G. Gál, poslanec: (2009-04-28):
Musím hneď na začiatok sa vám priznať, že som od nového zákona čakal trošku viac. Očakával som väčšiu koncepčnú zmenu, rýchlejšie a jednoduchšie správne konanie a hlavne, čo som očakával a čo mi chýba v tomto zákone, to je duch modernosti. Keďže sám som poľovníkom, musím v zmysle čl. VI ústavného zákona o ochrane verejného záujmu pri výkone funkcií verejných funkcionárov oznámiť môj osobný záujem. Práve kvôli tomu nejdem do najmenších, konkrétne do najmenších detailov, ale nedá mi, aby som sa predsa len nevyjadril k tomuto návrhu zákona, ale nepodám pozmeňujúci návrh, lebo nechám to na vás navrhovateľa a koaličných poslancov. Lebo ako je to zvykom v novodobej histórii Národnej rady Slovenskej republiky, návrh opozičného poslanca šancu na úspech má minimálnu. Najprv k samotnému správnemu konaniu. Ak to prečíta laik, tak si povie, že konanie a uznanie poľovného revíru alebo o zmene hraníc poľovného revíru je v poriadku. Ale keď vychádzame zo slovenských reálií, hneď nám napadne rozmanitosť vlastníctva, ako asi nemá vo svete obdobu. Parcely v tvare úzkych slížov, špagiet, spoluvlastníctva vyjadrené v takých zlomkoch, že na to treba docentúru matematiky, aby sa človek v tom vyznal a hlavne neskutočný počet neidentifikovaných vlastníkov už celý zákon stavia do iného svetla. Áno, môžeme povedať, že sa dokončia ROEP-y, dokončia sa komasácie. Ale pýtam sa. Kedy? To je v nedohľadne. Už teraz máme s tým problémy. Ja súhlasím s pánom poslancom Simonom, že konania a uznanie poľovného revíru alebo konanie o zmene hraníc poľovného revíru sa ťahajú niekoľko rokov. Čiže vidím to veľmi pesimisticky. Čo sa týka jednotlivých vlastníkov, tak síce ich bude zastupovať, ako aj teraz Slovenský pozemkový fond, ale tiež sa tu vynára otázka, že ako. Ako bude zastupovať tých neznámych jednotlivých vlastníkov? Tak v minulosti, ako aj teraz sme svedkami toho, že Slovenský pozemkový fond politicky ovplyvňuje svoj súhlas s vytvorením poľovného revíru. Vieme uviesť prípad, keď Slovenský pozemkový fond dal súhlas k zmene hraníc alebo v niektorých prípadoch uznanie nového poľovného revíru, ale po zmene vlády teraz naposledy pán generálny riaditeľ Šebek tento súhlas stiahol na tlak politických špičiek. Čiže tento návrh zákona možný klientelizmus v tomto smere vôbec nerieši. Ani štátne vlastníctvo nie je správne doriešené. Síce podľa § 15 bude povinná verejná obchodná súťaž, ale formulácia hovorí o súťaži pri určení náhrady za užívanie poľovného revíru, a nie je na subjekt a cenu. Neviem, či táto formulácia je preto správna. A to sa uskutoční iba vtedy, ak štát bude mať vo vlastníctve viac ako dve tretiny celkovej výmery. Je tu obrovský priestor pre klientelizmus, ktorý sa v poľovníctve prejavuje. Robí sa to aj dneska, však vy samy koaličné strany máte navzájom medzi sebou s týmto problémy. Viem o nich a asi budú o tom vedieť aj médiá. Nedostatok je aj, čo sa týka poverenia starostlivosti o zver. Ak nie je uznaný poľovný revír alebo je tu konanie o zmenu hraníc poľovného revíru. Terajšia prax je taká, že za ten čas, kým nie je uznaný nejaký poľovný revír, alebo nie je ukončené konanie o zmene hraníc poľovného revíru, tak lesný úrad dočasne poverí nejakú poľovnícku organizáciu o starostlivosť o zver. Ale práve problém je, že sa to nedeje transparentne. Robí sa na základe klientelizmu, na základe doby priateľských vzťahov a tento zákon vôbec nerieši ani túto problematiku, čiže transparentnosť sa nezavádza, nie sú podľa mňa určené pravidlá, ako to má ísť. Ďalším nedostatkom zákona je to, že nereaguje na možnosti, ktoré nám vytvára poľovníctvo. Vidiecky turizmus spojený s poplatkovým odstrelom je významným zdrojom príjmov nie jednej krajiny. Slovensko má v tomto smere podľa mňa veľké možnosti. No, my sa toho vzdávame, ba týmto zákonom dokonca vytvárame prekážky. Pozrime sa len k našim najbližším južným susedom, ako u nich funguje ruka v ruke vidiecky turizmus a poplatky za odstrel zveri. Vytvára tisíce pracovných miest a prináša to nejeden forint do štátneho rozpočtu. Na čo narážam. Ako spomínal pán poslanec Simon, tiež to uviedol, ale ja to trošku rozviniem viac. Je to § 13 ods. 1, ktorý hovorí, že užívanie poľovného revíru možno postúpiť písomnou zmluvou o užívaní poľovného revíru po a fyzickej osobe, ak vlastní viac ako 50 % výmery poľovných pozemkov začlenených do poľovného revíru, po b poľovníckej organizácii podľa § 32, po c právnickej osobe registrovanej na území Slovenskej republiky, ktorá v poľovnom revíri vykonáva poľnohospodársku činnosť alebo lesnícku činnosť najmenej na 50 % výmery poľovného revíru a po d právnickej osobe registrovanej na území Slovenskej republiky, ktorá má vo svojej náplni vedeckú činnosť. Zastavme sa pri tomto paragrafe. Čiže fyzická osoba, ktorá by sa chcela živiť vidieckym turizmom a poplatkovým odstrelom, nemôže sa uchádzať o poľovný revír, lebo nemôže byť užívateľom podľa tohto zákona, kým nevlastní sám viac ako 50 % výmery celkovej plochy poľovných pozemkov. Čiže ani v prípade, keď bude mať 50 %, ani vtedy sa nemôže o to uchádzať. Potrebuje viac ako 50 %. Ale naproti tomu právnická osoba, ktorá by sa chcela podnikateľsky zaoberať vidieckym turizmom alebo poplatkovým odstrelom môže byť užívateľom poľovného revíru, ak vykonáva poľnohospodársku činnosť alebo lesnícku činnosť najmenej na 50 % výmery poľovného revíru. Čiže v prípade právnickej osoby vlastníctvo viac ako 50-percentnej výmery nie je potrebné. O čom hovorí naša ústava? Pán poslanec Simon to citoval. O rovnosti. Toto je taká zjavná diskriminácia ako Brno alebo Londýn. Tento paragraf má jasne zvýhodniť družstvá, bývalé JRD, družstvá, ktoré sa pretransformovali, alebo i štátne lesy. Vážené dámy, vážení páni, socializmus, aspoň podľa mojich vedomostí, sa v roku 1989 skončil. A preto si právom myslím, že táto zjavná diskriminácia zákona môže byť problematická. Nechám riešenie na vás, ale asi každý právnik, ktorý si to pozrie, tak dospeje k tomuto riešeniu alebo k takému názoru. Ale ani právnická osoba to nebude mať ľahké. Lebo kým nebude hospodáriť na 50 % či poľnohospodársky, alebo lesnícky, nemôže sa uchádzať o revír. Čiže nebudeme tu môcť mať špecializované spoločnosti alebo podnikateľov, ktorí sa budú starať o vidiecky turizmus, na ktoré bude napojené poľovníctvo. A, pán poslanec Záhumenský, vôbec nejde o to, aby poľovali tí bohatí, lebo tí bohatí poľujú aj teraz. Problém je, že z toho spoločnosť nemá osoh. Lebo sú priatelia klienti a tak ďalej a tak ďalej. Peniažky neputujú do štátneho rozpočtu, alebo do rozpočtu, alebo do príjmu štátnych lesov, ale niektorým ľuďom do vačku. A to je problém. To by sme mali odstrániť a vedeli by sme to odstrániť tak, že vytvoríme transparentné podnikateľské prostredie s tým samozrejme, že vlastník bude mať prednosť, tým samozrejme, že zachováme regionalizmus, povedzme, s tým, že poľovné revíry by sa rovnali s katastrálnymi územiami, alebo možností je veľa. Poľovníctvo nie je o tom, aby sme len bezhlavo strieľali, brali z toho len úžitky. Poľovníctvo je aj o starostlivosti o zver. A keďže nežijeme v časoch, keď sa bralo bezhlavo z JRD alebo zo štátneho majetku krmivo, koľko sa nám zachcelo, alebo hocičo, tak treba do poľovníctva aj niečo investovať, prinášať určité obete aj vo forme finančných výdavkov za krmivo, za zazverovanie, ako to chodí v celom civilizovanom svete. Preto hovorím, že ten váš pozmeňujúci návrh v § 78 ods. 3 písm. a) sa mi javí zlý, lebo nebudeme môcť sankcionovať ani tých, ktorí tieto svoje povinnosti neplnia a budú brať z poľovníctva len pre niektorých príjemnejšie, a to je bezhlavý odstrel. Ešte jedna vec ma troška trápi v tomto zákone, a to je § 80 ods. 9, v ktorom je navrhnutý nasledujúci text: „Občianske združenie registrované na výkon práva poľovníctva podľa osobitného predpisu,“ osobitný predpis je zákon č. 83/1990 Zb. o združení občanov, „je poľovníckou organizáciou podľa tohto zákona.“ Čiže týmto zákonom povieme, že občianske združenia, ktoré sú registrované na výkon práva poľovníctva, budú poľovníckou organizáciou podľa tohto zákona. No neviem, či každé takéto združenie sa bude chcieť stať poľovníckou organizáciou. Nie je vylúčené, že niektoré sa nebudú chcieť stať a potom nebudú poľovať. Ale, samozrejme, je to v zákone, pán poslanec, ale čo slobodné združovanie občanov. My im musíme vytvárať také právne prostredie práve tu v Národnej rade prijímaním zákonov, ktoré zachovajú práva každého občana. Aj toho, ktorý je v nejakom združení, ale my nemôžeme povedať, že ty si vstúpil do nejakého združenia za takého stavu a teraz povinne pôjdeš do iného stavu, do iného statusu. Treba na to myslieť. Bolo treba ten zákon troška rozvinúť právnicky do jemnejších sfér a jemnejšieho textu, ktorý by myslel aj na tieto úskalia. Hovorím ešte raz. Nedávam pozmeňujúci návrh. Nechám to na vás, ja som tieto svoje výhrady predniesol aj v ústavnoprávnom výbore, kde časť bola akceptovaná. Síce najprv bolo tvrdené, že nemám pravdu, ale predsa len vidím, že v spoločnej správe niektoré moje pripomienky predsa len boli zapracované. Takže dúfam, že moje slová si zoberiete k srdu a niečo s týmto zákonom urobíte. Ďakujem za pozornosť.