V. Novotný, poslanec: (2007-12-05):
Takže, dámy a páni, pristúpim teda k prvému okruhu, ktorý som naznačil na začiatku svojho vystúpenia, k pevnej a koncovej sieti. Vládny návrh zákona zavádza nové pojmy do organizácie siete zdravotníckych zariadení, a to pojmy pevná sieť a koncová sieť – § 5 ods. 3 a 4. „Pevná sieť je určenie poskytovateľov ústavnej zdravotnej starostlivosti v rámci minimálnej siete, ktorí zabezpečujú neodkladnú zdravotnú starostlivosť. Koncová sieť je určenie poskytovateľov ústavnej zdravotnej starostlivosti v rámci minimálnej siete, ktorí poskytujú špecializovanú ústavnú starostlivosť.“ Myslím si, že tieto definície sú nepotrebné. Sú nepotrebné, a keď ich vypustíme zo zákona, nič svetoborné sa neudeje, ničím sa nezhorší kvalita zdravotnej starostlivosti, trošku sa len zjednoduší chápanie siete zdravotníckych zariadení. Dneska už máme zadefinované v zákone o poskytovateľoch dva pojmy, ktorými sú verejná sieť a verejná minimálna sieť. Verejná minimálna sieť sú všetci poskytovatelia zdravotnej starostlivosti v danom území, ktorí sú nevyhnutne dôležití pre dostupnosť zdravotnej starostlivosti a musia byť zazmluvnení zdravotnými poisťovňami. Minimálna verejná sieť, toto je verejná minimálna sieť. Verejná sieť sú všetci poskytovatelia zdravotnej starostlivosti v danom území, s ktorými môže zdravotná poisťovňa uzavrieť zmluvu, musia mať ale zmluvu minimálne s jednou zdravotnou poisťovňou. Ja si myslím, že zavedením ďalších sietí, pevnej a koncovej, sa systém stáva značne neprehľadný a orientácia v tomto systéme je zbytočne komplikovaná. Koniec koncov aj nariadenie vlády o verejnej minimálnej sieti, ktoré v uplynulých týždňoch uzrelo svetlo sveta, nepotrebovalo tieto pojmy verejná sieť, teda pevná sieť a koncová sieť. Iste, minister zdravotníctva to odôvodnil na výbore pre zdravotníctvo, že nemohol predsa tento termín byť použitý v nariadení vlády, keď ešte nie je v zákone. To je úplná pravda. Len najprv musí byť zákon, až tak môže byť nariadenie alebo vyhláška nižšej právnej sily. Presne tak. Ale minister zdravotníctva zorganizoval verejnú minimálnu sieť nariadením vlády bez toho, aby k tomu pojmy pevná a koncová sieť použil a potreboval, preto si myslím, že tieto ustanovenia týkajúce sa zriadenia ďalších dvoch sietí v rámci verejnej minimálnej siete môžeme pokojne zo zákona vypustiť. Ďalej mi dovoľte, aby som sa zastavil pri Slovenskej komore iných zdravotníckych pracovníkov, ktorá je podľa vládneho návrhu zákona pripravená zaniknúť a rozčleniť sa na päť samostatných komôr. Treba povedať, že táto komora nie je nejaký, bohvieaký legislatívny výtvor a vznikla v predchádzajúcom období. Cieľom bolo jednak všetky zdravotnícke povolania, alebo teda skoro všetky zdravotnícke povolania, ktoré nie sú v tých tradičných štyroch komorách, teda sestier, lekárov, zubných lekárov a farmaceutov, lekárnikov, zoskupené, akýmsi spôsobom tieto zdravotnícke povolania zachovať v licencovanom a regulovanom stave. Treba povedať, že pôvodná predstava bola taká, že by to mali byť voľné povolania, to znamená, že by mali fungovať na živnosť zo živnostenského úradu. Táto tzv. piata zberná komora je výtvorom predchádzajúceho funkčného obdobia. Bolo to trochu moje dielo, že táto komora vznikla, pretože som naďalej presvedčený o tom, že tieto povolania majú zostať licencované a regulované. Principiálne som za to, aby stavovských organizácií, združení, asociácií bolo v rezorte zdravotníctva čo najmenej. Je to niekedy veľký problém vysvetliť aj mojim kolegom, že nadmerný korporativizmus v rezorte zdravotníctva je jeden z najväčších problémov, prečo sa zdravotníci nikdy nevedia dohodnúť na závažných zmenách a prečo sú málo akční vo vyjednávaní s vládnou exekutívou, prípadne aj s legislatívou. Čo komora, to iný názor, väčšinou aj v rámci komory viacej, čo združenie, to iný názor ako komora, čo asociácia, to znovu iný názor ako združenie. Toto je veľký problém zdravotníctva. V tomto za príklad môžeme my zdravotníci zobrať notárov, právnikov alebo advokátov, ako sa dokážu krásne spojiť v jednej komore a ako dokážu veľmi efektívne presadiť svoje záujmy. Čiže principiálne som osobne za menej stavovských organizácií. Ale keď ich má byť už viac, lebo sa už ministerstvo zdravotníctva tak rozhodlo, tiež sa nič svetoborné nestane. Akurát treba povedať, že tieto nové komory budú ekonomicky slabšie, neduživejšie a budú mať menší vplyv. To treba vedieť. Všetci budú mať svoju striešku, akurát vplyv týchto komôr bude veľmi slabý. Trošku ma prekvapilo to, že vzniká nová komora ortopedických technikov ako úplne nóvum, pretože predtým sa do tejto komory združili štyri historické predchádzajúce komory. Tak dobre, rozdeľme túto komoru slovenských, inú komoru zdravotníckych pracovníkov na štyri pôvodné komory a nechajme to tak. Nie, má ich byť päť. Ale pritom sa ešte pozastavím. Prekvapil ma aj pozmeňujúci návrh pána poslanca Zvonára na výbore pre zdravotníctvo, ktorý má predstavu zriadiť šiestu komoru po rozčlenení existujúcej, a to Slovenskú komoru fyzioterapeutov. Osobne nič nemám proti fyzioterapeutom. Už dlhé roky sa snažia legislatívnou iniciatívou dosiahnuť vytvorenie vlastnej komory. No ale nebude tých komôr už trošku veľa? Nepúšťame trošku voluntarizmus do toho celého systému? Nevieme sa dohodnúť na tom, že dobre, nech ich je už osem, keď to bolo tak skvelé v predchádzajúcej legislatíve. Lebo teraz už ich má byť desať s vytvorením Slovenskej komory fyzioterapeutov. A vrátim sa ale predsa len k tej komore, ktorá je vo vládnom návrhu zákona, nejdem komentovať informáciu, a to Slovenskú komoru ortopedických technikov. Podám pozmeňujúce návrhy na jej vypustenie. Musím povedať, že bola neobyčajným prekvapením preto, lebo táto Slovenská komora ortopedických technikov sa dotýka jednej úzko špecializovanej profesijnej skupiny ľudí, ktorých je na Slovensku tak málo ako šafranu. Proti vzniku samostatnej komory ortopedických technikov, a toto už je veľké prekvapenie, sa vyjadrujú aj samotní ortopedickí technici. A preto som sa ujal ich problematiky, pretože toto je už naozaj nepochopiteľné. Ortopedickí technici Slovenskú komoru ortopedických technikov nechcú. A viete prečo? Najviac sa obávajú o stratu suverenity. Naozaj. Môžem aj fúkať, lebo teraz to je taký hit, že navzájom si hovoríme, že kto má fúkať v parlamente, takže môžem kľudne fúkať, nič som dneska nevypil. Áno, ortopedickí technici nechcú vlastnú komoru, lebo sa boja straty suverenity. Pokúsim sa to vysvetliť. Práve paradoxne osamostatnením totižto môžu prísť o svoju suverenitu, a to tým, že v prípade vzniku samostatnej komory všetky rozhodnutia budú podľa počtu hlasov. Logicky. Ale nakoľko máme málo registrovaných ortopedických technikov Slovenskej republiky, dámy a páni, je ich 85. Osemdesiatpäť ortopedických technikov má mať vlastnú komoru. Dobre počujete. Najväčší počet hlasov v tejto 85-člennej komore automaticky a veľmi ľahko získajú spoločnosti, ktoré disponujú najväčším počtom zamestnancov ortopedických technikov. Od tohto momentu ďalej sa už o osude ortopedickej protetiky nebudú rozhodovať ortopedickí technici, ale najväčšie spoločnosti. Tento mechanizmus, tzv. prehlasovanie, samozrejme, aj dnes je možné využiť, ale na pôde sekčnej komory medicínsko-technických pracovníkov Slovenskej komory iných zdravotníckych pracovníkov je zabezpečený aj ďalší kontrolný mechanizmus, a to zo strany Rady komory pozostávajúcej zo zdravotníckych pracovníkov z viacerých profesií a tá posudzuje pracovnú činnosť len a len z pohľadu zdravotníckeho pracovníka a na iné záujmy, teda aj na záujmy dodávateľov zdravotníckych pomôcok a ich výrobcov, neprihliada. A toto je už pre mnohých vážnou prekážkou, dámy a páni. Záver: Cieľom založenia tejto komory nie je snaha ortopedických technikov o osamostatnenie. To znovu podčiarkujem. Novú komoru chcú založiť niektoré skupiny blízke výrobcom a distribútorom ortopedických pomôcok preto, aby sa zbavili kontroly ich pracovnej činnosti v rámci dnešnej komory. Na záver ešte doplním ešte jeden dôležitý argument proti odčleneniu ortopedických technikov, ktorým je vznik precedensu. Ak sa najmenšiemu zoskupeniu zdravotníckych pracovníkov, opakujem, je ich 85 na Slovensku, dovolí, aby mohli vytvoriť alebo aby im bola vytvorená proti ich vôli komora, bude to spúšťacím mechanizmom pre ostatné profesie na odčlenenie. Pričom komora dnes spĺňa prenesené výkony štátnej moci, register, zbiera, spracúva a vydáva štatistické dáta, spĺňa aj úlohu koordinátora a spojenie medzi organizáciami a jedincom – zdravotníckym pracovníkom. Takýto proces by viedol k vytvoreniu nefunkčnej komory a ohrozuje jej riadne fungovania, na ktoré je dnes personálne, technicky a dispozične vybavená. Odôvodnenie môjho pozmeňujúceho návrhu, potom ho odôvodním už len krátko, keďže ho máte písomne, je tiež veľmi zaujímavé a pochádza takisto od ortopedických technikov. Navrhuje sa v zákone, aby skutočne došlo k vytvoreniu tých stavovských organizácií, ktoré existovali pred prijatím zákona č. 578/2004. Mojím pozmeňovákom bude navrhovať najmä, aby nedošlo k vzniku samostatnej Slovenskej komory ortopedických technikov, ktorá pred spomínaným zlučovaním stavovských organizácií neexistovala a ktorej vznik nie je potrebný a účelný ani z hľadiska hospodárskeho, ani z hľadiska zabezpečenia vzdelávania a zvyšovania odbornej kvalifikácie ortopedických protetikov. Pri súčasnom počte všetkých ortopedických protetikov v počte 100 ľudí, 85 presne, nebude možné pri reálnej výške členských príspevkov zabezpečiť z finančného hľadiska vykonávanie funkcií tejto stavovskej organizácie, a to jednak funkcií samosprávnych, ako aj funkcií zverených zákonom. Členské sa zvyšuje touto novelou z 300 korún ročne na 500. Päťsto krát osemdesiat, dámy a páni, je 40 000. Táto komora má zaplatiť prezidenta, viceprezidentov, tajomníka, viesť register, vydávať licencie zo 40 000 korún ročne. To bude veľmi zaujímavá komora! Je možné, že firmy, ktoré na nej majú záujem, im ekonomicky požičajú. A to je celý problém. Dôležitým argumentom je aj skutočnosť, že vzdelávanie ortopedických technikov je v mnohých rysoch podobné so vzdelávaním ostatných členov navrhovanej Slovenskej komory laborantov, asistentov a technikov, ktorá to dokáže zabezpečiť na dostatočnej úrovni. Preto navrhujem, aby ortopedickí technici zostali v Slovenskej komore laborantov, asistentov a technikov, teda aj ortopedických technikov. Vládnym návrhom zákona sa má zriadiť stavovská organizácia pre veľmi úzku skupinu zdravotníckych pracovníkov, pričom takáto samostatnosť nebola umožnená podstatne početnejším zdravotníckym povolaniam, ktoré o to roky usilujú, napríklad fyzioterapeutom. No nakoniec bola pozmeňujúcom návrhom, ale nie ministerským návrhom, vládnym návrhom. Vznik takejto stavovskej organizácie, za ktorou je nepochybne záujem ovládnuť slovenský trh s protetickými výrobkami, degraduje skutočný význam a funkciu stavovskej organizácie v zdravotníctve. Toto mi poslali ortopedickí technici. Ďalší, asi najdôležitejší moment vládneho návrhu zákona je zastavenie transformácie poskytovateľov zdravotnej starostlivosti v zriaďovateľskej pôsobnosti štátu. Navrhované odstránenie ustanovení o transformácii štátnych nemocníc na akciové spoločnosti je v dôvodovej správe vysvetlené až dvoma veľmi vágnymi a nepodloženými vetami. Zastavenie transformácie nemocníc pritom nie je súčasťou Programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky a nebolo ani obsiahnuté v Návrhu koncepcie racionálneho rozvoja zdravotníctva, ku ktorému sa pred voľbami 2006 prihlásila strana SMER – sociálna demokracia, ktorej nominantom je aj pán minister Valentovič. Návrhu chýba analýza dopadov takéhoto rozhodnutia. Mäkké rozpočtové obmedzenia príspevkových organizácií pritom budú vytvárať tlak na verejné financie a kompromitovať dodržiavanie Maastrichtských kritérií. Zastavením transformácie stratia zdravotnícke zariadenia motiváciu vyrovnaného a transparentného hospodárenia, čo povedie k zvyšujúcej sa zadlženosti. Zastavenie transformácie a pokračovanie v systéme politických nominácií do štátnych príspevkových organizácií bez jasných pravidiel hospodárenia a vymáhania zodpovednosti bude znamenať i absenciu dlhodobej koncepcie rozvoja zdravotníckych zariadení, stratu vízie, a teda i motivácie zdravotníckych pracovníkov. Zvyšovanie zadlženosti neumožní zlepšenie odmeňovania, čo ďalej zvýši tlak na odchod zdravotníkov. Dôsledkom bude znižovanie kvality poskytovanej zdravotnej starostlivosti. Ďalšou existenciou nemocníc ako príspevkových organizácií bude pretrvávať nerovnocenné postavenie neštátnych poskytovateľov ústavnej zdravotnej starostlivosti. Zmena právnej formy nie je zmenou vlastníckych vzťahov. Transformované nemocnice by podľa dnes platnej legislatívy zostali naďalej vo väčšinovom vlastníctve štátu a štát by v nich mohol realizovať výkon štátnej zdravotnej politiky. Vzhľadom na to, že sa v zákone ponecháva možnosť, aby v zmysle § 100a vstupoval do už transformovaných nemocníc majetkovou účasťou súkromný vlastník, netransformované zariadenia budú mať nerovnaké šance na získanie investičných zdrojov vkladaných súkromným sektorom. Dámy a páni, toto začína už pripomínať s nemocnicami na Slovensku tak trochu kocúrkovo. Tak stransformované štátne zdravotnícke zariadenia, ktoré sú 100-percentnými akciovými spoločnosťami a sú v zisku, darí sa im, chce vláda poslať do privatizácie. Dobre počujete. Paragraf 100a ods. 3 a 4 dopísaný do zákona hovorí jasne. Umožňuje privatizáciu 49 % transformovaných nemocníc s tým, že nehovorí o tom, ako hovoril pôvodný návrh zákona z dielne predchádzajúcej vlády, že tých 49 % môže získať len VÚC-ka, mesto alebo Lekárska fakulta, prípadne Zdravotnícka univerzita. Nie, nie. Túto môže kúpiť súkromný kapitál. Takže privatizácia stransformovaných štátnych zdravotníckych zariadení áno. Kto tu robí obchod so zdravím? Prvá poznámka. Druhá. Tie, ktoré neboli transformované ani nestransformujeme, necháme ich ako príspevkové organizácie, čo je apropo veľký problém vo vzťahu k iným zákonom, ale o tom možno bude aj pozmeňujúci návrh pána poslanca Valockého, takže nechcem predbiehať, a neponúkneme im žiadne riešenie, nech len ďalej robia stámiliónové, miliardové ročné dlhy, nech sa nám to kopí. Nemáme žiadne riešenie. Tu už ich nejdeme transformovať, lebo ako hovorí dôvodová správa, „nechceme privatizovať štátny majetok“. Dobre počujete, prečítajte si dôvodovú správu. Netransformujeme ich na 100-percenté štátne akciové spoločnosti, lebo nechceme privatizovať štátny majetok. Ale stransformované chceme privatizovať! A do tretice pozmeňujúci návrh pána poslanca Vargu. Do fungujúcich, už stransformovaných chceme dotlačiť nejakých nových súkromných podnikateľov, zrejme budú blízki niektorej politickej strane, tipujem SMER, môžem sa mýliť, ale mám tip, môžem tipnúť, tipujem SMER. Do nich chceme tie, ktoré už sú stransformované, majú zriaďovateľa štát, ktorý má 51 % v týchto neziskových organizáciách, majoritu, v podstate má 60 %, lebo troch členov správnej rady a dvoch členov má záujemca, ktorý zriadil spolu so štátom neziskovú organizáciu, tak do týchto chcú ďalších ľudí. Chcú to meniť, chcú to ovládnuť. Tie, ktoré fungujú, boli stransformované, chcú ovládnuť. Tie, ktoré nefungujú a neboli stransformované, chcú nechať hniť ďalej. Tomu už naozaj nerozumiem! Aká je stratégia so štátnymi zdravotníckymi zariadeniam, aká je stratégia s nemocnicami na Slovensku? Stratégia je taká, že čo sa dá privatizovať, chce strana SMER potichu privatizovať, najlepšie pozmeňujúcim návrhom k inému zákonu v druhom čítaní bez toho, aby to pripravilo ministerstvo zdravotníctva, bez toho, aby prebehol riadny legislatívny proces, vnútro-, medzirezortné pripomienkové konanie, bez toho, aby to prešlo výborom pre zdravotníctvo, aby bolo prvé, druhé, tretie čítanie. Nie. V druhom čítaní proste niekto vstane a niekde niekomu otvorí priestor, aby sa tam mohol strčiť. O tomto je strana SMER. O tomto budeme, bohužiaľ, musieť hovoriť aj na mimoriadnej schôdzi o vyslovení nedôvery predsedovi vlády. Naozaj som chcel slušnú diskusiu k týmto zákonom. Ale tu sa nedá slušne diskutovať. Tu sa nedá, pretože zámery sú tak ľahko čitateľné, že nevidieť ich môže len slepý človek. Dámy a páni, vrátim sa k mojim pozmeňujúcim návrhom, pretože som sľúbil, že ich teda podám. Nechcem vás už ďalej zabávať svojím názorom a pohľadom na túto problematiku, pretože vládna koalícia si aj tak schváli, čo chce. Čo je normálne, však dostala moc od ľudí, od občanov Slovenskej republiky. (Reakcia z pléna.) Presne tak, robili sme to aj my. Problém bol, že sme málokedy zvykli obchádzať normálny legislatívny proces a meniť v nesúvisiacom zákone nesúvisiaci zákon. Pán poslanec Pataky to povedal, že sa to stalo dvakrát a dvakrát to v Národnej rade neprešlo. Dnes to ale prejde, o tom som presvedčený, že to prejde. Ešte raz. Môžete schváliť, dámy a páni, z vládneho SMER-u, čo len chcete, schváľte, čo len chcete, ale aspoň zachovajme dekórum tohto procesu. Minister zdravotníctva nech donesie zákon č. 13/2002 o transformácii, na výbore prehlasujú vládni poslanci to, čo potrebujú, príde to do pléna, tu to schválite a môžete neziskové organizácie aj zrušiť, keď chcete. Nech sa majetok vrátiť do štátu. Vytvorte štátne príspevkové organizácie. Urobte to! Ale urobme to tak, ako sa to má. Prečo sa tak ponáhľate? Prečo obchádzate legislatívny proces? Čí záujem je to? Prečo to takto prebieha? Aký máte problém? Bojíte sa, že keď otvoríte zákon č. 13/2002, tak vám neprejde v pléne? Však schválite aj zrušenie Archimedovho zákona, keď treba. Čoho sa bojíte? Nerozumiem, čoho sa bojíte? Bojíte sa nás? Bojíte sa odbornej verejnosti. Ja viem, čoho sa bojíte. Bojíte sa pripomienkového konania. Pretože keď ho človek číta, tak ako som vám ho čítal v zákone o rozsahu zdravotnej starostlivosti, tak minister hovorí, že bude to stáť 34 mil. a Všeobecná zdravotná, že 162. Toho sa bojíte! To je celý problém. Ale vrátim sa k mojim pozmeňujúcim návrhom, lebo zrejme budeme mať dosť priestoru na túto diskusiu. Dovoľte, aby som teda podal pozmeňujúce návrhy k vládnemu návrhu zákona č. 578/2004 Z. z. o poskytovateľoch zdravotnej starostlivosti, zdravotníckych pracovníkoch, stavovských organizáciách. Prvý pozmeňujúci návrh. V čl. I body 1 a 70 vypustiť. Navrhované odstránenie ustanovení o transformácii štátnych nemocníc na akciové spoločnosti je v dôvodovej správe vysvetlené dvoma vágnymi a nepodloženými vetami. Zastavenie transformácie nemocníc pritom nie je súčasťou Programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky a nebolo ani obsiahnuté v Návrhu koncepcie racionálneho rozvoja zdravotníctva, ku ktorému sa pred voľbami 2006 prihlásila strana SMER – sociálna demokracia. Návrhu chýba analýza dopadov takéhoto rozhodnutia. Mäkké rozpočtové obmedzenia príspevkových organizácií pritom budú vytvárať tlak na verejné financie a kompromitovať dodržiavanie Maastrichtských kritérií. Zastavením transformácie stratia zdravotnícke zariadenia motiváciu vyrovnaného a transparentného hospodárenia, čo povedie k zvyšujúcej sa zadlženosti. Zastavenie transformácie a pokračovanie v systéme do štátnych príspevkových organizácií bez jasných pravidiel hospodárenia a vymáhania zodpovednosti bude znamenať i absenciu stredno- a dlhodobej koncepcie rozvoja zdravotníckych zariadení, stratu vízie, a teda i motivácie zdravotníckych pracovníkov. Zvyšovanie zadlženosti neumožní zlepšenie odmeňovania, čo ďalej zvýši tlak na odchod zdravotníkov. Dôsledkom bude zníženie kvality poskytovanej zdravotnej starostlivosti. Druhý pozmeňujúci návrh. V čl. I body 3 a 4 vypustiť. Odôvodnenie: Ustanovenia sú nadbytočné. Vládou Slovenskej republiky schválené nariadenie vlády o verejnej minimálnej sieti doznalo takých zmien, pri ktorých je navrhovaná úprava nepotrebná. Týka sa to pevnej a koncovej siete. Tretí pozmeňujúci návrh. V čl. I bod 38 znie: V § 54 odsek 1 znie: „(1) Dĺžku funkčného obdobia členov komory“, pardon, zopakujem ešte raz. „Dĺžku funkčného obdobia členov orgánov komory určí štatút komory tak, aby nepresiahla 4 roky.“ Odôvodnenie: Navrhovaným znením sa ruší pevne určené 4-ročné funkčné obdobie členov orgánov komory a táto kompetencia sa plne zveruje štatútu komory. Podľa dôvodovej správy sa tým má dosiahnuť možnosť skrátiť funkčné obdobie pri pasivite vedenia. Navrhujem však znenie doplniť o horný limit trvania funkčného obdobia, inak si komora v štatúte môže stanoviť aj doživotné funkčné obdobie. Ďalej pozmeňujúce návrhy 4 a 5, tieto úzko súvisia, čiže navrhujem, aby sme o pozmeňujúcich návrhov 4 a 5 hlasovali spolu. V čl. I sa v 15. bode na konci pripájajú slová „a vypúšťajú sa slová verejný zdravotník“. Piaty pozmeňujúci návrh. V čl. I sa za bod 15, pardon, zopakujem, v čl. I sa za bod 16 vkladá nový bod 17, ktorý znie: Bod 17. V § 27 sa na konci pripája písmeno j), ktoré znie: „j) verejný zdravotník, ak ide o povolanie verejný zdravotník“. Odôvodnenie: Doterajšie skúsenosti ukazujú, že ak sú absolventi magisterského štúdia odboru verejné zdravotníctvo zaraďovaní ako asistenti, sú považovaní stále za pracovníkov s nižším vzdelaním ako ostatní pracovníci s vysokoškolským vzdelaním. Na druhej strane, ak sú pri nedostatku lekárov v úradoch verejného zdravotníctva zaraďovaní na miesta vedúcich zamestnancov, je to neprirodzené, aby boli v kategórii asistent. Ide o zriadenie novej skupiny pracovníkov, ktorí dosiaľ neboli v zdravotníctve, preto je potrebné vytvoriť aj novú kategóriu pre týchto pracovníkov. Toto je teda môj prvý pozmeňujúci návrh. Navrhujem, aby sme hlasovali o bode 1, 2, 3 samostatne a o bodoch 4 a 5 spoločne. Ďalej mi dovoľte podať druhý komplex pozmeňujúcich návrhov. Ešte potrebujem rečniť. Druhú sériu pozmeňujúcich návrhov. Je ich celkom 12, ktoré súvisia s vypustením Slovenskej komory ortopedických technikov zo zákona. Navrhujem, aby sme o nich hlasovali spoločne, pretože ak by jeden z nich prešiel alebo neprešiel, nebolo by to vykonateľné. Prvý pozmeňujúci návrh. V čl. I sa v bode 35 v navrhovanom § 47a vypúšťa písmeno c) a doterajšie písmená d) a e) sa označujú ako písmená c) a d). Druhý pozmeňujúci návrh. V čl. I sa v bode 35 v navrhovanom § 47b v odseku 1 za slová „technikov laboratórnej medicíny“ vkladajú slová „ortopedických technikov,“. Tretí. V čl. I sa v bode 35 v navrhovanom § 47b v odseku 2 za slová „technika laboratórnej medicíny“ vkladajú slová „ortopedického technika,“. V čl. I sa v bode 35 vypúšťa navrhovaný § 47d. Doterajšie navrhované § 47e a § 47f sa označujú ako § 47d a § 47e. Po piate. V čl. I sa v bode 44 v navrhovanom odseku 6 za slová „technika laboratórnej medicíny“ vkladajú slová „ortopedického technika“. Šiesty. V čl. I sa v bode 45 vypúšťa navrhovaný odsek 8. Doterajšie odseky 9 a 10 sa označujú ako odseky 8 a 9. Siedmy. V čl. I sa v bode 45 text „Doterajší odsek 7 označuje ako odsek 11“ sa nahrádza textom „Doterajší odsek 7 sa označuje ako odsek 10“. V čl. I sa v bode 76 v navrhovanom § 102e v odseku 1 za slová „technik laboratórnej medicíny“ vkladajú slová „ortopedický technik“. V čl. I, to je deviaty bod, v čl. I sa v bode 76 v navrhovanom § 102e vypúšťa odsek 3. Doterajšie navrhované odseky 4 až 9 sa označujú ako odseky 3 až 8. Desiaty bod. V čl. I sa v bode 76 v novooznačenom odseku 5 vypúšťajú slová „orgánov Slovenskej komory ortopedických technikov,“. Jedenásty pozmeňujúci návrh. V čl. I sa v bode 76 v novooznačenom odseku 6 vypúšťajú slová „Slovenskú komoru ortopedických technikov,“. Dvanásty pozmeňujúci návrh. V čl. I sa v bode 76 v novooznačenom odseku 7 vypúšťajú slová „Slovenskú komoru ortopedických technikov,“. Odôvodnenie k predmetnému pozmeňujúcemu návrhu som už prečítal, keď som o ňom hovoril vo svojom vystúpení, takže ho nebudem čítať ešte raz, máte ho písomne. Ďalej mi dovoľte vyňať zo spoločnej správy k predmetnému vládnemu návrhu zákona tieto body: bod 1, bod 6, bod 7, bod 9, bod 10, bod 11, bod 12, bod 13, bod 14, bod 17, bod 18, bod 19, bod 20, bod 21, bod 22, bod 29, bod 30, bod 33, bod 36, bod 40, bod 41 a bod 42. Hlasovať o nich spoločne. Súvisia s vytvorením Slovenskej komory fyzioterapeutov. Osobne to nepovažujem za optimálne, aby sa tvorila poslaneckým návrhom. Ďalej žiadam vyňať na samostatné hlasovanie bod 38 a hlasovať o ňom samostatne. Týka sa inej formulácie zastavenia transformácie štátnych zdravotníckych zariadení. Dámy a páni, skončil som. Ďakujem za pozornosť. Na záver chcem povedať, že poslanecký klub SDKÚ – DS nepodporí vládnu novelu zákona o poskytovateľoch zdravotnej starostlivosti. Ďakujem pekne.