B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-09-08):
Nasleduje prvé čítanie o návrhu poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Jána Drgonca na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 634/1992 Zb. o ochrane spotrebiteľa v znení neskorších predpisov (tlač 851). Pán poslanec, nech sa páči, máte slovo. J. Drgonec, poslanec: Dámy a páni, nadviažem istým spôsobom na to, čo som tu hovoril pred chvíľou k ústave, a to z hľadiska právneho štátu, pretože všetko, čo sa v štáte, ktorý je právny, deje, je predmetom právnej úpravy, a teda aj ochrana spotrebiteľa je problematikou, ktorá by mala byť upravená natoľko dostatočne, aby mala povahu právnej úpravy v právnom štáte. Problém právneho štátu na Slovensku v nemalej miere spočíva nie vo chvíľach tvorby práva, teda v činnosti, ktorú vykonávame, ale problematické je právo na Slovensku predovšetkým vo fáze uplatňovania. Je rad právnych predpisov, ktoré sa uplatňujú veľmi sporadicky, nekvalitne a so snahou vyhnúť sa uplatňovaniu právnej úpravy. Tento faktor ovplyvňuje celé prostredie, v ktorom sa vytvára právna úprava, a prejavil sa aj v úprave platného zákona o ochrane spotrebiteľa. Zákon o ochrane spotrebiteľa schválilo ešte Federálne zhromaždenie v roku 1992 ako jeden z posledných zákonov, ktoré Federálny parlament schválil. V čase, keď došlo k schváleniu tohto zákona, išlo o revolučný krok, pretože sa po prvý raz prijal zákon pre oblasť ochrany spotrebiteľa. Na druhej strane, myslím si, že aj to, že sa schvaľoval v decembri 1992, sa premietlo v kvalite tej úpravy. Zákon o ochrane spotrebiteľa je totiž paradoxný do dnešného dňa tým, že síce hovorí o ochrane spotrebiteľa, ale spotrebiteľom priamo nepriznáva nijaké práva. Tento nedostatok zákona o ochrane spotrebiteľa je vlastne prvým dôvodom, pre ktorý predkladám návrh na novelizáciu zákona o ochrane spotrebiteľa. Vytváram teda základné práva spotrebiteľov, ktoré nepredstavujú nijakú revolúciu. Keď si to vezmeme z hľadiska porovnávacieho práva, je to naozaj len o priznaní tých práv, ktoré sa spotrebiteľom zaručujú na základe najrôznejších medzinárodných dokumentov pre problematiku ochrany spotrebiteľa. Druhý okruh vecí, ktoré sú predmetom úpravy návrhu, ktorý predkladám, to je otázka zabezpečenia činností organizácií na ochranu spotrebiteľa. Tá otázka bola predmetom poslednej novelizácie zákona o ochrane spotrebiteľa, ktorej sme sa venovali v júni tohto kalendárneho roku, teda v júni 2004, ostalo v nej niekoľko momentov, ktoré umožňujú prinajmenšom vznik sporu o tom, napríklad či spotrebiteľské združenia majú právo na 50 percent dotácií zo štátneho rozpočtu, teda na základe svojich neobmedzených požiadaviek, alebo či by aj dotácie do oblasti ochrany spotrebiteľa mali ísť štandardným spôsobom, ako je bežné nakladať so štátnym rozpočtom. V snahe vyriešiť túto otázku vlastne skôr, než vzniknú spory, predkladám novelu, ktorá zásadným spôsobom nemení to, čo pre financovanie ochrany spotrebiteľa vzniklo v júni, ale spresňujem niektoré povinnosti ministerstva hospodárstva. Teda, ak na záver zhrniem zmysel celej tej právnej úpravy, ktorú predkladám, jej účelom je dosiahnuť zvýšenie ochrany spotrebiteľa nie v rovine verbálnej, ale v rovine uplatňovaného  práva, teda práva, ktoré sa vynucuje cez súdy tohto štátu s tým, že zvýšená miera ochrany spotrebiteľa sa nespojí so zvýšenou záťažou štátneho rozpočtu. Ďakujem pekne za pozornosť.