Žitňanská, Lucia, poslankyňa NR SR (2015-05-20):
Ďakujem veľmi pekne za slovo, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, kolegovia, ja možno veľmi krátko, lebo pozmeňovací návrh nemám a v zásade, čo som chcela povedať, som povedala v prvom čítaní, aj keď vyjadrím sa k niektorým otázkam, aj k niektorým pozmeňovacím návrhom, ale vystúpiť ma inšpiroval pán spravodajca včera svojou vetou, kde formuloval, že táto, ako ste to povedali? Táto vláda ako jediná nabrala odvahu robiť reformy. Tak to nie je v súvislosti s týmito kódexmi a práve preto chcem na to zareagovať, pretože zase nemôžeme nechať len tak šíriť mýty. Takže najskôr ku kódexu a potom k tej odvahe robiť reformy, pokiaľ ide o túto vládu v oblasti justície, pretože je to zjavne potrebné. Pokiaľ ide o občianske súdne, Občiansky súdny poriadok, resp. jeho rekodifikáciu, tak môžem zopakovať to, čo som povedala v prvom čítaní, a síce, že principiálne som rada, že tie kódexy tu sú. Myslím si, že je dobré, že rekodifikácia je pripravená a bude schválená, pretože áno, som presvedčená, že s ďalšími novelami Občianskeho súdneho poriadku by sme sa ďalej nedostali a asi by sme zvyšovali len chaos v právnom poriadku. Zároveň treba povedať, že je to vlastne v pokračovaní, tieto rekodifikácie sú v niečom pokračovaním v určitých tendenciách, ktoré boli zrejme už aj pri novelizáciách Občianskeho súdneho poriadku, a síce odklon od materiálnej pravdy k formálnej pravde, príkon k väčšej koncentrácii konania, plus mohla by som ďalšie tendencie naznačovať. Tuto sú formulované v koncentrovanej podobe, a by som povedala v takej čistej, skoro čistej podobe a myslím si, ja osobne, lebo je to vždy aj vec názoru, podľa mojej mienky to je dobré, takže povedali to aj moji predrečníci a myslím si, že je na mieste, aby som to povedala aj ja, že treba sa poďakovať všetkým odborníkom a spolupracovníkom, ktorí na tej rekodifikácii pracovali a že sú tieto kódexy na stole. Zároveň treba povedať aj to, že máme pred sebou spoločnú správu, ktorá má naozaj stovky bodov, časť z nich legislatívno-technických. O niečom to v istej miere svedčí, ale zároveň treba povedať, že aj v spoločnej správe sú zmeny, s ktorými, vecné zmeny, s ktorými som stotožnená a myslím si, že časť tých diskusií, ktoré sme mali, boli v tomto zmysle užitočné, pretože aj do spoločnej správy, cez pozmeňovacie návrhy na výbore sa dostali do spoločnej správy zmeny, ktoré sú podľa mojej mienky užitočné a či už sú to otázky obmedzenia toho pingpongu medzi okresným súdom a odvolacím súdom, prípadne, keď už nie je vôľa obmedziť mimoriadne dovolanie generálneho prokurátora, tak predsa len to limitovanie lehotou, to sú veci, ktoré, myslím, sú krokom vpred. Zároveň musím povedať, že som presvedčená o tom, že sú tam aj veci, ktoré sú pre nás zase krokom späť a myslím tým na mnou často spomínanú tému doručovania platobných rozkazov do vlastných rúk, pretože som presvedčená o tom, že vymáhaniu faktúr to jednoducho nepomôže. My sme sa včera tak trošku krátko rozprávali s pánom ministrom, keď sa pýtal, ako budeme hlasovať, alebo budem hlasovať o týchto kódexoch. Priznám sa za seba, som v niečom mierne zdržanlivá a tá moja zdržanlivosť ani nepramení z toho, ako ste to vyhodnotili, pán minister, nechať si voľné ruky do budúcnosti, to ani tak nie. Skôr pramení z toho, že áno, sú veci, s ktorými som stotožnená, sú veci, ktoré sú pre mňa alebo z môjho pohľadu dôležité pre vymožiteľnosť práva a tie nie sú riešené spôsobom, s ktorým ja som stotožnená a áno, tým základným momentom pre mňa je otázka doručovania a je otázka platobných rozkazov, lebo ja som stále presvedčená o tom, že niečo vieme urobiť systémovo a čas ukáže, či sme to urobili dobre alebo zle, ale sú otázky, ktoré dnes sú absolútne kľúčové z hľadiska vymožiteľnosti práva a hovoríme o tomto dlho. To, čo je kľúčové z hľadiska vymožiteľnosti práva dnes, je minimálne to, že keď mám nespochybniteľnú pohľadávku, je to vymáhanie faktúr, tak proste to musí ísť rýchlo. Keď nič iné nepôjde rýchlo, tak toto je vec, ktorá proste jednoducho musí ísť rýchlo a tu ja nevidím posun, nie je to len otázka rekodifikácie, je to, samozrejme, aj otázka ostatného prostredia. Súhlasí to aj s tým, že elektronické doručenie sa aj týmto plénom odložilo o ďalší rok, čiže vnímam, že je to v niečom v nedohľadne. Náhradné riešenie dovtedy nemáme. Neponúkajú nám ho ani rekodifikácie a z môjho pohľadu je to absolútny kľúčový problém, najmä pre tých, ktorí sú najslabší z hľadiska vymožiteľnosti práva, preto do istej miery tá opatrnosť. Možno druhý dôvod istej opatrnosti alebo zdržanlivosti z mojej strany spočíva v tom, že môžeme predávať kódexy akokoľvek chceme a môžeme hovoriť o tom, že prispejú k efektívnosti a rýchlosti konania a do istej miery to môže byť aj pravda, ale to základné, čo si musíme uvedomiť pri procesných predpisoch, že procesné predpisy sú vlastne nástroj. Nástroj pre súd, nástroj pre sudcu a uvidíme, ako budú schopní sudcovia a súdy ako také tento nový nástroj uplatňovať, ako sa s ním stotožnia, ako s ním budú vedieť pracovať a od toho v skutočnosti bude závisieť, či budú tieto kódexy nástrojom na zrýchlenie a zefektívnenie súdneho konania alebo nie. Takže to sú asi tie základné poznámky, ktoré mám k týmto kódexom a tým som chcela aj zdôvodniť svoj postoj pri hlasovaní. Zároveň sa chcem vyjadriť aj k niektorým pozmeňovacím návrhom. Niektoré pozmeňovacie návrhy som aj podpísala. Podporujem to riešenie zmenkového platobného rozkazu, ktorý predložil pán poslanec Kadúc a podporujem aj obidva pozmeňovacie návrhy, ktoré predložil pán poslanec Lipšic. Za seba hovorím, a v tejto súvislosti asi by som tiež mala deklarovať konflikt záujmov ako zapísaná advokátka, aj keď praktizujúca minimálne, že sa zdržím pri pozmeňovacom návrhu, ktorý sa týka zastúpenia, keď bude predložený. Predpokladám, že bude predložený, očakávam to. Tak uvidíme, či bude predložený. Ak bude predložený, ja budem zdržanlivá. Viem, že niektorí kolegovia vyjadria svoj názor inak, ale myslím si, že to je v poriadku. Takže toľko taký zásadný a zároveň zdržanlivý postoj k rekodifikáciám ako takým. A k poznámke pána spravodajcu, k tej odvahe robiť reformy a neviem, čo ste mysleli, keď ste hovorili o odvahe robiť reformy, pretože ja novelu ústavy a previerky za reformu nepovažujem a vzhľadom na to, že teda ani zatiaľ nemáme žiadne výsledky toho celého, tak o to viac to za reformu považovať nemôžem. Časť je na ústavnom súde a o výsledkoch tej druhej časti, ktorá sa týka previerok budúcich sudcov, nevieme nič a vôbec nevieme, čo nám to zatiaľ spraví, čo nám to do budúcnosti spraví. Ale keď už o odvahe robiť reformy, tak chcem povedať, že tú odvahu robiť reformy by sme asi mali mať do budúcnosti, pretože začíname mať problém. Tu už totižto jedna vláda, ktorá mala odvahu robiť reformy v justícii, bola. A ja sa chcem vrátiť k rokom 2002 – 2006 a možno nejaké krátke obdobie predtým, ktoré je spojené aj s naším prístupovým procesom a je spojené aj so zmenami, ktoré možno aj s ústavnými zmenami a zmenami, ktoré mali garantovať nezávislosť justície, ktoré možno sa ukázali, že predbehli dobu v našom prostredí, ale ja chcem hovoriť o inom type reforiem, ktoré sa viažu na efektívnosť súdneho konania a celý manažment systému ako taký, pretože bez toho v zásade, keď ten celý systém z hľadiska praktického a efektívneho nakladania so zdrojmi, ktoré má, kapacitami, ktoré má a normálnou organizáciou práce, keď toto nebude fungovať, tak efektívnosť konania jednoducho nedosiahneme a rovnako nedosiahneme asi ani zásadné zrýchlenie súdnych konaní. Ja mám pred sebou tabuľku o priemernej dĺžke súdnych konaní od roku 2004 do roku 2014, čiže to je dekáda, v rámci ktorej sa prestriedali rôzne vlády a treba povedať, že z hľadiska dĺžky konania asi ten kulminačný bod, kedy súdne konania na Slovensku trvali najdlhšie, bol rok 2004. Pracujem s občiansko-právnymi spormi a obchodno-právnymi spormi, možno spormi, ktoré sa týkajú maloletých, ale hlavne tie občiansko-právne a obchodno-právne sú takpovediac na stole položené pravidelne, keď rokujeme aj s podnikateľmi, pretože otázka vymáhateľnosti práva a efektívnosti súdneho systému je dnes aj podmienkou toho, ako k nám budú prúdiť investície. Tak si myslím, že občas je dobré povedať si aj čísla a fakty, keď už teda hovoríme o reformách. Ja začnem asi tam, kde tie čísla sú možno najdramatickejšie, a síce chcela by som povedať niečo k priemernej dĺžke konania v obchodných veciach. Opakujem, sú to roky 2004 až 2014. Kulminovala tá priemerná dĺžka konania z hľadiska toho, kedy bola najdlhšia, v roku 2004. Vtedy priemerná dĺžka súdneho konania v obchodných sporoch bola 22,6 mesiacov. Od roku 2004 permanentne priemerná dĺžka konania klesala. Klesala až do roku 2011, kedy dosiahla priemernú dĺžku 13,7 mesiaca. Odvtedy stagnácia a jemný nárast. Za rok 2014 to je 14,6 mesiaca. V občiansko-právnych konaniach v roku 2004 ten kulminačný bod bol 17,6 mesiaca. Zase od roku 2004 každým rokom priemerná dĺžka súdneho konania klesala až do roku 2011 – 11,4 mesiaca, 2012 už sme mali 11,6, 2013 – 11,3, čiže stagnácia. V 2014 zase mierne predĺženie priemernej dĺžky konania 12,1 mesiaca. Ten istý trend alebo tento istý graf sa týka aj sporových konaní, ktoré sa týkajú maloletých detí. V roku 2002 až 2006 sa robili reformy v justícii, pán poslanec Susko, a tie reformy spočívali v tom, že sa naozaj zmenila zásadným spôsobom aj štruktúra zamestnancov v justícii. To bolo obdobie, kedy sa tlačil na súdy ten tzv. súdny manažment, čo nebola len otázka zavedenia počítačov na súdy, ale bola to aj zmena organizácie práce na súdy, ktorá bola spojená aj s tým, že sa zaviedol inštitút vyššieho súdneho úradníka. V rokoch 2002 až 2006 prišlo pod tlakom týchto reforiem na súdy 800 vyšších súdnych úradníkov postupne. Každý rok ich pribúdalo po 200. Čiže to je obdobie, kedy naozaj sa niečo zásadné urobilo, aj prišli do toho systému, nejaký zásadný impulz v podobe nejakých finančných prostriedkov a nejakých nových kapacít, čo sa prejavilo na tom, že začala klesať dĺžka súdnych konaní a klesala až do toho roku 2010, 11, 12. Tam je badateľné, že niekde ten systém už nestačí ďalej s tým, čo bolo nastavené v rokoch 2002 až 2006. Teda s tým systémom treba niečo robiť. Keď si odmyslím, že prvé kroky, ktoré robilo ministerstvo spravodlivosti za Radičovej vlády, bolo riešenie otázok súvisiacich s dôveryhodnosťou justície, a síce tlak na transparentnosť všetkého, čo sa v justícii deje, tak zároveň boli reagujúc na to, že s kapacitami z roku 2002 – 2006 už nevystačíme a už odvtedy neboli zásadne navýšené tie kapacity, sa reagovalo tým, že boli pripravené projekty, veľké projekty na elektronizáciu justície vrátane tých dátových schránok, vrátane toho, že áno, treba sa zaoberať aj procesnými pravidlami, ale zároveň, že treba sa zaoberať aj inými procesnými pravidlami a jeden veľký balík s tým súvisiaci sú procesné pravidlá exekúcií. Zároveň sa treba zásadným spôsobom pozrieť, ako sa mení skladba agendy a čo vlastne v tej justícii potrebujeme, či viac sudcov, či viac úradníkov, alebo ako ďalej. Pretože v rámci týchto kapacít zásadný obrat proste očakávať nemôžeme. Zároveň platí, že organizácia práce, ktorá bola nastavená v rokoch 2006, tiež nemusí byť vyhovujúca, nehovoriac o tom, že vieme o tom, že je zásadným spôsobom rozmelnená, ani to, čo fungovalo, sa nepoužíva. Čiže my sme v situácii, a ukazujú nám to tie výsledky 2010, 11, 12, že musíme niečo zásadné urobiť a výsledky 2013 – 2014 nám ukazujú, že je to akútne. Takže nie. A tieto zásadné zmeny sa neurobili jednoducho. Tie nie sú urobené. V tých projektoch sa pokračuje, ale tie, kedy budú spustené, tie projekty vo výsledku, to je v nedohľadne. Pretože keď si pozriem veľmi v tichosti prebehnutú koncepciu modernizácie a stabilizácie justície, ktorá prešla už aj súdnou radou a keď si pozriem tie opatrenia, keď si pozriem tie opatrenia, tak, tak ako sú nastavené tie opatrenia, krátkodobé, dlhodobé, strednodobé a dlhodobé, no tak proste musím povedať, že týmto tempom, ako je to naplánované, tak máme problém ešte ďalších 5 až 10 rokov. Pretože v zásade všetky tie projekty, o ktorých sa začalo uvažovať, alebo začali spúšťať niektoré ešte v roku 2010, keď sa začali projektovať a začali na nich zháňať peniaze, no tak sú v harmonograme na roky 2015 – 2016, čiže táto vláda nič, táto vláda má už len pol roka na to, aby niečo reálne urobila, alebo spustila a či to urobila dobre, uvidíme až v rokoch 2016, 17, 18, 19. A keď si pozriem na strednodobé opatrenia 2015 – 2020 a dlhodobé opatrenia, no tak sa pýtam, či zavedenie spoločného systému hodnotenia kvality 2015 – 2020, prehodnotenie spôsobu obsadzovania voľných miest sudcov 2015 – 2020, zavedenie efektívneho modelu hodnotenia práce sudcu 2015 – 2020 posilňovanie alternatívnych foriem 2015 – 2020. To je fajn, že úkolujete zásadnými reformami budúcu vládu, ale nesedí vaša veta, že táto vláda nabrala odvahu urobiť zásadné reformy. A prečo to hovorím v súvislosti s Občianskym súdnym poriadkom? Hovorím to aj preto, pretože sú to spojené nádoby. Keď Občiansky súdny poriadok je akokoľvek dobrý, je len nástrojom na to, nástrojom pre sudcu na to, aby mohol efektívne konať, tak bez toho, aby tento materiál, ktorý prišiel pol roka alebo trištvrte roka pred voľbami, čo je hanebné, a to fungovať jednoducho nebude mať ako, lebo to nebude mať na čom fungovať a s kým fungovať. Pretože prostredie nie je pripravené a kódexy budú účinné od pol roka v roku 2017. Nechcela som túto otázku otvoriť ani takto skratkovite v súvislosti s rekodifikáciami Občianskeho súdneho poriadku, keby ste neboli povedali vetu, ktorú ste povedali a ktorá jednoducho nesedí, Boris, jednoducho nesedí. Apropo, keďže koncepcia modernizácie a stabilizácie súdnictva je dizajnovaná na roky 2015 až 2025, čiže úkoluje budúce dve vlády, ale nie už túto, pretože táto vláda, čo doteraz neurobila, už neurobí, tak by som očakávala a budem to teda požadovať, aby vláda tú koncepciu doniesla do parlamentu, pretože pokiaľ si ju neosvoja parlamentné politické strany do budúcnosti, tak tá koncepcia je zdrap papiera na to, aby ste mohli povedať a urobiť si fajku z programového vyhlásenia vlády, ale sú to úlohy pre budúce vlády. A my nevieme dnes, ako to budúce vlády budú vidieť, ibaže by v tomto parlamente sa našiel konsenzus, že toto je dobrá koncepcia modernizácie a stabilizácie justície. Ďakujem veľmi pekne. A možno naozaj poznámku, pán minister, stálo by za to tú koncepciu do parlamentu priniesť podľa mojej mienky. Považovala by som to skoro za samozrejmosť, keďže je to koncepcia do roku 2025. Ďakujem veľmi pekne.