Duchoň, Daniel, poslanec NR SR (2014-12-10):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán predkladateľ, pán spravodajca, kolegyne, kolegovia, dovoľte mi, aby som takisto vyslovil v krátkosti názor na uvedenú problematiku, na odškodnenie klientov nebankových subjektov. A napriek výhradám a napriek tomu, že podľa môjho názoru má tento návrh zákona viaceré formálne nedostatky, ku ktorým sa dostanem, oceňujem túto iniciatívu. A, samozrejme, vyslovujem ľútosť nad tým, že mnohí ľudia, tak ako bolo uvedené, prišli o svoje úspory. Ale zase pre objektivitu treba povedať aj tú skutočnosť, že všetky zmluvy a všetky vzťahy, do ktorých vstupovali títo klienti, boli vyslovene na dobrovoľnej báze. A zároveň reklama, ktorá ich zlákala na takto vysoký výnos, bola jednak, samozrejme, zavádzajúca, ale podozrivá už len z toho dôvodu, že ten výnos bol v tom čase mimoriadne vysoký. A v prípade, ak sa pozrieme, akým spôsobom vtedy zhodnocovali komerčné banky, tak už len z tohto porovnania by sa každý človek mal zamyslieť nad tým, ako je možné, akým spôsobom vôbec môžu takéto spoločnosti dosahovať taký výnos. Preto hovorím, že keďže ten vzťah bol dobrovoľný, bolo na každom, aby zhodnotil, aké riziko podstupuje tým, že vloží financie do nebankových subjektov. Zároveň, tak ako aj predkladateľ spomenul, boli tu upozornenia vtedajších predstaviteľov štátu, konkrétne ministerka Schmögnerová hovorila o tom, že vložiť peniaze do takýchto subjektov je mimoriadne rizikové a keďže tá miera rizika je veľmi, veľmi vysoká, tak, samozrejme, prináša práve aj to riziko, že o tieto finančné prostriedky vložené do týchto subjektov môže daný klient o ne prísť. Zároveň aj jeden z predstaviteľov nebankového subjektu v roku 1998 vyhlásil, že mnohých klientov alebo mnohých investorov uspokojuje tým, že vypláca vlastne úspory alebo vklady tých starších. Tým vlastne potvrdil, že ide o pyramídovú hru, čo, samozrejme, bol signál k tomu, aby každý spozornel, respektíve každý zvážil a v zásade odmietol sa podieľať na takejto forme podnikania. Čo je ale dôležité, je, že vláda strany SMER prišla už v tomto období so zákonmi, ktoré to eliminujú a ktoré chránia práve spotrebiteľov, ktorí či už vstupujú do rôznych krátkodobých vzťahov vo forme rôznych pôžičiek. A tu by som chcel spomenúť a vyzdvihnúť napríklad nedávno prijatý zákon o dohľade nad finančným trhom, ktorý jednak dáva oveľa väčšie kompetencie Národnej banke Slovenska, kde napríklad Národná banka Slovenska hovorí o neprijateľných zmluvných podmienkach, respektíve o nekalých obchodných praktikách a zverejňuje to. Zároveň dnes je už v prvom čítaní zákon o spotrebiteľských úveroch, ktorý takisto výrazným spôsobom sprísňuje podmienky na získanie licencií pre spoločnosti, ktoré chcú poskytovať spotrebné úvery. Toto licenčné konanie bude na základe veľmi prísnych podmienok, budú sa tieto spoločnosti veľmi starostlivo skúmať. Zároveň tieto spoločnosti budú povinné preverovať klienta, či vôbec bude schopný splácať úvery a podobne. To znamená, samozrejme, tá doba pokročila, teda ak hovoríme o čase, kedy tu pôsobili nebankové subjekty, naozaj tá finančná gramotnosť bola ďaleko, ďaleko nižšia. Teraz k samotnému návrhu zákona, ktorý podľa môjho názoru zo strany predkladateľa nebol konzultovaný s ministerstvom financií. A čo je tu podstatné, je, že prednedávnom schválený rozpočet nepočíta s tým, že by tu boli financie určené na odškodňovanie klientov nebankových subjektov. A preto aj keď v minulosti strana SMER – sociálna demokracia prichádzala s takýmto návrhom, tak ekonomika Slovenska a vôbec finančná kondícia Slovenska bola v úplne iných podmienkach. Dnes sme v čase, keď jednak je recesia, v čase, keď musíme plniť veľmi prísne fiškálne pravidlá hospodárskeho rastu. A preto tu, bohužiaľ, dnes nie je priestor na to, aby tie financie mohli byť takýmto spôsobom alokované na odškodňovanie klientov nebankových subjektov. K samotnému návrhu zákona. Ak som v úvode spomenul, že sú tam podľa môjho názoru aj formálne nedostatky, tak teraz by som sa k niektorým z nich konkrétne vyjadril. Podľa návrhu zákona je klient ako fyzická osoba, ktorej bola spôsobená majetková ujma v dôsledku nedodržania zmluvy, na základe ktorej sa táto osoba podieľa na podnikaní nebankového subjektu. Nie je tu jasné, čo znamená nedodržanie zmluvy a ako toto nedodržanie zmluvy má byť preukazované. V zmysle návrhu zákona sa k žiadosti o odškodnenie prikladajú doklady o uzatvorení zmluvy s nebankovým subjektom, doklady viažuce sa na konkurz skončenia podnikania, ale žiaden doklad, ktorý by preukazoval nedodržanie zmluvy. V samotnom návrhu teda absentuje vhodná definícia. A ja sa domnievam, že samotné posúdenie nedodržania zmluvy, respektíve porušenia zmluvy prináleží iba súdom Slovenskej republiky. Zároveň predkladateľ vymedzil pojem klient jednak ako osobu, ktorej bola spôsobená majetková ujma v dôsledku nedodržania zmluvy s nebankovým subjektom, a jednak ako osobu, ktorá sa podieľa na podnikaní nebankového subjektu. Predmetné vymedzenie tým zahŕňa osoby, ktorých kapitálový vstup do nebankových subjektov má charakter štandardnej účasti na podnikaní. Ale ako vyplýva z dôvodovej správy, sú sem zahrnuté aj osoby, ktoré uzatvorili zmluvu o pôžičke, v ktorej vystupujú ako veritelia voči nebankovému subjektu. Týmto širokým vymedzením dochádza k situácii, keď pojem klient v štandardnom chápaní sa deformuje a neponúka jednoznačné obsahové vymedzenie, pretože za klienta je v zmysle návrhu považovaný veriteľ, tichý spoločník, ako aj podielnik v družstve. Zároveň v predloženom návrhu je opísaný aj postup pri podaní žiadosti o odškodnenie, pričom inštitúcia rozhodujúca o priznaní odškodnenia má byť Ministerstvo financií Slovenskej republiky, ktoré sa tým stáva správnym orgánom príslušným na vydanie rozhodnutia. V danom prípade ide o prekročenie rozsahu kompetencií, ktoré vyplýva z kompetenčného zákona. Návrh zákona tiež uvádza, že ministerstvo financií posúdi medziiným aj pravdivosť údajov uvedených v žiadosti a jej prílohách, čo považujem nielen za už spomenuté prekročenie kompetencií ministerstva financií, ale aj za formuláciu, ktorá prizná ministerstvu financií právomoci verifikačného orgánu, ktorý posúdi pravdivosť údajov predložených príslušným žiadateľom. Zároveň, pokiaľ mám vedomosť, tak zákon nerieši ani tú skutočnosť, že dnes prebiehajú viaceré konkurzné konania, ktoré nie sú ešte uzavreté, a teda v prípade schválenia takéhoto zákona by došlo k istej duplikácii postupov. Takže z uvedených dôvodov, ako aj toho, čo som spomenul, že dnes sa nachádzame v úplne inej ekonomickej kondícii, teda podľa môjho názoru nie je možné takýto návrh v tejto chvíli podporiť, ale osobne nepokladám túto myšlienku za zavrhnutiahodnú, ale pre dôvody, ktoré som spomenul v tejto chvíli, ho nepodporím. Ďakujem.