P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2001-12-17):
S. Husár, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážená pani ministerka, vážené kolegyne, kolegovia, dlhý čas, vlastne ešte donedávna som sa domnieval, že najhorší zákon, ktorý som mal v rukách, s ktorým som musel, bohužiaľ, aj ja pracovať, je zákon o veľkej privatizácii, ale, bohužiaľ, obávam sa, že tento názor budem musieť zmeniť. Vážená pani ministerka, ja začnem tým, čím vlastne končí dôvodová správa. A ja sa stotožňujem so stanoviskom zástupcov Konfederácie odborových zväzov Slovenskej republiky, ktorí svoje negatívne stanovisko k prijatiu tejto právnej normy ako dôvody nesúhlasu uvádzajú bezplatnú privatizáciu rozpočtových a príspevkových organizácií a to, že dôsledky aplikácie predkladaného zákona v praxi nie sú predvídateľné. Keby som s porozumením vypustil, pretože ide o taký druh majetku, aký zákon sleduje, tú prvú námietku, že ide o bezplatnú privatizáciu majetku, musím plne súhlasiť s druhou námietkou, že dôsledky aplikácie predkladaného zákona v praxi v tejto dobe a situácii, ktorá na Slovensku vládne, sú veľmi-veľmi ťažko predvídateľné. A, bohužiaľ, samotný návrh zákona či dôvodová správa alebo aj paragrafové znenie nedáva odpoveď, myslím si, nielen mne, ale ani väčšine poslancov práve na túto námietku odborových zväzov. Dovolím si uviesť niektoré skutočnosti na podporu tohto stanoviska. V prvom rade dôvodová správa hovorí o tom, že transformácia rozpočtových organizácií sa týka právnických osôb štátu v zmysle zákona č. 303/1995 Z. z. na neziskové organizácie poskytujúce všeobecne prospešné služby, ja by som si hneď tu dovolil takú malú transformáciu a povedal by som, na organizácie poskytujúce nie všeobecne prospešné, ale všeobecne potrebné služby. Všetky rozpočtové a príspevkové organizácie alebo ich absolútna väčšina spadajúca pod režim zákona číslo 303/1995 Z. z. vykonávajú činnosť, ktorá je potrebná pre tento štát a jeho občanov. Je až veľmi potrebná predovšetkým pre občanov tohto štátu. Ak sa teda vrátim k prvej námietke odborárov a rozoberieme si trošku právny stav a postup, ktorý vládny návrh zákona prináša, je asi takýto. Zrušením rozpočtovej alebo príspevkovej organizácie a registráciou novej právnickej osoby, teda neziskovej organizácie poskytujúcej všeobecne prospešné služby prechádza transformovaný majetok do vlastníctva tejto organizácie, na rozdiel od obchodných organizácií nie je majetkom zakladateľa, ale už len novej neziskovej organizácie. Nová nezisková organizácia, a tak hovorí aj dôvodová správa, má získať vkladom majetku zo strany záujemcu prevádzkové prostriedky a príp. finančné prostriedky na ďalšie prevádzkovanie tejto organizácie. Ale prvá otázka je, čo sa stane, ak do jedného roku takáto nová nezisková organizácia prestane existovať. V danom prípade ak nebude zákon obsahovať riešenie tohto konkrétneho problému, o ktorom hovorím, platí Ústava Slovenskej republiky občiansky zákonník, obchodný zákonník, všetky jeho ustanovenia o vlastníctve, o obsahu vlastníctva a nakladaní s vlastníctvom, a to je jedno, či fyzickej alebo právnickej osoby. Znamená to, že v tomto prípade pri likvidácii novej neziskovej organizácie zbytok majetku tejto organizácie je majetkom novej neziskovej organizácie, už to, samozrejme, pletiem, pretože inak sa to nedá, ktorá po likvidácii zanikne. Myslím si, že ochrana majetku štátu, ktorý vloží štát alebo ústredný orgán ako zakladateľ do novej neziskovej organizácie, do tohto zákona patrí. A nadväzuje to bezprostredne na otázku, ktorú položila aj pani poslankyňa Keltošová, čo s tým potom keď. Zákon jednoznačne totiž stanoví, že akýkoľvek finančný príspevok štátu zo strany ústredného orgánu môže existovať najdlhšie 1 rok od registrácie novej neziskovej organizácie. Keby aj v tomto čase a priestore v podmienkach, v ktorých sa Slovensko nachádza, ústredný orgán tento príspevok poskytoval, vynára sa opäť vážna otázka, ktorú tu už postavili viacerí kolegovia aj kolega Finďo, kto ďalej. V tejto súvislosti musím trošku poopraviť aj pána kolegu, pretože podľa ustanovení § 2 ods. 5 záujemca musí pôsobiť v oblasti poskytovania všeobecne prospešných služieb, v ktorej pôsobí rozpočtová organizácia a príspevková organizácia, minimálne 3 roky. Pokiaľ teda zo strany obce či mesta nič podobného neexistuje, je prakticky vylúčené, aby v zmysle tohto zákona mohli obce a mestá ako jediní akí takí garanti budúcnosti, mám teraz na mysli tu svetlú budúcnosť, nové neziskové organizácie, existovať. Ale za podmienok § 2 ods. 5 takýchto obcí skutočne môže byť na Slovensku minimum. Problematická je pre terajších zamestnancov rozpočtovej a príspevkovej organizácie možnosť zúčastniť sa transformačného procesu. Čo bude potrebovať nová nezisková organizácia. Hovorím ešte raz, ako som už povedal, peniaze, priestory, aké také prevádzkové prostriedky má a tieto vlastne bude vkladať ústredný orgán, štát ako zakladateľ. Ide predovšetkým o zdroje finančné pre budúcnosť. Aké finančné zdroje môžu zamestnanci rozpočtovej a príspevkovej organizácie vložiť do novej neziskovej organizácie a ktorý peňažný ústav na Slovensku im poskytne úver na vklad do neziskovej organizácie. Opäť sa musím v tejto súvislosti vrátiť ku skutočnosti, na ktorú som už upozornil. Zákon síce hovorí, že minimálny vklad, ktorý musí záujemca vložiť do novej neziskovej organizácie, určí transformačný projekt, ale tu je skutočne ponechaná nesmierna voľnosť pre spracovateľa projektu, t. j. rozpočtovú a príspevkovú organizáciu a ústredný orgán. Tu takáto dikcia zákona môže vytvárať diskrimináciu jednotlivých záujemcov. A to nemyslím teda v konkrétnom a jednom prípade, ale v porovnateľných prípadoch, kde môže byť minimálna hodnota vkladaného majetku určená veľmi rozdielne. Preto by som považoval za správne, aby samotný zákon určoval aspoň minimálnu hranicu vkladu majetku jednu tretinu, jednu štvrtinu, tak ako po odbornej konzultácii ministerstvo alebo iné odborné orgány, ktoré sa zúčastňovali aj na spracovaní tohto zákona, uznajú za vhodné. No a hovorím to trochu nerád, ale nie celkom dobre chápem, pani ministerka, prečo do tohto procesu vstupuje ministerstvo privatizácie. Keď si, vážené kolegyne, kolegovia, prečítate pozorne tento zákon, všetko, čo jednotlivé paragrafy až do rozhodnutia o transformácii obsahujú, teda transformačný návrh, transformačný projekt, dokonca aj náležitosti rozhodnutia o transformácii vypracuje alebo ústredný orgán, alebo konkrétna rozpočtová a príspevková organizácia, v konečnej fáze však bude práve ministerstvo pre správu a privatizáciu oným ústredným orgánom, ktorý podáva návrh na vydanie rozhodnutia o transformácii na vládu. Prečo? Naozaj nie celkom dobre to chápem, pretože predovšetkým príslušný ústredný orgán odrobí všetko. A ja takýto postup považujem potom iba za akúsi obštrukciu alebo predlžovanie celého procesu, povedzme, s tým zdôvodnením, že ministerstvo ešte vykoná kontrolu vecného, finančného vymedzenia majetku štátu. Ale to by malo predovšetkým vykonať príslušné ministerstvo riadne a dôkladne, tak ako to v transformačnom projekte uvedie. A za všetko, čo v ňom uvedie, by malo aj zodpovedať. Opakujem ešte raz to, čo som vlastne povedal na začiatku. Najviac zo všetkého mňa osobne trápi skutočnosť, že v celom návrhu zákona nie je spiatočka, okrem prípadu, o ktorom hovorila pani kolegyňa Keltošová, ktorá hovorila o tom, čo sa stane, ak nevloží záujemca majetok určený v transformačnom rozhodnutí, ale skutočne nerieši, čo s majetkom štátu, povedzme, aj v krátkom čase po transformácii, pokiaľ na to nové v neziskovej organizácii zaľahne zem. Práve táto skutočnosť mňa vedie k tomu, že takáto úprava zákona môže nabádať mnohých špekulantov, mnohých chytráčikov k ceste, ako sa dostať často i k lukratívnemu majetku. Skutočnosť, ktorú musím povedať ešte na akúsi podporu prípadných, pretože viem, že aj tento zákon ako všetky ostatné bude prijatý, nových neziskových organizácií, je otázka dlhov, záväzkov. Všetky záväzky prechádzajú na novú neziskovú organizáciu. Vážené kolegyne, kolegovia, myslím si, že rozprávame aj v tomto parlamente o niečom, o čom naozaj nemáme prehľad, ani ja osobne ho nemám. Ak sa vzťahuje na rozpočtové a príspevkové organizácie, TH, právnické osoby režim zákona č. 303/1995 Z. z., tak sú jasne v tomto zákone vymedzené, potom by už len postupnosť zaradenia rozpočtovej a príspevkovej organizácie do transformačného orgánu na základe návrhu ústrednej správy mala robiť vláda, ale nie rozhodovať o zaradení alebo nezaradení do transformačného procesu. A v každom prípade, keď to bude robiť, keď to bude robiť tým spôsobom, aký je v zákone, tak nech to robí s prihliadnutím na reálny stav. Ja sa vážne obávam, že prvé budú zaraďované, síce z pochopiteľných aj objektívnych dôvodov, tie organizácie, ktoré budú mať záväzky najväčšie. A v súvislosti s tým sa vážne obávam, že tieto organizácie ľahnú, tak ako som už uvádzal, popolom tiež medzi prvými. Je úplne správne, že sa vláda auditom snaží redukovať všetko, čo redukovať treba. Úplne chápem pani ministerku, že plní jednu zo zodpovedných úloh vyplývajúcu z auditu týmto návrhom zákona, ale naozaj, vážené kolegyne, kolegovia, pani ministerka, myslime trochu aj na ľudí a na obsah toho, čo tieto príspevkové a rozpočtové organizácie vykonávali, a na obsah toho, čo by mali nové neziskové organizácie po transformácii vykonávať. Myslime teda aj pri prijímaní tohto zákona na ľudí. Ďakujem.