Frešo, Pavol, poslanec NR SR (2013-02-07):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca. Vážené dámy, vážení páni, pomerne taká bezemocionálna atmosféra, keď sa rozprávame o Gorile oproti tomu, čo sme zažili presne rok dozadu, kedy boli desaťtisíce ľudí naozaj na nohách a Gorilu riešil snáď každý na Slovensku. Ja patrím medzi tých ľudí, ktorí ten spis čítali úplne celý, a samozrejme aj to knižné prevedenie. Spomínam si na ten večer, kedy mi poslanec jednej pravicovej strany poslal cez G-Tek linku na Gorilu a opýtal sa ma, čo si o tom myslím. Asi o 10 minút mi poslal tú istú linku redaktor jedného portálu. A priznám sa, že hoci som vtedy mal párdňového syna a bol som pomerne unavený, tak som vstal a išiel som si to úplne, ale úplne celé prečítať. Musel som si k tomu urobiť dve kávy, lebo tak výrazný dokument som si nevedel ani v najdivokejšom sne predstaviť, ktorý naozaj v sebe mal a má potenciál otriasť jednou celou érou. To považujem za veľmi kľúčové, keď riešime vôbec otázku toho, čo s Gorilou ďalej, a keď riešime aj to, ako sa Gorila vyšetruje. Spis, o ktorom nevieme, či je pravdivý, alebo je to iba produkt spravodajských služieb, spis Gorila je najlepšie zostavená a uniknutá spisba, aká sa pripisuje práci spravodajských služieb nielen u nás, ale prinajmenšom za posledných veľa rokov aj v šírom svete. Špinavé prachy, sex, politika, autenticky znejúce repliky, dialógy, všetko namiešané tak, aby aj nezaujatý čitateľ si prišiel na svoje. Dnes si už nikto prakticky netrúfa verejne spochybniť, že ide od prvého do posledného písmenka o autentický materiál. Pritom existuje ale stále aj slušná pravdepodobnosť, že to tak nie je. Teda, že ide o kompilát a skladačku reality a autorskej imaginácie. Pravdepodobne jediný vysokopostavený slovenský politik s priamym prístupom k najdiskrétnejším informáciám, ktorý nemal žiaden osobný alebo politický účelový záujem Gorilu zneužívať, bola premiérka Radičová. Tá sa viackrát verejne vyjadrila a teraz budem citovať: „Som stále presvedčená, že veľká časť z neho“ – rozumej z dokumentu Gorila – „je čistá beletria a spravodajská hra.“ Citované podľa rozhovoru pre SME 9. 2. 2012. Táto beletria však pred rokom postavila tisícky ľudí na námestia slovenských miest a okrem iného vytvorila priestor pre celospoločenskú diskusiu aj o tom, či by bolo možné krajinu, ako je Slovensko, spravovať nie cez parlamentnú demokraciu a vôbec nie cez demokraciu takú klasickú ako takú, to znamená ako voľby, ale cez facebook alebo hlasovaním na iných sociálnych sieťach. Možno to boli dobrodružné chvíle, ale boli to aj chvíle, z ktorých sa treba teda poriadne, poriadne poučiť. Od protestov prešiel rok a stále prešľapujeme na mieste. Vyšetrujeme, vyšetrujeme, ale bez hmatateľného výsledku. O priebehu vyšetrovania sa nechá pravidelne informovať parlament a v skutočnosti sa len dostávajú k nemu také informácie a formulácie, ktoré sú, sa uvoľnia z orgánov činných v trestnom konaní pri každom inom prípade. A to ešte naviac tu dostávame aj isté také podlinkové informácie, ktoré doplňujú ten dokument, ktorý máme teraz k dispozícii. Ja rozumiem tomu, že treba príslušným orgánom držať palce, aby sa im aj s odstupom siedmich rokov podarilo nájsť dôkazy pre trestné činy, ak sa nejaké stali tak, ako sú zapísané v spise. Ibaže týmto spôsobom sa nikdy nedozvieme odpoveď na pomerne dôležitú otázku a povedzme si to, na otázku, ktorá naozaj trápi väčšinu ľudí, ktorí sa o Gorile kedy dozvedeli. A tá otázka znie, že čo v spise Gorila je pravda, a teda, čo je bezpečne autentické. Hoci sa aj nikdy nepodarí zdokumentovať pre potreby obvinenia súdu, jedno je isté, priebežné informácie o postupe vyšetrovania v parlamente a kde-tu občas správa o nejakom trestnom stíhaní, toto isto nie je postup, akým sa dozvieme, čo z napísaného a zverejneného je pravda a čo je prípadná fantázia, pravdaže politicky zámerne účelová. Aj keď nám je jasné, že časť publika aj médií by možno bola aj sklamaná, keby sa ukázalo, že všeličo v spise je vymyslené. Veľká časť by pravdepodobne aj tak neuverila. A neuverili by ani politici, ktorí si na spise budujú svoju politickú kariéru. Vážené dámy, vážení páni, máme aj takýchto politikov medzi sebou, ktorí si na tomto spise budujú politickú kariéru a ktorým dokonca vyhovuje, že táto kauza nemá koniec. Vážení kolegovia, odhliadnuc od času zverejnenia spisu, nepoznáme ani odpovede na relevantné otázky, s ktorými sa musíme vysporiadať a na ktoré musíme poznať odpovede. A nejde len o to, či predseda vlády bol v konšpiračnom byte a či tam pil s finančníkmi Colu, hoci mňa by to veľmi zaujímalo, a myslím si, že skôr či neskôr bude sem musieť prísť a povedať nám holú pravdu. Ale sú to otázky také, že prečo sa vyšetrovaniu začalo dariť až potom, čo to všetko prasklo. Ešte raz to zopakujem: prečo sa vyšetrovaniu začalo dariť až v ten moment, keď, tak ako ďalšie tisíce, desaťtisíce ľudí, vyšlo najavo, čo v spise Gorila je? Ktorí výkonní ľudia, funkcionári orgánov činných v trestnom konaní boli za vyšetrovanie zodpovední predtým? A čo im teda predtým bránilo? Aká bola celková mapa vyšetrovateľského úsilia alebo neúsilia od roku 2006 až do prelomu rokov 2011 – 2012. Ja si pomôžem len jedným citátom gorilieho gurua Toma Nicholsona, ktorému sa pripisuje hlavná autorita znalosti pozadia kauzy, vrátane vyšetrovania alebo nevyšetrovania, a ponúkol ju vo filme „Od Fica do Fica“ od Zuzany Piussi. Napríklad aj svedectvo ponúkol o tom, ako sa s Gorilou narábalo po nástupe novej vlády v roku 2010. Hovorí, ako realizátor odpočúvania gorilieho bytu príslušník SIS obrátil sa na premiérku Radičovú aj na ministra vnútra Lipšica, že sa na Nicholsona potom obrátila polícia, aby im poskytol spis, a potom pokračuje doslovný prepis: „Vo vyšetrovateľovi, ktorého oni vybrali, som videl skutočnú snahu niečo s tým robiť.“ Skutočný hnev a nechuť z toho, čo videl. Ale znovu začali sa diať veci. Jemu rozbili vyšetrovací tím, SIS-ka odmietla spolupracovať a stále chýba nejaká odvaha alebo úprimnosť. „Vyšetrovateľovi Gorily po roku 2010 údajne rozbili vyšetrovací tím,“ tvrdí gorilý znalec. Zakladá, no začiatkom roku 2012, teda vtedy, keď to všetko bolo na internete, keď to všetko prasklo, krátko po zverejnení spisu, zakladá minister vnútra v priamom prenose špeciálny vyšetrovací tím, ktorému ide zrazu práca od ruky, a minister vnútra takmer týždenne informuje v nasadení o pokroku vo vyšetrovaní. Pravdaže ešte predtým bolo oveľa, oveľa viac času na vyšetrovanie za ministra vnútra pána Kaliňáka, celé štyri roky 2006 – 2010. A človek si musí položiť aj jednoduchú a logickú otázku: čo tu bránilo vyšetrovaniu? Alebo, ako je možné, že po siedmich rokoch vo februári 2013 sa zrazu darí začať trestné stíhania, napríklad vo veci Slovenských elektrární? Prečo sa to nepodarilo v období 2006 – 2010, za dlhé štyri roky? Vždy budú politici, ktorí podľahnú pokušeniu, aj záujmové skupiny, ktoré ich v tom povzbudia. Tomu nezabránia verejné demonštrácie ani priama demokracia. Na potieranie korupcie vrátane tej v politických kruhoch nemáme nič účinnejšie okrem bezpečnostných orgánov a tie musia priniesť výsledky. A preto je aj dnešný krik od mnohých aktívnych politikov „Gorily do basy!“ či „Nedovolíme zastaviť vyšetrovanie!“ len neúprimnou politickou kampaňou. V niektorých jednotlivých prípadoch dokonca hrubo cynickou. Pritom netlačia na to, na čo majú možnosť, a také čosi, ako je úloha parlamentu, ktorý sa môže podrobnejšie informovať o vyšetrovaní. Ja si myslím, že ako poslanci SDKÚ – DS prídeme s riešením a pomerne skoro, ktoré viacej umožní parlamentu vidieť do toho, akým spôsobom to vyšetrovanie samotné prebieha. Poviem jednu veľmi dôležitú vec, čo sa týka celej Gorily ako takej. Ja som presvedčený, že podmínováva, pokiaľ ten spis nevyriešime, jedno veľmi pozitívne obdobie pre Slovensko, a to obdobie, kedy sa Slovensko dostalo do EÚ, NATO, kedy Slovensko vyliezlo z tej čiernej diery, do ktorej sa dostalo po vláde Vladimíra Mečiara. A som presvedčený, že keď tento spis nebudeme brať vážne celý, to znamená, že budeme vyberať len časti, ktoré sa mi vtedy a kedy-tedy hodia politicky, a nedokážeme ho vyšetriť a hlavne nedokážeme ľuďom odpovedať, čo sa tých sedem rokov robilo. Prečo sa to začalo vyšetrovať poriadne, až keď to všetko prasklo? Prečo, keď niekto má v rukách ten spis dva, tri, štyri, sedem rokov, nevstal a nešiel na tlačovku a nepovedal: Páni, ja mám takéto vážne podozrenie, treba s tým niečo robiť!? Mojou odpoveďou je, že potom naozaj nikdy nezvýšime dôveru v slovenskú politickú scénu, lebo budú si ľudia myslieť, a pomerne oprávnene, začalo sa to vyšetrovať len preto, že to všetko prasklo. Začalo sa to vyšetrovať, lebo ľudia dostali strach. A myslím si, že oprávnene, lebo keď si pozriete tie demonštrácie, ja som si ich pozrieť bol, tak ľudia boli veľmi nahnevaní. A žiadajú odpovede. A sme im dlžní tie odpovede aj tu z pôdy Národnej rady. A nielen to, ako sa to vyšetruje dnes, ale aj to, ako sa to vyšetrovalo predtým, kto ten spis mal v rukách. Nech sa tomu poriadne rozumie a nech si všetci môžeme urobiť obraz, prečo to vlastne predtým nešlo. Ja som presvedčený, že keby s podobnom vervou sa to bolo vyšetrovalo od roku 2006, kde sa, mimochodom, to vyšetrovanie začalo, kde naozaj to boli odstúpené informácie a Policajný zbor mal k dispozícii tieto údaje, tak dnes nemusíme riešiť takto závažný problém a naozaj sa môžeme baviť o tom, aká je nie trestnoprávna, ale politická zodpovednosť za ten stav, ktorý tam bol historicky daný. A to by sme sa už len bavili o tom, že či v tej alebo onej strane dochádza k výmene vedenia, lebo proste sú možno nejaké nepodložené podozrenia, ale by sme sa bavili pred ľuďmi veľmi férovo. To znamená, netvárili by sme sa, že riešime niečo sedem rokov a v skutočnosti sa nič nerieši. Myslím si, že štandardná demokracia potrebuje od seba odlíšiť to, čo je trestné, a tomu sa musí polícia venovať bez ohľadu na to, aké je to možno pre niekoho ohrozujúce, stresujúce, znervozňujúce, a musí odlišovať to, čo je politická zodpovednosť, čo je prirodzený politický vývoj. Nejaká etapa má svojich lídrov, potom prichádzajú ďalší lídri, ale zmiešavať tieto veci a dokonca robiť politiku na tak vážne veci, kde sú takto vážne podozrenia, to si myslím, že nie je v poriadku. A nie je rovnako v poriadku tú Gorilu interpretovať podľa toho, ako kto, na ktorej stoličke sedí. Takto sa nikdy nedostaneme k výsledku. Budeme tu sedieť každého polroka. A preto aj my podáme návrh, ktorý výrazným spôsobom osvetlí to, čo sa tu deje. Ďakujem veľmi pekne.