D. Lipšic, podpredseda vlády a minister spravodlivosti SR: (2005-06-22):
Jednak odstraňuje duálny režim núteného výkonu rozhodnutia, ktorý je dnes podľa Občianskeho súdneho poriadku a podľa Exekučného poriadku. Výkon rozhodnutia podľa Občianskeho súdneho poriadku však neúmerne zaťažuje súdy a vykonávacie konanie nerieši zámer realizovať súdne alebo iné rozhodnutie tak rýchlo a efektívne, aby práva subjektu, ktoré mu boli priznané, boli aj realizované. Preto navrhujeme, aby sa tento dualizmus odstránil, aby výkon rozhodnutia išiel podľa exekučného poriadku s výnimkou dvoch prípadov, jeden je samozrejmý, to je výkon rozhodnutia justičných pohľadávok, a druhý sa týka výkonu rozhodnutia o výchove maloletých detí, ktorý je upravený len v Občianskom súdnom poriadku. Druhým ťažiskovým dôvodom, ktorý novela Občianskeho súdneho poriadku sleduje, je posilnenie apelačného princípu v odvolacom konaní. Ide o to, aby sme obmedzili možnosti odvolacieho súdu zrušovať rozhodnutie prvostupňového súdu, a tým vytvárať priestor na predlžovanie súdneho konania. Ja som to nazval v prvom čítaní pingpong medzi súdmi a, žiaľ, nastáva veľmi často a, žiaľ, jeho následkom sú neúmerné súdne prieťahy. Určite sa zhodneme na tom, že dlhé roky najťaživejším problémom našej justície sú prieťahy v súdnom konaní. A napriek tomu, že neexistuje žiadne magické riešenie prieťahov v súdnom konaní, tak si myslím, že sa dajú nájsť legislatívne riešenia, ktoré urobia z civilného konania efektívnejší systém. A jednou z takýchto zmien je práve posilnenie apelačného princípu, pretože ak chceme vyjsť v ústrety účastníkovi konania, vyjsť mu v ústrety v tom, aby mal čím skôr v rukách právoplatné súdne rozhodnutie, tak by sa rozhodovanie našich súdov malo začať na prvom stupni a skončiť na odvolacom stupni a bodka. Keď sa budú prípady pohybovať hore dole medzi súdnymi inštanciami, niekedy aj niekoľkokrát, tak to práve spôsobuje tie najkrikľavejšie prieťahy v súdnom konaní. Takisto návrh novely výrazným spôsobom odstraňuje výkladové aplikačné problémy Exekučného poriadku, takisto som o nich podrobnejšie hovoril v prvom čítaní. Opäť zdôrazním, pre mňa osobne jedno z najpodstatnejších ustanovení, ktoré je v § 125 ods. 3 a ktoré dáva povinnosť exekútorovi v prípade, ak ide o predaj veci, ktorej cena je vyššia ako stonásobok priemernej mesačnej mzdy, čo je okolo jeden a pol milióna korún, aby termín dražby, súpis vecí, miesto konania dražby bolo uverejnené v Obchodnom vestníku. Jednoducho preto, aby dražobné konanie bolo transparentné, aby každý, kto má záujem, sa mohol uchádzať, aby neboli prípady takmer utajených dražieb, ktoré sú známe len vopred určenému záujemcovi. Toľko k Exekučnému poriadku. Dovoľte mi sa na záver ešte vyjadriť k bodom zo spoločnej správy, kde si dovoľujem vyjadriť nesúhlas s bodmi 3, 13, 17, 23, 32, 35, 43 a 52. Najmä schválením bodu 13 spoločnej správy by sa zmaril jeden z hlavných cieľov sledovaných vládnym návrhom zákona, a to je koncepcia posilnenia apelačného princípu, ktorá smeruje k zrýchleniu konania pred súdmi prvého a odvolacieho stupňa. Viaceré z návrhov majú vecné a zároveň aj legislatívnotechnické nedostatky a predstavovali by nie celkom systémový zásah do platného právneho poriadku. Spomeniem teda bod 13, ten sa, ako som povedal, týka zrušenia snahy posilniť apelačný princíp, a tým skrátiť súdne konanie. Bod 17 je trochu polemický z toho dôvodu, že dáva kompetenciu súdu rozhodnúť aj o výkone predbežného opatrenia, pričom ak odstránime dualizmus právnej úpravy a výkon rozhodnutia bude možný okrem výkonu rozhodnutia o výchove maloletých detí len podľa Exekučného poriadku, tak neviem, ako bude v praxi súd realizovať inú formu výkonu rozhodnutia pri predbežnom opatrení. Takisto bod 32, ktorý zavádza možnosť podať proti rozhodnutiu o námietkach odvolanie, je nesystémový. No, je to problém, pretože znamená to predĺženie exekučného konania. Náš zámer je skôr ho skracovať, lebo aj exekučné konanie je súčasťou súdneho konania  v smere vymožiteľnosti práva. To isté platí o bodoch 35 až 43, podľa ktorých by nebolo možné vykonať exekúciu predajom nehnuteľnosti, ak je povinnému v konaní o určenie vlastníctva vykonateľným predbežným opatrením uložená povinnosť zdržať sa prevodu vlastníckeho práva k nej. Ale o tom, samozrejme, sa dá diskutovať. Toľko, pán predsedajúci. Je to dôležitá novela OSP. A ja by som chcel požiadať snemovňu o jej schválenie, pretože môže byť v mnohých prípadoch nástrojom rýchlejšieho rozhodovania našich súdov, nástrojom toho, aby účastník konania mal v rozumnom termíne právoplatné súdne rozhodnutie. Voči tejto novele OSP je veľký lobing, niektoré sudcovské združenia, advokátska komora. Vystavujem sa v tejto snemovni už opakovane možnému vylúčeniu z advokátskej komory, ale povedal som to už aj v ústavnoprávnom výbore, že, samozrejme, dlhé súdne konanie znamená viac úkonov, znamená vyššie odmeny aj pre advokátov, ale snemovňa ani vláda nezastupuje partikulárnu skupinu, ani sudcov odvolacích súdov, ani advokátov, ale občanov. A v tomto prípade legitímny záujem občanov je, aby mali čím skôr právoplatné súdne rozhodnutie. A ak toto je legitímny cieľ, na ktorom sa vieme všetci zhodnúť, tak si myslím, že by mohol byť vyjadrený v podpore novely Občianskeho súdneho poriadku. Ďakujem, pán predsedajúci.