Mihál, Jozef, poslanec NR SR (2014-11-28):
Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Vážený pán minister, vážený pán spravodajca, predseda výboru, vážené kolegyne, vážení kolegovia, milí prítomní, ak tu nejakí sú, dovoľte vystúpiť v druhom čítaní k vládnej novele Zákonníka práce. Dovoľte na úvod pár hodnotiacich slov a následne pozmeňovací návrh, ktorý predložím v zastúpení ďalších poslancov. Táto novela je veľmi dôležitá, pretože dosť zásadným spôsobom upravuje možnosti tzv. agentúrneho zamestnávania, dočasného zamestnávania, alebo procesu dočasného pridelenia zamestnanca a nájdeme v nej množstvo, množstvo úprav, ktoré regulujú tento inštitút a ja osobne sa v zásade s veľkou väčšinou týchto úprav stotožňujem a som rád, že sa tu dostali a myslím, že budú bez problémov teda prijaté ostatnými poslancami, aj keď je otázne, či novela bude schválená ako celok s nejakou väčšou podporou, pretože napríklad my by sme boli radi, ako aj predkladatelia pozmeňujúcich návrhov, aby sa do tejto novely dostali aj naše pozmeňovacie návrhy, za ktorými si stojíme. Čiže ja som tu nebol včera dopoludnia, keď sa začala rozprava, ale chcem pripomenúť pozmeňovacie návrhy Janky Kiššovej, pod ktorými som podpísaný aj ja ako spoluautor, a to je napríklad vypustenie spoluzodpovednosti užívateľského zamestnávateľa za plnenie dôležitej podmienky, podľa ktorej má mať agentúrny zamestnanec počas dočasného pridelenia rovnaké pracovné a mzdové podmienky, ako kmeňoví zamestnanci užívateľského zamestnávateľa. Ja sa k tomuto ešte raz trošku vrátim obšírnejšie a popíšem, popíšem, o čo vlastne ide, aby nám to bolo jasné. Tak predstavte si, že ste zamestnávateľ, máte nejakú fabriku, nejakú výrobu, typicky na Slovensku je to povedzme v automobilovom priemysle, nejaká tá fabrika na výrobu káblových zväzkov, kde vyrábate tieto súčiastky, povedzme tie káblové zväzky, príde vám väčší počet objednávok od odberateľov, vy potrebujete povedzme pridať nejaké tie zmeny, potrebujete tie objednávky samozrejme splniť, to znamená potrebujete zobrať nových zamestnancov, ale viete, že ten počet objednávok nebude mať zrejme trvalý charakter, tak to jednoducho chodí, raz je tých objednávok viac, raz je tých objednávok menej. Čiže chcete, rozhodnete sa vyriešiť potrebu nových zamestnancov nie tým, že zamestnáte nových kmeňových zamestnancov, vlastných, ale využijete ponuku nejakej agentúry dočasného zamestnávania a dohodnete sa s ňou napríklad, že vám poskytne takto na leasing, ako sa niekedy hovorí, dvadsať, povedzme 20 zamestnancov. To sú zamestnanci tej agentúry. To sú zamestnanci, ktorí majú pracovnú zmluvu uzatvorenú v tej agentúre. Agentúra ich prihlasuje do sociálnej, zdravotnej poisťovne, agentúra je, samozrejme, ako ich zamestnávateľ zodpovedná za dodržiavanie Zákonníka práce, agentúra im vypláca ich mzdu, zabezpečuje zrážku daní, odvodov, prevody do sociálnej, zdravotnej poisťovne a tak ďalej, čiže všetko toto je na agentúre. Výhodou takéhoto spôsobu zamestnávania, teda som tá fabrika, ktorá potrebuje 20 nových zamestnancov a takto si ich zoberiem z agentúry, výhody sú dve. Prvou výhodou je tá výhoda, že ja ako tá výrobná fabrika sa vôbec nemusím starať o všetku tú administratívu, ktorá je spojená s tým, že vôbec mám nejakých zamestnancov, lebo mať nejakého zamestnanca, to skutočne, to nie je len o tom, že sa starám, aby mal čo robiť, aby mal svoj plat a tak ďalej, ale množstvo a množstvo administratívnych povinností, ktoré je s tým spojených, o ktorých som napríklad teda hovoril, prihláška do Sociálnej poisťovne, prihláška do zdravotnej poisťovne, nahlasovanie rôznych zmien do týchto poisťovní, výkazy každý mesiac, no je toho hodne. Čiže, keď si tých zamestnancov zoberiem z agentúry, tak mám svätý pokoj, pretože všetku túto administratívu rieši tá agentúra. Druhá vec je, že ak viem, že ten stav potreby väčšieho množstva zamestnancov je prechodný, tak je pre mňa výhodné využiť ponuku agentúry, pretože keď ich, tých zamestnancov potrebujem, mám zákazky, tak ich mám, dohodnem sa s agentúrou na ich pridelení a keď ich nepotrebujem, keď tej práce niet, tak nebudem prepúšťať kmeňového zamestnanca, čo nie je jednoduché a je to bolestivý proces, ale jednoducho ukončím zmluvu, ak nevyprší sama, s agentúrou a tí zamestnanci odchádzajú a agentúra ich pridelí niekde inde. Čiže z tohto pohľadu je agentúrne zamestnávanie, ten inštitút dočasného zamestnávania, pridelenia zamestnanca touto formou na Slovensku v týchto segmentoch priemyslu, v týchto v priemyselných odvetviach a podobne, pomerne populárny. Podľa Zákonníka práce, ja neviem odkedy, ale poviem to tak, že veľmi dlho, snáď od začiatku to tam je, platí, že v prípade, že u toho užívateľského zamestnávateľa, v tej výrobnej firme sú nejakí dočasne pridelení zamestnanci z agentúry, tak platí, že musia mať rovnaké pracovné a mzdové podmienky, ako kmeňoví zamestnanci tej firmy. Čiže keď za tým výrobným pásom stojí 50 ľudí, 30 z toho sú moji kmeňoví zamestnanci a dvadsiati sú agentúrni a ja tým kmeňovým zamestnancom dávam povedzme 4 eurá na hodinu hrubého a majú nejaké výhody sociálneho charakteru dohodnuté vo firme, čo ja viem, dajme tomu, že majú o týždeň viac dovolenky, alebo že majú vyšší príplatok za nadčasy, tak také isté podmienky musia mať aj tí agentúrni zamestnanci, to znamená, aj oni musia mať 4 eura na hodinu, aj oni musia mať v prepočte nárok o týždeň dovolenky naviac, aj oni musia mať vyšší príplatok za prácu nadčas. Zodpovednosť podľa doterajšieho Zákonníka práce za dodržiavanie tohto dôležitého ustanovenia má tá agentúra, pretože ona je ich zamestnávateľ, pretože ona s nimi má uzatvorenú pracovnú zmluvu, ona rieši všetku túto administratívu a tak ďalej, atď. Čiže ona, agentúra je zamestnávateľom tých zamestnancov, oni sú len zapožičaní tomu užívateľskému. Čiže agentúra je zodpovedná za to, že majú mať tie 4 eurá na hodinu a ďalšie nejaké výhody. Ten užívateľský zamestnávateľ, samozrejme tá výrobná firma, keď sa k nemu vrátim, samozrejme musí komunikovať s tou agentúrou, lebo v podstate v čase, kedy spolu uzatvárajú zmluvu podľa Obchodného zákonníka o zapožičaní tých zamestnancov, vtedy sa vlastne dohodnú na všetkom možnom, čo treba a okrem iného, samozrejme, ten užívateľský zamestnávateľ by mal oznámiť agentúre, že aké sú tie pracovné a mzdové podmienky kmeňových zamestnancov, aby tým pádom tá agentúra mohla rešpektovať, aby to bolo vôbec vykonateľné, aby mohla rešpektovať príslušné ustanovenie Zákonníka práce a teda vyplácať tým zamestnancom primeranú príslušnú mzdu a poskytla im ďalšie sociálne výhody alebo lepšie pracovné podmienky. Takže takto to vlastne má fungovať dnes podľa súčasného Zákonníka práce. Vládny návrh hovorí, alebo takto, ešte jedna, ešte jedna veta predtým, ako okomentujem vládny návrh. Ak by agentúra toto nerešpektovala, to znamená, namiesto 4 eur im povedzme bude vyplácať len 3 eurá na hodinu, tak zodpovednosť je samozrejme na agentúre, ako na zamestnávateľovi, že porušuje Zákonník práce. Pozrite, keď napríklad si vy ako občania požičiate v požičovni auto, tak zodpovednosť za to, že to auto je poistené, že má zákonnú poistku, nesiete vy, ktorí ste si to auto požičali? Alebo tá firma, tá požičovňa, ktorá tie autá požičiava? No je nesporné, že zodpovednosť za to, že tam je zaplatená zákonná poistka nesie majiteľ toho vozidla, čiže firma, ktorá tie autá prenajíma. Ja keď si to auto požičiam, tak si ho požičiavam, podpíšeme zmluvu a v dobrej viere ho mám, užívam ho s tým, že všetko je v poriadku, že je zaplatená zákonná poistka, že je vykonaný servis, že to auto je v poriadku, že sa mi to niekde na ceste nerozsype, že sa nič nestane. Je predsa nelogické, aby ten, kto si niečo požičiava, niesol zodpovednosť za to, že ten predmet, ktorého majiteľom je niekto iný, má alebo nemá splnené príslušné náležitosti. Prepáčte, že prirovnávam ľudí k autám, to som takto nemyslel, ale ten inštitút je v tomto podobný. Keď si ako firma požičiate zamestnancov, tak predpokladáte, že pokiaľ ide o tých samotných požičaných zamestnancov, agentúrnych zamestnancov, že agentúra robí všetko tak, ako robiť má. Tak by to malo byť. A keď sa tak nestalo, keď tá agentúra niečo porušuje, tak nech tá agentúra samozrejme nesie zodpovednosť. Ale prečo by som mal ja, ako ten, kto si tých zamestnancov zapožičal, podpísal som zmluvu v dobrej viere, že všetko je v poriadku, prečo by som mal ja niesť zodpovednosť za to, že agentúra povedzme neskoro prihlásila zamestnancov do zdravotnej poisťovne? Ako to ja mám vedieť? To si tam mám poslať ľudí, aby mi sledovali, že čo v tej agentúre robia? Okrem iného je tu aj zákon o ochrane osobných údajov, ako vŕtať sa v niečom, čo robia oni, je aj z tohto pohľadu na hrane zákona o ochrane osobných údajov, napríklad, ale to nie je podstatné. Čiže tvrdím, tvrdím, že vládny návrh v bode, kde sa navrhuje, aby zodpovednosť za plnenie toho bodu Zákonníka práce, ktorý hovorí, že agentúrni zamestnanci majú mať rovnaké pracovné a mzdové podmienky, ako moji kmeňoví, tvrdím, že túto zodpovednosť má niesť naďalej len a len agentúrny zamestnávateľ, len tá agentúra a nie ja, ktorý si požičiam zamestnancov a dávať tam paragrafy, keď to poviem ľudovo, podľa ktorých ako užívateľský zamestnávateľ mám do 15 dní doplatiť chýbajúcu mzdu takémuto zamestnancovi, tak to jednoducho, to tam jednoducho nepatrí, to tam nemá čo hľadať. A okrem iného, je to aj technicky, keby sme už aj prijali takúto myšlienku za svoju, je to aj technicky veľmi ťažko vykonateľné. Ako im to mám doplatiť a ako sa z toho zaplatia odvody? Ako sa z toho zaplatí daň? Veď to nie je môj zamestnanec. Veď ja ho nemám prihláseného v poisťovniach. Aj keby som prijal túto myšlienku spoluzodpovednosti, ja, pán minister, jednoducho si neviem predstaviť technicky, ako toto vôbec môže v praxi fungovať. Ale zakončím to tým, že ten užívateľský zamestnávateľ má robiť akéhosi policajta, či agentúra dodržiava pravidlá. Opakujem, to je to isté, ako keby ste chceli od chodca na križovatke, ktorý čaká na svoju zelenú, aby dával pozor, či tie autá neprechádzajú na červenú a keď prechádzajú, tak má rýchlo volať na políciu, pozor ŠPZ-ka táto a táto, rýchlo si ho niekde chyťte, pátranie vyhláste, lebo ja som videl, ako prešiel na červenú. Ako zase na druhej strane sa nečudujem, pretože keď si napríklad spomeniem na zákon o DPH, kde sa zodpovednosť za neplatenie DPH prenáša na obchodného partnera, čiže takýto systém nie je novinka, v podstate robíte to opakovane, ale nerobte to, prosím vás. Nerobte to, pretože toto nemá nič spoločné s ochranou agentúrnych zamestnancov, na to sú tu inšpektoráty, aby dodržiavanie Zákonníka práce sledovali. Predsa viete, všetky agentúry sú registrované v reálnom živote, teda je ich 1 200, ale reálne tú činnosť vykonáva asi 300 agentúr. Čiže myslím si, že ak máme tu zriadenú inšpekciu práce a máme, inšpektoráty chodia na kontroly, Kobra a tak ďalej, tak by sa v prvom rade mali zamerať na dodržiavanie týchto pravidiel a to nie je žiadny problém pre inšpektora, aby si agentúru pozrel, aby si pozrel, akým spôsobom majú odmeny zamestnanci tejto agentúry, ktorí sú niekde pridelení a porovnal to s tými kmeňovými zamestnancami. Veď to je, s prepáčením, prkotina pre inšpektoráty práce. Prečo by toto mal znášať užívateľský zamestnávateľ? Čiže ešte raz sa vraciam k poslaneckému pozmeňovaciemu návrhu, ktorý tu zaznel včera a poprosím vás o podporu vypustenia ustanovenia, aby aj užívateľský zamestnávateľ niesol zodpovednosť za dodržiavanie rovnakých pracovných a mzdových podmienok v prípade agentúrnych zamestnancov. Ďalší veľmi dôležitý návrh, ktorý tu zaznel včera, je návrh na vypustenie § 120 zo Zákonníka práce. Už to tu hovoríme v súčinnosti s novelou zákona o zdravotnom poistení druhý alebo tretí deň. Veľmi zásadným spôsobom sa zvýšila minimálna mzda od januára 2015. Dobre, rešpektujem, rešpektujem osobne zvýšenie minimálnej mzdy na 380 eur, rešpektujem systém, ktorý chcete zaviesť v zdravotných odvodoch v tomto zmysle. To naozaj zamestnávateľov, ktorí zamestnávajú zamestnancov v pracovnom pomere za minimálnu mzdu, nepoškodí a nemalo by dôjsť k prepúšťaniu takýchto zamestnancov, práve naopak, je možné, že budú pozitívne efekty a vznikne nových niekoľko, možno tisíc nových pracovných miest pri minimálnej mzde, ale toto je minca, ktorá má dve strany a tou druhou stranou je práve existencia § 120 v Zákonníku práce. Čiže podľa § 120 Zákonníka práce vlastne máme definovaných šesť pásiem minimálnej mzdy. Tá najnižšia, to je tých 380 eur a päť ďalších, to sú vlastne hranice, ktoré sú definované ako násobky tej minimálnej mzdy, ako 1,2-násobok, 1,4-násobok, 1,6-násobok, 1,8-násobok a dvojnásobok minimálnej mzdy. Čiže to najvyššie pásmo... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)