýšenom nápade dochádza podľa rozvrhu práce k rozdeleniu vecí medzi kolégiami. Takže nevidím účelnosť, pán minister, tohto vášho návrhu, pokiaľ tam nie sú v pozadí niektoré zámery. Podobne účelový zámer sa zdá, že je sledovaný novelou ustanovenia § 41 zákona č. 385/2000 Z. z. týkajúceho sa povoľovania výkonu funkcie sudcu v domácom prostredí. Aj keď ja osobne tiež nie som nadšená tým, že niektoré úkony sudca uskutočňuje mimo svojho pracovného prostredia, narážam tu na skutočnosť, že sudcovia nemajú zabezpečené počítače, ktoré by im umožnili rýchlu orientáciu v platných právnych predpisoch. A pokiaľ takéto počítačové zázemie sudca má vytvorené v domácom prostredí, ja si myslím, že vzhľadom na efektívnosť práce by sa mu to malo dovoliť. Samozrejme nemyslím tým nekontrolovanú možnosť, samozrejme myslím tým možnosť individuálne sledovanú a samozrejme tu vidím túto možnosť ako ďalší nátlak na to, pán minister, aby ste sa rozhýbali, čo som už viackrát v tejto snemovni kritizovala, a zabezpečili techniku sudcom na rýchle rozhodovanie. Vaša argumentácia, ktorú ste použili nielen tu v snemovni, ale aj v rozhlase a v iných médiách, že vlastne pôjde o dofinancovanie alebo pokrytie financiami zabezpečenie tejto techniky z Európskej únie, je chabá, keďže mám vedomosti, že o tomto finančnom pokrytí už minister Liščák s Európskou úniou dohodol túto kontraktáciu, čo zrejme teraz ste potvrdili, áno, a už realizačná rovina na základe určitých krokov, ktoré by boli možno aj urýchľovacími krokmi vo vzťahu k Európskej únii, mohli byť tieto projekty realizované, pretože, opakujem, dohodnuté, podpísané, pripravené a schválené boli už za Mečiarovej vlády. A realizačná rovina vám trvá tak dlho. Pritom Európska únia kritizuje Slovensko, že v realizácii určitých aj už dohodnutých akcií z eurofondov sú liknavé postupy zo strany Slovenskej republiky, poprípade nie sú predkladané projekty na čerpanie financií z týchto fondov, čím sa vlastne my sami ochudobňujeme o financie. Samozrejme, otázku, ktorú som už spomenula o projektoch, to nie je prípad vášho rezortu, lebo, opakujem, tieto projekty boli vypracované, schválené, dohodnuté ešte za Mečiarovej vlády pánom ministrom Liščákom. A pokiaľ viem, Najvyšší súd si vlastne pomohol už takou samopomocou, pretože, ak mám dobré informácie, financie, ktoré dostal Najvyšší súd na nové vozidlo predsedovi Najvyššieho súdu, boli použité na zakúpenie takejto techniky, zatiaľ čo vy, pán minister, viacmiliónové prostriedky ste použili na prebudovanie vašich priestorov, v ktorých úradujete vy, vedúci vášho úradu a podobne. Ja mám na vás otázku, pán minister: Nebolo možné tieto prostriedky, čo by bolo ministerstvo určite schválilo, poprípade ste sa mohli obrátiť na parlament, ten by určite schválil, aby tie viacmiliónové prostriedky, ktoré ste na tie priestory použili, na ich zlepšenie, skrášlenie, že by ste boli zakúpili techniku? Ja viem, že nie pre všetkých sudcov. Ale aspoň tam, kde aj z hľadiska personálneho nemáme dostatočne obsadené súdy a práve táto technika by im bola pomohla. Túto kritiku môžem urobiť v parlamente, pretože ja som dôverne poznala prostredie, v ktorom úraduje minister spravodlivosti. Ja som v tých priestoroch úradovala a boli plne vyhovujúce na vysokej úrovni. A nikdy som nemala pocit hanby, keď prichádzali aj zahraničné delegácie. Takže ja tieto prostriedky považujem za zbytočne vyhodené, možno určitá, no nechcem povedať čo, zahrala, že ste to potrebovali prebudovať. Pretože aj pán minister Liščák, keď tam úradoval, viackrát som navštívila tieto priestory a boli veľmi na vysokej úrovni zariadené. Vážený pán minister, ešte by som sa chcela zmieniť o kompetencii, ktorú vlastne zakotvujete na presúvanie sudcov z jedného súdu na druhý. Táto kompetencia je, aj keď dočasne, vlastne tam si zvyšujete svoju kompetenciu. Dávate si právo, aby ste vy o tom bez názoru príslušného súdu rozhodli. Pán minister, týmto vlastne posilňujete svoju kompetenciu, kompetenciu výkonnej moci a práve tento moment v dokumentoch a v hodnotiacej správe Európskej únie bol kritizovaný. Preto osobne sa domnievam, že takéto ustanovenia nemožno podporiť. A pokiaľ poslanci vládnej koalície tieto ustanovenia podporia, tak potom je buď prípad, že nebudú vedieť, o čom hlasujú, a keď budú vedieť, tak vedome ignorujú odporúčania Európskej únie a tie odporúčania sú odporúčania na kroky, ktoré máme urobiť, aby sme boli prijatí do Európskej únie. Čiže vedome budete robiť niečo proti prúdu, ktorý tak vehementne deklarujete, že podporujete. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, som presvedčená, že niektorým sa moje slová neľúbili, pretože boli otvorené, kritické a podľa môjho názoru pravdivé. Ja považujem tento legislatívny návrh za nie dobrý a za príslušné ustanovenia nebudem hlasovať. Ak budú vypustené z predloženého návrhu, môžem za tento návrh zahlasovať, pretože niektoré ustanovenia je vhodné prijať. Ale pokiaľ tieto ustanovenia nebudú vypustené z predloženého návrhu, nemôžem hlasovať za predložený legislatívny návrh, ktorý predložil pán minister spravodlivosti a ktorý vlastne nie je v súlade s požiadavkami na právnu reguláciu justície v smere prehĺbenia jej nezávislosti od výkonnej moci. Ďakujem vám za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pani kolegyňa, za vaše vystúpenie. S faktickou poznámkou sa hlási pán poslanec Mikloško. Končím možnosť podania ďalších prihlášok. Nech sa páči, pán kolega, máte slovo.