J. Paška, poslanec: (2002-07-03):
Pred krátkym časom zverejnili prieskumy verejnej mienky dôveryhodnosť politikov Slovenskej republiky a priečku najnedôveryhodnejších politikov viedol, obsadil predseda slovenskej vlády pán Dzurinda. Preto je na mieste otázka, či by predseda vlády tiež nemal urobiť sebareflexiu, keď mu nedôveruje viac ako 50% občanov tejto republiky, či by nemal z toho vyvodiť konzekvencie. Chcel by som sa ho opýtať, či sa nad tým nezamýšľal. Pán predseda vlády, pýtam sa vás, či poznáte prieskumy verejnej mienky a či nechcete urobiť sebareflexiu a vyvodiť konzekvencie z vašej dôveryhodnosti u občanov. J. Migaš, predseda NR SR: Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Húska a po ňom pán poslanec Kačic. A. M. Húska, poslanec: Vážený pán predseda, vážení členovia vlády, vážené kolegyne a kolegovia. Myslím, že tento problém, v ktorom teraz sme, je aj preto taký hlboký, že sa naozaj vláde podarilo realizovať také mediálne vákuum, lebo namiesto toho, aby sa vytvorilo v podmienkach novo sa formujúcej, informatizujúcej spoločnosti čo najvhodnejšie prostredie na šírenie informácií, tak práve z parlamentu sa vlastne nedostávajú poriadne informácie von. Jednoducho je vytvorená miesto rezonančnej skrinky, informačnej, je vlastne vytvorená skrinka, ktorú by som nazval tlmiaca. Jednoducho ste zariadili pomocou sily koaličnej veľkosti, že sa všetky formy pomocou verejných inštitúcií, ako je hlavne verejnoprávna televízia, nedostávajú priamo k ľuďom. A teraz, samozrejme, chvíľu na tomto vankúši vákua pohodlne oddychujete a hovoríte si, ešte to nie je také zlé, veď ľudia vonku sa to všetko nedozvedia, čo všetko pripravuje alebo akým spôsobom zadiera do nás opozícia. Ale vážení, nerobte si o tejto záležitosti ilúzie. Dokonca aj keď sa pokúšate pomocou organizácií, ktoré zisťujú verejnú mienku, postupne manipulovať a vytvárať zdanie, že pomocou trendov, ktoré budú stále, ako sa budú blížiť voľby, upozorňovať na to, že opozícia stráca dych, tak sa vám dostaví tak či tak efekt, aký sa dostavil napríklad v Maďarsku. Potom s hrôzou pán Orbán zbadal, že napriek avízam o 17-percentné prevýšenie vo volebných preferenciách naopak prepadol. Takže rátajte s touto okolnosťou a myslím, že príliš „štrapacírujete“ slovenskú spoločnosť omylmi, ktoré táto vláda presadzuje. Ale myslím, že je dôležité, aby sme nielen hovorili o jednotlivých kauzách, ja sa ešte niektorých dotknem, ale chcem upozorniť predovšetkým na to, že tu sa tvrdia niektoré bludy, ktoré sú jednoducho naozaj omylom a ktoré si nesmie dovoliť žiadna zodpovedná vláda. Napríklad neustále tvrdenie, že vraj štát je zlý vlastník, a teda treba čo najviac uskutočniť redukčnú diétu tomuto štátu vo forme privatizovania jeho potenciálu. Hlavne nebezpečné je to v takzvanom strategickom potenciáli, lebo ak stratí štát strategický potenciál, tak potom už nemá nijaký vankúš na prípadné riešenie problémov, ktoré vzniknú pred našou spoločnosťou. Takže to nie je vôbec pravda, že štát je zlý vlastník a súkromný vlastník je veľmi dobrý vlastník. Veď dokonca teraz sme svedkami toho, že sa pred polrokom napríklad u energetického gigantu Enron v USA vyparilo 100 miliárd dolárov. A chcem pripomenúť, že keď sa dôvodilo, že treba nechať takzvanú skrytú ruku trhu, ona to všetko vyrieši a štát nech sa do toho nepletie a naopak, čo najrýchlejšie zbavme štát prostriedkov, tak napríklad vo včerajšom príspevku Geoffreyho Sachsa doslova hovorí, citujem: „Takmer každý deň sa dozvedáme o ďalších nenásytných riaditeľoch a manažéroch amerických súkromných firiem, ktorí so svojimi účtovníkmi, právnikmi a investičnými bankami zosnovali plán, ako oklamať investičnú verejnosť“. Treba niečo povedať? Áno, všade v každej spoločnosti, v ktorej štát zanedbá svoju regulačnú funkciu, dostaví sa celkom objektívne podvod a s týmto podvodom musíme pracovať, ale preboha nie tak, že to takzvane zjednodušíme a práve strategický potenciál odovzdáme do cudzích rúk, teda mimo dosahu a kompetencie vlastného štátu. Toto nerobí nijaký štát a to nemáme robiť ani my! Jednoducho neverte v takéto postupy, tak ako je legitímne aj v Spojených štátoch, že napríklad v energetickej sústave je vyše 30-percentné verejné vlastníctvo, či už municipálne, alebo jednotlivých štátov únie, alebo štátu bezprostredne ako únie, to je jednoducho fakt a tento máme držať a okrem toho pokúšali sa tu niektorí kolegovia dovolávať toho, no veď áno, keď viacej nedávajú, tak musíme predať za také podmienky, to nie je pravda! Na jednej strane ste použili argumenty, ktoré povedal pán Dzurinda, že vidíte, ako u banky Slovakia sme dokonca trikrát opakovali tender a preboha, prečo sa to neurobilo pri telekomunikáciách, prečo sa to neurobilo pri plynárenstve, dovtedy opakovať tender, dokedy nevidí ten záujemca, že nemôže nás stavať k múru a jednoducho revolverovať neprimerane nízku cenu. Tento postup je veľmi potrebný a mali by sme ho bezpodmienečne zachovať. Dovoľte, aby som upozornil aj na záležitosti, napríklad, to sú nielen straty z toho, že sme jednoducho rozpredali strategický potenciál. Straty sú napríklad aj v samotnej deblokácii. Veď vám pripomínam, že napríklad na základe opatrného postupu s hlavným dodávateľom surovín s Ruskou federáciou sme predsa dosahovali vysoké, niekde až 90-percentné deblokačné akcie. Na rozdiel od nás postupovala napríklad Česká republika úplne nerozumne, ústami jej prezidenta mala také výroky a také hodnotenie Ruskej federácie, že teraz už považujú za úspech, keď predali svoju deblokáciu za 25% a dokonca to si pochvaľujú ako veľmi dobré riešenie, ale riešenie, pri ktorom sme zaisťovali dokonca aj ochranu niektorých obranných funkcií a zároveň deblokáciu, ktorá nám dovoľovala potom hľadať riešenia pre rozvoj verejných investícií, tak tu sme to celkom stratili a už som čítal, že treba dohodnúť tak ako v Čechách na deblokáciu, ako sa to riešilo u nich. Veď je to skutočne jeden mizerný výsledok, ale samozrejme, predsa Ruská federácia nebude sama ponúkať, že sa vráti ku praxi, kedy 60% až 90% deblokácii akceptovala pri vzájomných obchodoch. Pripomínam, že veľké sumy strát sú nielen z toho Transpetrolu, nielen z Telekomu, kde zakaždým pri každej strate ide o desiatky miliárd a pritom sa tu poskakovalo výrokmi, že hľadajme, kde, kto, aký dom postavil, ale tá skutočnosť, že sa tu strácajú miliardy a stovky miliónov úplne nezmyselným krokom, tak na tú sa vôbec neprihliada. Uvediem ďalší prípad, aby som nezostal len pri privatizácii. Vezmime si ten prípad absolútne neprimeraného, neodborného správania sa vlády voči takzvaným nebankovým organizáciám. To nie je pravda, že to bola len nekompetencia tejto vlády, pravda je taká, ktorá celkom objektívne prichádza ako veľmi vážne podozrenie, že bolo veľmi vážne klientelistické prepojenie medzi predstaviteľmi vlády a týmito inštitúciami, lebo to, čo sa dialo, že sa masívne povoľovala reklama takého typu o nulovom riziku, o obrovskom a mnohonásobnom výnose, to všetko predsa bola len forma zakrývania obyčajných pyramidálnych hier. A tu mala vláda samozrejme zakročiť a dokonca vláda nesie zodpovednosť aj voči občanom, ktorí práve preto, že nevideli ochrannú ruku vlády, tak si mysleli, že robia naozaj dobrý kšeft s týmito podvodnými organizáciami. Takže tento spôsob je naozaj neprimeraný a chcem povedať, že už len samotný tento prípad, ten zásah našich občanov, desaťtisíce z nich bolo okradnutých takýmto nehoráznym spôsobom pri nekonaní a nečinnosti vlády, tak to samotné je dôvod na to, aby sa predseda vlády úctivo uklonil parlamentu a aby čo najrýchlejšie odišiel. Fakt je taký, že vôbec sa nedeje ani to o čom tu pán Dzurinda hovoril, že je preukázateľná konvergencia medzi nami a Európou, do ktorej, do Európskej únie sa máme dostať. Konvergencia, vážení, pripúšťam pokiaľ ide o postoje politické, ale ekonomicky prebieha divergencia. Z 53 % HDP priemeru, ktorý sme dosahovali z priemeru Európskej únie v roku 1998, je teraz 47 %! Takže treba jednoducho vidieť túto skutočnosť, tak ako sa má, v skutočnosti sa vzďaľujeme výkonnostne od Európskej únie a dokonca, keby sa usilovala k nám brzdením vlastného hospodárskeho rozvoja ísť, tak by to nedosiahla. Summa summarum vlastne tejto vláde na čele s pánom Dzurindom sa podarilo vyriešiť takzvané tri K, podporiť korupciu, podporiť klientelizmus a kmotrovstvo alebo možno, že by sme mali, aby to nebolo K, nazvať bratstvo, pretože bratia si takto pomáhajú, pán premiér. Ďakujem. (Potlesk.)