B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-11-02):
správe o plnení úloh a súčasnom stave športu v Slovenskej republike a o pripravovaných opatreniach na skvalitnenie a sprehľadnenie finančných tokov a legislatívnych aktivít na zlepšenie podmienok pre mládežnícky, regionálny a vrcholový šport a šport pre všetkých (tlač 904). Pán minister, nech sa páči, ako navrhovateľ. Pán spravodajca Tomáš Galbavý ako spravodajca. A do rozpravy k tomuto bodu bol písomne prihlásený len poslanec pán poslanec Čaplovič, ktorý už vystúpil. Preto sa pýtam, kto sa hlási ústne do rozpravy k tomuto bodu? Dvaja páni poslanci. Končím možnosť sa prihlásiť ústne do rozpravy. Pán poslanec Jaduš, nech sa páči. (Ruch v sále.) Páni poslanci, dal som možnosť, kto sa hlási, som sa pýtal. Prihlásil sa najprv pán Urbáni, potom naskočil pán poslanec Jaduš, potom Urbáni prehodil poradie, alebo to je jedno. Títo dvaja. A končil som možnosť, takže... Pán poslanec, nech sa páči, máte slovo. J. Jaduš, poslanec: Vážené kolegyne, vážení kolegovia, vážený pán minister, vážený pán predsedajúci, dlhoročne som aktívne pracoval v Hnutí športu pre všetkých, dokonca istý čas aj vo výkonnom výbore Asociácie športu pre všetkých a v tejto chvíli mi dovoľte byť aj trošku osobný. Mrzí ma, že sa v správe, teda že som v správe v oblasti športu pre všetkých našiel zmienku o menších združenia vymenovaných a o hlavnej sile, hlavnom motore, ktorý desiatky rokov pracoval v tejto oblasti, o Asociácii športu pre všetkých ani jednu zmienku. A práve preto dokonale poznám silné aj slabé stránky športu pre všetkých, a preto som sa aj osobitne zameral na tie časti správy, ktoré sa priamo dotýkajú tejto oblasti. Hodnotenie športu pre všetkých považujem za nedostatočné. Nezainteresovaný človek si z neho nemôže vytvoriť žiadny názor a zdá sa, že šport pre všetkých je stále nedoceňovaný a že svoj podiel zodpovednosti na tom má, bohužiaľ, aj Ministerstvo školstva Slovenskej republiky. Aj zo správy jednoznačne vyplýva, že štát venuje zvýšenú pozornosť najmä vrcholovému a často aj výkonnostnému športu, ale samozrejme aj školskému športu, v ktorom dominuje výkonnostná zložka pred športom pre všetkých. Keby sa školský šport plnohodnotne rozvíjal, zapojenosť detí a mládeže do rôznych aktivít by musela byť výraznejšie vyššia, ako to dokumentujú výskumy. Dozvedám sa, že predstaviteľ športu pre všetkých chýba aj v poradnom orgáne ministra školstva, v Národnom športovom centre, v ktorom  ani o tejto problematike neuvažujú, a na ministerstve školstva bola dokonca zrušená aj komisia športu pre všetkých. Zdá sa mi, akoby Ministerstvo školstva Slovenskej republiky sa ani v budúcnosti nechcelo zaoberať problematikou športu pre všetkých, lebo pripravuje opatrenia, aby sa zodpovednosť za túto oblasť preniesla na samosprávne orgány a novovzniknuté krajské športové centrá. Už v tomto roku prestalo ministerstvo školstva podporovať najväčšie občianske združenie v športe pre všetkých – AŠPV. Možno v budúcom roku budú dosahy aj na iné športové zväzy. Pritom chcem podotknúť, že Asociácia športu pre všetkých združuje 80 000 regulárnych členov a zapája do športových aktivít ďalšie desiatky tisíc v rámci celoslovenských kampaní. Šport pre všetkých pri takomto prístupe začína zjavne zaostávať za vývojom aj za medzinárodnými štandardmi vo väčšine krajín, ako aj za naliehavými potrebami našej spoločnosti. Asociácia športu pre všetkých Slovenskej republiky sa od svojho vzniku usilovala reagovať na vývojové tendencie vo svete  a mnohé dokázala presadiť aj v našich podmienkach. Zapojila sa do širokej medzinárodnej kooperácie v riešení vzťahu športu pre všetkých a aktívneho zdravia. Podieľala sa na realizácii Národného programu podpory zdravia, nadviazala kontakty s viacerými zdravotníckymi pracoviskami a Ústav verejného zdravotníctva Slovenskej republiky ju považuje za jediného konkrétneho partnera pri prekonávaní značnej fyzickej pasivity obyvateľstva. Asociácia je pripravená realizovať program  rozvoja chôdze a ďalšie aktivity, ktoré sú v pôsobnosti tejto organizácie. Asociácia, ktorá má svoj vlastný program, ktorým dokáže osloviť všetky vekové, sociálne a zdravotné skupiny obyvateľstva, ktorá si získala rešpekt aj v zahraničí, musela v tomto roku obmedziť svoju činnosť, lebo Ministerstvo školstva Slovenskej republiky jej odmietlo ako strešnej organizácii poskytovať prostriedky zo štátneho rozpočtu. Pritom treba podotknúť, že celá správa sa nesie v duchu kritiky, resp. snahy po zastrešení jednotlivých športových zväzov strešnou organizáciou. Vznikli krajské športové centrá, ktoré dostali do vienka šport pre všetkých. Finančné prostriedky zo štátneho rozpočtu na šport pre všetkých i materiálno-technickú základňu by mali od nového roku prerozdeľovať už nové štruktúry. Obávam sa, že sa ďalej zamotá už doteraz neprehľadná štruktúra organizácie slovenského športu a disponibilné zdroje  nebudú transparentne využité. (Ruch v sále.) Treba  však povedať aj obhajobu na stranu ministra školstva, resp. ministerstva školstva, pretože základným kameňom úrazu je predovšetkým finančná schopnosť ministerstva garantovať rôzne športové aktivity a, bohužiaľ, všetky vlády nášho nového mladého Slovenska sa s problematikou financovania športu doteraz, bohužiaľ, neúspešne zaoberali. V športe pre všetkých treba konať globálne v centre a lokálne konať v regiónoch. Medzi centrom a regiónmi musí byť určitá vyváženosť. Každá krajina má centrálne inštitúcie v športe pre všetkých, ktorým štátne orgány poskytujú významnú pomoc. Na Slovensku ešte nemáme vytvorený ani ucelený systém športu pre všetkých, ktorý môže vzniknúť iba v centre, a už sa obmedzuje pôsobnosť celoštátnych občianskych združení. Šport pre všetkých je významný spoločenský fenomén, ktorý má svoje zákonitosti, ktorý sa nedá rozvíjať experimentmi ani direktívami. Šport pre všetkých je postavený na dobrovoľnosti, a teda aj na širokej demokracii. Štátne orgány by nemali vstupovať do činnosti občianskych združení nad rámec zákona, ale mali by im vytvárať podmienky, aby mohli naplno využívať svoj potenciál. Chcel by som navrhnúť, aby pod garanciou ministerstva školstva bola spracovaná analýza súčasného stavu športu pre všetkých a spracovaná aj jej ucelená koncepcia. Bolo by vhodné, aby sa aj na pôde Národnej rady Slovenskej republiky vytvorila komisia pod gesciou výboru pre kultúru, médiá atď., ktorá by sa venovala len a len problematike športu. Z hľadiska môjho pohľadu na predloženú správu je potrebné, aby štát prehodnotil svoj vzťah k spolkovej sfére, t. j. k občianskym združeniam, ktoré sú hlavnými garantmi rozvoja a organizácie  športu. Po druhé. Treba vyriešiť raz a navždy stabilný a legislatívou garantovaný model financovania športu, ktorý je štandardný v európskom priestore. Treba nezabudnúť predovšetkým na výnosy zo stávok a hazardných hier, prípadne odpočitateľnosť sponzorstva z daní z príjmu. Po tretie. Štát by nemal zasahovať do prirodzených štruktúr športových zväzov a združení, hlavne v oblasti riadenia, a nevytvárať duálny model administrácie športu. Po štvrté. Štát by mal za hlavné kritériu hodnotenia športu považovať mieru zapojenia jednotlivcov do športových aktivít a masovosť. Vrcholový šport je skutočne len čerešničkou na torte. Je mimoriadne dôležitý na reprezentovanie Slovenskej republiky. Ale to najdôležitejšie, čo môže šport dosiahnuť,  je zapojiť do športových aktivít v čo najväčšej miere spoločnosť. Treba podotknúť, že v tejto správe sa nachádza jedno katastrofálne číslo. Miera zapojenia mladých ľudí do športových aktivít poklesla o 30 %. Čo je katastrofa. A musíme si uvedomiť, že jedine športom, kultúrou dokážeme urobiť bariéru proti vplyvu cudzích kultúr, proti vplyvu drog a negatívnych spoločenských javov. Pretože čím viac budeme investovať do športu a do kultúry, tým menej potom budeme musieť investovať do represívnych zložiek. Ďakujem vám veľmi pekne.