M. Číž, podpredseda NR SR: (2007-02-08):
Takže na teba, Paľko, sa chcem obrátiť. Nechcem, aby to vystúpenie bolo osobné, len chcem predsa niektoré veci, myslím si, že nezaškodí, keď si ich tu pripomenieme. Nie je žiadny problém, veď irónia, „nadsázka“  a to všetko do politiky patrí, len problém  je, že ak to bude používať ako koalícia, tak aj opozícia, tak tá diskusia sa výrazne bude devalvovať. Takže, predsa len asi prevládať by mal vecný tón a snáď identifikovať problémy a pokúsiť sa ich začleniť do teoretického rámca, ktorý je známy a všeobecne akceptovaný, prípadne uznávaný, no a potom nejako dostať tie výstupy do  konkrétnej správy štátu. A dobre by bolo, keby sme nejako mali troška zoradený nejaký systém hodnôt, z ktorých odvíjame svoje vnímanie skutočnosti, a potom sa snáď bude dať identifikovať náš postoj, ktorý prezentuje Smer, možno, naši kolegovia v koalícii a, samozrejme, aj politické strany, ktoré teda relatívne jednotne vystupujú ako členovia opozície. To, k čomu sa chcem vyjadriť, je toľko inkriminovaný a aj teda komentovaný moment – otázka verejného a neverejného zasadnutia vlády. Vážené kolegyne, kolegovia, ja sa snažím rozumieť kolegom, ktorí rozprávajú tým tónom, ktorým hovoria, ktorý, tento fakt je akože čosi, čo pomaly narušuje demokraciu, keď dávame takéto ustanovenie do znenia a podobne. Ja som to ani veľmi nechcel komentovať, lebo je veľmi príznačné, že v tomto smere sa nevyjadril ani jeden, jediný trošku známy odborník na ústavné či štátne právo, aby teraz hovoril o tom, že zasadnutia vlády majú byť verejné. Je všeobecne známe a učí sa to v lepších stredných školách, ale určite na právnických v prvom ročníku, že štruktúra orgánov  verejnej moci sa veľmi ľahko identifikuje – zákonodarné, výkonné, súdne, dozorové, dohľadové a kontrolné. A v rámci týchto orgánov, samozrejme, niekde musíme stanoviť istú mieru verejnosti konania týchto orgánov a, samozrejme, zostávajú dve, kde je táto verejnosť úplne samozrejmá a sú súčasťou potom aj právne úpravy v danom smere. Teda sú to predovšetkým súdy, kde sa rozhodujú spory, predovšetkým to je hlavná úloha súdov a prirodzene, keďže v takej kategórii, ako je spravodlivosť, dodržiavanie zákona, je nevyhnutné vytvoriť priestor pre účasť verejnosti na tomto procese. Druhý potom, ten, ktorý je úplne samozrejmý a to je zase dané tým, že máme zastupiteľský charakter demokracie v tomto štáte, že si volíme volených zástupcov, občania si volia a tí volení zástupcovia sedia. Keď hovoríme o ústredných orgánoch, tak sedia v parlamente a ich úlohou je potom vykonávať v mene občanov základné povinnosti a, samozrejme, aj kontrolu a podobne. V tejto sfére, samozrejme, musíme diskutovať aj o istých formách priamej informovanosti občanov a Smer nemá žiadny problém so zásadami, ktoré sú obsiahnuté v zákone o prístupe k informáciám a občania prirodzene majú celý rad predindikácie a oprávnení, na základe ktorých môžu byť informovaní o základnom dianí v štáte. Podpisujeme, nemáme s tým žiadny problém. Ak niekde cítime problémy, demonštrujeme ich a v rámci toho aj tu začína byť a bola diskusia, ktorá teda tento parlament veľmi nectila, minimálne chvíľami. Chcem ale povedať aj to, že, áno, poďme spolupracovať na tom, aby sme rozširovali predindikácie a demokracie, len tá demokracia má viac atribútov. Okrem tej zastupiteľskej, toho zastupiteľského charakteru je tu aj forma priamej demokracie. Paľko, aj ty, aj tvoja strana ste robili všetko pre to, aby sme to, čo občania naozaj potrebujú, aby boli tými nositeľmi štátnej moci, ako to hovorí článok, tuším, 1 alebo 2 ústavy v ods. 1, takže naozaj na to ich treba vybaviť,  predindikácia. Mnohokrát informácie napríklad o priamej účasti na správe štátu, čo je napríklad referendum, to sme zdiskretizovali z rôznych dôvodov a referendum vlastne už prestalo byť faktickou súčasťou politického systému Slovenskej republiky. To je jedna vec. Druhá vec je, ak hovorím o informáciách občanov, som podpredseda parlamentu a z hľadiska výkonu svojich vlastných funkcií som chcel vedieť, ako to vlastne bolo s tými zmluvami, ktorými sme predali SPP, kde sme síce 51 % vlastníkom majetku, ale napriek tomu manažérsky absolútne nevlastníme alebo nemôžeme vykonávať vlastnícke práva dostatočným spôsobom. Či aj tu nie je priestor, kde by sme mali zameniť fókus našej pozornosti a hľadať pre občanov možnosť informácie alebo možno aspoň pre nás ako poslancov cez tú zastupiteľskú demokraciu, aby ako podpredseda parlamentu som sa mohol pozrieť, ako sa nakladá s verejným majetkom. Takže, chcem tým naznačiť, že informácia a právo občanov na informácie je súčasťou širšieho kontextu demokratických práv občanov a veľmi radi privítame akúkoľvek spoluprácu v tomto smere, aby sme ju rozširovali. Takže toľko k tomu. Čo sa týka verejného zasadnutia vlády. Ale nikde na svete v normálnom štandardnom  prostredí zasadnutie vlády nie je verejné. Nikde, pretože ide o zložku výkonnej moci. Tá výkonná moc, to zasadnutie vlády sa zaoberá zásadnými strategickými otázkami fungovania štátu, otázkami menovej politiky, rôznymi otázkami, ktoré môžu ovplyvňovať verejné prostredie, otázkami bezpečnosti štátu, otázkami zahraničnej politiky, kde sa jednoducho vyžaduje  dôverný charakter. Samozrejme, musíme spolu hľadať, a veľmi korektne a poctivo, aký rozsah informácií zo zasadnutia vlády musíme občanom poskytnúť. Viem si opäť predstaviť, že si spolu sadneme a budeme hľadať nejakú konkrétnu formu, ako existujúcu právnu úpravu rozšírime a nájdeme nejaký mechanizmus, ak súčasná úprava toho, čo všetko vláda musí vo väzbe na informovanosť občanov urobiť, nestačí. Aby dnes v zákone o informáciách, ale aj v iných zákonoch máme jasne povedané, čo vláda musí dávať. Schválené materiály,  uznesenia, ktoré tam sú atď.  Nemám ambíciu, ani možno nedokážem vymenovať všetko, ale pokiaľ chceme napadnúť tento fakt, nech sa páči. Ale vlastné zasadnutie vlády vydávať za verejné, veď to nemá elementárnu logiku. Veď si predstavme teraz, to znamená, vo vláde urobíme priestor pre verejnosť a verejnosť pôjde a bude dostávať lístky, aby mohla sledovať zasadnutia vlády? Dokonca aj tretí sektor pri všetkej úcte k nemu, nechcem sa ho dotknúť, ale ja si myslím osobne, že čas toho tretieho sektora pod hlavičkou tretieho sektora vykonával veľmi konkrétnu politickú činnosť, ktorá smeruje, pravdepodobne dosť korešponduje s vašimi záujmami, ale nech sa páči, je to legitímne a demokratické a robí to, len nie je tam ten čistý charakter tretieho sektora a nedarí sa nám vytvoriť objektívny stav v tomto smere. Aby sme naozaj tieto otázky postavili z tej hlavy na nohy, aby to stálo tak, ako to má, aby tá diskusia mala reálny zmysel. Čiže to chcem povedať, podľa môjho názoru je a dávam tu svoju odbornú reputáciu, samozrejme, v šancu a rád, pokiaľ to tak nie je, budem prístupný na všetky argumenty a treba o tom diskutovať, je neverejné. Musí byť neverejné, je to v záujme štátu a ak aj tretí sektor argumentoval, tak argumentoval, že v Lotyšsku  možno sledovať zasadnutie vlády na internete. Nech sa páči, navrhnite právnu úpravu, zdôvodnite verejnosti, poďme hľadať možnosti, či naozaj je v záujme Slovenskej republiky, aby vláda zasadala tak, že jej zasadnutie bude prenášané na internete, či nejakou inou formou, verejnosti. Ale pokiaľ to tak nie je, tak vtedy ako logicky sa má za to, že to zasadnutie je neverejné. Len tlak a interpretácia tej skutočnosti spôsobuje, aby sme uzavreli nezmyselné debaty, aby sa tieto veci dostali do zákona. A teraz úplne posledné, čo chcem povedať v tejto súvislosti, to je otázka formy predkladania návrhov zákonov. My všetci vieme, ak sme aj v minulosti kritizovali, že ste dávali do zákonov, ktoré pojednávajú o vecnom obsahu, veľmi konkrétnom, ďalšie články, ktoré teoreticky s tým zákonom nesúvisia a v konečnom dôsledku zahlcujú a robia nepriehľadným právny poriadok, na tom trváme aj dnes. Pravda je, že tá politická účelovosť občas prichádza a stávajú sa problémy, kde užívame všetky tie nástroje, ktoré nie sú výslovne protizákonné, ale môžu mať charakter istého zneužitia práva. Chcem ubezpečiť ako vás, tak aj verejnosť, že urobíme všetko pre to, aby sme ich minimalizovali, ale tam, kde naozaj ide o veľmi jednoduchú úpravu, kde je jasný spor zadefinovaný, áno, alebo nie, kde žiadne ďalšie veľké diskusie nie sú potrebné, tam si myslím, že je takéto konanie možné, aj keď urobíme všetko pre to, aby sme ho minimalizovali. V čom je ale problém? Pán kolega Paľko, veď si sedel v tejto sále, keď vy, tvoja vláda, tvoji kolegovia, 90 % tu sedí, ste zrušili  Úrad pre verejnú službu tak, že pán poslanec, ktorý to urobil, vystúpil posledný v rozprave tesne pred hlasovaním o piatej,  po skončení jeho vystúpenia sme hlasovali o zrušení tohto úradu, pričom sa to uskutočnilo formou normálneho vystúpenia v rozprave s tým, že až potom sme dostali, po hlasovaní, písomne rozdaný návrh a text toho zákona. To bolo to hrubé zneužitie zákona, o ktorom sme toľko rozprávali. Takže, my sme dali tieto veci k dispozícii, diskutuje sa dlho, prebiehajú u nás, hovorím to veľmi korektne, odborné diskusie na túto tému, prevládol názor, že jednoducho to patrí do právneho poriadku. Treba tú vec právne deklarovať. Opäť chcem povedať na záver, sme pripravení na túto tému diskutovať, budeme radi, ak nám dáte k dispozícii nejaké materiály, aby ste nám dokázali, že rokovanie vlády má byť verejné. Diskusia je otvorená. V tomto čase o tejto forme právnej úpravy sme presvedčení a nesieme za to zodpovednosť, do právneho poriadku jednoznačne patrí ustanovenie o tom, že zasadnutie vlády je neverejné. Veľmi pekne ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)