Kuffa, Filip, poslanec NR SR (2022-11-08):
Pán predsedajúci, ďakujem za slovo. Vážené kolegyne, kolegovia, v tomto predkladanom návrhu zákona ide o to, posilniť práva rodičov na rodičovskú výchovu a právo rodičov vychovávať dieťa v súlade so svojím filozofickým a náboženským presvedčením. Je to právo, ktoré garantuje tak zákon o rodine, ako aj Ústava Slovenskej republiky. Návrh legislatívnej zmeny nie je umelý. To znamená, že by nereagoval na trendy, ktoré sa presadzujú pri sexuálnej výchove. Prípady, kedy sa rodičia dostávajú do rozporu s obsahom vzdelávacích aktivít týkajúcich sa sexuálnej výchovy detí, sú reálne a svedčí o tom aj skutočnosť, že danými prípadmi sa už zaoberal v minulosti Európsky súd pre ľudské práva a slobody v Štrasburgu. Uvediem jeden prípad z praxe, ktorý sa odohral vo Švajčiarsku. Rodičke dcéry, ktorá si neželala, aby sa jej dcéra zúčastňovala sexuálnej výchovy, nepomohol ani Európsky súd pre ľudské práva a slobody. Európsky súd zamietol jej sťažnosť s odôvodnením, že švajčiarska právna úprava vzdelávania spadá pod národnú otázku a je nastavená tak, že škola je tá, ktorá prioritne zodpovedá za obsah vzdelávania. Švajčiarska úprava neobsahovala obdobnú normu, ako sa navrhuje v našom návrhu zákona. Náš školský zákon, rovnako ako ten švajčiarsky, nedáva škole konkrétne mantinely ako momentálne v dnešnej dobe na rozsah sexuálnej výchovy. Riaditeľ školy u nás v Slovenskej republike a samospráva školy má tiež v podstate voľnú úvahu, tak ako tomu bolo aj v čase rozhodovania o prípade vo Švajčiarsku. Čo sa stalo v danom prípade? Prípad bol rozhodnutý Európskym súdom pre ľudské práva a slobody. Sťažovateľka bola už teda spomenutá rodička so svojou dcérou, ktoré boli občiankami Švajčiarska, žili v Bazileji. Mama narodená v roku 1970, dcéra v roku 2003 a v auguste 2011 podala táto pani základnej škole žiadosť, aby jej dcéru, v tom čase sedemročnú, vyňali z hodín sexuálnej výchovy vzhľadom na to, že jej prítomnosť na daných hodinách zasahovala do ich základných práv zaručených švajčiarskou ústavou. Riaditeľ základnej školy rozhodnutím zo septembra 2011 žiadosť zamietol. Po tom, ako bolo odvolanie sťažovateliek na ministerstve školstva zamietnuté, obrátili sa matka a dcéra na bazilejský mestský správny súd s cieľom zrušiť dané rozhodnutie. Súd svojím rozhodnutím z augusta 2012 odvolanie zamietol a uviedol, že dcéra sa tohto vyučovania vôbec nezúčastňovala a celý jej spor vznikol iba na základe samotnej možnosti jej účasti. Obe sťažovateľky sa obrátili na federálny súd, ktorý ich odvolanie v novembri 2015 zamietol v podstate na základe toho, že hodiny sexuálnej výchovy boli poskytované len ako odpoveď na otázky detí a neboli systematické či povinné. Čiže kvázi to bol ako keby nejaký dobrovoľný predmet. ESĽP uznal, že jedným z cieľov sexuálnej výchovy bola prevencia sexuálneho násilia a zneužívania, ktoré predstavujú reálnu hrozbu pre fyzické a duševné zdravie detí a voči ktorému musia byť deti chránené v každom veku. ESĽP zároveň zdôraznil, že jedným z cieľov štátneho vzdelávania je pripraviť deti na spoločenskú realitu, a to odôvodňovalo potrebou sexuálnej výchovy veľmi malých detí navštevujúcich škôlku alebo základnú školu. ESĽP teda rozhodol, že školská sexuálna výchova tak, ako bola vykonávaná v kantóne mesta Bazilej, sledovala legitímny cieľ. Čo sa týka proporcionality odmietnutia udeliť výnimku z takého vyučovania, ESĽP skonštatoval, že vnútroštátne orgány uznali prvoradý význam práva rodičov poskytnúť sexuálnu výchovu svojim deťom. Navyše Európsky súd pre ľudské práva uviedol, že komplementárna povaha hodín bola odvodená z faktu, že nešlo o systematické vyučovanie, keďže učitelia sa museli obmedziť len na odpovedanie otázky a správania, správanie detí v súlade s nariadením z roku 2011. Aj vo svetle týchto záverov Európskeho súdu pre ľudské práva si myslím, že je potrebné v školskom zákone nastaviť práve na národnej úrovni, teda u nás na Slovensku, limity pre riaditeľov školy a zvýšiť ingerenciu rodičov. Ďakujem, skončil som.