Cigániková, Jana, poslankyňa NR SR (2018-09-17):
Ďakujem pekne. No, tak idem k podstate, som si poctivo robila poznámky. V podstate pri vystúpení, začnem pri vystúpení pána Mazureka, ktorý hovoril o slušnej kresťanskej spoločnosti. O tom, že pár rokov dozadu bola homosexualita na zozname duševných chorôb a že teda uvedomuje si, že dnes už nie je, že bola vyradená. Ale podľa vás, pán Mazurek, bola teda vyradená kvôli vyhrážkam násilím, hulvátstvu, fanatizmu, a preto to neakceptujete. Hovorili ste, že musíte túto úchylnú vec zastaviť už v zárodku, lebo, lebo ohrozuje spoločnosť, kultúru a hodnoty, ničí ich, atomizuje spoločnosť a takíto jedinci nemajú vzťah a úctu k ničomu, že problémom je a obávate sa dôsledku akceptácie týchto zvráteností a tohto správania. A potom ste mali skoro zástavu srdca. A som vám chcela povedať, že nemusíte sa báť, lebo máme tu veľa lekárov, ktorí sú veľmi šikovní, určite by vám pomohli, len niektorí z nich sú homosexuáli, tak bacha. Potom tu bol pán Mizík, ktorý hovoril o latexových nohaviciach a z toho naňho vplývajúceho akéhosi hnusu, o tom, že chlap bude mať za partnerku žirafu v dôsledku tohto návrhu zákona. Potom sa porovnávala homosexualita s pedofíliou, zoofíliou, gerontofíliou, teda jak ste to povedali, geriatrofíliou, psofíliou, mačkofíliou a ešte krompáčofíliou, ak si dobre pamätám. Dokonca ste tvrdili, že ste vynašli novú diagnózu, ktorú ste teda videli u pána Osuského, čo je jeden z najinteligentnejších ľudí v našej strane podľa môjho názoru. On sa snažil reagovať vecne a podľa mňa až moc úctivo. Vrátil ste mu to vlastnou mincou, ako myslíte. Ja by som chcela k tomuto. Ešte hovorila pani Grausová. Hovorila o tom, že takého návrhy rozvracajú rodinu, morálku a že je to v príkrom rozpore s vierou. No a čítam to všetko kvôli tomu, lebo toto sú, tu sa ešte krotíte, tu sme v parlamente a to sú vaše vyjadrenia, ktoré sa snažíte teda nejakým spôsobom zabaliť, kultivovať práve preto, lebo si uvedomujete, že teda ste pod nejakou, že ste nejakým spôsobom trošku viac sledovaní a že to chce trochu jemnejšie vyjadrovanie. Ja rozumiem, že máte na niečo iný názor. Úprimne som sa vás snažila počúvať a nejakým spôsobom som hľadala odpovede na tie vaše obavy. Bohužiaľ, som aj na vašich stránkach, kde už teda nie ste až tak sledovaní, som sa pozrela, že čo tam teda hovoríte. A sú tam výroky, ja sa ospravedlňujem dopredu, budem sa to snažiť trošku nejako zjemniť. Sú tam výroky typu: „Sme za pochody hermafroditov ako u slimákov, prípadne dvojitý sex, dvojitý pôžitok, dvojité rodenie spratkov spopod...“ Proste to už ani nechcem prečítať. „Každému negrovi odrezať na lodi (hm-hm), keď sa to rozšíri v Afrike, možno aj nafta z Nigérie bude pre nás zadarmo.“ Pán Kotleba, bavíte sa. Smiešne, čo? Presne na vašej stránke som toto čítala. Potom je tu: „Toto neni normálne podporovať mentálne chorých.“ Na tému LGBT. „Za chvíľu vyjde čo, príručka pre pedofilov? Fuj, hnus, čo sa tu deje!“ „Už,“ ďalší komentár, „už podľa toho, ako tá úchylačka vyzerá, patrí do ústavu. Bu-ze... (hm- hm). Až spolu splodíte deti, vlastne nejakého normálneho potomka, potom máte právo existencie. Len nech skúsia do škôl dostať túto Kámasútru, potom bude nasledovať príučka!“ Ďalší komentár: „Postaviť psychiatriu, ale veľkú a všetkých takýchto buze... a lesbičky tam napchať na doživotie, len o chlebe a hlade ich držať a o vode ich tam držať.“ A posledný komentár, už viac nemám žalúdok, ale tento ešte jeden dám: „Migranofil, vymleté hovädo, typický príklad“ (a meno jedného poslanca, nechcem ho menovať), „väčšinou buze..., túžiaci po čiernom (hm-hm) do zadku, agresívny (hm-hm), ktorý je presvedčený o tom, že Slovensko nebude in dovtedy, kým...“ A tak ďalej. Naozaj sa vám mi to nechce čítať, len dajte si to teraz do kontrastu s tým, o čom ste hovorili. Toto som, pani a dáma, teda, dámy a páni, našla na vašich stránkach a veľmi je tomu podobná aj táto debata, len trošku viacej zabalená. No, ja si myslím, že toho ešte bude viacej, keď ako, čo vy ľúbite, povystrihujete iba také tie veci, ktoré sa vám hodia z tejto diskusie. A jasné, hodíte to, hodíte to tým ľuďom na ten internet. Nech sa páči, nenáviďte! Lebo bez ohľadu na akýkoľvek kontext, na úprimnú snahu trošku zjemniť tie hrany, vám sa to jednoducho hodí a nijako tú debatu nezjemňujete, ani tu, ani na tom internete. Aj tu sa tá debata presne takto zvrhla. Ja som sa pýtala na podstatu problému, nič iné, aby som teda, hneď som už bola obvinená z toho, že s tým rovno súhlasím. Pýtala som sa, čo konkrétne je problémom pri tých, keď teda človek si myslí, že je pes, a tak ďalej. Že či to, že sa tak obliekajú, alebo to, že ich vidia deti, alebo či sú zlým príkladom, alebo to, že sa to jednoducho nejakým spôsobom nemá. No a dostala som odpoveď o slušnosti, o kultúre, o hodnotách, o tom, že sa nemá atomizovať spoločnosť, že takíto jedinci nemajú vzťah a úctu k ničomu, že je tu obava z dôsledkov akceptácie týchto zvráteností. Opakujem to zámerne, pretože ja sa pýtam, že ako pomôže kultúre klamanie, zavádzanie, šírenie nenávisti, strašenie, moralizovanie? Čo slušné je na tejto diskusii? Ako, ako stmelí spoločnosť, ako naučí úcte, vzťahom, vzájomnej starostlivosti to, čo ste teraz počuli, to zhrnutie vašich komentárov? Ako to pomôže? Oproti tomu, zopakujem niektoré veci, ktoré teda čítala Natália Blahová, ktoré hovorí, ten list hovorí k atomizácii spoločnosti toľkoto: „Snažíme sa ľuďom ukázať, že homosexuálni občania sú normálni ľudia, ktorí len dostali do vienka iné sexuálne zameranie ako majorita, ale v zásadných veciach sa nelíšia prakticky v ničom, čo by sa malo dotýkať majority ako takej.“ K dôvodom hovoria: „Dedenie, nahliadanie do zdravotnej dokumentácie, vyživovacia povinnosť či vdovský dôchodok, sú to naozaj veľmi dôležité veci, ktorých bagatelizovanie nie je na mieste. Oveľa menej sa však ozrejmujú dôvody emocionálne a tie sú pritom minimálne tak dôležité ako tie praktické. A možno práve my, ktorých láska je spoľahlivo preverená rokmi vzájomného súžitia, by sme o tých emocionálnych dôvodoch vedeli rozprávať najlepšie. Nie je to len o tom, že registrované partnerstvá na Slovensku chceme tak, ako chce malé dieťa hračku, po ktorej už dlho túži. My registrované partnerstvo potrebujeme tak, ako keď sa muž a žena rozhodnú žiť svoj život spoločne a potrebujú svoj vzťah spečatiť pred ostatnými a chcú aj na verejnosti a pred týmto štátom vystupovať ako oficiálni životní partneri.“ K hodnotám hovorí len list, ktorý Natália čítala, toto: „Je to téma, ktorá vlastne podporuje inštitút manželstva, vyzdvihuje zásady vernosti a trvalého súžitia dvoch ľudí. A práve preto je túžba po zoficiálnení partnerského stavu podľa nás výsostne konzervatívna. Ak túžime po registrovaných partnerstvách, tak vlastne svorne vyhlasujeme ako zásadne si vážime manželstvo a akú úctu u nás požíva, teda žiadne oslabovanie, žiadne devalvovanie, skôr naopak.“ Je tu ešte veta, ktorá mi nejakým spôsobom zarezonovala: „Registrované partnerstvá nie je inštitút, ktorý potrebujú politici či lobistické skupiny (s tým sa stotožňujem, komu by to na čo bolo). Ony sú len akýmisi sprostredkovateľom našich potrieb a snov. V konečnom dôsledku je tento inštitút pre nás, obyčajných ľudí, ktorí po ňom túžime.“ No a posledné, čo si dovolím prečítať. „Oveľa radšej siahame k argumentom, ktoré druhú stranu urážajú, ako by ju mali o niečom presvedčiť. Toto už konečne musí prestať. Nesmieme donekonečna živiť neznášanlivosť a nevraživosť, lebo nás pohltí. Urobí z nás zlých, zatrpknutých či cynických ľudí. Uvedomme si, že v tejto spoločnosti musíme navzájom vedľa žiť a že donekonečna prekračovať intímne a osobné zóny druhých s cieľom ubližovať a zraňovať bude mať za následok ďalšiu koncentráciu napätia, až kým nedôjde k otvoreným konfliktom. Naša spoločnosť musí nastaviť pravidlá tak, aby sloboda jedného končila presne tam, kde začína sloboda iného. Samozrejme, že sa to zďaleka netýka len LGBTI vo vzťahu s ich odporcami k majorite, ale všetkých oblastí života.“ Tak ja by som si, dámy a páni, kolegovia, dovolila dať do kontrastu tieto dva svety a poňatia tej témy ako takej. A chcela by som poprosiť aj kolegov, ktorí majú iný názor, skúste to akceptovať. Naozaj si myslím, že ten list, ktorý ste tu počuli, aj tá prezentácia bola slušná a úctivá. A keď hovoríte o slušnosti, úctivosti, bolo by fajn, možno by sme sa potom k niečomu aj dopracovali spoločne, možno by sme boli prekvapení. Vďaka.