Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-07-01):
Vážený pán predseda, vážené kolegyne, kolegovia, ja som si doniesol aj takú malú pomôcku, potom vysvetlím, že kvôli čomu. Ja asi raz začnem veriť v tie znamenia, lebo to tak všetko sedí. My sme, teda ja som, zastupujúc nie už iba seba, ohlásil, že sa budeme venovať téme osobného bankrotu, a osobný bankrot rieši tento návrh zákona, ktorý vy, pani kolegyňa, predkladáte. Teda ja poviem, dvom veciam sa budem venovať, že kde sme sa dopracovali a že čo s tým, trebárs aj z pohľadu, poviem, prečo tu to kolečko mám. Ináč takto, nedá mi, aby som nepovedal, za chvíľku hrá Argentína, Messi, a ja sa tu trápim a naozaj, ja strašne mám rád Argentínu, keď hrajú. Obdivujem, ale nielen, aj iné mužstvá, keď hrajú, keď vidím tú vôľu, tú chuť, strašne rád to mám a vidíte, obetujem sa, lebo toto je dôležité. Chcem to povedať a možno technologicky alebo strategicky zaznieva, to aj kolega tu apeloval na kamenné stĺpy, aj kolegyňa naznačila; nedoprosujme sa im. Asi by sme mali zmeniť taktiku, lebo je nefunkčná. Akýkoľvek, oni si užívajú ten apel, že nech to podporia, ale oni si ho užívajú. Vtedy im dodávame ten pocit dôležitosti a moci, že ako nás majú v rukách, ale vtedy tam oni vložia aj to osobné „a just“. Ja mením z tohto pohľadu taktiku, ja sa im doprosovať nebudem. My ich potrebujeme robiť tak, že ich potrebujeme dokopať k tomu, my ich potrebujeme dokopať k tomu, aby to prijali. Pravdou je, že majú väčšinu, tak to je, s tým nič neurobíme nateraz, do dvetisícšestnásteho, ale nemôžme ustáť, že teraz by som šiel pozerať Argentínu. Budem hovoriť, prečo je dôležitý tento návrh, prečo sú dôležité iné ustanovenia v ňom a prijať ich o niečo skôr, nečakať na voľby, lebo niekde žijú ľudia, pre ktorých je každý deň dôležitý. Každý deň dôležitý, lebo je to pre nich častokrát obrovské trápenie a my sme to spôsobili. Prosím vás, v zákone o reštrukturalizácii to začne, o reštrukturalizácii, aj chlapi na moste pri Višňovom už budú vedieť, čo je reštrukturalizácia, a oni by v zásade nemali vedieť, čo je reštrukturalizácia, lebo však oni by mali dostať výplatu za svoju robotu a nemusia sa z nich stávať amatérski právnici, že im to začne niekto vysvetľovať, že čo to vlastne je, že legálne im nezaplatí. Hej, vlastne legálne im nezaplatí. On vlastne súd posvätí, posvätí nezaplatenie, čo by až tak nebolo zlé, lebo keď teda hovoríme, že aj kvôli udržanosti zamestnanosti a všetky tieto, to treba fakt že vyhodnocovať ad hoc, nemôžte to en bloc odsúdiť, že nie. Ja to nehovorím, nikdy nepoviem, ale konkrétne aj ten spomínaný prípad firmy Hydrostav, ono sa nám to zase, znova stane módou. Hydrostav sa oddlžil, vediac, aj súd vediac, oddlžil Hydrostav, vediac, že má nakontrahované ďalšie zákazky. Viete, prečo súd neprihliadol, však ale prečo, však máte, dohodnite si s veriteľmi splátkové kalendáre, dohodnite, máte obrovské nakontrahované výkony v budúcnosti, môžte. (Reakcia z pléna.) Doprastav, Doprastav, ja si to furt pletiem. No, prečo sa k tomu nepristúpi? Nie, oni sa pristupovali, teda reštrukturalizoval, hej, napriek tomu, že má veľké, veľké nakontrahované kontrakty. To je naozaj že zaujímavé. A to neni len ten nešťastný Hydrostav; Doprastav, ja si ich furt pletiem; to je aj jedna trnavská firma, ktorá znova má veľmi blízko k SMER-u, aj tá sa zamilovala do reštrukturalizácie. Ono sa to nejako volalo predtým, teraz sa to už volá nejako ináč, ale sú tam vaši, tam sú vaši. Tam dokonca bolo tak, že mi to hovoril jeden, že im povedali, že dajte, vyhoďte faktúru, že vyhoďte faktúru, oni sa čudovali, že prečo majú vyhodiť faktúru, že vyhoďte nám faktúru, a potom im povedali, že, teda o ďalší týždeň, že sú v reštrukturalizácii. A už faktúru vyhodili, ale tam sa to nejak posudzuje, že ten súd posudzuje aj činnosti, ktoré nastali. No a proste, viete, aj s týmto ľudia sa boria a začína to byť módou, čiže chlapi na stavbe, ktorí primárne chcú živiť svoju rodinu a chcú robiť most vo Višňovom, sa budú, chudáci, stávať z nich amatérski právnici, že ako sa vyhnúť tomu, aby s nimi nevybabrali, hej, aby s nimi nevybabrali, lebo vyzerá, že to ide byť módou, to znamená, ide to, súd ide posväcovať to, že nemusíte zaplatiť. To znamená to, že nezaplatíte faktúru, sa stane legálnym. Súd vám to posvätí. Aj napriek tým skutočnostiam, že ste nakontrahovali, to je normálne, by jeden neuveril. A prečo to hovorím? Že tým chcem dokumentovať, že komu slúži aký zákon. To znamená, zákon, tak jak sme ombudsmanku vytvorili nie kvôli tomu, aby chránila; ale robí aj niečo, nemôžem povedať; a, ale niekedy to tak vyzeralo, že ju vytvorili kvôli tomu, aby mal kto platiť Móricovi nájomné za jeho, za jeho budovu. Teraz sa to už, chvalabohu, najnovšie informácie, zmenilo. Tento zákon vyzerá tiež, že je zákon v prospech niekoho, kto to možno ani tak nepotrebuje. A teraz urobím ten mostík, prečo mám toto. (Rečník ukazál na pomôcku, ktorú si priniesol.) Prosím vás, zákon o konkurze a reštrukturalizácii rieši aj tzv. malý konkurz. To znamená aj osobný bankrot. A my sme znova tie parametre osobného bankrotu nastavili tak, že u nás môže zbankrotovať len bohatý. Nie že bohatý, ale ten, kto má peniaze. Pokiaľ nemáte peniaze, tak v zásade nemôžte zbankrotovať. Ja vám to poviem na číslach, lebo čísla sú presvedčivé, čo tam, že môžte tam kvetnato hovoriť. Čísla sú reč, nepustí. V dvetisíctrinástom u nás osobne zbankrotovalo 350 ľudí. Využili ten inštitút. V Čechách 19-tisíc. Ak by náš zákon bol funkčný a keď je Čechov raz toľko, aby to plus-mínus sedelo, tak nech by ich v Čechách skrachovalo, osobne zbankrotovalo tisíc ľudí. To znamená, ak tam osobne zbankrotovalo 19-tisíc, niekde niečo je zlé. Hádam nechceme veriť tomu, že my sme tu Švajčiarsko, zem zasnúbená, a Česi sú, napadá ma tu slovo, ale nepoviem ho, že kde. No, čiže problém je v tom, že máme nevykonateľný zákon, a preto je to tu, že my sme zákonmi, ktoré ste aj vy tu schválili, ja s nimi nič nemám, ľudí dostali do takéhoto kolesa, z ktorého nevedia vystúpiť. Ten škrečok tam vojde, keď chce, a odíde, keď chce, ale my sme dostali tisíce a budú to desaťtisíce, ja nechcem povedať, či to budú státisíce, ale desaťtisíce to budú určite, ľudí, ktorí budú v tomto bludnom kole doživotne, donekonečna, stále, nech chodia tie prípady, kde im to vychádza, že proste sa z toho nikdy nevyhrabú. Celý, predstavte si, že do konca života žijete s tým vedomím, že stále musíte, že nemôžte vystúpiť z toho bludného kruhu dlhov. Ste sa stali rukojemníkmi. Proste čo je našou povinnosťou? Čo je našou povinnosťou a to chcem povedať, aj vyzývam aj kolegov ‒ týchto nevyzývam (rečník mávol rukou smerom doľava), našich, hej ‒, že pripravme poriadny zákon o osobnom bankrote a dokopme, dokopme ich k tomu, že sa stane aplikovateľným a že pomôžeme ľuďom, aby mohli z toho kolečka vyjsť, prosím vás, však to je na hlavu. Viete, koľko ľudí je tam a nevie vyjsť, nemôže vyjsť? Je tam odsúdené donekonečna, nemôžu. Teraz, ak chcete zbankrotovať, musíte dať 650 euro, zložiť ako preddavok, že vôbec začne ten proces. Rozumiete, ľudia nemajú na chleba a keď chcú zbankrotovať, musia dať 650 euro ako preddavok. No však to je, to je podľa mňa nepo..., zlé. Jasné, že je to zlé. Aj iné ustanovenia toho osobného bankrotu treba predefinovať nato, aby sa to stalo vykonateľné, aby sme, koho sa dá, z toho kolečka vytiahli. Prosím vás, koho sa dá, aby sme ho stade vytiahli. Nie kvôli politickým bodom, kvôli tomu, že nám ich musí byť ľúto, že sa tam dostali. A nie sú to podvodníci s tabletami, prosím vás, to nie sú podvodníci s tabletami, ktorí chceli mať alebo plazmovú obrazovku takú, ako nemá ani sused. To nie sú, to sú častokrát a veľakrát a poväčšine ľudia, ktorí bojovali o svoje prežitie, prosím vás, ktorí si požičali na plyn, ktorí si požičali na elektriku a dopadli tak, ako dopadli, lebo to zákony tejto krajiny umožnili, že sme ich tam vohnali. A nevedia stade vyjsť. A našou psou povinnosťou je im dovoliť stade vyjsť. A dovolíme im stade vyjsť úpravou tohto zákona. Kto chce v tej veci pomôcť, tak budem rád. Ďakujem pekne.