Pfundtner, Edita, poslankyňa NR SR (2017-09-13):
Ďakujem veľmi pekne. Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, posledné tri mesiace, odkedy je tento zákon v parlamente, som bola pripravená viesť k návrhu zákona i k môjmu pozmeňujúcemu návrhu konštruktívny a vecný dialóg. Som tu v Národnej rade Slovenskej republiky pre to, aby som veci niekam posunula a riešila prednostne reálne problémy ľudí. Predložený návrh zákona kolegov rieši organizačné zmeny vo verejnoprávnej inštitúcii založenej v roku 2002. Ústav pamäti národa bol v zmysle zákona poverený úlohami, ktoré sú definované v § 8 tohto zákona nasledovne. Úlohy zverené ústavu štátom sú najmä, a citujem: a) vykonávať úplné a nestranné hodnotenie doby neslobody, hlavne analyzovať príčiny a spôsob straty slobody, prejavy fašistického a komunistického režimu a ich ideológií, účasť domácich a zahraničných osôb na nich, b) sprístupňovať prenasledovaným osobám dokumenty o ich prenasledovaní, c) zverejňovať údaje o vykonávateľoch tohto prenasledovania a ich činnosti, d) dávať podnety na trestné stíhanie zločinov a trestných činov podľa § 1, spolupracuje pri tom s Generálnou prokuratúrou Slovenskej republiky, e) poskytovať potrebné informácie orgánom verejnej moci, f) systematicky zhromažďovať a odborne dokumentačne spracovávať všetky druhy informácií, dokladov a dokumentov vzťahujúcich sa na dobu neslobody, ďalej spolupracovať s obdobnými inštitúciami v Slovenskej republike aj mimo nej, hlavne s archívmi, múzeami, knižnicami, pamätníkmi odboja, pamätníkmi koncentračných a pracovných táborov, poskytovať im informácie, bádateľské možnosti a metodickú pomoc a propagovať ich činnosť, h) poskytovať verejnosti výsledky svojej činnosti, hlavne zverejňovať a sprístupňovať informácie a iné doklady o dobe neslobody 1939 až 1989 a o činoch a osudoch jednotlivcov vydávať a šíriť publikácie, poriadať výstavy, semináre, odborné konferencie, diskusné fóra, i) propagovať myšlienky slobody a obrany demokracie pred režimami podobnými nacizmu a komunizmu, j) rozhodovať o priznaní postavenia účastníka protikomunistického odboja, k) rozhodovať o priznaní postavenia veterána protikomunistického odboja, veterána protikomunistického odboja in memoriam a vydávať preukaz veterána protikomunistického odboja a preukaz veterána protikomunistického odboja in memoriam. Dovolila som si vám veľmi stručne predniesť, naozaj čo sú základné, hlavné úlohy ústavu. Predložený návrh sa týchto úloh nedotýka. Treba si však naozaj veľmi jasne a presne povedať, čo ústav má robiť. Treba podľa môjho názoru do činnosti ústavu vniesť istotu a prehľadnosť. Môj pozmeňujúci návrh, ktorý prednesiem, dokonca tieto činnosti rozširuje. Hovorí o tom písm. k), ďalšie písm. k), ktoré dávam ako pozmeňujúci návrh, kde hovorím, že v súvislosti s plnením úloh ústavu podľa písm. a) až j) ústav má poskytovať verejnosti výsledky svojej činnosti, hlavne zverejňovať a sprístupňovať informácie a iné doklady o dobe neslobody a o činoch, osudoch jednotlivcov, vydávať a šíriť publikácie a audiovizuálne diela, vrátane vlastnej tvorby dokumentárnych filmov. Poriadať vzdelávacie a kultúrno-spoločenské podujatia, prednášky, výstavy, semináre, odborné konferencie alebo diskusné fóra. Môj pozmeňujúci návrh žiadnym spôsobom nezasahuje do činnosti ústavu a do úloh ústavu a neokliešťuje ústav v jeho aktivitách. Práve naopak. Vo svojom návrhu dávam naozaj zákonnú možnosť vykonávať aktivity, ktoré sa doteraz vykonávali, a to iba vďaka nejakému neistému slovíčku „najmä“. Takéto slovíčko môže znamenať všetko a nič. Množstvo aktivít prezentovaných ústavom ako úspešné sa totiž doteraz, a to je môj názor, sa museli ukrývať v takej možno poloilegalite pod týmto slovíčkom. Preto verím, že tento môj krok ocenia nielen zamestnanci a vedenie ústavu, ale aj triezvo uvažujúci ľudia. Ďalšia mnou navrhovaná zmena sa týka členov správnej rady ústavu. Pre vysvetlenie uvádzam, že správna rada je 9-členná, z toho piatich členov správnej rady volí Národná rada Slovenskej republiky, dvoch menuje vláda a dvoch menuje prezident Slovenskej republiky. Ich funkčné obdobia sa však prelínajú. To znamená, že nie sú naraz volení, nie sú menovaní naraz. A tento model bol navrhnutý od začiatku. Doteraz nikto tento model nechcel zmeniť a neprišiel ani s lepším riešením. Ďalšou takou väčšou zmenou z môjho pohľadu je, že členstvo v správnej rade nemôže znamenať nedotknuteľnosť na dlhých šesť rokov. K dnešnému dňu člena správnej rady je možné odvolávať len vtedy, a to citujem opäť aktuálne platný zákon, § 12 ods. 3: „Člena správnej rady môže odvolať ten orgán, ktorý ho ustanovil len vtedy, ak bol právoplatne odsúdený za trestný čin alebo ak po dobu najmenej šiestich mesiacov nevykonáva svoju funkciu.“ Tieto dôvody považujem za mimoriadne benevolentné. Preto som pristúpila k ich rozšíreniu a navrhujem, aby člen správnej rady okrem týchto dôvodov, teda okrem právoplatného odsúdenia za trestný čin, bol odvolateľný aj vtedy, keď po dobu najmenej troch mesiacov nevykonáva svoju funkciu, alebo ak boli zistené nedostatky pri výkone jeho funkcie, alebo pri plnení jeho povinností, ktoré mu vyplývajú z toho, z tohto zákona. Zistenie takýchto nedostatkov konštatuje dozorná rada väčšinou hlasov svojich členov a takto zistené nedostatky oznámia tak správnej rade, ako aj orgánu, ktorý člena správnej rady ustanovil do funkcie, to znamená aj Národnej rade Slovenskej republiky, prezidentovi Slovenskej republiky a vláde Slovenskej republiky. Doteraz sme si ako, doteraz sme si ako členovia výboru pre ľudské práva a národnostné menšiny neustále počúvali kritické hlasy a výčitky, že správna rada nepracuje efektívne, že sa nezvolávajú zasadnutia, zasadajú málo. Dokonca v jednej správe o činnosti ústavu je tvrdenie, že členovia správnej rady porušujú zákon. Sú to naozaj veľmi vážne tvrdenia a rozhodne sa s nimi musíme zaoberať. Našou povinnosťou ako zákonodarného orgánu je však stanoviť právny rámec pre úspešné a efektívne fungovanie verejnoprávnych inštitúcií, ktoré sú napojené na štátny rozpočet a na verejné zdroje. Preto navrhujem, aby správna rada zasadala minimálne raz za dva mesiace, to znamená, predseda správnej rady alebo v jeho neprítomnosti podpredseda sú povinní zvolať aspoň raz za dva mesiace zasadnutie správnej rady, taktiež ak o to požiada aspoň tretina členov Správnej rady, čo sú traja členovia, tak predseda alebo podpredseda musia zvolať zasadnutie správnej rady do 15 dní odo dňa tejto žiadosti. Som presvedčená, že prispeje to k efektívnejšiemu fungovaniu ústavu, a verím, že všetci, ktorí doteraz preukazovali na naozaj veľmi nízku frekvenciu zasadnutí, prejavia spokojnosť s touto zmenou. Je to podľa môjho názoru absolútne štandardné. A za takéto štandardné ustanovenie považujem aj ďalšiu mnou navrhovanú zmenu, keď trvám na tom, že člen správnej rady pri výkone svojej funkcie je povinný konať nestranne a zdržať sa konania, ktorým by sa uprednostnil osobný záujem pred verejným záujmom. Ďalej je člen správnej rady povinný vykonávať svoju funkciu s náležitou odbornou starostlivosťou a v zhode s úlohami a záujmami ústavu. V zmysle môjho návrhu na odvolávanie predsedu správnej rady, čo bude už, dúfam, výlučne v rukách správnej rady, navrhujem vlastne to, že doteraz predsedu správnej rady volil parlament. Z našej strany je tu snaha odpolitizovať túto voľbu a naozaj to posunúť na členov správnej rady, teda priamo na ústav. Jedným dychom však dodávam, že odvolať predsedu či člena správnej rady bude možné iba zo zákonných dôvodov, teda len vtedy, keď predseda alebo člen správnej rady poruší svoje zákonné povinnosti. Na porušenie týchto zákonných povinností má upozorniť dozorná rada ako kontrolný orgán a tieto svoje zistenia musí posunúť taktiež správnej rade a potom orgánu, ktorý člena správnej rady do funkcie ustanovil. Ďalej navrhujem, aby bolo vypustené ustanovenie o zániku funkcie predsedu správnej rady k 15. októbru 2017 a aby zákon nadobudol účinnosť dňom vyhlásenia, teda nie dňom 15. októbra 2017. S poľutovaním musím konštatovať, že napriek mojej pripravenosti rokovať o návrhu vecne a konštruktívne k dnešnému dňu, a opakujem, k dnešnému dňu som nedostala ani jeden vecný návrh. Ak nerátam otvorené listy, verejné výzvy a možno skôr médiám venované aktivity, tak môžem zodpovedne vyhlásiť, že doteraz mi nebol doručený žiadny vecný návrh na zlepšenie činnosti ústavu. Je mi vážne ľúto, že celá otázka sa zbytočne spolitizovala a návrh čelil aj veľkej dávke demagógií. Vznikli ideologické tábory s vlastnou pamäťou, ale čo považujem za mimoriadne nebezpečné, vniesli sa sem ideologické otázky, ktoré však ničím neprispeli k riešeniu problémov ústavu. Prosím preto všetkých kolegov, aby pri tejto otázke sa snažili odložiť prehnané emócie, možno aj falošné reakcie a rovnako aj ideologické argumenty a nesnažili sa o odklonenie diskusie do iných sfér. Politikárčenie a ideologizácia škodia aj samotnému ústavu, neprispievajú ani k vecnej diskusii a vlastne nikam nevedú. Posledné tri mesiace som sa snažila na dennej báze diskutovať o ÚPN s odborníkmi i laikmi. (Ruch v sále.) Môžem trošku tichšie, pán predseda? V sále je trošku ruch. Ďakujem... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)