Heger, Eduard, poslanec NR SR (2018-10-18):
Ďakujem veľmi pekne, pán predsedajúci. Pán Šramko, vítam vás. Kolegyne, kolegovia, pôvodne som myslel, že som neni zapísaný, že sa prihlásim do ústnej, ale nakoniec sa ukázalo, že som zapísaný. Dobre, poďme, poďme teda k tejto správe a v každom prípade chcem na úvod poďakovať Rade pre rozpočtovú zodpovednosť za kvalitnú prácu, ktorú robí. Nielen pri tejto správe, ale vidíme to aj pri iných dokumentoch a som aj rád, že si drží ten kredit tej nezávislosti, čo je také ojedinelé na Slovensku, takže toto je určite veľká pochvala. A už som chcel povedať, že je dobré, že tu máme aj pána ministra pri tejto debate, ale teda pán minister sa už lúči. (Povedané s pobavením.) Takže porozprávame si o tom my tu v parlamente. Takže veľká vďaka za to, že pracujete kvalitne, pracujete nezávisle a pripravujete kvalitné podklady, aj táto samotná správa je toho dôkazom. Ja sa budem za chvíľočku venovať aj tomu dlhu, ale možno by som začal práve tými samosprávami. Je aj v samotnom dokumente vlastne, by som povedal, že sú také tri výčitky adresované štátu a samosprávam, a tá prvá je, ktorá tu aj zaznela, že štát by mal stanoviť tie transparentné podmienky poskytovania návratných finančných prostriedkov pre samosprávy, ktoré zabránia selektívnemu zvýhodňovaniu niektorých samospráv, aby nedochádzalo práve k tomu napríklad, že Bratislava, došlo k oddlženiu splatnosti úveru vo výške 2,5 mil., zmena termínu a počtu splátok výšky úverov, vo výške 7,5 mil, alebo Staré Mesto, finančná pomoc bez úročenia na 2 mil. a tak ďalej. Chcem tým povedať, že naozaj verejné financie potrebujú byť dolaďované tak, aby to bolo opäť spravodlivé, hospodárne, efektívne. V tomto vám patrí pochvala, že na to hľadíte, poukazujete, no a teraz potom už je naozaj otázka na práve tú exekutívu, aby s tým jednala. Taktiež zaujímavý postoj tu bol, že nie je možné merať vplyv presunutých kompetencií na samosprávy, a preto sa odporúča práve ten audit, ktorý zhodnotí aktuálny stav kompetencií samospráv a krytie týchto kompetencií finančnými zdrojmi. Opäť my tu máme, a často o tom hovoríme, modernizačný dlh, ale myslím si, že práve tu máme aj taký, by som to nazval, auditový dlh, že je čas si dobre poupratovať, najprv to zmerať, Útvar hodnoty za peniaze robí svoju prácu, meria tú efektivitu. Viem, že pracuje momentálne aj na personálnom audite alebo teda, myslím, že tu pán minister hovoril, že pracuje, len to je dlhší alebo náročnejší projekt na to, aby sa to celé urobilo, ale tuto presne vy poukazujete, že aj takýto audit sa odporúča a ja s tým úplne súhlasím. Taktiež zaujímavé je vidieť, že samosprávy majú vyššiu chybovosť, vysokú chybovosť ohľadom kvality vykazovaných údajov na účely vyhodnotenia dlhového pravidla. Tieto pravidlá sú veľmi dôležité a ja som rád, že sú zavedené, lebo opäť nás učia, teraz nás, myslím aj tie samosprávy, vôbec štát, chápať tie parametre ekonomiky a je dôležité, aby sa vyvinuli aj nejaké nástroje, aby sme vedeli aj tých starostov v obciach a podobne, menších obcí, aby rozumeli týmto mechanikám, aby naozaj jednak sa odstraňovali tieto vykazované alebo táto nízka kvalita vykazovaných údajov, čiže do toho tiež treba investovať, lebo zase nemusí nevyhnutne ten starosta automaticky vedieť alebo ten jeho personál hneď vedieť, ako to robiť. Takže určite do toho treba investovať. Na druhej strane ma celkom potešilo, že pokuta bola udelená iba siedmim obciam z avizovaných 78, čiže je vidieť, že aj tie obce sa snažia v tom hospodárení ako keby, sú disciplinované a nesprávajú sa nezodpovedne. Neprekračujú tie hranice, ktoré majú nastavené, takže toto je, myslím si, že pozitívne. Čo sa týka toho samotného dlhu, a teraz by som k tomu chcel kratučko pohovoriť, vy ste tie parametre hovorili a ja ich nebudem opakovať, ale to je presne o tom, že ideme podľa slov, ktoré pán minister zvykne hovoriť, že z dlhu vyrastáme. Čiže inými slovami, keď niekto niečo takéto deklaruje, tak vlastne my nerobíme nič preto, aby sme ten dlh znižovali, my si počkáme, kým tá úroveň ekonomiky narastie tak, aby z percentuálneho hľadiska ten dlh bol nižší. A toto je podľa mňa ten najväčší problém, ktorý opäť len odhaľuje nezáujem vlády robiť nejaké konkrétne opatrenia. To je podľa mňa len potvrdenie toho, že aj keď si zoberieme implementačnú správu Útvaru hodnoty za peniaze a vidíme tie opatrenia, ktoré sú navrhnuté, a vidíme ten semafor, ktorý hovorí o tom, že či to riešenie bolo už zapracované alebo nie. A to nie sú, niektoré sú nové, niektoré sú staršie, a keď pri tých starších vám svieti tá červená, to znamená, že nebolo to zapracované, alebo oranžová, že bolo len čiastočne, a tej zelenej tam nájdete veľmi málo, tak to zase len hovorí o tom, že vláda nemá záujem prácnejšie pracovať so štruktúrou financií verejných, so štruktúrou výdavkov, so štruktúrou svojho organizačného nastavenia a viac-menej ako keby sa viezla na tej vlne ekonomického cyklu, v ktorom sa nachádzame, a užíva si to, keď tak poviem. Pekne ste vlastne spomenuli aj tie jednorazové vplyvy, že to bolo ako keby jediné, čo tak výrazne tomu pomohlo. Ale my sa pozeráme na to aj tu s kolegom Jurzycom alebo ďalšími kolegami, ktorí pozeráme na tie verejné financie z hľadiska tej dlhodobej udržateľnosti, z hľadiska toho štrukturálneho salda, z hľadiska štruktúry tých verejných financií, aby sme videli, že to napreduje, že to napreduje a že sú nastavené tie parametre. Ale tak vieme, že nie sú, no, preto aj o tom často hovoríme. Taktiež som rád, že ste otvorili aj tú problematiku výdavkových limitov, lebo myslím si, že toto je naozaj oblasť, o ktorej sa tu dlho hovorí. Pozitívne je, že pán minister teda spomenul už, myslím, že viac ako jedenkrát, že ide teda do simulácie tých výdavkových limitov. Sám som zvedavý, ako to bude vyzerať, čo presne tá simulácia bude obsahovať a kedy sa tá simulácia prenesie do praktického používania. Ale je to určite, myslím si, že je dôležité o tom aj nejako viacej hovoriť, o tom mechanizme, aby tomu aj ľudia lepšie rozumeli. Ale určite, lebo ja osobne v tom mechanizme vidím aj to, že ono to pomáha aj tej samotnej vláde, keď takýto mechanizmus sa nastaví, tak to pomôže samotnej vláde, lebo ona ako keby na začiatku volebného obdobia si uviaže ten bič a potom aj môže deklarovať, že však, ľudia, urobili sme to kvôli vám, aby sa tu hospodárilo lepšie, a preto nemôžme len tak šafáriť. Ale pre mňa tie výdavkové limity nesú ten najväčší náboj tej zodpovednosti. A toto je, myslím si, že úplne férové a toto podľa mňa je dôležité, aby sme aj ľuďom komunikovali, že, ľudia, to neni nejaké teraz, že chceme na vás škrtiť, ale že naozaj chceme sa správať k verejným financiám zodpovedne. A tú zodpovednosť ja vidím v dvoch rovinách: Jednak v tom, že míňam efektívne, a po druhé, že; tým pádom nerozhadzujem. A po druhé, že upratujem v tých verejných financiách. Na to, aby som dosahoval vždy tú efektivitu, poznáte to asi aj v domácich rozpočtoch, že vždy sa nájde nejaká tá, nový návyk, nová tá položka, s ktorou sa dá trošku pohrať a porozmýšľať. A toto, dobre, možno ekonómovia to majú také najvypuklejšie, že sa s tými aj domácimi financiami hrajú viacej, umelci určite sa pozerajú na financie úplne iným spôsobom, ale tak, vďakabohu, tí nie sú ministrami financií. Takže ja preto si myslím, že to výdavkové pravidlo nie je nejaký strašiak, nie je to nejaké zlo, ktoré chceme uvrhnúť na vládu a na občanov. Práve naopak, je to ten nástroj, ktorý chráni aj občanov, záujmy občanov a budúcnosť tých občanov od toho, aby tá vláda, ak by náhodou prišla vláda, ktorá chce nerozumne, nekoncepčne rozhadzovať, tak je vlastne uviazaná. Takže preto si myslím, že toto pravidlo je veľmi dobré, a som rád, že aj Rada pre rozpočtovú zodpovednosť naňho poukazuje a vlastne drží tú vlajku zdvihnutú a hovorí, čakáme stále, kým ten zákon príde do platnosti, kým sa to pretaví. My čakáme tiež, tiež tú vlajku občas zdvihneme, aby sme ňou zamávali. Takže toľko asi k tým verejným financiám z tejto správy. Ja som na úvod možno chcel rozprávať ešte menej, lebo si hovorím, že však tých, ktorých tá správa zaujíma, tí si ju určite prečítali, a tí, ktorí si ju neprečítali, tak tých to zrejme ani nezaujíma. Ale tak zase dôstojnosti aspoň by sa patrilo niečo k tomu povedať. Takže vďaka, že ste to vy predostreli. Ja som teda na to nadviazal a myslím, že som povedal dosť. Ďakujem pekne, skončil som.