V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-06-30):
Z. Martináková, poslankyňa: Vážený pán predsedajúci, páni ministri, kolegyne, kolegovia, považujem za takú svoju malú povinnosť vystúpiť k tejto téme v parlamente, pretože som bola jednou z iniciátoriek mimoriadnej schôdze k dostavbe Slovenského národného divadla a skutočne sme sa vtedy úprimne usilovali túto tému otvoriť vo verejnosti a poukázať na riešenia tejto veľmi citlivej kauzy. Po tom vývoji aj zmene na ministerstve kultúry dovoľte mi z tohto miesta konštatovať, že zdravý rozum a odborné argumenty zvíťazili nad záujmami a mocou peňazí. Nestáva sa to v politike často a chcem to z tohto miesta oceniť. Chcem oceniť aj to, že pán minister dostal celý problém, ktorý bol diskutovaný na rôznych fórach a na rôznych úrovniach, dostal do nejakého šíku, z ktorého sa už naozaj dá ten problém vylusknúť a do budúcnosti verím, že aj k spokojnosti mnohých, asi nie všetkých, ale mnohých zainteresovaných aj riešiť. Myslím si, že pán minister na základe všetkých odborných argumentov dospel k tomu, o čom sme sa my dozvedeli na poslaneckom prieskume, ktorého som sa aj ja zúčastnila, umožnili mi to kolegovia z výboru pre kultúru, vzdelanie, médiá, šport, ten dlhý názov, čo má výbor, a mohla som byť pri tom. My sme dostali na ministerstve kultúry podklady, ktoré sa týkali celého vývoja dostavby Slovenského národného divadla až po ten moment, keď sa objavilo riešenie v podobe zmluvou s Trudheimom, a zo všetkých odborných analýz, ktoré sme na tomto poslaneckom prieskume dostali k dispozícii, skutočne vyplývala jedna vec, že nielen s ohľadom na špecifickosť tohto problému, ale aj všetky ekonomické odborné analýzy hovorili o tom, že Slovenské národné divadlo treba dostavať z verejných zdrojov. Toto bol základný poznatok, ktorý sme na tomto poslaneckom prieskume dostali do rúk od všetkých odborníkov. Či to boli odborníci z ministerstva kultúry alebo nezávislá komisia, ktorú si ešte predchádzajúci minister Chmel zriadil na svojom ministerstve, a aj z ďalších úst odborníkov, ktorí neboli priamo v exekutíve do tohto problému zainteresovaní. Takže naozaj môžem teraz konštatovať, že toto odborné stanovisko sa dostalo na svetlo sveta. Ja tu mám k dispozícii materiál, ktorý sme k tejto tlači dostali, Dodatok zásady nového návrhu na doriešenie financovania Slovenského národného divadla a tu v predkladacej správe je uvedené, na čom sa všetci zainteresovaní zhodli a na čom sa nezhodli. A z toho, čo tu je uvedené, na čom sa všetci zainteresovaní nezhodli, z toho aj vyplýva nejaký ďalší postup, alebo to, kde môžeme ešte očakávať nejakú možno aj vášnivú diskusiu alebo rozpory. To je naozaj budúcnosť pozemkov v okolí novostavby. Tu sa uvádza, že navrhovaný je predaj, prenájom, štátne vlastníctvo. Nezhodujú sa zainteresované strany, kto bude prevádzkovateľom Slovenského národného divadla. Navrhovaný je súkromný i štátny prevádzkovateľ a nezhodujú so vo financovaní dostavby, teda navrhnuté sú verejné zdroje, súkromné zdroje a ich kombinácia. Dúfam, že toto už sa bude riešiť podľa toho, čo bolo povedané, že z verejných zdrojov. Nemyslím si, že máme celý problém dostavby Slovenského národného divadla za sebou. Tá súkromná spoločnosť bude určite budiť pozornosť aj nás a myslím, že pán minister si uvedomuje, že budeme celý proces sledovať ešte aj naďalej, aby sa nejaká, a teraz použijem názov Trudheim len ako príklad toho, že nevýhodná zmluva nerealizovala, ako to bolo v prípade Trudheimu, v podobe tej správcovskej spoločnosti, ale to je vec, ktorá je nejakým ďalším krokom, ktorá sa bude riešiť v budúcnosti, tak ako tu predo mnou povedal pán kolega Jarjabek a dal v tomto znení aj návrhy na ďalšie uznesenia. My sme, nielen ja, ale aj viacerí iní poslanci sme tvrdo atakovali nastupujúceho pána ministra ešte predtým, ako vstúpil, alebo teda ujal sa svojej funkcie a bol vymenovaný a dnes, myslím si, že všetci, aj pán Čaplovič, aj pán poslanec Jarjabek a ja to veľmi rada robím, môžeme konštatovať, že pán minister zatiaľ tie kroky, ktoré urobil, tak ich musíme oceniť. Nechcem sa ďalej okolo toho rozoberať, len som cítila naozaj potrebu z tohto miesta uviesť tieto veci.  Budeme túto dostavbu aj financovanie sledovať aj ďalej, ale ja som naozaj veľmi rada, že sa podarilo upokojiť celú situáciu. A že sa podarila ešte jedna vec, že sa nejakým tlakom, ktorý sme aj tu vyvinuli v parlamente, hoci bola potrebná mimoriadna schôdza, že sa podarilo túto tému obnažiť, veľmi odborne analyzovať a že sa podarilo dospieť aj k nejakému riešeniu. Zvlášť v čase, keď sa naozaj ozývajú zo všetkých strán hlasy, aby sme sa vážne začali obracať k nejakým hodnotám v našej spoločnosti, lebo na to doplatíme. Lebo v každej etape vývoja spoločnosti by sme mali po sebe nejaké tie hodnoty zanechať. Je to pravda. Ja som od začiatku bola zástancom aj toho, aby sme zekonomizovali vzťahy v kultúre. Ja som to na tú tému mala naozaj vystúpenie, kde som hovorila o istej pridanej hodnote kultúry, s ktorou sa obchoduje v každej krajine, kde sú umelci naozaj nositeľmi tých, ktorí sa podieľajú na tvorbe hrubého domáceho produktu, kde je kultúra naozaj aj spôsobom, ako lákať turistov do krajiny, ako aj inými službami na kultúre zarábať v dobrom zmysle slova. A myslím si, že pri dobrom manažmente Slovenského národného divadla, aj vrcholnej scény, aj našich ďalších vrcholných scén, by sme naozaj mohli dosiahnuť to, že tá kultúra by nebola považovaná iba za prívesok štátneho rozpočtu, na ktorý treba v každom štátnom rozpočte hľadať veľké zdroje peňazí a hovoriť, odkiaľ sa vezmú, ale aj na to, aby sme si ju vážili, aby sme mali naozaj svetu čo ukazovať a predávať. Ja som nedávno čítala veľmi dobrú kritiku na knihy Winstona Churchilla o dejinách Británie a ten kritik, neviem si spomenúť na jeho meno, nie je to podstatné, skonštatoval, že vlastne Winston Churchill vo všetkých svojich knihách, ktoré sú pomerne rozsiahle, každý, kto ich čítal, to vie, vlastne sa dostáva vždy k jednému bodu. Čo pomáha všetkým národom prežiť a čo sú to tie znaky, ktoré odlišujú jeden národ od druhého. A vždy ho budú odlišovať. A zistil, že je to veľmi jednoduché. Je to jazyk a kultúra. Je to také jednoduché, že ma to až zarazilo. Je skutočne pravda, je to jazyk a kultúra, ani nie ekonomické vzťahy, ani nie HDP, ani nie naozaj čísla, ani nie vstup nadnárodných koncernov, to už vôbec nie, ale je to práve jazyk a kultúra, ktorými sú Angličania Angličanmi od nepamäti a aj Slováci Slovákmi od nepamäti, a kým budú mať jazyk a kultúru, tak naozaj budú Slovákmi a budú odlíšiteľní od iných. Takže na záver naozaj by som chcela skonštatovať, že tá ochrana kultúry a hodnôt má svoje miesto v každodennej politike. Nemali by sme na to zabúdať pri každom riešení, ktoré sa pripravuje. Ďakujem pekne. (Potlesk.)