Pavelka, Radoslav, poslanec NR SR (2018-09-13):
Ďakujem pekne, pán predseda, kolegyne, kolegovia, rád by som sa aj ja vyjadril k tomuto zákonu, hoci už teda odznelo toho veľa, a možno sa v niečom aj budem opakovať, ale asi niečo je treba opäť zdôrazniť. Ja tu vidím niekoľko problémov. Tým prvým je možnosť využiť služby spoločnosti, ktoré v súčasnosti zabezpečujú stravné lístky pre zamestnancov. Tieto spoločnosti by podľa návrhu tohto zákona mohli vydávať rekreačné poukazy podobným spôsobom, ako to je pri stravných lístkoch, aj keď teda len výlučne v podobe elektronickej platobnej karty. No, nedá mi pripomenúť históriu, keď v minulosti mali najväčšie spoločnosti podnikajúce v tomto segmente problémy s kartelovým správaním a kde padli aj pomerne vysoké pokuty v miliónoch eur. No a namiesto toho, aby sme aj z tohto dôvodu stravné lístky zrušili a nahradili zbytočnosť sprostredkovateľa, napríklad vyplatením financií na stravovanie zamestnancovi priamou platbou, o čo sa opozícia už v minulosti viackrát snažila, dávame týmto spoločnostiam do rúk možnosť ďalšieho biznisu. Pri výške 500 eur za poukaz a maximálnej odmene 3 % za poskytnutie takejto služby, to bude pre nich určite celkom výnosné. Treba súčasne korektne povedať, že zákon nedáva povinnosť podnikom využívať tieto služby, ale možno bude zaujímavé sledovať počínanie štátnych inštitúcií, či budú takúto možnosť poukážok na rekreáciu využívať, keďže zákon umožňuje takýto poukaz poskytnúť osobám v štátnej službe, kde sa jedná o veľký počet zamestnancov, keďže sú to príslušníci Policajného zboru, Slovenskej informačnej služby, Zboru väzenskej a justičnej stráže a Železničnej polície. Takýto počet bude určite pre každého poskytovateľa takejto služby veľmi zaujímavý. Ďalším problémom je celkové odôvodnenie dôležitosti tohto zákona. Týmto zákonom chce vláda pomôcť predovšetkým podnikateľom v cestovnom ruchu. V dôvodovej správe sa okrem iného píše, citujem, „v najslabších sezónach je vyťaženosť týchto zariadení“, myslí sa zariadení cestovného ruchu, „len okolo 20 %, pričom málokedy presahuje hranicu 40 %. Uvedené pri zachovaní súčasného stavu spôsobuje hrozbu prepúšťania zamestnancov pracujúcich v ubytovacích službách nadväzujúcich na tieto služby.“ Koniec citátu. Predpokladám, že tieto údaje sú pravdivé, ale možno by bolo dobré dodať aj to, že uvedené hrozby sú ešte vyššie od doby, kedy sa k týmto problémom pridali aj zvýšené náklady pre zamestnávateľov v súvislosti so zdvihnutím príplatkov za prácu večer, za prácu v štátny sviatok a cez víkend, keďže túto oblasť podnikania zákazníci najviac využívajú práve cez víkendy alebo počas štátnych sviatkov. Následkom zvyšovania týchto mzdových nákladov sa práve v gastronómii, ale aj v ubytovacích službách či v celej oblasti cestovného ruchu pomaly, ale niekde aj výrazne zdvíhajú ceny, čo má zrejme negatívny vplyv na ich využívanie. Na strane jednej zvyšujeme náklady pre všetkých zamestnávateľov vrátane zamestnávateľov v oblasti cestovného ruchu a na strane druhej ideme jednej skupine podnikateľov, a to poskytovateľom služieb v cestovnom ruchu vzápätí pomáhať rekreačnými poukazmi, keďže majú problém. Tu je však potrebné stále pripomínať, že na túto pomoc sa im poskladali ostatní zamestnávatelia, teda aj tí, ktorí už boli okrem iného tiež zaťažení zvýšením mzdových nákladov na zamestnancov. Náklady pre zamestnávateľa však týmto nekončia. Teda pre zamestnávateľa sa týmto nekončia. Niekto musí tieto poukážky aj sprocesovať, čiže buď využijú službu už vyššie spomínaných lístkových spoločností, čo bude pre nich zrejme najjednoduchšie, ale bude ho to niečo stáť. Napríklad ak niekto zamestnáva 100 ľudí, tak výška hodnoty poukazov je 50-tisíc euro, z čoho je provízia pri troch percentách 1 500 euro. Čiže ďalšie náklady. Ak nevyužije túto možnosť a bude preplácať jednotlivo všetky prinesené bločky od zamestnancov, myslím, že mzdárom či ekonómom sa pridá celkom dosť práce, ktorú bude musieť opäť zaplatiť. Čiže ďalšie náklady pre zamestnávateľa. Vráťme sa však k tomu, prečo by mala byť nariadením zákona jedna časť podnikateľského spektra uprednostňovaná pred inou. Prečo práve turistický ruch a nie niektoré ostatné, resp. všetky oblasti podnikania? Na prvý pohľad sa teda javí, že spravodlivejšie by asi bolo, keby sa každej oblasti podnikania pomohlo nejakou poukážkou. Napríklad podpora zdravého životného štýlu by zahŕňala poukážku pre každého, kto si kúpi tenisky alebo poukaz do fitnes centra. Pestovateľom zeleniny a ovocia by zase iste pomohla poukážka na kúpu týchto komodít. Samozrejme, že žartujem a nemyslím si, že by to bolo správne, presne tak ako nie je správne, aby sa jedna časť podnikateľskej sféry povinne zo zákona poskladala na úspešné podnikanie iných. Jednoducho to nie je fér. Už moji predrečníci položili otázku, či je spravodlivé, aby takúto možnosť, benefity dostali len niektorí zamestnanci. Podľa zákona na nich totiž majú nárok len zamestnanci v spoločnostiach, kde je zamestnancov minimálne 50. To sa mi zdá naozaj nespravodlivé a bol by som rád, keby sme k tomu dostali nejaké relevantné vysvetlenie. Najmä aký je rozdiel medzi zamestnancom, ktorý pracuje v malej spoločnosti, a zamestnancom spoločnosti nad 50 zamestnancov. Zároveň mi dovoľte povedať, že aj ja som za to, aby sa podporoval turistický ruch, ale poďme to robiť správne. Máme na to viacero regulárnych možností. Napríklad znížme administratívne a byrokratické zaťaženie podnikateľov tak, aby čo najmenej svojho času trávili papierovačkami a miesto toho sa venovali podnikaniu. Alebo umožnime ľahšie zamestnávanie rodinných príslušníkov, keďže veľa podnikateľských subjektov v cestovnom ruchu funguje ako malé rodinné firmy. Tých opatrení je, samozrejme, viac, ale určite najúčinnejším riešením by bolo zníženie vysokého daňového a odvodového zaťaženia, čoho výsledkom by bolo viac peňazí pre každého a potom následne, prosím, nechajme každého občana, aby sám rozhodol, ako svoje peniaze využije pre svoj prospech. Ďakujem pekne.