P. Markovič, poslanec: (2007-10-24):
„V poslednom čase sa vedú diskusie o podstate zdravotného poistenia, o potrebe plurality v zdravotnom poistení, o prínose a negatívach poistného systému na Slovensku. Do diskusie sa zapájajú poskytovatelia zdravotnej starostlivosti, ministerskí úradníci, zamestnanci poisťovní, ale aj platitelia poistného a pacient. V ich vystúpení cítiť pocit sklamania, ale aj nádej a vieru v lepší systém, ktorý dokáže uspokojiť všetkých zainteresovaných. Diskusia sa vedie prostredníctvom masmédií, odborných konferencií, politického lobizmu, ale aj skryto, neférovo a demagogicky. Niektoré názory a návrhy smerujú k zlepšeniu a zefektívneniu systému, iné majú za cieľ len osobný prospech. Pocit všemocnosti a nadradenosti s perspektívou kumulovania desiatok miliárd korún zdravotného poistenia a disponovania s nimi podľa vlastných predstáv je obzvlášť lákavý v období, keď Európska únia od nás očakáva decentralizáciu a regionalizáciu nielen v zdravotníctve a na ministerstvách a iných ústredných orgánoch štátnej správy nebude niekoľko stoviek úradníkov. A tak začína platiť, zachráň sa, kto môžeš, monopolizuj, čo sa dá. Vytváraj si prostredie, kde budeš naďalej dôležitý a nenahraditeľný, kde budeš o niečom rozhodovať a ľudia ťa budú potrebovať, prosiť o tvoju priazeň. Využi na to všetky možnosti, veď jediný cieľ je prežiť a mať sa dobre. Oficiálne je už uznaný nedostatok financií a nevyrovnaná bilancia medzi zdrojmi zdravotného poistenia a nákladmi na zdravotnú starostlivosť. Napriek tomu sa hľadajú riešenia na zlepšenie systému vytvorením monopolnej poisťovne – úradu spoločných činností zdravotných poisťovní, spoločného výberu poistného, spoločných revíznych činností, ktoré nič neriešia, iba spolu s vyhláseniami o likvidácii zdravotných poisťovní a spochybňovaním ich ekonomickej efektívnosti majú za cieľ vyvolať odchod poistencov z rezortných poisťovní a narušiť vzťahy medzi poisťovňami a podvyživenými zdravotnými zariadeniami. Našťastie tento zámer „zachraňujúcich“ nevychádza. Jednou z príčin je aj korektnosť tých zdravotných poisťovní, ktoré nesnívajú o velikášstve a direktívnom riadení.“ Priatelia, to nie sú moje slová, ale slová, asi aj vie pán minister, že som teraz citoval jeho, z roku 2001, kde sa vyjadroval vo vtedajšej diskusii o existencii a o počte zdravotných poisťovní. Sú to vaše slová o snahe monopolizovať, o snahe manipulovať desiatkami miliárd korún zo zdravotného poistenia, o nejakých zachraňujúcich a o korektnosti zdravotných poisťovní. Je to informačný bulletin jednej zo zdravotných poisťovní z roku 2001, október-december. Začal som tým veľmi aktuálne napriek tomu, že som si pripravil vystúpenie trošku iné, ku ktorému sa dostanem, ale toto v princípe len poukazuje na to, čomu sa chcem venovať v ďalšom mojom vystúpení. Je to absurdnosť celej tejto diskusie a návrhu, ktorý ste, pán minister, či už vy osobne, alebo pod tlakom predsedu vlády a strany SMER priniesli do tejto snemovne. Je mi jasné, že hlas opozičného poslanca sa dá prirovnať skôr k hlasu smädného na púšti a vecne som v prvom čítaní predložil argumenty k tvorbe a existencii zisku v zdravotnom systéme o tom, že vybrať jedného hráča zo systému a nastaviť mu nerovnocenné postavenie, celý tento systém narúša, že krok, ktorý sa chystáte spraviť, je krokom späť. V prvom čítaní som hovoril, že dnes v druhom čítaní uvediem iné argumenty, právne argumenty, ktoré vážne spochybňujú predkladanú legislatívu. Na to upozornil Protimonopolný úrad, ministerstvo spravodlivosti, ministerstvo financií atď. Neurobím to však, neurobím to preto, že po skúsenostiach z pléna som už dnes stratil ilúzie, že tu niekto bude vecne diskutovať a argumentovať. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, najmä vládnej koalície, voláte po diskusii v pléne, na výboroch, už so železnou pravidelnosťou voláte po odpolitizovaní diskusie o zdravotníctve. Žiadna sa ale, kolegyne, kolegovia, nekoná. To, čo dnes zažívame, je ďaleko od toho, čo by naše zdravotníctvo potrebovalo. Nebudem zachádzať do konkrétností, ale keď to bude treba, na požiadanie rád tak urobím a inšpiroval ma k tomu najmä včerajší vývoj diskusie a rokovanie a zámery, ktoré majú niektorí koaliční poslanci s petíciou, ktorá dnes v súvislosti so zdravotnými poisťovňami je tu v parlamente. Diskusia, verejnosť, médiá, štandardné procedúry, neurazte sa, sú vám, kolegovia z opozície, vzdialené a to je smutné a narážam práve na včerajší rokovací deň. Voláme po diskusii, tak dovoľte mi citát: „Treba dosiahnuť také legislatívne, inštitucionálne a ekonomické nástroje, ktoré budú postupne viesť k vytvoreniu jednej verejnoprávnej zdravotnej poisťovne.“ Uznesenie vlády č. 462 z 23. 5. 2007. Čo sa však dozvieme od poslancov vládnej koalície? Že predkladaná legislatíva vôbec nehovorí o vytvorení jednej zdravotnej poisťovne. Pripadá vám to trochu ako „Absurdistan“? Ako odpoveď si opäť, dovoľte, pomôžem citátom: „Treba dosiahnuť také legislatívne, inštitucionálne a ekonomické nástroje, ktoré budú postupne viesť k vytvoreniu jednej verejnoprávnej zdravotnej poisťovne.“ Opäť to isté uznesenie vlády. Dovoľte, aby som si pomohol ešte jedným citátom pre tých poslancov koalície, ktorí by snáď ešte stále mali chuť a energiu nás tu presviedčať, že snahou vládnej koalície nie je vytvorenie jednej zdravotnej poisťovne. Dovoľte mi citát: „Cieľom, ku ktorému sa chceme dopracovať postupnými krokmi, je systém jednej verejnoprávnej zdravotnej poisťovne.“ To povedal minister zdravotníctva Ivan Valentovič v rádiu Expres 24. mája, nie tak ďaleko, 2007. Občania nech si urobia teda obraz sami. Budem pokračovať a budem pokračovať čisto politicky pre tých teda, ktorí by ma chceli obviniť z politikárčenia. Odmietam totižto prezentovaním argumentov podporovať tento koaličný metrix. Keď sa tu snažíte nás presvedčiť o niečom, o čom všetci vieme a je to čierne na bielom v uznesení vlády, vo vyjadreniach predsedu vlády, ministra zdravotníctva jasné už hádam všetkým. Je absurdné, že dnes poslanci opozície tvrdia, že vláda chce napĺňať svoje vlastné uznesenie, teda že svojimi legislatívnymi návrhmi postupne smeruje k vytvoreniu jednej zdravotnej poisťovne. Na druhej strane tejto absurdity je vláda, minister zdravotníctva a vládni poslanci, ktorí nás neustále presviedčajú, že to tak nie je. Rozumie tomuto niekto? Priatelia, hlavným znakom tejto vlády je absurdnosť. Absurdnosť, s ktorou nás o tom presviedča minister zdravotníctva, a absurdnosť, s ktorou nás o tom presviedčajú niektorí vládni poslanci. Dnes už hádam každý vidí, kam smeruje táto vláda. Máme tu však nový prvok, hlas občanov priamo na papieri čierne na bielom, reakcie strany SMER zmyje zo stola, zakryť, spláchnuť dole kanálom, prepáčte za trochu expresívny výraz, si aj ja pomôžem, pani kolegyňa. Toto je postoj k hlasu občanov, nie k môjmu alebo niektorému z kolegov opozície, ale občanov, ľudí, ľudí práce, ako ich vy radi voláte. A vaša reakcia – obštrukcie, kolegovia a kolegyne. To, čo sme boli svedkami včera pri snahe zaradiť petíciu na rokovanie tohto pléna, tejto snemovne, ktorá je, kolegovia poslanci, tu pre ľudí, nie na miesto ľudí, ako si to vy trošku mylne vysvetľujete. Dnes to tak vyzerá, dovoľte mi poslednú vetu, že to bude práve rezort zdravotníctva, ktorý najviac doplatí na to, že strana SMER a Robert Fico vyhrali voľby v roku 2006. Ďakujem pekne.