Mazurek, Milan, poslanec NR SR (2018-05-29):
Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, kolegovia, ja začnem svoju rozpravu dosť netradične, nezvyklo, pretože som bol pred chvíľkou účastníkom jednej naozaj zvláštnej zaujímavej príhody a ostal mi v tej chvíli, keď sa mi to stalo, doslova rozum stáť. Hore keď tu prišli náš návrh zákona podporiť kňazi, široká verejnosť, kresťanskí aktivisti a my sme sa im snažili umožniť cestu hore na balkóne, tak som tam chodil hore-dole a snažil sa zabezpečiť, aby mali pohodlie, aby mali všetko, čo potrebujú, ma zastavila agresívna, normálne agresívna novinárka z JOJ-ky a zaútočila na mňa tak primitívnou otázkou, ktorú by mi nemohol dať ani päťročný chlapec v materskej škôlke, ktorý premýšľa a uvedomuje si, že dva a dva sú štyri. Táto pani novinárka ma zastavila a spýtala sa ma, či si myslím, že sa môžem ja ako človek vyjadrovať k takejto téme, či môžem hlasovať za takýto návrh zákona, keď hádžem dlažobné kocky do detí. Ono by to bolo smiešne, keby to nebolo smutné, pretože jej kolegom z JOJ-ky, ona bola z JOJ-ky, som minimálne päťkrát do mikrofónu, do mailu na otázky odpovedal, že som nikdy, naozaj nikdy žiadne dlažobné kocky, žiadne kamene, žiadne iné hlúposti, predmety, veci do nikoho nehádzal! A že je to podvod, že je to internetová fáma a že oni ako tie mienkotvorné médiá, ktoré si hovoria, že sú objektívne, že majú pravdu, že na rozdiel od tých zlých, alternatívnych, financovaných z Ruska a neviem čo všetko si kontrolujú svoje správy a kontrolujú svoje zdroje a overujú informácie, takto naďalej špinavo klamú. Aj napriek tomu, že to mali minimálne v tej JOJ-ke päťkrát, minimálne päťkrát, neuverejnili to ani raz. Vedome klamú a vedome sa stále snažia zavádzať. Tak som to tejto pani novinárke vysvetlil, opísal ten incident tak, ako som to opísal či už v rádiu Frontinus, alebo v akýchkoľvek iných možnostiach, keď som mohol hovoriť s novinármi, že mi je to ľúto, že proste v tej chvíli to bolo hlú..., to bola hlúposť, že som sa zachoval hlúpo, že už by som sa nikdy takto nezachoval, že sa to so mnou bude síce sprevádzať celý život, ale nech na mňa, nech ma neoznačujú za akéhosi vrhača kociek alebo kameňov, alebo čohokoľvek podobného, pretože je to tak do očí bijúca hlúposť, že, no, ako hovorím, päťročný chlapec by nemohol s tým prísť! Veď si zoberte, že aj na tom videu jasne vidno, že priamo predo mnou, keď som sa vtedy zachoval hlúpo, ako som sa zachoval, a za čo sa ospravedlňujem, stáli policajti. Kto je na svete ešte tak naivný, aby si myslel, že vy priamo pred očami policajtov, meter od nich, ponad ich hlavy hodíte kameň do človeka a tí policajti sa budú usmievať a nechajú vás len tak? Tak primitívni a hlúpi, prepáčte mi, ale musím používať tieto argumenty, môžu byť naozaj len novinári a poslanci Obyčajných ľudí a nezávislých osobností. Lebo to každý jeden človek musí chápať, každý jeden človek musí vedieť, ako to je. A ešte raz, zachoval by som sa dnes úplne inak. Mrzí ma, že sa toto stalo. A hovorím, bude sa to so mnou tiahnuť celý čas a mám možnosti to len odčiňovať, ale obviňovať ma z takýchto do očí bijúcich nezmyslov jednoducho nemôžem stráviť. To isté urobil pán poslanec Marosz okrem pani Verešovej z OĽANO, ktorý povedal, že Ľudová strana Naše Slovensko má poslancov, ktorí vrhajú dlažobné kocky a kamene do ľudí. On sám, ktorý úchylne od chrbta fotí chlapov v reštaurácii, bude hovoriť takéto nezmysly, aj keď si uvedomuje, že je to lož. A to len preto, aby ospravedlnili, že nemusia hlasovať za náš návrh zákona, o ktorom sami dobre vedia, že je dobrý. Týmto by som chcel ukončiť celý ten nezmysel, a keď ma ešte aj po tomto vystúpení niekto bude obviňovať z týchto hlúpostí, tak ja si myslím, že už nestojí vôbec za reakciu, pretože baviť sa oplatí len s inteligentnými ľuďmi, pretože ako vieme, hlupáka nepresvedčíme, a kto debatuje s hlupákom príliš dlho, sám sa stane hlupákom, to je jednoducho pre poslancov OĽANO. Už dva dni vedieme intenzívnu diskusiu, bohužiaľ, sami so sebou poväčšine času okrem malých výnimiek, intenzívnu diskusiu o zákone, ktorý môže ochrániť životy tisícok nenarodených detí, tisícok živých bytostí, ktoré môžu vďaka nášmu návrhu zákona dostať šancu na život. Čakali sme, že prídu aspoň nejaké protiargumenty okrem pána Jarjabka, že prídu nejaké protiargumenty, kedy nám povedia, že je to nezmysel, že tá žena má právo a tak ďalej a tak ďalej. Veď poznáme všetky tie veci, o ktorých sa hovorí, ale nebol tu nikto z tých liberálnych poslancov, z poslancov koalície okrem dvoch možno, ktorí dali faktické poznámky, kto by sa tu postavil a začal obhajovať, len tak verejne obhajovať vraždenie nenarodených detí ako ľudské právo, ako dobrý nápad. Nikto nenašiel tú odvahu. Tak veľmi, tak veľmi intenzívne na ľudské city pôsobí táto téma. Títo liberáli nenašli odvahu, aby nám prišli kontrovať, aby nám to vysvetlili. A ja viem, že poslanci zo SMER-u, ale aj mnohí iní mi potom vyčítajú, keď poviem, že v pléne je málo poslancov, že, že jednoducho poukazujem na to, že tu nie sú, ale v poriadku. Ak je nejaká téma, ako napríklad špičkovo nejaký energetický problém, na ktorý potrebuje špičkové vzdelanie týkajúce sa energetiky alebo niečoho podobného, a nijaký poslanec tu nesedí, ale namiesto toho si v kancelárii pripravuje vlastnú rozpravu, kde sa môže sústrediť, alebo robí nejakú inú politickú činnosť, ktorá vychádza z jeho politickej strany a politického presvedčenia, je to v poriadku. Ale toto nie je žiadna špičková, zložitá téma, na ktorú je potrebné nejaké špeciálne vzdelanie. Toto je téma, ktorá sa bytostne dotýka úplne všetkých, a bol, bolo by smutné, keby povedzme polovica poslancov tu nebola a kašľala na to, proste mali to na háku. Ale toto, čo vidím tu, to nie je smutné, to je tragédia! Tragédia na desiatu. Tu sú okrem nás koľkí? Štyria poslanci? Štyria okrem našej strany? Každý na to kašle. Nikto to neberie vážne. Všetci to už chcú mať za sebou a dneska ešte vďaka tomu procedurálnemu návrhu schválili, aby bol ten návrh zákona hlasovaný, odhlasovaný až na ďalšej schôdzi. To znamená, takto jednoducho sa vykašľať na takúto zložitú tému, to proste mi nedáva môj rozum možnosti pochopiť to alebo to ospravedlniť pred svojimi voličmi. A hlavne keď príde na tých kresťanských alebo konzervatívnych poslancov, ako sami o sebe hovoria, no ale tým sa budem viac venovať v ústnej rozprave. Ja som sa do tejto písomnej rozpravy prihlásil predovšetkým preto, aby som pokúsil, aby som sa pokúsil zanalyzovať niektoré protiargumenty na túto tému. To znamená, protiargumenty ľudí, ktorí hovoria, že sme bigotní fanatici, blázni, extrémisti a neviem čo všetko a že takýto návrh zákona nie je vôbec potrebný a práve naopak je možno ešte potrebnejšie ho viac liberalizovať. Začnem od toho najdôležitejšieho bodu, od toho najdôležitejšieho argumentu, s ktorým som sa stretol na diskusiách rôzne po internete, na videách, na blogoch, ako tu bolo mnohokrát spomínané, a to, že potrat je rozhodnutím a záležitosťou čisto ženy, že je to jej telo, že ona sama jediná má právo vyjadrovať sa k tomuto a že ak uzná za vhodné, že nechať si zabiť svoje dieťa vo svojom vlastnom tele, že je to v poriadku, že ona má na to právo. Síce to by platilo, keby sa jednalo o nejaký jej orgán, keby sa naozaj jednalo o jej telo, ale toto je iná, živá bytosť. To už nie je jej telo! Toto je iný človek, ako bolo spomínané, s vlastnou DNA. Je to iný človek, ktorého zabije. Ona nezabije nejaké slepé črevo, ona si nenechá vybrať obličku, ona zabije ľudský život, to znamená, nemôže to byť len na rozhodnutí ženy. Nemôžme túto tému takto jednoducho zľahčovať a povedať, že je to len o tom, že na základe tohto sa môže žena rozhodnúť. Pretože keby takýto argument bol vzaný do úvahy a bol braný ako jednoducho fakt, tak potom nevidím dôvod, prečo by tá žena nemohla to svoje dieťa zabiť aj deň pred pôrodom, keď je to jej telo, keď ona si s tým môže robiť, čo chce. Rozumieme tomu, že toto je naozaj zložitá otázka, že sa to tých žien naozaj dotýka? Ale takýto argument jednoducho neobstojí, pretože, opakujem, už toto nie je jej telo, je to telo ďalšieho človeka, ktorý si nevybral. On sa nehlásil na svet, že ja chcem ísť, chcem byť v tom tvojom tele. Tá žena sama svojimi činmi spôsobila, že to, že ten ďalší živý tvor, že tá ďalšia živá bytosť sa v jej tele nachádza. A ako hovoríme, sloboda je krásna vec, ale sloboda je aj o zodpovednosti. A kto nechce prijať zodpovednosť, tak ten si slobodu jednoducho podľa môjho názoru nezaslúži, pretože zodpovednosť za svoje činy je predsa úplne logická. To znamená, keď sa žena sama slobodne rozhodne činiť veci a činy, ktoré môžu spôsobiť, že bude tehotná, a na základe ktorých následne otehotnie, musí prijať zodpovednosť aj za tieto svoje činy. Ale nehovoríme teraz o tom, že si musí nasilu teraz to dieťa nechať, ak naozaj to dieťa z nejakých extra dôvodov nechce, nebudeme skúmať jej svedomie, nebudeme skúmať jej hodnotový rebríček, nebudeme sa zaoberať jej podstatou a hĺbkou jej duše. V poriadku. Ale chceme len to, aby to dieťa nezabila, aby mu dala možnosť na život, pretože tak ako ona žije len vďaka tomu, že sa jej rodičia nerozhodli ísť na potrat, tak ona sama môže dať život ďalšiemu človeku, ktorého, ako hovorím, nemusí si nechať. Ďalší argument, s ktorým som sa stretol v diskusiách a ktorý naozaj ani že za argument nepovažujem, je, že ale vy keď takýmto spôsobom radikálne obmedzíte potraty, tak sa naplnia detské domovy, a čo potom. To vážne toto niekto dokáže použiť ako argument? Vážne naplnenie detských domovov je argument pre ľudí, ktorí naozaj rozmýšľajú? Dnes som sa práve na internete stretol v diskusii s názorom ženy, ktorá povedala, ženy, ktorá mala plný facebookový profil fotiek so psíkmi, s mačičkami, so zvieratkami, ako ich miluje, ktorá napísala, nech tie deti radšej nežijú, ako majú žiť v detských domovoch. Uvedomme si, ako hlboko sme ako spoločnosť klesli, keď toto dokáže napísať žena, ktorá, keby týrali nejakého psíka, tak sa postaví celým svojím telom na jeho ochranu. A potom povie, že radšej nech tie deti nežijú, ako majú byť v detských domovoch! Aj keby sme mali naplniť sto nových detských domovoch, domovov, aj keby sme ich mali sto nových postaviť, ale tie deti budú mať život, tie deti budú môcť žiť a to je argument, ktorý prevýši úplne všetko. Keby sme sa napríklad tej pani alebo tej slečny, ktorá schvaľuje takéto zabíjanie nenarodených detí len preto, aby nemuseli vyrastať v detských domovoch, opýtali, keby ona mala možnosť voľby, či by radšej zomrela, alebo vyrastala v detskom domove, chcel by som vidieť tú odpoveď. Pretože každý alebo aspoň drvivá väčšina ľudí by radšej vyrastala v tom detskom domove, ale mali šancu na život, ako byť zabitý predčasne, ako vôbec neuzrieť svetlo sveta, ako nemať túto šancu, ktorú si podľa mňa každý zaslúži. Preto takýto argument, že sa naplnia detské domovy, ktorý ešte vzhľadom na to, že sú obrovské čakacie doby na adopciu, a hrozne veľa rodín sú, možno stovky, tisíce rodín, ktoré čakajú na adopciu, nie je vôbec relevantný nielen z toho samotného pohľadu, že je to život, a tie deti budú môcť žiť aj tie v detských domovoch. Ale naozaj nechápem, ako sme mohli ako spoločnosť klesnúť tak hlboko, aby sme toto používali ako argument. Druhý, ďalší argument je, že aj keď zakážeme tie potraty, tak nastane potratová turistika a tie čierne potraty, že ženy si to budú vykonávať nejakými pokútnymi spôsobmi doma a bude dochádzať k úmrtiam, poškodzovaniam zdravia a tak ďalej a tak ďalej. Určite, áno, v niekoľkých prípadoch k takýmto prípadom určite dôjde. To sa nedá nikdy zabrániť. Určite, niekoľko z tých žien, ktoré nebudú mať možnosť vykonať potrat na Slovensku a odcestujú možno niekde do Česka, do Rakúska, alebo kde majú tie zákony liberálne, to je, samozrejme, fakt. Ale keď z tých 5 000 alebo 4 500, alebo 6 000 žien na Slovensku, ktoré chodia na potraty, zachránime len 4 500 životov, 5 000 životov, 4 000 životov, kľudne aj jeden jediný ľudský život, tak sa to oplatí. To znamená, nikto mi nemôže povedať, že keď aj bude existovať tá potratová turistika, že bude v takej obrovskej miere, že všetkých tých 5 000 žien, ktoré dnes chodia na potraty pri zákaze takýchto potratov neodôvodnených, odídu do zahraničia a nechajú si ich vykonať tam. Už tento podnet, táto prekážka prispeje k tomu, že tisíce ľudských životov budú zachránených. Samozrejme, nie všetky, opakujem. Ale nestojí nám to za to? Nestojí nám za to zachrániť tie tisíce ľudských životov. Preto túto potratovú turistiku ako argument rovnako neberiem úplne vážne, pretože jeden ľudský život je viac, ako nechať takýto zákon ďalej fungovať v praxi a pozerať sa na to, ako je dvadsať, dvadsať životov nenarodených detí zabíjaných každý deň. Ďalší úplne šokujúci argument, s ktorým som sa stretol, je, že to ešte nie je vlastne ľudský život, že to ešte je úplne v poriadku, že to kľudne môžme zabiť, lebo to je, to je len nejaký zhluk buniek. Kto videl fotky nenarodených detí v siedmom, ôsmom týždni, každému je jasné, že to už je človek, že je to život, že síce ešte nie je úplne vyvinutý, ale už má ručičky, už má nožičky, už má tvár. A potom máme v zákone povolené vraždiť takéto nenarodené deti bez udania dôvodu až do 12. týždňa! Už v 7., 6. týždni každý vidí, že je to človek, ale my ho necháme zabiť ešte aj v 12. týždni dokonca! A potom mi povedzte, keď v tom 12. týždni nie je človek, to znamená v 84. ešte dni, keď ho môžme legálne zabiť bez udania dôvodu, to ešte nie je človek, ako je možné, že v 85. dni sa naraz z ničoho nič človekom stane? To zo dňa na deň dochádza k takej obrovskej zmene v tom plode, že zrazu je človekom a už ho zabiť nemožno? Prečo práve 84 dní? Prečo 83-dňové dieťa môžme zabiť? 70-dňové tiež, ale 85 už je tá hranica, kedy je potrat bez udania dôvodu neprípustný. Tento argument, že to ešte nie je život, že je to len nejaký zhluk buniek, je úplným nezmyslom, je klamstvom, je snahou, ako sa niektoré, či už ženy, alebo niektorí chlapi, ktorí podporujú takéto vraždenie nenarodených detí, snažia zakryť alebo odpustiť svojmu svedomiu pri páchaní takéhoto naozaj hrozného, hrozného činu. Ako hovoríme, my nenútime tie ženy teraz za každých okolností nechať si to dieťa. Dobre, v poriadku, chápem, nemôžeš si ho nechať, máš rôzne dôvody, neskúmame to, máš možnosti, máš hniezda záchrany, anonymné potraty, adopciu, stále sú možnosti, ale daj tomu dieťaťu možnosť na život. O tom to celé je. O tom to celé je, len aby tie deti mohli žiť, keď sa dostanú do náhradnej starostlivosti, do nejakej adoptívnej rodiny, alebo aj do detského domova, ale budú žiť a to prevýši úplne všetko. Úplne to zatieni každú ostatnú diskusiu a títo liberáli takisto to musia pochopiť. Keď majú v sebe čo i len trošku ľudskosti, musia vedieť, že toto je omnoho viac než čokoľvek iné, dať im život, aj keď v detskom domove, je to najdôležitejšie. A ten argument, ktorý je najčastejší, že vytvorte najprv ekonomické podmienky pre slobodné mamičky, pre mladé rodiny a tak ďalej, aby mohli mať tieto deti, naozaj legitímny argument. Veď Ľudová strana Naše Slovensko predložila už niekoľko zákonov týkajúcich sa sociálnej oblasti, bohužiaľ, neprešli vládou. Treba sa opýtať vlády, keď vie dať 600 mil. eur, len tak zobrať a hodiť to na oddlženie nemocníc, piate v poradí, ktoré ich vlastní nominanti dostali do stavu, v ktorom sú, a nevyvodiť žiadne dôsledky voči tým ľuďom, ktorí tie nemocnice dostali do tohto stavu. Keď majú 600 mil., prečo nezoberú 100 mil. pre slobodné mamičky? Prečo nenájdu 100 mil. pre mladé rodiny? Nech mi nikto nehovorí, že štát nemá dostatok peňazí. Keď môže SNS s Dankom robiť pokútne kšefty na rezorte obrany za pomaly 2 mld. eur, tak musíme mať finančné prostriedky aj na to, aby sa na Slovensku mohli rodiť deti, aby slovenský národ nevymieral a aby pán Pellegrini ako premiér, úplne nekompetentná osoba, nemusel rečniť o povinnej riadenej imigrácii, ktorá môže zachrániť Slovensko. Veď to sú číre nezmysly! Ak máme toľko finančných prostriedkov, ak môže Kaliňák s Počiatkom na jednom rezorte, na jednom kšefte ukradnúť 100-200 mil. eur len tak, samozrejme, nikto ich nebude vyšetrovať, lebo to sa nesmie, smeráci to všetko ovládajú, ak musíme mať dosť peňazí aj pre nenarodené deti, ktorým budeme môcť zabezpečiť život. Ale každopádne, keď sme hovorili aj s gynekológmi, s lekármi, so zdravotnými sestrami, s ľuďmi, ktorí pôsobia v tomto prostredí, tak nám povedali, že ten najčastejší argument na potrat vlastne ani nie je tá zlá ekonomická situácia, ten najčastejší argument sa týka mladých dievčat, vysokoškoláčiek, ktoré prichádzajú s argumentom ako: nechcem si prerušiť štúdium, nechcem si pokaziť postavu, nechcem sa teraz nejakým spôsobom zaťažovať, ja nechcem byť matkou, ja chcem cestovať, vidieť svet. Čistý, odporný hedonizmus v tej najtvrdšej podobe, aký si len vieme predstaviť. Ako, samozrejme, liberáli tomu tlieskajú, ale my musíme krútiť hlavami a musí nám byť z toho zle. Lebo ja sám, ja sám poznám osobu, ženu, dievča, ktoré, neviem, či nebola už viackrát, ale bola, za ten čas, čo som ju poznal, na potrate dvakrát. Dvakrát. A dôvod? Ona je fitneska, ona si nemôže pokaziť postavu. Tak bola dvakrát na potrate. Možno za ten čas, ktorý ubehol, sú to roky, ktoré som ju nevidel, už ten potrat zdvojnásobila, strojnásobila, kto môže vedieť. Ale toto sú normálne, reálne argumenty. Alebo nám rozprávali príbehy, ako mladé baby s drahou kabelkou, s telefónom i-Phone za tisíc eur dobehnú do ambulancie a povedia, že ony si nemôžu to dieťa dovoliť, viete, to je záťaž, to tak a potom nebudem môcť ísť teraz do toho Thajska a na tie Maldivy. Nám normálnym ľuďom – konzervatívne zmýšľajúcim, kresťansky zmýšľajúcim, národne zmýšľajúcim – musí byť z takýchto argumentov naozaj zle. To vážne je zavraždenie dieťaťa len preto, že si budem musieť ukrátiť nejakú dovolenku alebo si nebudem môcť kúpiť telefón za tisíc eur, alebo nebudem môcť mať tak drahú kabelku, to je ospravedlnením pre tieto malicherné, materialistické, hedonistické záležitosti a snahy? Naozaj tie protiargumenty na túto tému sú chabé, sú chabé a uvedomujú si to podľa mňa aj tí liberáli, aj všetci tí, ktorí voči tejto téme, voči tomuto zákonu ostro vystupujú, a práve preto tu nie sú, práve preto nevystupujú, práve preto sa neprihlásil do rozpravy ani jeden jediný z nich, aby nám oponoval, aby nás argumentačne znemožnil, ako to hovorí často pán Galko, znemožniť nás argumentačne. A ten ďalší priestor v tej ústnej rozprave potom budem venovať tým našim kresťanským a konzervatívnym poslancom, ktorí sa správajú, ako sa správajú. Ďakujem.