A. Belousovová, podpredsedníčka NR SR: (2006-12-07):
1. z pohľadu filozofie a zámerov, ktoré sleduje a chce dosiahnuť, a 2. z pohľadu predpokladov vecného naplnenia podmienok na realizáciu zámerov. Dovoľujem si tvrdiť, že ak nie je súlad medzi uvedenými dvoma stránkami rozpočtu, potom je ohrozený celý rozpočet. Pokiaľ ide o filozofiu zámerov, sleduje predložený rozpočet dva širokospektrálne ciele. Po prvé, ako bolo vo viacerých vystúpeniach už spomenuté, naplniť maastrichtské kritériá, aby Slovenská republika sa mohla od januára 2009 stať členom Európskej menovej únie. V tomto, zdá sa, sa zhodujeme naprieč celým politickým spektrom, teda koalícia aj opozícia, banková sféra aj ekonomickí analytici. Nepopieram a oceňujem, že tento cieľ si stanovila už bývalá vláda a v tomto smere realizovala aj ekonomickú a sociálnu politiku a reformy. Pri rovnosti cieľov práve však pri realizácii týchto politík sa rozchádzame s terajšou opozíciou, čo odzrkadľuje aj program vlády Slovenskej republiky a jeho priemet do štátneho rozpočtu na rok 2007. Vzniká otázka – prečo? Odpoveď na túto otázku je veľmi jednoduchá. Bývalej koalícii a terajšej opozícii sa z realizácie týchto politík vo všeobecnosti vytratil človek. Človek ako sociálny subjekt a zároveň človek ako obyvateľ obce či regiónu. Výsledok tejto politiky je známy. Neuveriteľné rozdelenie spoločnosti na úzku vrstvu bohatých a rozširujúcu sa vrstvu chudobných a doslova miznutie strednej vrstvy spoločnosti. Aká je situácia v tomto smere na Slovensku, teda v sociálnej oblasti, spomenul, čomu som bola veľmi rada, vo včerajšom svojom vystúpení aj pán prezident Gašparovič. Čísla z medzinárodných hodnotení o percente chudoby v spoločnosti uvádzajú 21 % a zatiaľ stále rastúcej početnosti ľudí s existenčnými problémami uvádzajú 52 %, ako aj analýza Finančného ústavu Ministerstva financií Slovenskej republiky o tom, že stále sme ešte nedosiahli úroveň reálnych miezd z roku 1989, sú známe. Netreba ich teda ďalej rozvádzať. Rovnako aj čísla o disparitách medzi regiónmi Slovenska, ktoré sú značným rizikom pre kultúrnu, sociálnu, ekonomickú – a prečo zakrývať – aj politickú súdržnosť alebo, ak chcete, kohéziu Slovenska. Treba čestne povedať, že nie všetky tieto problémy idú len na vrub predchádzajúcej vlády a terajšej opozície. Väčšina a povedala by som drvivá väčšina týchto problémov a rozdielov však vznikla za obdobie 8-ročného ich vládnutia. A je to priamy dôsledok toho, čo vyznávala bývalá koalícia. To znamená bezbrehé uplatňovanie ideológie neoliberalizmu, ktorý sa dá preložiť heslom „Postaraj sa každý sám o seba“, na čo však nevytvorila vláda patričné podmienky. Dovolím si tvrdiť, že dôsledky tejto politiky v určitých smeroch táto krajina, žiaľ, bude pociťovať ešte veľmi, veľmi dlho. Ako sa vyvíja napríklad nezamestnanosť po roku 1998, je nám viac-menej známe. Podľa posledného výberového zisťovania pracovných síl, ktorý realizoval Slovenský štatistický ústav, presnejšie je to Bulletin z tohto ústavu č. 8 z 18. 10. 2006, bolo v 2. štvrťroku 2006 v Slovenskej republike 357 100 nezamestnaných osôb. Z toho až 74,4 % boli nezamestnaní dlhšie ako 1 rok, 266 000 osôb – a v tom je takmer 50 %, teda 129 400 osôb – dlhšie ako 4 roky. Tých, dovolím si povedať, už ťažko niekto naučí pracovať a tento zvyk sa prenáša generačne. Z celkového počtu nezamestnaných, to je 82,9 %, je vo veku 15 až 49 rokov. Teda nie je pravda to, čím argumentuje často opozícia, že dlhodobo nezamestnaní sú predovšetkým starší ľudia alebo nezamestnaní neuplatniteľní na trhu práce sú starší ľudia. Rovnako nie je ani pravda, ako sa často iba uvádza, že ide prevažne o ľudí so základným vzdelaním. Z celkového počtu nezamestnaných je plných 72,4 %, teda takmer 26 000 osôb, vyučených, má stredné, úplné stredné alebo dokonca vysokoškolské vzdelanie, tých je 10 800 osôb. Aj to spadá pod to, a preto to uvádzam, čo som hovorila, že neoliberalizmus ste uplatňovali ako koalícia, ale podmienky na to, aby sa človek mohol postarať sám o seba, ste nevytvorili. A to ide na vrub vám ako bývalej koalícii. Môžete namietať a možno sčasti aj oprávnene, že časť týchto ľudí nezaregistrovane pracuje v zahraničí. Áno, aj taký argument často od vás počúvame. Lenže treba povedať, časť týchto ľudí sa už nevráti a je definitívne pre tento štát stratená, časť nerozvíja svoju kvalifikáciu, ale hlavne – a to je najdôležitejšie z pohľadu Slovenska – tvoria hodnoty pre niekoho iného. Samozrejme, nie sme proti tomu, aby hlavne mladí ľudia získavali poznatky a rozvíjali svoju kvalifikáciu aj v zahraničí. Doma však bolo a aj bude treba vytvoriť také podmienky, aby ľudia mohli hodnoty tvoriť predovšetkým tu, na Slovensku, pretože ide o miliardy korún aj pri dnešnej úrovni produktivity práce. Ak to mám stručne zhrnúť, musím povedať, že posledných osem rokov v mene vytváranej a, bohužiaľ, aj sčasti realizovanej ideológie neoliberalizmu sa vláda snažila, obrazne povedané, hnať ľudí do raja, pravdaže do raja podľa svojich predstáv, palicou. Nie zriedka aj za cenu porušovania Ústavy Slovenskej republiky a Listiny základných ľudských práv a slobôd, čoho napríklad sú aj dôkazom nálezy Ústavného súdu, mám teraz na mysli invalidných dôchodcov. Pán premiér Fico nazval pána Kaníka „sociálnym netvorom“. Ja sa k jeho tvrdeniu v plnej miere pripájam. Ak som uviedla, že prvým cieľom je dodržiavanie podmienok Maastrichtu, avšak bez tých sociálnych negatív a excesov, o ktorých som hovorila, tak druhým, veľmi vážnym širokospektrálnym cieľom je – a to chceme zdôrazniť hlavne za Slovenskú národnú stranu aj v spolupráci s našimi koaličnými partnermi – tento rozpočet poľudštiť. A chcela by som, aby ste aj vy predstavitelia opozície to počúvali ako nové slovo, ktoré tu osem rokov nebolo, poľudštiť ho z pohľadu sociálneho postavenia jednotlivca, rodiny, tak aj sociálneho, ekonomického rozvoja regiónov. Ak to môžem zhrnúť, tak na rozdiel od rokov predchádzajúcej vlády sa rozpočet vracia a podstatne viac stavia na európskej sociálnej kultúre, jej sociálno-historických tradíciách a sociálnej solidarite, ktorá historicky bola a vždy aj slovenskej spoločnosti bude vlastná. Kto pozorne študoval návrh rozpočtu aj zákony schvaľované v tejto súvislosti, musel si všimnúť, že rozpočet nie je paternalistický a vychádza – a to tiež veľmi oceňujeme – z reálnych možností tejto ekonomiky. Je v ňom zakomponovaná aj nevyhnutná reštrikcia na výdavky a tlak na efektívnosť ich použitia a zároveň ich reštrukturalizácia v prospech cielenej solidarity tak, aby reformy alebo pokračujúce reformy, alebo reformy aj cez rozpočtovú politiku a rozpočet ľudí menej boleli. Rozpočet vychádza z programového vyhlásenia vlády a vytvára predpoklady pri opatrnosti v prvom roku, aby programové ciele v priebehu celého štvorročného obdobia tejto vlády boli splnené. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, z dôvodov, ktoré som doteraz uviedla, klub poslancov Slovenskej národnej strany bude hlasovať za tento rozpočet a dovoľujeme si vás vyzvať, aby ste tento rozpočet tiež podporili. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, prosím, aby táto moja výzva nebola chápaná ako o pokus obmedziť ďalšiu diskusiu alebo kritiku rozpočtu. Úprimne hovoríme, sme za každú vecnú a konštruktívnu kritiku, ktorá prinajmenšom keď nezlepší, tak aspoň nezhorší štruktúru a parametre rozpočtu a filozofiu jeho zamerania. Chcem však tiež zdôrazniť, že odmietame kritiku, ktorá sa objavuje v poslednom čase z radov opozície, a odmietame ju preto, lebo postráda vôbec elementárnu logiku. Keď niektorí vaši predstavitelia, predstavitelia opozície, tvrdia, že na jednej strane vláda neplní volebné sľuby a na druhej strane táto vláda príliš rozdáva. Rovnako aj rôzne vyhlásenia typu, že táto vláda nemá odborníkov, tých máme my. Takéto tvrdenia odzneli v televízii z úst podpredsedu SDKÚ a pána poslanca Mikloša. Čo k takej kritike a k takýmto tvrdeniam dodať? Snáď len toľko, že táto vládna koalícia si neosobuje právo na výlučnosť správnosti svojich názor a nedegraduje schopných ľudí a inteligenciu na úzku skupinu politicky spriaznených odborníkov vyznávajúcich jedinú ideológiu, a to ideológiu odľudšteného neoliberalizmu, ktorý tu, bohužiaľ, vládol celých osem rokov. Táto vládna koalícia si však vyhradzuje právo, tak ako som to uviedla v prvej časti svojho vystúpenia, robiť politiku ľudskejšiu, robiť politiku omnoho sociálnejšiu a zároveň harmóniu so zlepšovaním podnikateľského prostredia a rozvoja podnikateľských aktivít. Toto je tá hlavná správa, ktorú obsahuje tento rozpočet. Ak teda existujú takého protichodné hodnotenia návrhu rozpočtu, je to dôkazom toho, že vláda sa chová zodpovedne aj s ohľadom na možný budúci vývoj ekonomiky. Teda s ohľadom na vytváranie predpokladov vecného napĺňania podmienok na realizáciu jeho zámerov. Pravdepodobne sa väčšinou zhodneme v tom, že makroekonomické proporcie rozpočtu sú postavené správne. Nebudem ich rozvíjať, podrobne sú popísané v kapitole č. 1 návrhu rozpočtu Vývoj makroekonomického prostredia. Tieto makroekonomické parametre vychádzajú z pozitívneho vývoja ekonomiky za posledné približne dva roky a prognózy na ďalšie roky nasledujúce. Objektívne treba priznať, že tieto priaznivé parametre sú aj sčasti, no nielen, zásluhou hospodárskej politiky predchádzajúcej vlády, predovšetkým po roku 2004. Samozrejme, aj za cenu tých sociálnych excesov, ktoré spôsobila. Treba však zároveň vziať do úvahy i to, že tieto priaznivé makroekonomické východiská a parametre, na ktorých rozpočet stavia, operujú aj s určitými podmienečne silne neurčitými prvkami. Ja o nich budem ďalej hovoriť. Chcem však povedať, že sme veľmi radi, že v tomto rozpočte sa aj s týmito podmienečne silne neurčitými prvkami pracuje a zaoberá rozpočet už teraz. Je ich celý rad, ja spomeniem len niektoré. Po prvé. Posledné dva roky slovenská ekonomika ťažila z rastu svetovej ekonomiky, ktorá vyvolala pre tento rok aj oživenie ekonomiky krajín Európskej únie s predpokladom ich mierneho ekonomického rastu aj v roku 2007. Sú to krajiny, kam smeruje 85,6 % nášho vývozu. Americká ekonomika však už tempo rastu v tomto roku zmiernila. Tým do istej miery podmienila aj rast ekonomiky krajín Európskej únie na rok 2007, čo môže mať dosah hlavne po roku 2007 aj na tempo rastu našej ekonomiky. Po druhé. Slovenská ekonomika už dnes je na hrane svojich produkčných možností a nábehom dvoch veľkých automobilových investícií PSA Citroën a Kia, tam má šancu zostať aj na budúci rok. Ťažiť z nich a z tohto bude možné len vtedy, ak oživenie ekonomík krajín Európskej únie bude trvať aj v roku 2007 a bude relatívne dostatočne veľké a stabilné. To znamená, že bez rýchlej sofistikácie našej produkcie vrátane domácich dodávok pre automobilový priemysel, aj pri jeho konjunktúre, nemusí sa to výraznejšie prejaviť na salde zahraničného obchodu, a tým aj na raste HDP. Po tretie. Vychádza, že v roku 2007 sa dostaneme zhruba na vrchol konjunkturálnej krivky, ktorá sa začne lámať smerom ku nižším tempám rastu. Zachovanie dostatočného tempa rastu si bude vyžadovať nielen nové investície vrátane zahraničných, ale hlavne štrukturálne technologické, technické a priestorové, to znamená na rozvoj regiónov zamerané zmeny v ekonomike. Po štvrté. Časť slovenskej ekonomiky ťaží aj z posilňovania slovenskej koruny a vývoja cien ropy a plynu na svetových trhoch. Odhadnúť však tento vývoj na rok 2007 a ďalšie roky nesie veľký stupeň neurčitosti. Iste, vo východiskách rozpočtu sa tým však nepriamo počíta. Faktom však zostáva, že to môže nielen pozitívne, ale predovšetkým negatívne ovplyvniť ziskovosť podnikov, výber daní, a tým predovšetkým príjmovú, ale aj výdavkovú stránku rozpočtu. Po piate. Jednak pohyb svetových cien surovín vrátane energonosičov, ale aj rast vnútorného spotrebiteľského dopytu podporený rastom miezd a tiež úverová politika bánk môže vytvoriť tlak na infláciu, a tým aj splnenie kritéria Maastrichtu, pokiaľ ide o infláciu. A tu je práve najväčšie riziko nesplnenia maastrichtských kritérií na zavedenia eura. Bude si to vyžadovať tvrdú menovú politiku a je dobré, že vláda v tomto smere v rozpočte uplatňuje prezieravú politiku, pokiaľ ide o verejné výdavky a investície. A na koniec po šieste. Protipólom potrebnej tvrdej menovej politiky aj možného obmedzenia súkromnej a verejnej spotreby môže byť efekt obmedzenia tempa rastu ekonomiky. Zatiaľ len z neurčito definovateľnými dosahmi aj do príjmov štátneho rozpočtu a verejných rozpočtov a možno aj deficitu štátneho rozpočtu. Týchto niekoľko príkladov z oblasti vonkajších, ale aj vnútorných vecných podmienok, ktoré môžu mať dosah na naplnenie zámerov rozpočtu, signalizuje, že vláda pri zostavovaní rozpočtu sa musela vyrovnať s celým radom zložitých a často protichodných podmienok. A ja chcem povedať, že sme veľmi radi, že vláda túto úlohu excelentne zvládla. Navyše musela v rozpočte zohľadniť aj ako dedičstvo v minulosti napríklad deficit Sociálnej poisťovne na úrovni približne 20 mld., čo trebárs predchádzajúca vláda nemusela. Ak teda vláda predstavila rozpočet, ktorý vytvára predpoklady na napĺňanie maastrichtských kritérií na prijatie eura v roku 2009 a zároveň v rovnováhe je to aj sociálne únosnejší rozpočet s tendenciou postupného plnenia programového vyhlásenia vlády v sociálnej oblasti, potom treba povedať a priznať aj za opozíciu, že konala nanajvýš zodpovedne. Dovolím si tvrdiť vzhľadom na možné riziká, o ktorých som hovorila, že aj veľmi obozretne – a to oceňujeme. Nie som totiž presvedčená, že občania Slovenskej republiky a táto spoločnosť by zniesli opätovne nejaké dodatočné balíčky opatrení alebo úpravy rozpočtu, rozumej dodatočné zdaňovanie v priebehu roka, ako sa to stalo za osemročného pôsobenia predchádzajúcej vlády pravidlom, a už vôbec nie stagnáciu alebo prepad životnej úrovne. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, ak som v časti hodnotenia filozofie, zámerov a cieľov rozpočtu uviedla, že klub poslancov Slovenskej národnej strany bude za tento rozpočet hlasovať, tak zodpovednosť a obozretnosť, s akou vláda pristúpila k spracovaniu návrhu rozpočtu z pohľadu vecných podmienok na jeho naplnenie, je druhým zásadným dôvodom, prečo znovu môžeme povedať, že zaň hlasovať budeme a budeme hlasovať s čistým svedomím. Prepáčte, panie poslankyne a páni poslanci, že si na základe uvedeného ešte raz dovoľujem vás vyzvať, aby ste rozpočet podporili bez ohľadu na svoje politické tričko. Zároveň si dovoľujem oceniť aj tie hlasy a kritické pripomienky, ktoré vecne pomáhajú rozpočet zlepšiť, nerozbíjajú ho ako celok a nesnažia sa z neho vytĺkať politický kapitál. Úplne na záver však ešte mi nedá povedať jednu poznámku. Pozorne som počúvala návrhy a pripomienky opozičných poslancov k rozpočtu. Zdalo sa mi, ak nemám pravdu, ma opravte, akoby mnohé z nich chceli sociálne rozpočet zlepšiť, pretože vraj nie je dosť sociálne dosť dobrý k ľuďom. Pýtam sa však, lebo mi to proste nedáva logiku, panie poslankyne a páni poslanci z opozície, prečo ste tieto odporúčania a návrhy, ktoré uplatňujete teraz a tak vehementne bojujete za sociálne najslabších, neuplatnili v rozpočte minulých rokov, veď ste vládli osem rokov? A prečo ste osem rokov dozadu robili pravý opak toho, čo tu teraz robíte ako v mene ľudu a v mene sociálneho zlepšenia? Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)