K. Sárközy, poslankyňa: (2002-06-21):
I. Presperín, podpredseda NR SR: Hlasujeme. (Hlasovanie.) Prítomných 93 poslancov, za 86, proti nie je nikto, zdržalo sa 5, nehlasovali 2. Konštatujem, že sme schválili návrh skupiny poslancov Národnej rady na vydanie novely zákona č. 195/1998 Z. z. o sociálnej pomoci. Ďakujem. Páni poslanci, budeme pokračovať v rokovaní Národnej rady tlačou 1538, kde sme prerušili rozpravu. Ide o návrh skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona o zriadení Slovenskej zdravotníckej akadémie . Prosím pani poslankyňu Záborskú ako spravodajkyňu, aby zaujala svoje miesto. Prosím pána poslanca Šagáta, ktorý je prihlásený do rozpravy ako posledný, aby sa ujal slova. Nech sa páči. T. Šagát, poslanec: Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, dovoľte, aby som len krátko vystúpil pri prerokovaní návrhu zákona o zriadení Slovenskej zdravotníckej akadémie. Dovoľte, aby som reagoval len na niektoré fakty, ktoré boli uvedené v rozprave ctenými kolegami. A chcem uviesť na začiatok, že, samozrejme, si vážim ich názory, ale dovoľte, aby som prezentoval názor iný. Predovšetkým po prvé by som chcel uviesť nasledovné. Na začiatku keď sme sa pokúšali riešiť ďalšie vzdelávanie v zdravotníctve zákonom, tak nám odporcovia vytýkali, že špecializačné štúdium v medicíne nie je vysokoškolské vzdelávanie. A pozrite sa, aký prudký obrat nastal. Dnes už tu nikto nenamieta, že to nie je vysokoškolské vzdelávanie. Naopak, vysoké školy to chcú robiť. Teším sa tomu, pretože to je prvé uznanie toho, že SPAM ako škola robil dlhé roky vysokoškolské vzdelávanie. A vôbec nešlo o zámenu s doktorandským vzdelávaním, tretím stupňom. To je prvá vážna vec, ktorá, si myslím, vznikla v priebehu tejto diskusie a je vyjasnená. Pokiaľ ide o veľmi vážnu námietku, ktorá sa týkala problematiky, či existuje nejaký takýto systém podobný niekde vo svete, opäť boli argumentácie, že nič podobné nie je, že ideme dokonca cestou ako niekde v Čečensku. Tak my sme argumentovali a citovali sme z uznesení spoločenstva, ktoré je na úrovni Európskej únie, zo spoločenstva Únie špecialistov medicíny v Európe, ktoré, ak presne by sme citovali – nemám ho so sebou, samozrejme, ale som ho citoval presne vo výbore školskom –, prijíma všetky riešenia, ktoré naplnia cieľ ďalšieho vzdelávania. A Únia špecialistov medicíny v Európe to rešpektuje, pokiaľ existujú originálne riešenia, pokiaľ existujú inštitúcie, ktoré to zabezpečujú. A preto nič iné sme nechceli, len povedať, že aj keď tieto riešenia nie sú v prevahe, sú akceptované, že na svete sú vysoké školy, ktoré to kopírujú. Uviedli sme, že takouto univerzitou je Semmelweisova univerzita v Budapešti. Treba povedať, že, áno, táto univerzita – a môžem prečítať stanoviská pána prof. Krčméryho, ktorého stanovisko pokladám za pravdivé – iste je pod rezortom školstva, ale minimálne posledné dva roky je úplne financovaná rezortom zdravotníctva. A štruktúra našej navrhovanej školy úplne kopíruje tento model zdravotnícky, to znamená rezortnosti, i keď nie je úplné riadenie rezortom. Pravdepodobne ešte treba zdôvodniť tú štátnosť alebo neštátnosť tej vysokej školy. To je tretí argument. Okrem toho ešte k tým zahraničným príkladom. Viete, ja by som nerád skĺzol na úroveň diskusie, ktorú tu niektorí chceli akože spochybniť – nejaký diplom alebo certifikát pána profesora Krčméryho z anglickej univerzity. Dovoľte, aby som to úplne opomenul. Je tam ako dokladový materiál, že existujú rezortné vysoké školy, že dávajú, že vzdelávajú v tomto. A ak to niekto chce spochybňovať, či cez tie štyri prejdú všetci lekári v Anglicku alebo v Amerike, no tak to ja nebudem tu posudzovať, my sa v tomto nemôžme porovnávať, samozrejme, so štátmi, ktoré majú toľko obyvateľov. Takže myslím si, že nejdeme nejakou cestou, ktorá ide do krajín, ktoré majú nevyvinuté vysoké školstvo. V stanoviskách dekanov lekárskych fakúlt, pokiaľ ste si ich pozreli, opäť nájdete niektoré tvrdenia, ktoré skutočne nie sú úplne obsahovo vyvážené, napr. že týmto návrhom ideme dezintegrovať systém vysokého školstva a že to je prakticky len krátky krok predtým, než sa úplne zrúti tento systém. Mal som rozhovory s ľuďmi, ktorí poznajú rezortné vysoké školy aj v Európe. Takéto informácie mi napr. ponúkol pán prof. Švec. A nevidím teda skutočne žiadny dôvod, aby sme z rezortnej školy robili strašiaka, ktorý ide tu niečo dezintegrovať, ktorý bude akcelerujúcim prvkom na zrušenie nejakého systému. Ja myslím, že predovšetkým rezort ministerstva školstva by som si ani nedovolil, samozrejme, vôbec tu kritizovať, ale celé roky, celé desaťročia vzdelávanie v zdravotníctve riadil rezort zdravotníctva. Stredné zdravotnícke školy úplne mu patrili, špecializačné štúdium určite mu patrilo, ale aj príprava po ukončení stredného alebo základného vzdelania v rezorte mu patrila, pretože tu nejde len o tri povolania – verejné zdravotníctvo, sestry zdravotné a špecialista v medicíne –, tu ide o niekoľko ďalších desiatok povolaní, ktoré táto škola bude riešiť. Mohol by som uviesť ďalšie argumenty. Ešte by som chcel sa dotknúť toho monopolu, o akom monopole tu môžeme hovoriť, keď tento systém je úplne otvorený vysokým školám, celý rad kliník vysokých škôl sa podieľa dnes aktívne na ďalšom vzdelávaní, dokonca mnohí vedúci pracovníci lekárskych fakúlt, tak ako tu bolo aj správne uvedené, sú súčasne aj vedúcimi katedier SPAM. A ak ide o monopol, tak ťažko potom takého niečo tvrdiť, pretože tak isto aj v skúšobných komisiách sedia odborníci z lekárskych fakúlt. A tá úroveň toho vzdelávania a nakoniec aj udeľovanie určitých špecializácií je teda pod ich kontrolu. Len certifikát, len osvedčenie alebo diplom – alebo ako sa to volá – bude vydávať len jedna inštitúcia, tak ako je to napr. aj v prípade pregraduálnej výchovy na lekárskych fakultách, my si to nikdy, samozrejme, nebudeme nárokovať, a okrem toho aj PhD., hoci v tomto vzdeláva aj SPAM už dneska ako nevysokoškolská inštitúcia. To znamená, ako nevysoká škola vzdeláva v PhD., v gynekológii, v chirurgii, otorinolaryngológii, teda v štyroch odboroch, v internej medicíne ešte. Teda chcem povedať, kto pozná zákon o vysokých školách a pozrie si § 2, naša inštitúcia paragraf kompletne napĺňa. To je vzdelávanie, príprava vysokošpecializovaných pracovníkov, ochrana zdravia, proste všetky tie časti, ktoré tam má. A myslím si, že je to len vlastne transformácia existujúcej organizácie na vyšší stupeň, ktorý je v zhode so zámermi Európskej únie. Veľmi úprimne ešte niekoľko poznámok k tomu legislatívnemu postupu. Iste sa mu dá všeličo vytýkať, len viete, ja by som nerád tu vyťahoval všetky naše staré spory, ktoré máme s lekárskymi fakultami a trvajú vlastne od revolúcie v roku 1989, pretože si myslím, že to nepatrí na túto pôdu a len chcem uviesť na margo tohto, že od začiatku deväťdesiatych rokov lekárske fakulty urobili veľký atak na to, aby sa inštitúcia SPAM ako taká úplne zrušila. Prvým riaditeľom ponovembrovým Inštitútu pre ďalšie vzdelávanie lekárov, terajšieho SPAM, bol Dr. Milovský. A ten už vtedy musel čeliť veľmi silnému ataku na zrušenie SPAM. Dosiahlo sa iba zrušenie Ústavu pre ďalšie vzdelávanie sestier. Ten sa vlastne potom inkorporoval do inštitútu, napr. v Čechách si ho dodnes ponechali a existuje v Brne. A už vtedy Dr. Milovský, a môže to dosvedčiť pán poslanec Langoš, s ktorým o tom hovoril, chodil po svete a hľadal pandantov medzi školami, ktoré by boli podobné ako SPAM. A už vtedy ich našiel. A, viete, ten monopol, ktorý je vytvorený, skutočne to sme otvorili, ja súhlasím s tým, čo tu povedal pán exminister Ftáčnik, my sme otvorili ten problém uznávania vedeckých hodností. SPAM ako taký za týchto okolností, ktoré sú, za chvíľu nebude môcť z vlastnej základne postaviť jediného pedagogicky vzdelaného človeka na vedúce miesto, je to fakt. To nie je monopol vysokých škôl na vydávanie hodností pedagogických, keď je jediným alebo základných kritériom práca na lekárskej fakulte. Nemyslím si, že to je správne. Ale možno, pán exminister, by bolo spravodlivé, keby ste boli aj vy uviedli to, že my sme mali spolu rokovanie o tejto škole a že ste, a pravdepodobne to nebudete tu rozporovať, uviedli, že si viete veľmi dobre predstaviť túto školu ako verejnú vysokú školu. Tie slová počulo niekoľko ľudí. To znamená, ak si vieme predstaviť verejnú vysokú školu z tejto inštitúcie, tak vlastne zostáva tu jediný problém a to rezortnosť. Ak je to pravda, pán exminister Ftáčnik, že ste pred pánom ministrom zdravotníctva, pred Lojzom Rakúsom a pred Tiborom Šagátom uviedli, že si to viete veľmi dobre predstaviť ako vysokú školu verejnú, ja sa pýtam, kde tu je problém, že to nemôže byť vysoká škola ako taká a my hovoríme o rezortnej. A tieto argumenty, prečo je rezortná, sa snažíme tu povedať strašne už dlho. Len, viete, keď nemáte uši, ktoré počúvajú, tak proste sa to minie cieľa. Ja chápem, že obhajujete určité vaše predstavy, nakoniec nie sú nekompatibilné s našimi, len im treba nájsť miesto. A to miesto, si myslím, my určite v tom vzdelávaní máme. Nakoniec, keď si prečítate Milénium, ktorému som sa venoval, pán exminister Ftáčnik, všimnite si, aká je tam požiadavka terciárneho vzdelávania, na koľkých percentách sme a kam sa chceme dostať. To znamená, tu priestor je. Prečo by tu nemohla existovať ďalšia vysoká škola, ktorá je otvorená spolupracovať s lekárskymi fakultami a vôbec ich neohrozuje, pretože má úplne iné zameranie? A rezortnosť v tejto chvíli nepovažujeme za definitívne niečo, pretože mnohí sme nepostrehli a mnohí aj tvrdíme, že zdravotníctvo nie je v transformácii. Ale ono prechádza veľmi silnou transformáciou. My sme odovzdali mnohé kompetencie v riadení, v organizácii, v udeľovaní rôznych vecí decentralizáciou na nižšie články riadenia. My sme odovzdali neobvyklé kompetencie Slovenskej lekárskej komore a Slovenskej komore stredných zdravotníckych pracovníkov. A tieto sa budú používať práve na reguláciu zdravotníckych povolaní, a preto v tejto transformácii, než sa zhostia s tými právomocami, než ich to opojí a uvidia, aká je tvrdá realita, myslím si, je správne, že v tejto fáze si tam štát necháva regulačný vplyv, pretože nemôže to vzdelávanie skončiť len tak, že sa budú otvárať lukratívne odbory, že treba pokryť celé desiatky odborov, ktoré musia existovať, aby bola zabezpečená dostupná a kvalitná zdravotná starostlivosť. Ja myslím si, že tie mechanizmy otvárania študijných odborov, také ktoré, dnes sú na vysokých školách, sú nie garanciou pre štát v štátnej zdravotnej politike. Ja myslím, že pojem štátnej zdravotnej politiky je niečo, čo si každý štát musí robiť v rôznej etape rôznymi mechanizmami a rôznymi nástrojmi. Takže, prepáčte, ak považujete rezortnosť dneska za niečo, čo nemá obdobu, čo proste je prvok, ktorý tu ide to deštruovať, v žiadnom prípade, tá vysoká škola okrem tých právomocí, ktoré sú tam uvedené, bude v riadnom režime verejných vysokých škôl. Podlieha aj akreditácii, podlieha evalvácii, tak ako je to ostatné, buď bude, alebo nebude mať priznané študijné odbory. Bude musieť si doplniť niektoré veci, tak ako je to v zákone. O čo sa tu bojíte vlastne? Ja nevidím tu žiadny strach. A teraz veľmi úprimne poslednú poznámku. A nebudem vás zdržovať, pretože niektorých, ktorí to nechcú podporiť, nepresvedčím, keby som tu hovoril ďalších ešte možno 100 dní. (Hlasy z pléna.) No tak ale tých, čo sú presvedčení, nechcem zdržovať a tých, čo sú nepresvedčení, rešpektujem ako názorovo iných. Viete, vytýkate nám, že to neprešlo tou demokratickou diskusiou v priebehu tej tvorby. Tá diskusia by bola dopadla takto, pretože tie diskusie, tie rokovania medzi naším inštitútom, SPAM, lekárskymi fakultami prebiehali. Bolo niekoľko takých snáh nájsť spoločné riešenia. To nie je, že naraz proste vytryskol nejaký gejzír niečoho, čo tu je obludné. Nie, my sme tu a my sme rokovali a my sme neboli schopní nájsť spoločnú reč. My sme nevedeli si nájsť miesto vo vysokoškolskom vzdelávaní, len fúziou a spojeným absorbovaním. Ale mi chceme existovať samostatne. A tá diskusia keby bola sa otvorila pred rokom, by bola mala rovnaký výsledok, absolútne rovnaký výsledok. A preto sme si mysleli, že môžeme sa uchádzať o vznik takejto vysokej školy týmto spôsobom. Je legitímny, pán minister, je legitímny vzhľadom na vznik vysokej školy. Iste by sme boli veľmi radi, keby bolo vyjadrenie Akreditačnej komisie. Existujeme v časopriestore, v tomto volebnom období, za týchto okolností, dnes nemáme komisiu, ktorá by to eventuálne posúdila aj s negatívnym nálezom. Ale negatívny nález nie je v rozpore, aby nemohla vzniknúť vysoká škola. Prepáčte mi. Ak bude negatívny nález Akreditačnej komisie, tak podľa jej nálezu sa doplnia veci ktoré bude treba. Čo bráni tomuto parlamentu, aby ju nezriadila? To je len na rozhodnutí skutočne svedomia a vôli poslancov. Nehnevajte sa, že v piatok o 11.58 hodine som vás zdržal. Ak som nepresvedčil tých, ktorých som nepresvedčil, je to len preto, že som nenašiel dobré slová, a ospravedlňujem sa za nedostatok argumentov. Tým, ktorých som snáď presvedčil, ďakujem za pozornosť a teším sa na ďalšiu spoluprácu, samozrejme, za každých okolností. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Sú dve faktické poznámky na vystúpenie pána poslanca. Končím možnosť prihlásiť sa s faktickými poznámkami. Ako prvý je pán poslanec Ftáčnik. M. Ftáčnik, poslanec: Ďakujem. Vážený pán poslanec, potvrdzujem to, že sme hovorili o tom, že by sa mohol proces špecializačného štúdia organizovať aj na verejnej vysokej škole. O tom sme naozaj hovorili. Nehovorili sme o tom, že by sa malo špecializačné štúdium uznať ako tretí stupeň, to ste si vymysleli na poslednú chvíľu, to som kritizoval, že ste nediskutovali v širšej verejnosti, v školskej verejnosti, o tom sa pokojne diskutovať dalo. Nediskutovali sme o tom. O tom, že tento proces v iných krajinách zabezpečujú verejné vysoké školy, ty veľmi dobre vieš, pán poslanec, aj ja o tom viem, preto som si myslel že by mohol SPAM sa pretransformovať ako pracovisko existujúcich vysokých škôl. To len na margo. Ja by som bol rád, aby v tých diskusiách, v tých vyjadreniach nezazneli, alebo sa nestratili tie faktické otázky, na ktoré, pevne verím, odpovie pán poslanec Rakús ako predkladateľ, ale teba sa pýtam: Kedy ste predložili návrh Akreditačnej komisii, keď dnes hovoríte že ju nemáme? Vtedy ešte bola, keď ste predložili zákon. A na toto ste zabudli. Kedy ste to predložili? Koľko bude stáť príprava 1 000 sestier, ktoré chcete na tejto škole vzdelávať? Povedzte to jasne a zrozumiteľne, lebo to nemôže byť pokryté z rozpočtu SPAM. Kde je projekt na zriadenie novej vysokej školy? Toto sú tri otázky, na ktoré by ste mali jasne odpovedať. A ešte by ste nemali zamlčať v tom záverečnom slove a možno v tvojej reakcii, pán poslanec, na túto moju faktickú poznámku, ako je to s tým školným. Dnes lekári platia. Chcete, aby sestričky platili? Povedzte to nahlas celému parlamentu, celej snemovni, že ste si tam vyrobili konštrukciu, že sestričky za svoje bakalárske štúdium na tejto štátnej zdravotníckej vysokej škole budú platiť a na lekárskych fakultách, keď sa budú pripravovať, alebo na iných fakultách ošetrovateľstva, tam platiť nebudú. Toto sú vaše konštrukcie vyrobené na kolene. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Gašparovič.