M. Hort, poslanec: (2002-07-10):
Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre verejnú správu ako gestorský výbor k vládnemu návrhu zákona o Horskej službe nehlasoval o spoločnej správe výborov Národnej rady Slovenskej republiky, pretože nebola prítomná nadpolovičná väčšina všetkých členov výboru. Z celkového počtu 12 poslancov bolo prítomných iba 5 poslancov. Z uvedeného dôvodu nepredkladám spoločnú správu, ale ako spoločný spravodajca iba informáciu v zmysle § 80 ods. 2 zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku. Národná rada Slovenskej republiky uznesením č. 2324 z 2. júla 2002 pridelila vládny návrh zákona o Horskej záchrannej službe na prerokovanie týmto výborom Národnej rady Slovenskej republiky: Ústavnoprávnemu výboru Národnej rady Slovenskej republiky a Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre verejnú správu. Uvedené výbory prerokovali predmetný návrh zákona v lehote určenej uznesením Národnej rady Slovenskej republiky. Gestorský výbor nedostal do dňa 10. júla 2002 žiadne stanoviská poslancov Národnej rady Slovenskej republiky, ktorí nie sú členmi výborov, ktorým bol návrh zákona pridelený. Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky prerokoval vládny návrh zákona o Horskej záchrannej službe a odporúčal vládny návrh zákona schváliť so zmenami a doplnkami svojím uznesením č. 1083 zo dňa 9. júla 2002. V informácii, ktorú máte na stoloch, máte všetky doplnky a pozmeňujúce návrhy, ktoré boli predložené a schválené výborom ústavnoprávnym. Je ich celkom 9. Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre verejnú správu nehlasoval o uznesení k vládnemu návrhu zákona, lebo v zmysle § 52 ods. 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku nebola prítomná potrebná nadpolovičná väčšina všetkých jeho členov. Ako som už spomínal, z celkového počtu 12 poslancov bolo prítomných iba 5. Predseda výboru konštatoval, že podľa § 52 ods. 4 a § 80 ods. 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky o rokovacom poriadku výbor neschválil spoločnú správu. V zmysle § 80 ods. 2 preto navrhujem ako spoločný spravodajca, aby sa otvorila rozprava a po rozprave aby sa hlasovalo o pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhoch tak, ako ich navrhol Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky, a o návrhoch, ktoré odznejú v rozprave. Otvorte, prosím, rozpravu, pán predseda. J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Zaujmite miesto určené pre spravodajcov. Otváram rozpravu k tomuto bodu. Písomne sa neprihlásil nikto. Pýtam sa, kto sa do rozpravy hlási ústne. Pán poslanec Krajči, pán poslanec Hort. Uzatváram možnosť prihlásiť sa do rozpravy ústne. Pán poslanec Krajči, nech sa páči. G. Krajči, poslanec: Vážený pán predseda, pán minister, panie poslankyne, páni poslanci, dovoľte mi, aby som v rozprave vystúpil k predlohe zákona o riešení postavenia Horskej služby. V úvode hneď chcem povedať, že musím súhlasiť s pánom ministrom v jednej veci, že takýto zákon je potrebný, že je potrebné upraviť postavenie Horskej služby zákonom a jednoducho regulovať činnosť, ktorú má vykonávať už aj z hľadiska prepojenia na integrovaný záchranný systém. Na druhej strane však musím povedať, že príprava tohto zákona prebiehala netransparentne, mnohé organizácie, ktoré vykonávajú túto činnosť, nemali možnosť k zákonu sa vyjadriť a dokonca tu vzniká určité podozrenie z existencie lobistických skupín, ktoré sa chcú zmocniť majetku štátu pod rúškom záchrannej Tatranskej horskej služby. Dovoľte mi, aby som prečítal niektoré výzvy, predovšetkým Dobrovoľného zboru Tatranskej horskej služby: „Dobrovoľný zbor Tatranskej horskej služby je priamym pokračovateľom a nástupcom najstaršej záchranárskej organizácie nielen vo Vysokých Tatrách, ale na Slovensku vôbec. Má preto eminentný záujem na tom, aby horská záchrana bola na čo najvyššej úrovni. Plne podporujeme myšlienku, aby bola táto činnosť riešená zákonom, avšak v takej podobe, ktorá bude rešpektovať celospoločenské potreby a bude zároveň v súlade s osvedčenými skúsenosťami, ktoré sa na Slovensku za desiatky rokov v horskej záchrannej činnosti dosiahli. Predpokladaný návrh zákona podľa nás tieto podmienky nespĺňa a máme aj k nemu zásadné pripomienky. Po prvé, predkladaný materiál vznikol bez konzultácií s väčšinou subjektov, ktorých sa dotýka, a pri jeho tvorbe boli oslovení iba zástupcovia niektorých z nich. Z tohto dôvodu majú výhrady k navrhovanému zákonu aj iné subjekty, bez ktorých nie je možné horskú záchrannú činnosť skvalitniť. Ide napr. o prevádzkovateľov lyžiarskych tratí a osobných horských dopravných zariadení, správcov území, ktoré sú v návrhu uvedené ako predmetné horské oblasti, ďalšie záchranárske organizácie vykonávajúce záchrannú činnosť na týchto územiach a podobne. Po druhé, návrh zákona nepočíta s dobrovoľnou Horskou službou, hoci pri priamych záchranných prácach, pri ktorých je potrebný veľký počet záchrancov, napr. pri lavínovom nešťastí, dlhých peších transportoch z odľahlých a neprístupných miest, vykonávajú dobrovoľní pracovníci neraz väčšie práce práve ako samotní profesionáli. Po tretie, prijatím návrhu zákona by došlo prakticky k znemožneniu poskytovania odbornej lekárskej pomoci priamo v horskom teréne, nakoľko medzi dobrovoľnými členmi Horskej služby je mnoho lekárov, ktorých odborná pripravenosť a schopnosť poskytnúť ošetrenie v neprístupnom, často horolezeckom teréne je nenahraditeľná. Po štvrté, návrh zákona neberie do úvahy súčasné medzinárodné postavenie horských služieb pôsobiacich na území Slovenskej republiky, z ktorých dve, Horská služba na Slovensku a Tatranská horská služba, sú riadnymi členmi IKAR-u – Medzinárodnej asociácie združujúcej horské záchranné systémy. V tejto súvislosti uvádzame, že jednotná Horská služba, ktorú návrh zákona presadzuje, nie je ani v iných krajinách a už vôbec nie je nevyhnutnou podmienkou pre skvalitnenie horskej záchrany. Po piate, predpokladaný návrh nadštandardne rieši financovanie nanovo vzniknutej Horskej záchrannej služby. Predpokladaný rozpočet na rok 2003 vo výške cirka 80 mil. Sk sa považuje za prehnaný. Podľa viacerých opakovaných vyjadrení zástupcov záchranárskych organizácií pôsobiacich v Slovenskej republike by na zabezpečenie kvalitnej činnosti postačovali oveľa nižšie finančné prostriedky. V súčasnosti, ako sa uvádza aj v návrhu, predstavuje rozpočet Horskej služby na Slovensku a Tatranskej horskej služby Štátnych lesov TANAP približne 37,6 mil. Sk ročne, čo síce nepostačuje, ale navŕšenie o vyše 100 % považujeme vzhľadom na stav štátneho rozpočtu za neadekvátny. Takéto navŕšenie si o. i. vyžaduje aj plánovaný nárast počtu zamestnancov, ktorých má byť 148. Využitie takéhoto množstva považujeme v značnej časti roka za iluzórne, nakoľko medzisezónne obdobia, ako aj nie vždy veľká návštevnosť v niektorých oblastiach si takéto počty profesionálov nevyžadujú. Potvrdzujú to aj doterajšie skúsenosti, ako aj skúsenosti z iných krajín vrátane alpských, kde podstatne v náročnejšom horskom terénne pôsobí oveľa primeranejší počet platených profesionálnych pracovníkov. Sme presvedčení, že využitím dobrovoľnej Horskej služby sa dá zabezpečiť oveľa lacnejší a pritom funkčnejší spôsob Horskej záchrannej služby. Po šieste, neprehľadné je plánované majetkové zabezpečenie novovzniknutej Horskej záchrannej služby. V § 16 sa počíta iba s prevodom majetku Tatranskej horskej služby Štátnych lesov TANAP. Značný majetok Horskej služby na Slovensku ako občianskeho združenia zostáva nedotknutý a nie je jasné, či a za akých podmienok ho bude novozriadená Horská záchranná služba využívať, pretože návrh zákona nehovorí o transformácii súčasných horských služieb na novo zriadenú Horskú záchrannú službu, ale táto sa vytvára na zelenej lúke. Vzniká tu absurdná možnosť prenájmu majetku občianskeho združenia v prospech štátnej organizácie. Čiže štátny majetok, ktorý bol delimitovaný, si znovu prenajme štát, za ktorý bude vynakladať finančné prostriedky. Je preto zaujímavé vedieť, ktorá skupina za týmto stojí. V tomto prípade sa nepočíta s úplne novým materiálno-technickým vybavením novozriadenej Horskej záchrannej služby. Majetok občianskeho združenia však bol z podstatnej časti vytvorený zo štátnych prostriedkov v priebehu mnohých predchádzajúcich rokov, aj keď je nesporné, že určitá hodnota majetku vznikla aj dobrovoľnou brigádnickou a inou činnosťou. Poukazujeme aj na nelogickú štylizáciu v § 9, ktorého výklad umožňuje rôzne interpretácie, podľa ktorých by bolo povinnosťou organizátora, napr. aj futbalového zápasu okresných súťaží ohlásiť konanie zápasu v Horskej službe a prerokovať s ňou bezpečnostné opatrenia.“ Za najdôležitejší považujem práve bod 6, v ktorom sa uvádza o nakladaní s majetkom a otázke vytvárania organizácie, na ktorú sú vynakladané obrovské prostriedky zo štátneho rozpočtu, či tu znovu nejde o akúsi súkromnú lobistickú iniciatívu, ktorá má z prostriedkov štátneho rozpočtu financovať súkromné osoby. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, keď si to všetko dáme do súvisu, tak zisťujeme, že príprava tohto zákona nie je tak zameraná na záujem na poskytnutie Horskej záchrannej služby, ako na záujem riešiť určité veci súkromných lobistických skupín. Preto navrhujem, aby sme o tomto zákone ďalej nerokovali, a podľa § 83 ods. 1 rokovacieho poriadku navrhujem nepokračovať v rokovaní o tomto zákona. Ďakujem za pozornosť. J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Milan Hort. Nech sa páči.