Kadúc, Miroslav, poslanec NR SR (2014-11-25):
Ďakujem pekne. Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, vážení kolegovia, vážený pán minister, vážený spravodajca, vláda Slovenskej republiky dnes navrhuje skrátené legislatívne konanie v zásade k dvom návrhom, jednak k vládnemu návrhu, ktorým sa mení a dopĺňa zákon o verejnom obstarávaní a jednak hneď po tomto návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon o zdravotnom poistení a o doplnení zákonov o poisťovníctve, dani z príjmov atď. Ja sa pokúsim venovať obidvom návrhom zákona, pretože to, čo chcem povedať, súvisí s obidvomi a povedzme, že hlavne s tým a hlavne pôjdem v tej línii, v ktorej sa javí, že ide, alebo vystupovala väčšina doteraz, doteraz rečniacich, ak teda nerátam toho jedného, alebo rátam Mira Beblavého a ostatných vo faktickej. A to z jedného jediného dôvodu a to je, že oba návrhy zákona odporujú zákonnej dikcii § 89 zákona o rokovacom poriadku, zákona o rokovacom poriadku, zdôrazňujem to celkom úmyselne, pretože v zákone je všeobecne záväzný platný predpis, a to znamená, nie každý občan, ale podľa mňa v prvom rade poslanec Národnej rady by sa ním mal, by sa ním mal riadiť a mal by ho dodržiavať, nemal by ho porušovať. Myslím si, že každý poslanec, o to viac možno vláda, by mala byť vzorom pri dodržiavaní zákona. A tu už opakovane sa javí, že to tak nie je. Paragraf 89 v odseku 1 stanovuje tri alternatívne podmienky, kedy je možné rokovať v skrátenom legislatívnom konaní. Ja len pre pamäť to zopakujem, tou prvou podmienkou sú mimoriadne okolnosti, keď môže dôjsť k ohrozeniu základných práv a slobôd, druhou, opäť mimoriadne okolnosti, keď môže dôjsť k ohrozeniu bezpečnosti a treťou je hrozba značných hospodárskych škôd pre štát. To sú tri podmienky, na základe ktorých môže táto sieň zákonnosti v súlade so zákonom prerokovať tento návrh zákona alebo návrh zákona, ktorým sa skráti to konanie. K tomu skrátenému konaniu o zdravotnom poistení vláda uvádza, citujem: „Vzhľadom na to, že minimálna mzda sa zvyšuje s účinnosťou od 1. januára 2015, je potrebné prijať návrh zákona v rovnakom čase, pretože v prípade jeho prijatia v neskoršom čase by hrozili štátu značné hospodárske škody vyplývajúce najmä z výrazného zvýšenia ceny práce pre zamestnávateľov nízkopríjmových osôb a s ním súvisiacim hroziacim prepúšťaním, rastom nezamestnanosti a hospodárskymi ťažkosťami.“. Vláda deklaruje, že hrozia hospodárske škody, značné hospodárske škody. Ja absolútne nespochybňujem to, že treba tieto predmetné vzťahy regulovať, to vôbec nie. Zmena v oblasti odvodov poistného na verejné zdravotné poistenie je, je určite žiaduca, ale určite bola žiaduca aj omnoho skôr. Tiež je treba kompenzovať zvýšené mzdové náklady zamestnávateľov, ktoré súvisia so zvýšením minimálnej mzdy. Okej, ale toto citované zdôvodnenie vlády sa dnes nedá čítať inak, ako: nerobili sme to skôr, tak to chcem urobiť cez skrátené konanie, s dodatkom: nechajte nás urobiť si politický marketing. Ďakujeme. Ja to čítam takto a myslím, že aj každý, kto sa na to pozrie triezvymi očami, nepochybne to číta rovnako. Zdôvodnenie druhého návrhu zákona, teda zákona o verejnom obstarávaní je ešte o niečo bizarnejšie a to je, a citujem: Ak by vládny návrh zákona, „ak by sa vládny návrh zákona prijal v neskoršom čase, hrozili by štátu značné hospodárske škody vyplývajúce z úniku veľkého objemu finančných zdrojov cez spoločnosti s nejasnou vlastníckou štruktúrou“. Z kontextu toho, čo sa za ostatné dni udialo, dá sa to povedať inými slovami: odhalili, robia cirkus, musíme to narýchlo zalepiť, aby sme nestratili. A ešte aj bez toho pomyselného ďakujem. Nejde o nič iné, iba o marketing a plátanie dier, ktoré tu spôsobilo šafárenie tejto vlády, či chcete alebo nechcete. To, že je cieľom novely zákona účinnejšia kontrola a adresnosť finančných prostriedkov, ktoré štát ako správca prerozdeľuje príjemcom zákaziek z verejných zdrojov, známosť osoby, ktoré nakladajú s verejnými prostriedkami, ako aj preukázanie vlastníckej štruktúry relevantných právnických osôb je nepochybne žiadané a úctyhodné. No vecný obsah regulácie ho jednoducho nebude schopný efektívne naplniť, pretože tá regulácia je deravá, deravá a zdá sa, že ťažko napraviteľná. S ohľadom na oba návrhy a ich dôvody nie je ani jedna z taxatívne vymedzených podmienok zákona o rokovacom poriadku naplnená. Inými slovami, ak o tom budeme rokovať a budeme rokovať až do konca, tieto návrhy zákona nemusia mať právny základ, nemusia mať oporu v rokovacom poriadku. Ak skutočne, tretia podmienka, teda tá hrozba značných hospodárskych škôd, splnená je, potom to neznamená iné, ako to, že hrozbe značných hospodárskych škôd vystavil, vystavila Slovensko hlavne smerácka vláda. Uvedené návrhy totiž nereagujú na zásah vyššej moci, ale súvisia s nepočínaním, alebo ak chcete, počínaním tejto vlády za takmer sedem rokov vlády za posledných osem rokov kalendárnych, keď chcete. Pritom postup SMER-u, ktorý si z ustanovenia § 89 rokovacieho poriadku urobil barličku pre svoje vystrájanie a zľahčovanie parlamentnej práce prejavením odborne, fundovane v parlamentnej diskusii, má aj materiálny rozmer. Ohýba zásady demokratického a právneho štátu a ja hneď poviem, prečo. Alebo inak, povedal to Ústavný súd. Citujem z rozhodnutia Ústavného súdu k návrhu zákona o preukazovaní pôvodu majetku, kde v jednej časti Ústavný súd povedal, citujem: „Nerešpektovanie zákonom ustanovených pravidiel legislatívneho procesu môže mať v konkrétnom prípade nielen nezanedbateľný vplyv na celkovú kvalitu schváleného zákona, ale môže sa stať aj dôvodom, ktorý spôsobí neústavnosť zákona ako celku.“. A kto by chcel, je to plenárne rozhodnutie Ústavného súdu 29/2005. Inými slovami, aj Ústavný súd konštatoval, že ak sa porušujú pravidlá legislatívneho procesu, ktoré sú dané hlavne zákonom o rokovacom poriadku, vtedy môže byť, vtedy takýto zákon nemusí mať oporu v práve a právnici, čo sú tu, isto vedia, že správa z nepráva nemôže vzniknúť právo. Ja určite nechcem byť ten, ktorý bude hovoriť, že v našom právnom poriadku sú, sú predpisy, ktoré nemajú právny základ, ale minimálne my, čo tu sedíme a ktorí chceme byť tými, ktorí majú byť vzorom pre dodržiavanie zákona, by sme na toto mali mať, dať omnoho, omnoho väčší dôraz a omnoho väčší pozor. Dokonca k tomuto, a pán minister určite vie, český Ústavný súd zaujal omnoho konkrétnejšie stanoviská a celkom jednoznačne povedal, že legislatívne pravidlá sa nemajú porušovať, pretože majú svoj význam a keď sa porušujú, ide opäť o nesúlad s ústavou. Pre demokratický a právny štát je pritom definičným kritériom poznateľný a jednoduchý právny poriadok, ktorý je výsledkom riadne pripravenej a vykonanej parlamentnej diskusie a ktorý garantuje, poskytuje a chráni právnu istotu adresátom verejno-mocenského pôsobenia. Predtým, aby sa zákony, aby sa zákony neprijímali umlčiavacími skratkami, okrem prípadov, ak sú na tom, ak sú na to objektívne dôvody. A v tomto prípade tie objektívne dôvody nie sú. To si, myslím, musíme povedať. A ak sú, verím, že budú objasnené. Ja len pripomínam, bol tu prednedávnom pán minister Richter a tiež prišiel so skráteným konaním a ja sa veľmi teším, ako bude odpovedať na moju interpeláciu, kde som dal jednu zásadnú a konkrétnu otázku: kde boli tie mimoriadne okolnosti? Ja dúfam, že z tejto otázky sa nevykrúti. Ak sa vykrúti, ja mu ju položím ešte raz. V priamom rozpore s týmito požiadavkami smerácka vláda zásobuje právny poriadok obchádzajúc riadny legislatívny proces legislatívou, o ktorej sa odborná i menej odborná verejnosť dozvie až takpovediac v bode zlomu. To znamená, nie dopredu, ale až keď je treba niečo spraviť, až keď treba niečo možno ututlať, až keď je tlak verejnosti tak, taký veľký, že je treba konať v skrátenom konaní. Nie je to však len hypertrofia právnych noriem, s ktorou sa dnes ľudia musia boriť, ale predovšetkým aj ich narýchlo, narýchlo zbúchaný a neoddiskutovaný charakter, ktorý sa javí ako nevhodný, ako vadný. Tlak tejto vlády na skrátené legislatívne konanie je pochopiteľný práve v jedinom prípade, ak je oným cieľom nie riešenie naliehavosti situácie, ktorá si skrátené konanie vyžaduje, ale ak je cieľom obídenie a umlčanie opozície cez poskytnutie jej minimálneho priestoru na reakciu, diskusiu a zmenu. A v taktom svetle je nekvalita a dieravosť zákona o verejnom obstarávaní vo vzťahu k sledovanému cieľu úplne, ale úplne pochopiteľná. Predsa, ak má byť len náplasťou na oko váhajúceho voliča, lepšie, ak sa k nemu opozícia, ak k nemu opozícia pomlčí. Náhodou by mohla odhaliť povahu a pravý charakter takéhoto snaženia, ktoré sa v tomto svetle javí ako neúprimné. Ďakujem pekne.