Szalay, Tomáš, poslanec NR SR (2024-02-15):
Ďakujem, pán predsedajúci. Krásne ráno vospolok, dámy, páni. Toto bude také déjà vu môjho včerajšieho vystúpenia, ale mám tu iné publikum, aspoň čiastočne iné publikum, tak skúsim zopakovať svoje výhrady k tomuto návrhu poslaneckého, k poslaneckému návrhu zákona, ktorý je podobný ako ten včerajší, a ešte nás také, zopár teda ďalších podobných čaká. Tento návrh zákona, úprimne povedané, nerozumiem mu, ale nerozumiem ja úplne až tak detailne kultúre, hoci som členom výboru pre kultúru a médiá, ale to len preto, lebo nás je v klube SaS 11 a tých výborov je 19 a niekto musí byť vo viacerých výboroch. Ale preto s veľkou pokorou počúvam, ako moji kolegovia, skúsenejší kolegovia v oblasti kultúry diskutujú, aby som vhupol do tej témy a veľmi rád by som si vypočul názor tých, ktorých sa tento zákon má týkať, teda tej odbornej verejnosti, tej kultúrnej verejnosti. A tá kultúrna verejnosť sa k tomu nemohla vyjadriť. A prečo sa k tomu nemohla vyjadriť? Lebo to ide v režime kvázi skráteného konania, keď vládni poslanci zo všetkých vládnych strán predkladajú poslanecký návrh zákona namiesto toho, aby to išlo ako vládny návrh zákona. Rozdiel je v tom, že k tomu nie je medzirezortné pripomienkové konanie. Tým pádom my tu tak môžme trošičku pčolichať, poslanci, ktorí tomu tak trošku rozumejú. Ondrej Dostál tomu teda v predchádzajúcom príspevku celkom rozumel a dal nejaké konštruktívne príspevky, ale my nemôžme nahradiť debatu, ktorú má viesť kultúrna obec. Ak tento zákon aj ten predchádzajúci, aj tie nasledujúce, ktoré navrhujete, pán Michelko, ak tento zákon má pomôcť Slovensku a má pomôcť slovenskej kultúre, prečo sa k nemu slovenská kultúra nemôže vyjadriť? Návrhy týchto zákonov – aj tie predchádzajúce, aj tento, aj tie nasledujúce – sú, zvýšime počet ľudí o jedného, o dvoch tam, to je všetko. Ale zároveň pripúšťate jedným dychom, že v druhom čítaní potom prinesiete obsah toho zákona, čo ešte ďalšie chcete zmeniť. Ja vám nevyčítam túto legislatívnu techniku, len ak chceme robiť kultúrnu politiku, tak by sme ju mali prezentovať. Normálne napísať k tomu paper, takto si predstavujeme štátnu kultúrnu politiku, priatelia. Máte väčšinu, však vám to prejde, len predstavte to! Takto si ju predstavujeme a takouto cestou chceme ísť. A podľa mňa toto má povedať ministerka kultúry, nie poslanci. Ale dobre, rozhodli ste sa robiť poslanecké návrhy, v poriadku, ale povedzte, čo je ich cieľom, čo, kam sa chceme dostať. To, že zvýšime počet ľudí alebo zmeníme spôsob voľby, nie je odpoveď na túto otázku. Vy sám v tých diskusiách, pán Michalko, aj vaši kolegovia hovoríte, že máte nejaký cieľ. Prosím vás pekne, pomenujte ho. Ja mám problém diskutovať o niečom, čomu nerozumiem a čo mi nikto nechce vysvetliť, lebo však počkajte, možno v druhom čítaní sa dozviete, ako to celé do seba, do seba zapadá. V kultúrnom výbore som preto, lebo som robil v televízii, podobne ako pani ministerka, dokonca v tej istej televízii, tak možno je to dostatočný kvalifikačný predpoklad. Ale vy nedôverujete svojej ministerke, že ste tento zákon nenechali prejsť normálnym, štandardným legislatívnym procesom, aby ho predložila normálne vláda? V programovom vyhlásení vlády, kolegovia, máte napísané, že vláda bude robiť tieto veci v kultúrnej politike, a nieže poslanci tu budú niečo navrhovať, nejaký bicykel, ktorý, na ktorý v druhom čítaní prilepíme nejaké ďalšie, ďalšie cingrlátka. Môj problém je, že sa hráme na schovávačku, čo vlastne tento zákon chce byť. A ešte raz sa vrátim k tomu, čo som hovoril aj včera, keď tu bol pán poslanec Jarjabek, lebo ten povedal veľmi silné slová na tému dnešnej spoločnosti. Hovoril o tom, že naša spoločnosť je postihnutá vírusom nedôvery. Ja tomu hovorím, že sme rozleptaní nedôverou, spoločenskou nedôverou. Významnou mierou k tomu prispelo minulé volebné obdobie. A nedôveru nemôžme prekonať tým, že budeme niečo robiť tak na tajňáša, gaťafalšom v druhom čítaní, nevysvetlíme. Ak chceme tú nedôveru, nejakým spôsobom jej čeliť, ak chceme ľuďom vrátiť pocit dôvery v inštitúcie, v štát, tak to nemôžme robiť tým, že budeme hneď porušovať spôsob, akým sa pripravuje legislatíva. Týmto si tú dôveru nevybudujeme. Po takýchto zmenách budete vidieť, že tá kultúrna obec bude voči tomu protestovať, lebo nemohla byť súčasťou prípravy tohto, tohto konceptu. Ani oponentom, ani ničím podobným. Prosím vás pekne, ako, pán poslanec, skúste vysvetliť, prosím vás pekne, väčší ten rámec a keď ho nevysvetlíte, ja sa obávam, že nemôžem hlasovať za posunutie tohto návrhu do druhého čítania. Ďakujem pekne.