B. Bugár, podpredseda NR SR: (2005-05-20):
M. Maxon, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. Pán minister sa vyjadril aj k tej procedúre a, samozrejme, prezentoval nesúhlas s tým, aby bol predmetný vládny návrh zákona vrátený na prepracovanie. Dovoľte mi ešte uviesť jednu skutočnosť. V krátkom čase by mal byť dopracovaný,  prerokovaný a schválený Národný lesnícky program. Tento Národný lesnícky program vypracováva Výskumný ústav lesnícky. Vážení páni poslanci, tento dokument podľa môjho názoru by mal byť základom na to, aby sme spracovali aj legislatívu. Ja na tomto príklade len chcem poukázať, že najskôr spravíme zákon a potom bude robiť Národný lesnícky program alebo koncepciu v tejto oblasti. Považujem to za absolútne neakceptovateľné. Ak som ešte teda neuviedol niektoré veci vo svojom vystúpení, čo ja považujem za nedostatočne riešené v zákone, tak to je skutočnosť, že všade vo svete farmár je súčasne považovaný za lesníka. To znamená, že ten človek, ktorý hospodári na tom území, je výkonný poľnohospodár a je aj lesník. A považujeme to za úplne prirodzené. U nás teda to obdobie ostatných 40 rokov spôsobilo, že to nepovažujeme za prirodzené. A ani zákon nezakladá podmienky na to, aby to v budúcnosti takto mohlo byť. A pokiaľ teda sa hovorí o tom, pán minister sa nevyjadril k tomu, čo som ja namietal, že tento zákon zakladá priamo ústavné právo na náhradu súvisiacu s obmedzením hospodárenia, tak ešte chcem dodať, že, ja som to interpretoval, v žiadnom prípade nezakladá ústavné právo. Sú pochybnosti o tom, či zakladá vôbec zákonné právo. Zatiaľ máme jeden jediný rozsudok, zhodou okolností teda rozsudok v prospech štátneho podniku, kde v súvislosti s obmedzením tento podnik na prvostupňovom súde by mal dostať teda ujmu 16 mil. Sk. Prečo to zdôrazňujem? Lebo všeobecne sa konštatuje, že tieto obmedzenia vyjadrené vo finančnej čiastke predstavujú čiastku 1 mld. až 1,5 mld. Sk. Prvýkrát máme precedens, že jeden podnik vysúdi 16 mil. korún. Pán minister na základe toho konštatuje, že tento precedens by sa mal stať základom na to, aby v budúcnosti táto majetková ujma dotknutým uhrádzaná. Veď je to postavené absolútne naruby. Nie tento precedens, ale tento zákon by mal ukladať právo tomu, ktorému je obmedzované vlastníctvo, aby túto ujmu mal uhradenú. Ja som presvedčený, že tento zákon je v istej kolízii s čl. 44 Ústavy Slovenskej republiky, a to  v tom, že tam sa uvádza: „Každý je povinný chrániť a zveľaďovať životné prostredie a kultúrne dedičstvo. Nikto nesmie nad mieru ustanovenú zákonom ohrozovať ani poškodzovať životné prostredie, prírodné zdroje a kultúrne pamiatky. Štát dbá o šetrné využívanie prírodných zdrojov, o ekologickú rovnováhu a o účinnú starostlivosť o životné prostredie a zabezpečuje ochranu určeným druhom voľne rastúcich rastlín a voľne žijúcich živočíchov. Podrobnosti o právach a povinnostiach podľa odsekov 1 až 4 ustanoví zákon.“ Vážení páni poslanci, áno, ustanovuje to zákon o ochrane prírody a krajiny, ale rovnako explicitne a dôrazne by to mal upravovať aj zákon o lesoch. Na druhej strane v ústave v čl. 7 o medzinárodných zmluvách o ľudských právach a základných slobodách sa hovorí, do akej miery teda majú byť rešpektované. Súčasťou zmluvy o ľudských právach a základných slobodách je aj ochrana súkromného majetku, neprípustnosť jeho obmedzovania bez súhlasu vlastníka a bez primeranej náhrady včas zaplatenej, podotýkam, včas zaplatenej. Som presvedčený, že tento návrh, o ktorom diskutujeme, toto právo tomu vlastníkovi nedáva. Z hľadiska rozboru, ktorý mám k dispozícii vo väzbe na ústavu, sa dá predpokladať, že sú tam teda aj v iných veciach ešte isté kolízie, ale z tých vecných pripomienok. Zákon podľa názoru odborníkov vôbec nerieši, čo s pozemkami nad hornou hranicou lesa. Dokonca teraz poviem, že v tom zákone je ochranársky precedens, ochranársky precedens v tom, že, a môžu byť na to dôvody, chránime rôzne bralá, ale rovnako nechránime intenzívne hospodárske lesy. Takže ja nechcem vás naozaj zdržiavať. Mohol by som pokračovať v tom ďalšom rozbore kolízii s ústavou, v ďalšom rozbore rozporov. Z toho pohľadu si naozaj myslím, že by bolo optimálne a nikto by sa nemal na to uraziť, keby bol zákon vrátený na prepracovanie. K tomu, čo povedal pán poslanec Muránsky, by som len chcel pripomenúť, že ja už som navrhol vo svojom vystúpení tie veci na osobitné hlasovania. Uvidíme teda, ako sa plénum s tým vysporiada. Pokiaľ by to plénum Národnej rady Slovenskej republiky schválilo, tak ja by som bol rád, lebo aj to by bol dôvod pre predkladateľa, aby tento vládny návrh zákona stiahol. A, pán minister, vôbec sa neviem stotožniť s tým, ako ste odpovedali pánovi poslancovi Hanzelovi. No vy ste odpovedali v takom zmysle, že nie je tam uvedené toto, nie je tam uvedené toto, nie je tam uvedené, čo to je skupina 100 osôb a tak ďalej a tak ďalej. Nuž áno, nie je to, ale to nemala byť ambícia pána predkladateľa pozmeňujúceho návrhu, ale na toto mal pamätať samotný zákon. Páni poslanci, zoberte si stanovisko odboru legislatívy a aproximácie práva a na prvých troch stranách máte vyčíslené aj nedostatky z oblasti pojmológie. V zákone sa používajú také termíny, ktoré legislatívna prax nepozná, v zákone sa používajú také pojmy, ktoré sú pojmami nárečovými. A keby sme aj teda pripustili tú alternatívu, že môže sa niečo takéto v zákone vyskytnúť, tak potom ale automaticky musíme trvať na tom, aby ten pojem bol v zákone jasne a zrozumiteľne vysvetlený. A na dva a pol strany a podľa môjho názoru správne odbor legislatívy a aproximácie práva upozorňuje na to, že v aplikačnej praxi tieto pojmy môžu spôsobovať veľmi vážne problémy. Takže máme problém z hľadiska filozofie, koncepcie k zákonu, máme problém z hľadiska technických riešení príslušných ustanovení. Tak si naozaj myslím, že by bolo úplne korektné a správne, keby tento vládny návrh zákona bol vláde vrátený na prepracovanie.