Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2012-09-14):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, milí kolegovia, kolegyne, dovoľte mi niekoľko slov povedať, neviem, či mi to tak aj vyjde, možnože nie, ale keď pozerám na našu kolegynku tuná z parlamentu, je tak krásne upravená, taká pohľadná, a ak je vydatá (potlesk), tak chcel by som sa jej zároveň aj možno tak opýtať, ako manželka v rodine, pani kolegyňa, čím sa cítite byť? (Reakcia poslankyne.) Vedúcou, to sú naše hlášky ako veľakrát nás mužov. Ale, ženy, zvyknete pohotovo povedať, že ja som tým krkom. No, môj brat to tak ako hovorí, hej, a to je práve to pomýlené a možno práve v tej rovnosti sa potom pretekáme muži a ženy. Ako som to povedal vo faktickej poznámke, ja naozaj so ženskosťou by som nenabral tú odvahu, aby som súťažil, lebo by som prehral. Určite by som prehral. Ale náš Maroš to tak hovorí, veľmi to zdôrazňuje, odpusťte mi, že ho tak spomínam, lebo ja sa s tým aj stotožňujem, my Kuffovci sme jednoducho takí, ale žena v rodine, pani kolegynka, je predovšetkým tým srdcom. A keď ste tým srdcom, ženy, tak myslím si, že v tej rodovej rovnosti je toto najlepšie, čo môže byť. A my naozaj nemusíme medzi sebou bojovať a súťažiť. A teraz či máme 26 % v parlamente žien a prečo ich nemáme tu, ja neviem, 56 %. Lebo naozaj tie roly, ktoré tu prirodzene sú dané, by som povedal, nemusím tu ani nábožensky aspekt vôbec spomínať, ale sú prirodzene dané: my muži nikdy matkami nebudeme, my muži nikdy rodiť nebudeme, my muži to ani nikdy nepochopíme, my ani ten veľakrát – mi to odpustite – aj ten ženský svet veľakrát mu nerozumieme. Na druhej strane, že sa tu páchajú také tie diskriminácie, ktoré tu naozaj veľakrát aj sú a žena je menejcenná. Ja som si s kolegom tu dovolil nesúhlasiť, lebo žena je pre mňa rovnako človekom ako muž. Hej, vyznelo to veľmi zle, hej, ale takto to vyznelo tu pred chvíľou. Možno kolega bude na to reagovať, však ale nech sa páči. Ale vyznelo to naozaj veľmi, veľmi zle. Byť rovný aj v dôstojnosti, aj v právach, aj vo všetkom, úplne vo všetkom. Odpusťte mi to, možnože som to zle pochopil, kolegu, ak som ho zle pochopil, tak sa ospravedlňujem. Spomeniem jeden príklad z praxe. Po osemdesiatom deviatom roku, keď sa otvorili hranice, tak nielen my sme cestovali do zahraničia, ale aj zo zahraničia prichádzali ľudia k nám. V Žakovciach brata navštívili Belgičania, bola to zmiešaná skupina mužov a žien. A dievčatá takou lámanou francúzštinou, teda brat na nich hovoril lámanou francúzštinou a ich aj pochopil, a začali ho presviedčať, my sme také rovnaké jak aj muži a my chceme, aby aj prácu si nám pridelil tú istú ako mužom. A Maroš hovorí, ale veď vy ste ženy, ja vám nemôžem dať prideliť takú prácu, ako majú tu muži. Nie, a proste trvali na tom, my chceme byť rovnocenné. Tak povedal si, dobre, rozdeľoval prácu ako hociktorý deň iný a mali kopať kanál. Mal mať svoju dĺžku, hĺbku, rozmery, tí, ktorí ste stavbári, tak to poznáte. Dostali krompáč, lopatu, odkrokoval to a každej jednej dal za prídel presne takú istú pracovnú úlohu ako tým mužom. Mali ste to vidieť, aká bola veľká zábava sledovať ako tieto ženy. Ako veľmi rýchle boli vyliečené z takého prehnaného feminizmu, „feminizmu“, veľmi rýchle. (Reakcia z pléna.) No, hovorím o rodovej rovnosti, tak hovorím o tomto príklade. Keď bol obed, tie dievčatá naozaj nevládali kopať, vreckovkami mali omotané ruky, keď stáli ako, nohy do X, ten krompáč, nevedeli, či dozadu kopať, alebo dopredu, chlapci sa naozaj smiali. Tak ja len hovorím o tom, aby sme sa naozaj takto nepretekali v tom, kto je mužskejší, kto je ženskejší. Sú vyslovene roly mužské, kde by som ženu ani neposúval, naozaj bolo by dehonestujúce aj pre jej prácu. Neviem si predstaviť, že by ste boli ženy murárky, možno rušňovodičky, tam ešte možno nejak tak, ale sú špecifické alebo sú naozaj také roly, ktoré sú vyslovene mužské. Tak ja som chcel len toľko povedať, aby sme sa v takýchto veciach nepretláčali, hej, čo je mužskejšie, čo je ženskejšie. Neviem, pani kolegyňa ma tu nejak takto upozornila, že o čom to rozprávam. Ja som len v takej krátkosti chcel k tej rodovej, teda k tej správe o rodovej rovnosti vystúpiť. Tí, ktorí ste ma pozorne počúvali, chcem vám poďakovať za vašu pozornosť. Pán Boh vám žehnaj. Ďakujem za pozornosť.