I. Pásztor, poslanec: (2007-11-28):
Základný parameter rozpočtu, jeho deficit, je nastavený v budúcom roku na 2,3 % HDP. Pri mimoriadne rýchlom raste slovenskej ekonomiky by vláda mala byť ambicióznejšia. Nedostatočné znižovanie deficitu bude začiatkom budúceho roku určite kritizovať aj Európska komisia. Navrhovaný deficit nie je dôvodom na oslavy, nemožno ho však považovať ani za zásadný problém. Veľa o každej vláde hovorí celkový objem prostriedkov, ktoré plánuje prerozdeľovať prostredníctvom verejných financií. Tento parameter určuje, akú významnú úlohu bude hrať štát v danej ekonomike. Vláda navrhuje postupne znižovať podiel verejných výdavkov z tohtoročných 36,6 % HDP až na 34,7 % HDP v roku 2010. Tento trend sa deje i napriek obrovským príjmom z eurofondov, bez ktorých by verejné výdavky dokonca postupne klesli až na 31,2 % HDP. Za takýto vývoj by sa skutočne nemusela hanbiť nijaká pravicová vláda v Európe. To, že takýto rozpočet predložil do NR SR premiér Robert Fico, ktorý každodenne hovorí o posilňovaní úlohy štátu, je prekvapujúce. Napriek tomu, že nastavenie základných parametrov rozpočtu na nasledujúce tri roky považujem v zásade za správne, predložený rozpočet je zlý pre Slovensko, škodlivý v dvoch veľmi dôležitých oblastiach. Prvou je to, že rozpočet je významne závislý od jednorazových príjmov, ktoré nebude možné v budúcnosti opakovať. Druhým problémom je nastavenie výdavkových priorít, ktoré nesmerujú ani k zabezpečeniu dlhodobej prosperity Slovenska, ktoré žiada opozícia, ale ani neprinášajú budovanie sociálneho štátu, ktorý prezentuje vláda. Vláda zvýši rôznymi jednorazovými spôsobmi svoje príjmy o viac ako 12 mld. korún, vďaka čomu bude môcť v roku 2008 relatívne výrazne zvýšiť aj objemy výdavkov štátneho rozpočtu. Tie narastú oproti tomuto roku až o 9,6 %, čo pri predpokladanej inflácii na úrovni 2 % šetrením iste nazvať nemožno. Či však dokáže vláda skutočne šetriť v nasledujúcich rokoch, keď sa tieto príjmy už nebudú opakovať, uvidíme až pri nasledujúcich dvoch rozpočtoch. Veľmi zaujímavou položkou rozpočtu je objem očakávaných dividend. Hoci vláda verbálne húževnato bojuje s energetickými monopolmi, v rozpočte očakáva príjem 18,7 mld. korún z dividend, čo je o 5 mld. korún viac, ako to bolo v roku 2006. Keďže štát vlastní tieto firmy približne len z polovice, znamená to, že vláda očakáva nárast ziskov energetických firiem oproti minulosti o 10 mld. korún. Vynára sa otázka, aká je teda skutočná politika vlády voči týmto firmám. Rozpočet počíta aj so zvýšenými príjmami z titulu odchodu ľudí z 2. piliera, čo má priniesť dodatočných 3,5 mld. korún. Časť týchto zdrojov sa získa tým, že ľudia nebudú po prestupe platiť mesačne odvody na svoje osobné účty, ale do Sociálnej poisťovne. Ešte horšie je však to, že vláda do budúcoročného rozpočtu zakomponovala aj približne 2,5 mld. korún, ktoré si ľudia usporili už v predchádzajúcich rokoch. Tieto zdroje sa majú v budúcom roku previesť na účty Sociálnej poisťovne, ktorá ich rovno plánuje minúť na výplaty súčasných dôchodcov. Je to skutočne zvláštna sociálna politika. Vážené dámy a páni, rozpočet počíta aj s dodatočnými zdrojmi z dane z príjmu na základe zdanenia opravných položiek, čím sa zvýšia príjmy v rokoch 2008 a 2009 vždy o cirka 2,7 mld. korún. Problém je v tom, že táto operácia zvýši príjmy v najbližších dvoch rokoch, ale v nasledujúcich rokoch, naopak, rozpočet o tieto príjmy príde. V najbližších dvoch rokoch sa jednoducho zdania tie položky, ktoré by sa inak zdaňovali až v rokoch nasledujúcich. Každá zodpovedná vláda by takéto jednorazové príjmy mala využiť len na zníženie dlhu, a nie na financovanie bežných výdavkov. Rozpočet počíta aj s významnými predajmi štátneho majetku. Bez ohľadu, či sa tie predaje pomenujú ako privatizácia alebo hocijako inak, rozpočet očakáva, že takto získa v budúcom roku 2,3 mld. korún. Vďaka uvedeným príjmom bude mať vláda v budúcom roku na rozdeľovanie relatívne slušný balík zdrojov. Víťazmi súboja pri jeho delení sa celkom jednoznačne stali poľnohospodárstvo a životné prostredie. Ministerstvo pôdohospodárstva dostane medziročne navyše takmer 11 mld. korún. Ministerstvo životného prostredia si polepší oproti tomuto roku 4,3 mld. korún. Hoci tento rezort zvýšenie výdavkov potrebuje, obrovský medziročný nárast aj bez eurofondov, je to 82 %, je v porovnaní s inými kapitolami ťažko pochopiteľný. V budúcom roku si výrazne prilepší aj ministerstvo financií, o 2,4 mld. korún, teda o 28 %. Ministerstvo vnútra si prilepší o 3,9 mld. korún, vyše 18 %. Hoci pri Úrade vlády sa nárast meria len v stovkách miliónov, percentuálny rast výdavkov o 47 % oproti roku 2006 svedčí jasne o tom, kde sú priority vlády. Uvádzané kapitoly môžu byť s rozpočtom veľmi spokojné. Omnoho horšie je to s inými oblasťami, napr. s podporou rodiny, ktorá je hlavnou témou každého príhovoru predsedu vlády o sociálnom štáte. Na príspevok pri narodení prvého dieťaťa je v rozpočte vyčlenených 245 mil. korún. Na prídavok na dieťa, ktorý je základným nástrojom podpory rodiny, je však vyčlenených v budúcom roku len 8,5 mld. korún, kým v roku 2006 to bolo 9,3 mld. korún. Ďalšou rodinnou položkou v rozpočte je rodičovský príspevok, ktorý by sa mal podľa vládneho programu zvýšiť na úroveň minimálnej mzdy. V rozpočte o tom nie je pre istotu ani zmienka, pričom zvýšenie súčasnej úrovne 4 560 korún na 8 100 korún by si vyžadovalo vyše 4 mld. korún. Ďalšou témou môže byť podpora invalidov, teda tých, ktorí sú na pomoc štátu skutočne odkázaní. Výdavky tejto časti rozpočtu zostali presne na úrovni roku 2006, teda na 5,8 mld. korún. Celkové medziročné zvýšenie výdavkov rezortu sociálnych vecí o 2 % hovorí o reálnosti sociálnej politiky omnoho viac ako prázdne reči vládnych politikov. V podobnej situácii je aj podpora bývania, kde je hlavnou témou prezentácie vlády bonifikácia hypoték pre mladých. Ročne na ňu ide z rozpočtu pár stoviek miliónov korún. To však nie sú dodatočné peniaze na podporu bývania, ale ide len o presun z iných nástrojov podpory bývania. Celkovo totiž podpora bývania zo štátneho rozpočtu klesla zo 6,6 mld. korún v roku 2006 na 5,9 mld. korún v roku 2010. Skutočnou prioritou vlády, žiaľ, nie je ani školstvo. Vládny program, podľa ktorého má financovanie školstva dosiahnuť 5 % HDP, a predložený rozpočet nemajú nič spoločné. Priemerný plat v školstve sa má napr. zvýšiť na úroveň priemerného platu v národnom hospodárstve, v skutočnosti plat priemerného zamestnanca v regionálnom školstve presne z tohtoročných 90,2 % v budúcom roku na 89,9 % priemerného platu v slovenskej ekonomike. V roku 2006 to bolo pritom ešte 90,5 %. Podobne to vyzerá s financovaním vysokého školstva. Kým v roku 2006 išlo z verejných zdrojov do vysokého školstva 14,1 mld. Sk, čo bolo 0,86 % HDP, v budúcom roku to bude 13,9 %, teda len 0,7 % HDP. Konkrétnych tém na diskusiu poskytuje rozpočet verejných financií na roky 2008 až 2010 množstvo. Tento dokument je ukážkovým príkladom toho, že znižovanie deficitu je síce veľmi dôležitým faktorom pri hodnotení kvality verejných financií, ale ani zďaleka nemôže byť jediný. Daňoví poplatníci síce môžu byť spokojní so spomaľovaním zadlžovania štátu, pri podrobnejšom štúdiu rozpočtu by však bola zrejme veľká väčšina z nich rozčarovaná z toho, akým spôsobom sa vláda rozhodla rozdeliť ich dane medzi jednotlivé oblasti. Ďakujem za pozornosť. Skončil som. (Potlesk.)