J. Slabý, poslanec: (2008-04-11):
Analýza hovorí o vzťahu vládneho návrhu zákona k právu Európskej únie. Presne ako hovoril pán poslanec Kahanec, uvádza sa, že „zmluvná sloboda predstavuje jeden z princípov obchodného práva“. Ďalej však sa tu hovorí o tom, že „ťažko však hovoriť o zmluvnej slobode, keď kvôli situácii na trhu musí jeden zmluvný partner prijať akékoľvek podmienky, aby vôbec mohol svoj tovar predať“. Návrh zákona podľa mňa sleduje viacero legitímnych cieľov, s ktorými počíta právo Európskej únie. Na prvom mieste treba uviesť potieranie nepoctivého obchodného styku, ktoré dokonca smernica 1/2003 výslovne uvádza ako prípustný účel národných právnych úprav. Ďalším je ochrana malých a stredných podnikov, pre ktoré predstavujú obchodné reťazce jedinú reálnu cestu k spotrebiteľovi. Samostatnú právnu otázku predstavuje primeranosť návrhu legitímnemu cieľu, ktorý sleduje. Návrh priamo a výslovne obmedzuje neprimerané podmienky v obchodných vzťahoch, ktoré možno považovať za nové formy nepoctivého obchodného styku. Nezasahuje však do širšieho ekonomického a obchodného rámca vzťahov medzi dodávateľom a odberateľom, ale obmedzuje sa len na ich relatívne nové prvky, ktoré pokladá za nežiaduce a spoločensky škodlivé. Transparentnosť a minimalizácia zásahov do vzťahu medzi dodávateľom a odberateľom predstavujú ďalšie charakteristické vlastnosti návrhu. Potieranie neprimeraných podmienok v obchodných vzťahoch nemá nádej na úspech, ak by sa opieralo iba o nejaké ešte miernejšie prostriedky. Podľa európskeho ekonomického a sociálneho výboru, teda podľa orgánu Európskej únie, je predaj potravín za nižšiu cenu, ako sú ich výrobné náklady, úplne zakázané v Belgicku, Francúzsku, Írsku, Taliansku, Luxembursku a Portugalsku. A za určitých podmienok a okolností aj v Španielsku a Grécku. Komplexné právne úpravy k danej problematike existujú napríklad v Nemecku, Francúzsku a Veľkej Británii, Poľsku a Írsku. V stredoeurópskom priestore si komplexnosťou úpravy nepoctivého obchodného styku širokou formuláciou dominantného postavenia na trhu a hlavne prísnosťou sankcií zasluhuje pozornosť maďarský zákon z roku 2005 o podnikaní v obchode. Pokuty podľa tohto návrhu sú neporovnateľne miernejšie, miernejšou sankciou ako okamžité zatvorenie obchodu, ktoré pripúšťa citovaný maďarský zákon. Poľský zákon o boji s nepoctivou konkurenciou dokonca zakazuje prijímanie akýchkoľvek platieb okrem obchodnej marže za prijatie tovaru. Návrh teda po svojom schválení nemôže narušiť jednotné právne prostredie, lebo toto v Európskej únii v tejto oblasti vlastne neexistuje. Pre jednotlivé neprimerané podmienky v obchodnom vzťahu, ktoré návrh definuje a podstatne obmedzuje, možno nájsť európske krajiny, kde sú dovolené i také, kde sú zakázané alebo podstatne obmedzené. Nepoctivý obchodný styk, ktorého niektoré formy návrh zákona zakazuje, sa nemôže podľa mňa dovolávať ochrany práva, lebo je svojou podstatou jeho porušením. Ak niektorý členský štát zakáže novú formu nepoctivého obchodného styku skoršie ako ďalšie členské štáty, tak sa jeho postup nestáva porušením záväzkov podľa zmluvy o Európskom spoločenstve len preto, lebo v niektorých iných členských štátoch ju zatiaľ nezakázali. Záverom chcem konštatovať, že podľa môjho názoru návrh zákona zodpovedá duchu čl. 81 a 82 zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, lebo tieto rovnako ako návrh za určitých podmienok zakazujú podmieňovať uzavretie zmluvy prevzatím doplnkových záväzkov nesúvisiacich podľa svojej povahy alebo podľa obchodných zvyklostí s predmetom zmluvy. Ďakujem.