T. Galbavý, poslanec: (2008-10-23):
Ctené kolegyne, kolegovia, udalosti posledných dní ma presvedčili o tom, že nadišiel čas na komplexnú zmenu pravidiel pri tvorbe mediálnych rád, teda Rady STV a Rady SRo. Dovoľte, aby som sa vrátil do histórie, do roku ´89, do roku ´90. Mediálne rady vznikli v roku 1990, keď sa televízia, rozhlas dostali spod orgánu Komunistickej strany Slovenska. Vtedy sa ako vzor prijal nemecký a rakúsky model. Deväť členov rady vymenúval parlament, troch vláda a štyroch samotní zamestnanci televízie a rozhlasu, ako zástupcovia verejnosti pôsobili v každej rade traja členovia, takzvaný konzultačný zbor. Tých navrhovali občianske združenia, občianske iniciatívy, inštitúcie verejného života, teda organizácie tzv. tretieho sektora, ale aj cirkví, odborov a podobne. Podľa názoru niektorých odborníkov, analytikov a dokonca aj pracovníkov médií sa paradoxne hovorí, že išlo do dnešného dňa o relatívne najmenej závislé a najslobodnejšie verejnoprávnej médiá, najmä Slovenskú televíziu. K prvej zmene došlo v roku 1992, vtedy sa rozhodlo, že všetkých členov rady STV a SRo bude voliť parlament. Tým sa kreovanie mediálnych rád stalo výlučne politickou záležitosťou a stalo sa predmetnom politického boja. Politický vplyv sa posilnil aj tým, že ústredného riaditeľa STV a SRo volil parlament. Čo bolo výsledkom? Výsledkom bol marazmus, do ktorého sa STV dostala v rokoch ´93, ´95 až ´98. Hovorím o období, ktoré bolo veľmi krikľavé, niektoré následky tohto obdobia ohrozujú STV doteraz. Tým nemám na mysli len súdny spor so Štúdiom Beta, ale aj skutočnosť, že práve tento marazmus STV výrazne pomohol – a to je pravda, pomohol k úspešnému štartu konkurenčnej súkromnej Televízii Markíza. Nehovorím to preto, že by som bol proti pluralite, ale preto, že keď verejnoprávna televízia si v spoločnosti neplní verejnú službu, tento mediálny priestor je ochudobnený, a preto dáva možnosti iným, v tomto prípade súkromným televíziám. V rokoch 2003 a 2004 boli prijaté zákony o STV a SRo, ktoré priniesli zmeny v kreovaní mediálnych rád. Stále ešte volil členov rád parlament, ale návrhy kandidátov predkladali organizácie z prostredia audiovízie, z novinárskej obce a z prostredia cirkví, umelecké spolky a tak ďalej. Zároveň sa na rady preniesla kompetencia voliť riaditeľa STV a SRo. Toto je model, ktorý v roku ´94 prijal tento parlament. Prečo ho prijal? No bol to pokus vzdialiť túto oblasť spod politického vplyvu. Treba si sebakriticky priznať, že tento pokus nesplnil očakávania, aby totiž mal nejaký kandidát šancu na zvolenie, musela si ho osvojiť niektorá politická strana a musela pre neho získať dostatočnú podporu v parlamente. A niekedy sa stalo, že pri voľbách neuspel ani jeden z kandidátov, takže rada bola neúplná. Politika sa teda dostala takpovediac zadnými vrátkami, čo, samozrejme, nie je dobré. Prečo? No vedie to k spochybňovaniu ich nezávislosti a nestrannosti, znižuje to ich dôveryhodnosť a prakticky deklasuje štatút verejnoprávnosti. Vážené kolegyne, kolegovia, návrh, ktorý teraz predkladám, je priamym pokračovaním našich snáh o odstrihnutie verejnoprávnych médií od politiky tým, že sa oslabí vplyv politikov na kreovanie mediálnych rád. Oslabí sa vplyv politikov na kreovanie mediálnych rád. V čom je podstata nášho návrhu? Parlament by už nevolil 15 členov každej z mediálnych rád, ale len dvoch. Zvyšok by vymenúvali zákonom ustanovené inštitúcie, a to spravidla na základe návrhov združení, spolkov, prípadne iných právnických osôb, ktoré pokrývajú čo najširší okruh činnosti, a teda verejnosti. Návrh vychádza z presvedčenia, že ak je médium verejnoprávne, mala by verejnosť byť zapojená do jeho riadenia a do kontroly jeho činnosti, o to viac, že sa zmenilo postavenie STV a SRo. Vami presadený zákon o úhrade verejnej služby poskytovanej verejnoprávnymi médiami jednoducho definoval službu STV a SRo ako verejný statok, ktorý má význam sám osebe. To je váš zákon. V súčasnosti je to celá verejnosť, každá domácnosť, ktorá tieto médiá financuje. Dokonca aj v prípade, že domácnosť nie je pokrytá signálom. Inými slovami povedané, že aj keby chcela a mala niekoľko televíznych či rozhlasových prijímačov, signál jej nedovolí, aby estévečku mohla sledovať. A takých domácností, dámy a páni, je okolo 40-tisíc. Treba vysvetliť tiež, na základe akého kľúča sme určili inštitúcie, ktoré dostanú do vienka právo vymenúvať členov mediálnych rád. V každom prípade ide o inštitúcie, ktorých činnosť je daná ústavou, vznikli na základe zákona, prípadne majú zo zákona určité funkcie a postavenie. Zároveň sme vychádzali zo zákonov o STV a SRo. Budem citovať zo zákona o STV, ale presne to isté obsahuje aj zákon o Slovenskom rozhlase: „Slovenská televízia je verejnoprávna, národná, nezávislá, informačná, kultúrna a vzdelávacia inštitúcia. Programovú službu Slovenskej televízie tvoria spravodajské, publicistické, dokumentárne, dramatické, umelecké, hudobné, športové, zábavné a vzdelávacie programy, žánrovo rôznorodé programy pre deti, mládež a iné programy, ktoré sú založené na zásadách demokracie a humanizmu a prispievajú k právnemu vedomiu, etickému vedomiu, k environmentálnej zodpovednosti Slovenskej republiky.“ Som presvedčený, že nami zvolené inštitúcie korešpondujú náplňou svojej práce s úlohami, ktoré majú plniť verejnoprávne inštitúcie. Predovšetkým je to Národná rada Slovenskej republiky. Ako priamo volení zástupcovia občanov sa nemôžeme celkom vzdať spoluzodpovednosti za kreovanie mediálnych rád a za ich činnosť. Preto sa domnievame, že Národná rada by mala vymenúvať dvoch členov, len dvoch, pretože základným cieľom tohto zákona je odpolitizovanie. Bude našou zodpovednosťou zvoliť zodpovedných zástupcov. Ďalších troch členov rád vymenuje prezident Slovenskej republiky, tu však už bude konať na základe návrhov príslušných organizácií, teda jeden člen rady vzíde na základe návrhu cirkví, náboženských spoločností a organizácií zaoberajúcich sa rozvojom a ochranou duchovných hodnôt. Ďalší člen bude vymenovaný na základe návrhov organizácií z oblasti kultúry a tretí z oblasti životného prostredia. Mysleli sme aj na vládu. Vláde sme zverili kompetenciu vymenovať jedného člena mediálnej rady, toho, ktorý vzíde na základe návrhu organizácií z oblasti ochrany spotrebiteľov. Ich okruh je presne stanovený zákonom. Čiže zoznam je presne určený zákonom. Ďalšieho člena rady bude vymenúvať ombudsman, a to na základe návrhov združení pôsobiacich v oblasti ochrany ľudských práv. Pretože ľudské a občianske práva sú veľmi významnou sférou, považovali sme za potrebné zaangažovať aj Slovenské národné stredisko pre ľudské práva a Ústav pamäti národa. Dôvodom je skutočnosť, že Slovenské národné stredisko pre ľudské práva má v náplni práce ochranu pred diskrimináciou, či už z hľadiska národnosti, ale aj z dôvodov príslušnosti k určitému pohlaviu, etniku, prípadne zdravotného postihnutia. Ústav pamäti národa zasa má v náplni práce nielen bádanie v archívoch, ale aj ich sprístupňovanie v záujme zachovávania demokracie. Ďalšími inštitúciami, ktoré budú vymenúvať členov rady, sú Slovenský olympijský výbor, Slovenský Červený kríž, Slovenská akadémia vied, Slovenská rektorská konferencia, Slovenská advokátska komora a, samozrejme, aj Rada pre vysielanie a retransmisiu. Dôvody sú nasledovné: Slovenský olympijský výbor nemožno vnímať len ako vrcholnú inštitúciu v oblasti športu, ktorý tvorí významnú časť vysielania verejnoprávnych médií. V zákone, ktorý upravuje pôsobenie olympijského výboru, sa píše, že jeho úlohou je predovšetkým „pôsobiť tak, aby šíril ideály fair play, ale aj vzájomného porozumenia a priateľstva“. Nezastupiteľná úloha je úloha Slovenského Červeného kríža, teda inštitúcie priamo zameranej na oblasť humanity a ľudskej spolupatričnosti bez ohľadu na hranice. Slovenská akadémia vied je zasa vrcholná organizácia z oblasti vedy a výskumu, teda zo sféry, ktorá sa priamo týka kvality života celej spoločnosti. Slovenská rektorská konferencia je občianskym združením, avšak podľa zákona o vysokých školách je jedným z reprezentantov vysokého školstva u nás. Zvolili sme ju tiež preto, že rektori vysokých škôl by mali byť alebo mali by predstavovať esenciu vzdelanosti, mali by to byť, a spravidla to aj sú, osobnosti, ktoré sa tešia veľkej úcte vo verejnosti. Možno prekvapí, že medzi inštitúcie, ktoré by mali vymenúvať členov mediálnych rád, sme zaradili Slovenskú advokátsku komoru. Dôvodom sú nasledovné slová zákona o advokácii: „Advokácia pomáha uplatňovať ústavné práva fyzických osôb na obhajobu a chrániť ostatné práva a záujmy fyzických a právnických osôb.“ Teda ide o činnosti, ktoré korešpondujú s náplňou práce STV a SRo ako médií poskytujúcich služby verejnosti. Ako bude podľa nášho návrhu prebiehať forma mediálnych rád? Každá z inštitúcií, ktoré budú mať právo vymenovať svojho zástupcu v rade, osloví príslušný okruh právnických osôb a vyzve ich, aby navrhli kandidátov. Ako príklad uvediem činnosť Slovenskej akadémie vied. Pri prvom vymenúvaní rady, prípadne vtedy, ak sa bude blížiť koniec funkčného obdobia, jej predstaviteľa v mediálnej rade osloví predseda Slovenskej akadémie vied združenia, spolky a inštitúcie pôsobiace v smere výskumu a vedy, požiada ich, aby navrhli osobnosti, ktoré by podľa ich názoru mali pôsobiť v rade. Pripomínam, že to vôbec nemusí byť nejaký špičkový vedec, trebárs atómový fyzik. Môže to byť aj známy novinár alebo publicista zameraný na oblasť vedy a techniky. To ostáva plne v kompetencii oslovených inštitúcií. Od ich schopnosti kooperovať a dohodnúť sa bude tiež závisieť, či predsedovi Slovenskej akadémie vied navrhnú jedného alebo niekoľkých kandidátov. Ak navrhnú jedného, predseda SAV ho vymenuje za člena príslušnej mediálnej rady. Ak navrhnú niekoľko mien, bude mať predseda SAV posledné slovo a ním určená osobnosť zasadne v rade. Obdobne to bude prebiehať v prípade ostatných inštitúcií. Alebo ináč. To, kto zasadne v mediálnej rade, bude výlučne v réžii inštitúcií, ktoré budú vymenúvať členov rád, a príslušného okruhu organizácií, ktoré budú spadať do jej príslušnej oblasti pôsobenia. Preto som presvedčený, že toto opatrenie zabezpečí aj odbornú spôsobilosť členov rád. Len ťažko si viem predstaviť, že by napríklad Slovenská akadémia vied, prípadne Slovenská rektorská konferencia, alebo Slovenský Červený kríž vymenovali totálne nespôsobilú osobu, veď ich nominant bude ich zástupcom, bude ich vizitkou. Som presvedčený, že všetky inštitúcie a organizácie, ktoré dostanú možnosť vyslať do rád svojich zástupcov, túto príležitosť a možnosť využijú a svojich predstaviteľov aj naozaj vyšlú. Napokon dokazujú to skúsenosti, ktoré máme z doterajšieho vývoja. Nepochybujem tiež o tom, že sa budú snažiť o to, aby ich v rade zastupoval odborník, nezávislá a kompetentná osobnosť. Vážené kolegyne, kolegovia, som si vedomý toto, že ani týmto zákonom možno nedokážeme celkom a absolútne vylúčiť akýkoľvek zásah politiky do činnosti médií. Dôvodom je skutočnosť, že niektorých členov rady bude vymenúvať parlament a vláda, ale aj skutočnosť, že niektoré z inštitúcií sú obsadzované na základe voľby v parlamente. To sa týka ombudsmana, ale aj vedenia Ústavu pamäti národa, vedenia Slovenského národného strediska pre ľudské práva či Rady pre vysielanie a retransmisiu. Platí tu však to isté čo v prípade prezidenta, ktorý tiež má vždy svoje politické pozadie. Ak majú tieto inštitúcie a osobnosti, ktoré stoja na ich čele, naozaj plniť úlohy, ktoré im vyplývajú z ústavy a zákonov, mali by byť nezávislé, nestranné a mali by stáť nad politikou. Ďalším orgánom, ktorého sa zákon týka, je Dozorná komisia STV a SRo. Tu navrhujeme, aby jej členov vymenúvalo Ministerstvo financií Slovenskej republiky, Slovenská komora audítorov a predseda Úradu pre verejné obstarávanie. Stanovujeme tiež podmienky, aké musí spĺňať člen tohto orgánu. Teda právnické alebo ekonomické vzdelanie a 5-ročnú prax v odbore, samozrejmá je trestnoprávna bezúhonnosť. Dôvody sú nasledovné: Dozorná komisia sa prednostne zaoberá ekonomickými záležitosťami, teda kontroluje finančné toky v STV, prípadne SRo, kontroluje zmluvy, ktoré sa v médiách uzatvárajú, preto považujeme za nevyhnutné, aby členovia dozorných komisií mali vzdelanie a schopnosti tieto úlohy plniť. Kolegyne, kolegovia, náš návrh predkladám v presvedčení, že prispeje ku skvalitneniu pôsobenia verejnoprávnych médií tým, že zníži riziko politických vplyvov na ich vedenie, tým prispeje aj k zvýšeniu ich nezávislosti, objektívnosti, vyváženosti a následne aj k obnoveniu ich dôveryhodnosti v očiach verejnosti, preto vás žiadam o podporu tohto návrhu. Pán predseda, z mojej strany je to všetko, ďakujem pekne.