P. Kubovič, poslanec: (2008-04-09):
Po ich preštudovaní môžeme zistiť, že sú písané odlišným jazykom a zrejme aj odlišnou víziou a zámerom. Je viac ako pravdepodobné, že boli spracované rôznymi autormi, resp. kolektívmi autorov. Po prečítaní vyhodnotenia zahraničnej politiky v roku 2007 nemožno inak ako s obdivom a, podotýkam, iróniou konštatovať nič iné ako úspech. Dokonca samotný spracovateľ na strane 6 uvádza, dovolím si citovať: „V roku 2007 sa podarilo splniť všetky hlavné zahraničnopolitické ciele a úlohy, zvýšiť vplyv Slovenska na svetové dianie a regionálny vývoj, ako aj posilniť prestíž a pozitívny obraz.“ Správa o zahraničnej politike akoby sa slovenskej zahraničnej politike vyhýbala, je plná klišé a prázdnych fráz, ako napríklad, opäť citujem: „Členstvo Slovenskej republiky v NATO možno hodnotiť ako obojstranne prínosné. V rámci medzinárodného spoločenstva Slovenská republika v uplynulom roku podporovala pozitívne a progresívne trendy vo svete, ale sa aj usilovala efektívne čeliť aktuálnym výzvam a bojovať proti globálnym hrozbám. Slovenská republika do týchto procesov aktívne vstupovala a ďalej upevňovala svoje medzinárodné postavenie a dobré meno.“ Vážený pán minister, ak dovolíte, budem veľmi rád, ak mi v kontexte týchto napísaných vyhlásení vysvetlíte nasledovné slová: „Slovenská republika je krajina, ktorá vo svetovej politike nezohráva žiadnu dôležitú úlohu.“ Tento výrok povedal premiér Fico iba celkom nedávno, v nedeľu 6. 4. V správe bilaterálne vzťahy s krajinami sú hodnotené cez naše členstvo v Európskej únii a hovorí sa o vzťahoch ku každej členskej krajine, podotýkam, okrem Dánska, na ktoré zrejme spracovateľ v tej horlivosti, v ktorej písal, pozabudol. O vzťahoch so Spojenými štátmi sa hovorí až po vzťahoch s Ruskom a Bieloruskom, zrejme pre spracovateľa tieto vzťahy majú menšiu dôležitosť. Dovoľte mi, vážený pán minister, aby som pri tejto príležitosti vám položil dve nasledovné otázky: Ako vláda Slovenskej republiky vidí vzťahy so Spojenými štátmi? Ako vzťahy spojenca a partnera Slovenska alebo ako univerzálneho strašiaka? A druhá otázka: Kedy pán predseda vlády Slovenskej republiky Robert Fico povie, že dobré vzťahy so Spojenými štátmi sú v záujme Slovenskej republiky? Budem veľmi pozorne počúvať, pán minister, a budem zvedavý, či mi na položené otázky odpoviete ako politik, alebo ako kariérny diplomat. V priebehu roka sme počúvali a počúvame aj teraz, že na Slovensku je potrebné robiť zahraničnú politiku štyroch svetových strán. Som presvedčený, že ďaleko prospešnejšie pre Slovensko by bolo robiť zahraničnú politiku s jasnými prioritami, čitateľnú pre našich spojencov a partnerov. Takáto forma zahraničnej politiky však vyžaduje, aby štátni predstavitelia hovorili jednotným hlasom aj doma, aj v zahraničí. Ako príklad, že to tak nie je, si dovolím uviesť vyjadrenia vás, pán minister, a predsedu vlády Roberta Fica k téme možného uznania samostatného Kosova. Predseda vlády Robert Fico 23. 2. 2008 v Sobotných dialógoch sa zaprisahal, že „neuznanie samostatnosti Kosova je principiálnym stanoviskom vlády Slovenskej republiky na hrubé porušenie medzinárodného práva, keďže neboli naplnené základné medzinárodnoprávne predpoklady na vznik takéhoto štátu.“ Vzniknutú situáciu, keď má jedno etnikum dva štáty, označil za nezmysel. Vy, pán minister, ste dňa 12. 3. po rokovaní vlády na otázku, či pripúšťate, že či Slovenská republika možno nikdy neuzná Kosovo, reagovali, že v oblasti diplomacie by sa nikdy nemalo hovoriť nikdy. Som presvedčený, že ministerstvo zahraničných vecí, minister a premiér by mali v jednotlivých vážnych témach zaujímať jasné stanoviská a postoje Slovenskej republiky a nielen sa obmedziť na komentovanie skutkových a prebiehajúcich udalostí. Aj to by mala byť úloha zahraničnej politiky Slovenskej republiky. Uvediem ešte jeden príklad na nejednotnosť stanovísk v slovenskej zahraničnej politike a tou sú stanoviská napríklad k otázke umiestnenia protiraketovej základne v Česku a Poľsku. Najprv sa k tejto téme vyjadril sám pán premiér, ktorý povedal nie. Potom vy, pán minister, ste kontrovali, že je to premiérov osobný názor. Potom ministerstvo zahraničných vecí vydalo stanovisko, podľa ktorého Slovenská republika vníma protiraketový systém v Česku a Poľsku ako posilnenie bezpečnosti spojencov, a teda aj Slovenskej republiky. Vtedy bývalý minister obrany Kašický chvíľu tento postoj ministerstva zahraničných vecí zdieľal, ale neskôr do diskusie už prispieval iba podľa osobných nôt premiéra a predsedu SMER-u. Potom bol predseda vlády v Moskve, kde sa stal hovorcom prezidenta Putina, a našim najbližším spojencom po tejto návšteve začal hroziť ruskými raketami. Tento postoj si uchoval dodnes. Hádam nám len premiér nechce nanútiť, že o našu bezpečnosť, o náš záujem má dbať predovšetkým Česká republika a naši ďalší spojenci a my sa budeme pomaly viezť. Nám predsa primárne nemôže ísť o presadzovanie záujmov Ruska. Tie si veľmi efektívne vie chrániť a presadzovať, predpokladám, Rusko samotné. My sme povinní a premiér Fico má dokonca ústavnú povinnosť definovať a presadzovať záujem Slovenska. Zo správ ďalej možno zistiť, že ani v minulom roku sa ministerstvu zahraničných vecí nepodarilo pripraviť zákon o zahraničnej službe a taktiež je zrejmé, že vytvorenie jednotnej zahraničnej služby, aj keď ste v úvodnom slove hovorili trocha inak, môže byť v nedohľadne. Koncom roka 2006 bol dokonca odštartovaný audit na ministerstve zahraničných vecí, ale v správe za rok 2007 o ňom nie je nič. Chcem sa vás opýtať, čo priniesol, aké výsledky a ako sa bude postupovať v zmysle tohto auditu? Nesplnenie úlohy, resp. uznesenia vlády o znížení počtu pracovníkov na ministerstve o 20 %, ktoré malo navodiť dojem úspor finančných prostriedkov na ministerstve zahraničných vecí, nebolo naplnené a ukázalo sa, že to bolo len populistické gesto zo strany vlády. Ja sa vás opäť pýtam, aký takéto gestá majú význam? Aký to malo zmysel? V správe sa ďalej píše: „V súlade so zámermi Lisabonskej stratégie sa Slovenská republika v uplynulom roku snažila o spájanie národných a spoločenských a európskych cieľov v otázkach rastu výkonnosti a modernizácie hospodárstva, posilňovania vzdelanostnej ekonomiky a rastu zamestnanosti.“ Pán minister, rád by som sa dozvedel, aké konkrétne opatrenia boli prijaté a aké úspechy boli dosiahnuté v zmysle tohto uvedeného, čo je uvedené v správe. Pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, môžeme ešte dlho hovoriť o zahraničnej politike Slovenskej republiky, ale som presvedčený, že je najvyšší čas, aby zahraničná politika Slovenskej republiky bola jednotnou zahraničnou politikou vlády Slovenskej republiky, prezidenta Slovenskej republiky, predsedu vlády a ministra zahraničných vecí a samotného ministerstva. Mala by byť podporovaná jednotnou štátnou propagáciou Slovenskej republiky v zahraničí, ktorá predpokladá jej koordináciu z jedného miesta. Zodpovednou zahraničnou politikou, teda takou politikou, ktorá si bude plniť záväzky k našim spojencom a bude vedieť dokázať vysvetľovať aj nepopulárne skutočnosti, ktoré sú v záujme Slovenskej republiky. No a v neposlednom rade celkom určite dôveryhodnou a hodnotovou politikou, teda tou, ktorá dokáže poukazovať na nedodržiavanie ľudských práv všade vo svete tam, kde k ich porušovaniu dochádza. Tu si dovolím uviesť ešte jeden príklad. V predloženom materiáli sa opäť píše: „Osobitnú tému vo vzťahu EÚ – Latinská Amerika predstavuje dlhodobo Kuba. Slovenská republika sa bude v nasledujúcom roku podieľať na procese hodnotenia úrovne vzťahov Európskej únie s touto krajinou v rámci každoročného prehodnocovania spoločnej pozície Európskej únie v júni 2008. Slovenská republika bude podporovať všetky aktivity smerujúce k zlepšovaniu ľudských práv na ostrove a prepusteniu všetkých politických väzňov. Zároveň budeme hľadať možnosti zlepšenia obojstranne výhodnej hospodárskej spolupráce.“ Nikde som sa však v stanoviskách predsedu vlády doteraz poukázania na nedodržiavanie ľudských práv na Kube nezaznamenal ani nedočítal. Naopak si dovolím tvrdiť, že unikátom zahraničnej politiky Slovenska je, že premiér nahradil ústavnú povinnosť podporovať slobodu a demokraciu obdivom ku kubánskemu režimu. Mojito a cigaru vymenil za dlhodobý záujem Slovenska. Pýtam sa vás, pán minister, teda ako konkrétne Slovenská republika podporí zlepšenie ľudských práv na Kube? Bude to mojitom a cigarou predsedu vlády Roberta Fica? Môžeme hovoriť o kvalite zamerania či správy, ale hlavná otázka v tejto chvíli celkom určite je, aká bola a bude slovenská zahraničná politika? Ministerstvo zahraničných vecí môže pripraviť alebo horší materiál, ale opätovne minulý rok ukázal a presvedčil, že zahraničnú politiku a základné postoje vlády Slovenskej republiky k otázkam zahraničnej politiky netvorí ministerstvo zahraničných vecí, ale predseda vlády Robert Fico, a to opakovane v rozpore s vašimi stanoviskami, pán minister. Toto má negatívny dopad na zahraničnú politiku a vnímanie Slovenskej republiky ako partnera a spojenca v zahraničí. Pán minister, na záver si dovolím na základe uvedených faktov vám položiť nasledovnú otázku: Čo z cieľov predkladaného zamerania bude mať podporu vlády a čo predsedu vlády Slovenskej republiky? Ďakujem. (Potlesk.)