M. Dzurinda, predseda vlády SR: (2002-02-14):
V prvom rade musím povedať, že vláda Slovenskej republiky uskutočnila náročný program reštrukturalizácie a následnej privatizácie bánk práve z dôvodu, aby zabránila hroziacemu kolapsu bankového systému a ochránila tak hodnotu úspor obyvateľstva uložených na vkladoch v bankách. Aj keď sa o tom možno málo hovorí, okamžité neriešenie vážnej situácie v bankovom sektore by znamenalo zrútenie celého finančného systému. Ďalej je potrebné povedať, že ekonomika Slovenska sa rozvíja na princípoch trhovej ekonomiky, od ktorej sa odvíjajú aj úrokové miery vkladov v bankách, je determinovaná ponukou a dopytom po peniazoch. Práve vďaka uskutočnenej reštrukturalizácii a privatizácii bánk došlo k výraznému poklesu úrokových sadzieb, pričom napríklad priemerná úroková sadzba v ekonomike Slovenska poklesla z vyše 20 % ku koncu roku 1998 na súčasných približne 9 %. V podnikateľskej sfére sa týmto spôsobom výrazne znížili finančné náklady a vytvorili sa podmienky na rozvoj podnikového sektora, a tým aj na postupné znižovanie miery inflácie. Znížením úrokovej miery v ekonomike sa zároveň znížili náklady na prefinancovanie schodku štátneho rozpočtu, a tým aj na správu celého štátneho dlhu. Vo vašej otázke zdôrazňujete, prečo sa vláda nestarala o vyššie úrokové sadzby z vkladov. Práve vysoká úroková miera v ekonomike predstavuje z dlhodobého hľadiska neudržateľný stav a mohla by viesť k prechodu na ekonomiky, ktoré aj v súčasnosti poznáme, majú veľké problémy napríklad v Argentíne. Tu si je potrebné pripomenúť, že vysoké úrokové miery z bankových vkladov v nedávnej minulosti znamenali likvidačné úrokové miery z úverov. Vysoké úrokové miery z úverov následne odčerpávali finančné zdroje podnikov, čo tiež prispelo k situácii podnikového sektora, v akej sa v súčasnosti nachádza. Vo vyspelých štátoch je prevažná väčšina úspor obyvateľstva sústredená v bankách napriek tomu, že úrokové miery z vkladov sú tam podstatne nižšie ako u nás. Motivácia obyvateľstva ukladať svoje úspory v bankách musí byť založená na dôvere obyvateľstva v bankový sektor a v dostatočnom zabezpečení týchto úspor, ktorým je systém ochrany vkladov. Som presvedčený, že uskutočnená reštrukturalizácia a privatizácia bánk prispela a prispeje k tejto dôvere. Treba si uvedomiť, že za výšku úrokových sadzieb zodpovedá Národná banka Slovenska, ktorá svojimi menovopolitickými nástrojmi ovplyvňuje úrokové sadzby v Slovenskej republike s ohľadom na celkový ekonomický vývoj krajiny, predovšetkým s ohľadom na vývoj inflácie. Z pohľadu plnenia základného cieľa centrálnej banky, a to je udržiavanie stability cien, myslím si, že nemožno Národnej banke Slovenska nič vyčítať. Podľa informácií z bankovej štatistiky a zo štatistiky Národnej banky Slovenska, ak si vkladateľ uložil v decembri 1999 - teraz tie fakty, pani poslankyňa, - svoje úspory na 1 rok v komerčnej banke, priemerne mohol v roku 2000 dosiahnuť výnos 12,3 %, čo pri inflácii za rok 2000 vo výške 8,4 % znamená reálnu úrokovú sadzbu plus 3,9 %. Celkom konkrétne a presne, pani poslankyňa, rok 1999. Ďalej, ak si uložil peniaze v decembri 2000 v priemere za 7,4 %, pri inflácii 6,4 % dosiahol reálny výnos presne 1 %. Ak si uložil občan svoje úspory v decembri minulého roku na jednoročný termínovaný vklad, priemerná úroková sadzba z termínovaných vkladov dosahovala 6,3 %, čo pri predpokladanej inflácii pod 5 % predstavuje opätovne pozitívny reálny výnos vyšší ako 1 %. Takže zhrniem a podčiarknem, obchodné banky poskytovali od roku 1999 vyššie úročenie peňažných vkladov, ako bola miera inflácie. Zníženie úrokových sadzieb bolo celoplošné. Nešlo len o pokles úrokov z vkladov, ale aj z úverov. Úrokové sadzby z krátkodobých čerpaných úverov dosahovali v roku 1998 až 21 %. V roku 1999 sa znížili na 17 %, v roku 2000 pod 11 %, a ako som sa už zmienil, ku koncu vlaňajšieho roku klesli pod 9 %. Zvýšenie úrokových sadzieb z vkladov by automaticky muselo znamenať aj zvýšenie úrokov z úverov s následným možným negatívnym dosahom na rast ekonomiky a na nezamestnanosť, tak ako som už koniec koncov uviedol pred chvíľou. Takže zhrniem a podčiarknem, pani poslankyňa, priemerné úrokové sadzby z vkladov za roky 1999, 2000, 2001 boli vždy vyššie, ako bola priemerná miera inflácie. Skončil som. J. Migaš, predseda NR SR: Pani poslankyňa, chcete položiť doplňujúcu otázku? Nech sa páči, pani poslankyňa Kolláriková, máte doplňujúcu otázku, nech sa páči. M. Kolláriková, poslankyňa: Ďakujem za odpoveď, ale, samozrejme, nie som s ňou spokojná. Pán premiér, ja som sa nepýtala, prečo nie sú vysoké úroky, ale tam doslova bolo uvedené - vyššie úroky z vkladov než je inflácia. Po druhé, pán premiér, mňa nezaujíma predpokladaná inflácia. Vy môžete predpokladať infláciu, že bude aj 3-percentná. Mňa zaujíma skutočná inflácia. Keď si pozeráte vklady a úroky v bankách, tak tie sú skutočne ale nižšie, než je inflácia, pretože inflácia v súčasnosti je okolo 6 až 7 %. A vklady, úroky sú okolo 6 %. Tak vychádzajme z toho, čo tu je uvedené. Neviem, akú odpoveď mi dáte, ale ja vás budem aj interpelovať. Tak pokiaľ mi dáte takú odpoveď, s ktorou nebudem spokojná, budem ďalej v tom pokračovať, lebo musím podotknúť, že mnohí sa divia, prečo ľudia si dávajú do takých spoločností finančné prostriedky. Ale vysoká nezamestnanosť, malé dôchodky, zvýšené náklady na štúdium, mladé rodiny majú problémy, tak hľadajú priestor a miesto, kde by si vlastne zvýšili a zlepšili ekonomickú situáciu. A keďže im toto neumožňujú banky, lebo ponúkajú nízke úroky, tak potom sa nemôžeme diviť, že si dávajú do takýchto spoločností svoje, žiaľbohu, koľkokrát aj celoživotné úspory. Viete, odozva na tlačovú konferenciu Pravej Slovenskej národnej strany bola skutočne veľká, mám veľa listov a niektoré z nich vám potom v interpelácii aj prečítam. Tak otázku vám ani nebudem dávať, je to zbytočné, lebo už čas sa končí. Dám vám ich formou interpelácie. Ďakujem.