P. Paška, predseda NR SR: (2008-01-29):
Mával som vždy aj ako občan a potom aj ako poslanec, keďže som tu sedel v predchádzajúcom období, relatívne príjemný a vznešený pocit, keď sme hovorievali o Európe, o našej budúcnosti, o agende, ktorá, a dnes to potvrdili aj prieskumy Eurobarometra, je po viac ako troch rokoch členstva na Slovensku veľmi príťažlivá pre viac ako 70 % ľudí. Je to dokonca aj v Európskej únii jav nevídaný, a preto ma devalvácia aktu, ktorý, bezpochyby dúfam, väčšina aj tých, ktorí sa dnes tvária alebo hrajú tú politickú hru, považuje za ďalší pozitívny prínos pre budúcnosť nás, ale aj našich detí a možno aj dúfam našich vnukov. Parlament je miestom, kde sa prijímajú dôležité politické rozhodnutia, ktoré ovplyvňujú život ľudí a nestáva sa každý deň, aby parlament bol miestom, kde sa prijímajú rozhodnutia, ktoré poznamenávajú alebo vstupujú, alebo ovplyvňujú históriu nielen národa a štátu, ale celej Európy. Dnes máme pred sebou text reformnej Zmluvy o Európskej únii, ktorý musia ratifikovať všetky jednotlivé členské krajiny a tento dokument bezpochyby môže Európu posunúť o ďalší krok vpred a zapísať sa do histórie ako niečo, čo umožnilo Európskej únii, aby sa vydala cestou ďalšieho prehlbovania spolupráce, zefektívnenia svojej činnosti a posilnenia svojho postavenia na globálnej scéne. Slovensko dnes môže prispieť k tomu, aby Európska únia začala písať novú kapitolu svojich dejín. Aj náš príbeh je už viac ako tri roky príbehom celej Európskej únie. Preto aj na našich ramenách leží zodpovednosť za ďalší vývoj. A dnes tu v našom národnom parlamente nastáva chvíľa, keď našu zodpovednosť môžeme prejaviť a ukázať, že Slovensku osud Európskej únie skutočne leží na srdci. Netreba azda pripomínať, že náš národ prešiel neľahkou historickou cestou, na ktorej sme sa po stáročia stretali s útlakom a neslobodou. Zakaždým sme však dokázali nájsť vnútornú silu a vzoprieť sa. Aj vďaka tomu sme prednedávnom oslávili 15. výročie samostatnosti, 15. výročie vlastnej zvrchovanej demokratickej republiky. Naše dejiny dosvedčujú, že sme hrdý európsky národ, ktorý vždy tiahol k slobode a emancipácii. Lenže, dámy a páni, tohto roku neoslavujeme iba 15. výročie od vzniku samostatnej Slovenskej republiky, ale je to zhoda náhod, aj 15. výročie ratifikácie Maastrichtskej zmluvy, a teda aj 15. výročie vzniku Únie. A nemôžeme si zakrývať oči pred tým, že naša pätnásťročná história samostatnosti po celý čas úzko súvisela práve s európskym kontextom. Dejinná snaha Slovákov o emancipáciu nás doviedla až do Európskej únie, a to nie je paradox. Som presvedčený, že vstupom do Európskej únie sme svoju slobodu nestratili, tak ako to zaznieva aj dnes z úst predstaviteľov KDH, ale naopak. My sme svoju národnú slobodu získali, obhájili a dúfam, že naveky potvrdili. V dnešnom globalizovanom svete totiž národná emancipácia neznamená uzavrieť sa ako slimáky do svojej ulity a spokojne si užívať v domnelej slobode a suverenite. Schovávať sa do ulity dnes pre národný štát znamená hrozbu, že sa budú presne ako ten slimák pohybovať zúfalo pomaly a prepasú svoju šancu na úspešnú budúcnosť. V dnešnom globalizovanom svete je jednoducho nevyhnutné vystrčiť rožky, vyjsť z tej pomyselnej slimačej ulity a hľadať priateľov na ceste ku skutočnej slobode. A skutočná pozitívna sloboda predpokladá aj dôstojné materiálne podmienky, pretože bez nich je človek vazalom mocných a vplyvných. Neplatí to len pre človeka, platí to aj pre národy. Ak chce byť národ skutočne slobodný, musí byť ekonomicky silný. A globalizácia znamená, že môžeme byť silní, iba ak budeme súčasťou ekonomicky silnejších celkov. Aj preto som presvedčený, že grandiózny projekt Európskej únie je šancou pre všetky európske národy, aby opäť ukázali svoju silu a obhájili svoje dôstojné miesto v globálnej konkurencii. Som presvedčený, že Európska únia prináša pre európske národy naozajstnú slobodu. A napokon som presvedčený, a teraz zopakujem myšlienku, ktorú som vyslovil aj na minuloročnej májovej Konferencii predsedov parlamentov Európskej únie v Bratislave, ktorej som predsedal. Som presvedčený, dámy a páni, že čím silnejšia bude Európska únia, tým silnejšie bude aj Slovensko. Silnejšia Európa, to bol cieľ európskej ústavnej zmluvy. Aj preto Národná rada Slovenskej republiky ústavnú zmluvu ratifikovala a väčšina politického spektra vrátane strany SMER – sociálna demokracia ju aj vytrvalo obhajovala. Napriek tomu, že ústavná zmluva napokon nebola prijatá zo známych dôvodov, nemáme dôvod smútiť. Na svete je dokument, ktorý je obsahovo veľmi blízky ústavnej zmluve. A hovorím to s plnou vážnosťou napriek tomu, že niektorým z vás to príde ako ten najväčší dôvod na kriticizmus. Európski lídri sa dohodli na tzv. Lisabonskej zmluve a vytvorili tak reálny priestor pre konečné dosiahnutie nášho spoločného cieľa, ktorý predznamenali už Rímske zmluvy, ktorých 50. výročie sme oslavovali minulý rok. Vytvorili priestor pre silný sui generis subjekt medzinárodného práva, pre zvýšenie ekonomického potenciálu starého kontinentu, ale predovšetkým pre nárast konkurencieschopnosti Európskej únie na globálnom trhu. Ja som osobne veľmi rád, že sa prekážkou naplnenia týchto cieľov nestal národný, a teraz mi odpusťte, nový a možno nie celkom zrozumiteľný termín slimakizmus niektorých euroskeptikov, ktorý do istej miery vytvára živnú pôdu pre radikálne nacionalistické názory. A asi nie som jediný, kto je dnes vážne znepokojený narastajúcim národným šovinizmom v niektorých európskych krajinách rastúcou xenofóbiou a homofóbiou. Dámy a páni, najlepšou odpoveďou na tieto zlovestné signály je myšlienka známeho slovenského štátnika a sociálneho demokrata Alexandra Dubčeka, o ktorej som sa už viackrát zmienil, ale jej sila stojí za zopakovanie. Vyslovil ju pri udeľovaní Sacharovovej ceny. Pán Dubček vyzýval európske národy k hľadaniu toho, čo ich spája, a nie toho, čo ich rozdeľuje. (Potlesk.) Som presvedčený, že presne o tom bola, je a dúfam aj bude európska integrácia, ktorá, dúfam, nezastane aj kvôli malosti, ktorú tu dnes sledujeme. Ak Slovensko neodratifikuje text reformnej zmluvy, môže to mať vážne dôsledky na ďalšie rozširovanie Európskej únie i Únie a ďalšiu integráciu. Preto vás chcem požiadať, aby sme sa všetci sústredili na to, čo nás spája, pretože väčšia jednota Európskej únie je dnes globálnou nevyhnutnosťou či už z ekonomického, bezpečnostného, alebo úplne prirodzeného medziľudského hľadiska. Aj preto som rád, že Európa sa vďaka dohode na Lisabonskej zmluve po rokoch dostala zo slepej uličky. Áno, Európa sa opäť zhodla na spoločnej ceste, a to je najlepšou odpoveďou pre všetkých euroskeptikov. Som presvedčený, že po ratifikácii Lisabonskej zmluvy všetkými členskými štátmi Európskej únie sa Európa posunie o ďalší kus dopredu. Európska únia bude demokratickejšia, rozhodovanie bude transparentnejšie, členské štáty budú môcť v spoločných otázkach konať efektívnejšie a právne záväzná Charta základných práv Európskej únie zdôrazní sociálnu dimenziu uskutočňovaných zmien. Dámy a páni, netreba zabúdať, že Lisabonská zmluva ruší trojpilierovú štruktúru doterajšej zmluvnej základne Európskej únie a výslovne priznáva Európskej únii právnu subjektivitu. Lisabonská zmluva Únii zároveň poskytne právny rámec a nástroje potrebné na riešenie budúcich výziev vyplývajúcich z globalizácie, terorizmu, zo zmien v životnom prostredí, ale aj iných významných výziev. Za veľmi dôležité tiež považujem, že Lisabonská zmluva zjednotí vystupovanie Európy vo vzťahoch s partnermi po celom svete. Spojenie hospodárskej, humanitárnej, politickej a diplomatickej sily Európy celosvetovo umocní propagáciu európskych záujmov a hodnôt s rešpektom pre záujmy jednotlivých členských štátov v zahraničných veciach. Okrem toho sa v legislatívnej oblasti posilní úloha národných parlamentov, čo ma ako predsedu slovenského parlamentu obzvlášť teší. A napokon Európska únia bude vďaka Lisabonskej zmluve lepšie pripravená na ďalšie rozširovanie. Jedným slovom, Európa bude vďaka tejto zmluve demokratickejšia, efektívnejšia, sociálnejšia a otvorenejšia. A presne takto si aj ja modernú Európu predstavujem. Vážené dámy a vážení páni, môžete sa ma pýtať, aké je miesto národného štátu vo federalizujúcej sa Európe? Ja vám úprimne odpoviem, že dobre viem, že ešte aj dnes zaznievajú hlasy, podľa ktorých môže zjednotená Európa ohroziť suverenitu národných štátov. Nezapchávam si uši pred argumentmi euroskeptikov. Byť proeurópsky však rozhodne neznamená nebyť vlastenecký. A ja, a dúfam, že to odo mňa nepočujete po prvýkrát, som hlboko a úprimne presvedčený, že je našou povinnosťou hľadať vyváženú hranicu medzi národným a európskym, medzi národnými špecifikami a spoločnými európskymi záujmami. Takú hranicu, ktorá neohrozí ekonomický a politický potenciál zjednotenej Európy ako silného hráča na poli medzinárodných vzťahov. Ak chce Európska únia obstáť v globálnej konkurencii, musí sa stať silnou mocnosťou so všetkým, čo k tomu patrí. Osobne som presvedčený, že v dnešnom globálnom svete je potrebné spájať sily, lebo jedine tak môžeme efektívne prispieť k realizácii národných záujmov. A cieľom skutočnej suverenity je práve realizácia národných záujmov. Isteže, a tiež to tu zaznelo z úst tých, ktorí pochybujú, suverenita sa dá chápať aj inak. Dá sa chápať ako akési patetické volanie po absolútnej národnej zvrchovanosti, ktoré nerešpektuje, že svet sa od 19. storočia od základov zmenil a že dnes žijeme v jednej obrovskej globálnej sieti. V tejto sieti nám nepomôže patetická suverenita, ale jedine reálna suverenita postavená na spoločných postupoch a spoločných cieľoch. Určite sa nájdu odporcovia tohto tvrdenia, ktorí uviazli niekde v 19. storočí a naďalej volajú a budú volať po tej patetickej suverenite ako po najvyššom cieli. Áno, môžeme sa tu všetci pekne utvrdzovať v tom, že najsuverénnejšia krajina na svete je tá, ktorá so svojimi susedmi nezdieľa žiadne rozhodnutia, dokonca ani nepúšťa na svoje územia a lipne na tom, čomu sa hovorí národný záujem. Ja nechcem, aby Slovensko išlo touto cestou, lebo chcem, aby sme išli európskou cestou. A preto vítam dohodu na texte Lisabonskej zmluvy a som presvedčený, že Národná rada aj po tom, čo včera začali predvádzať niektorí predstavitelia opozície, nájde tú skutočnú suverenitu, nie tú patetickú, ale tú skutočnú suverenitu a že nakoniec text Lisabonskej zmluvy navrhneme ratifikovať, a tým posunieme aj Slovensko o ďalší kus vpred. Lisabonskou zmluvou sa možno vzdáme časti patetickej suverenity, ale na druhej strane si druhou rukou berieme omnoho viac reálnej suverenity, a to je to najdôležitejšie pre život ľudí na Slovensku. Pretože, a to mi odpusťte, je to možno expresívnejšie, z patetických fráz sa nikdy nikto nenajedol, ani sa nikdy nikto nenaje. A, dámy a páni, Európska únia je nielen cieľom o sebe, vďaka ktorému môžeme byť a žiť v stabilnom mierovom a jednotnom prostredí, Európska únia je aj prostriedkom k posilneniu národných záujmov. A teda aj k posilneniu reálnej suverenity malých štátov ku globálnej ekonomike. A aj o tom je vlastenectvo. Aj preto je pre mňa schválenie reformnej zmluvy nielen dobrou správou pre Európu, ale aj dobrou správou pre ľudí na Slovensku. Vážené pani poslankyne, páni poslanci, najmä v posledných dňoch som začal vnímať, že sa medzi poslancami a politikmi začali objavovať hlasy, a teraz skutočne nemám na mysli to, čo sa tu deje od včerajšieho poobedia a aj tu v tejto sále, ktorí hovoria, kam sa ponáhľame, prečo tak rýchlo chceme robiť niečo, prečo nediskutujeme. A ja sa spýtam, dámy a páni, reagujem aj na niektoré výčitky, ktoré zazneli od kresťanských demokratov, a to sme a ste všetci šesť rokov spali? Na jednej strane priznávate, že samotná ústava, ktorú Konvent pripravoval dlhé roky, je skoro identická, a ja som **to tiež priznal s Lisabonskou zmluvou, a na druhej strane poviete, že chcete diskutovať? Všetko, čo sme chceli povedať a čo chceli povedať občania, vyjadrili dávno predtým. Kresťanskí demokrati sa obrátili na mňa 8. januára. Oni vraj nemajú k dispozícii text Lisabonskej zmluvy. Nuž, mne je ľúto, možno človek predpokladal, že v 21. storočí, kedy informovanosť a využívanie IT aj vzácnymi kolegami, ktorí všetci majú k dispozícii od kancelárií, notebookov je dostatočná na to, aby verejne dostupné dokumenty, ktoré teda nielen to, čo je interpretované médiami, ten, kto to považuje za nevyhnutný obsah svojej činnosti, a myslím si, že my politici by sme s informáciami mali byť schopní narábať, sa tomu bude venovať. Dnes tu opäť zaznievalo, že sme nevyužili čas na diskusiu. Mne nie je známe ani z postojov politikov, ale ani ľudí, a znovu použijem príklad obrovskej proeurópskej podpory väčšiny obyvateľstva na Slovensku, že by sa boli objavili zásadné negatívne postoje a odmietanie textu Lisabonskej zmluvy s výnimkou, legitímnou výnimkou predstaviteľov Kresťanskodemokratického hnutia, ktoré malo, a to treba povedať, výhrady aj voči ratifikovanej ústavnej zmluve, prechádzajúcej ústavnej zmluve. A odpusťte, ani u vás, dámy a páni z SDKÚ alebo zo Strany maďarskej koalície, som ešte do včera a nielen na rokovaniach výborov alebo rokovaniach pléna, ale aj v tlači nezaznamenal ani len náznak možnosti nepodieľať sa na ratifikácii zmluvy preto, že by text, ktorý podpísali lídri európskych krajín, Európskej únie v Lisabone niečím nevyhovoval. Aj preto si myslím, že sú to všetko pseudoargumenty, ktoré, samozrejme, majú slúžiť z môjho pohľadu a odpusťte veľmi nízkemu politickému cieľu a malosti, ktorú tu predvádzate. A teraz sa vás spýtam, pretože, a očakávam odpoveď. Koľkože to času by ešte bolo treba? Mesiac, dva, päť mesiacov, rok, päť rokov? Ja chcem len upozorniť, že jedna z podmienok prijatia a ratifikácie zmluvy je dvanásť mesiacov tak, aby sme boli schopní aj my politické subjekty na Slovensku nominovať našich kandidátov za europoslancov, pretože celý ďalší chod v ďalšom volebnom období Európskej únie a inštitúcií je postavený na tomto texte. Koľko ešte si potrebujete vysvetľovať problematiku? Ja osobne si myslím, že vy si nepotrebujete hľadať čas, aby ste si vysvetlili problematiku s ľuďmi. Vy potrebujete, dámy a páni z opozície, čas na vlastné svedomie, aby ste si boli schopní nájsť u seba odpoveď na otázku, čo vlastne chcete. Či svoj utilitárny politický záujem, alebo naozaj prosperitu Slovenska. Vážené pani poslankyne, páni poslanci, som presvedčený, že pokiaľ niekto chce, aby sa Európa a Slovensko pohli ďalej, potom nemá dôvod reformnú zmluvu nepodporiť, a to aj tu a teraz počas rokovania v pléne Národnej rady. Sú chvíle, keď sa každý politik musí vedieť rozhodnúť a jeho rozhodnutie ho bude sprevádzať celým životom. To sa ukázalo, dám to ako príklad, už pred pätnástimi rokmi, keď slovenský parlament prijímal Ústavu samostatnej Slovenskej republiky. Ani vtedy všetci poslanci tento základný stavebný kameň našej národnej suverenity nepodporili. História ale potvrdzuje, že existuje veľké množstvo rozhodnutí, pri ktorých sa človek musí správať ako politik a niekedy aj dobré zámery musí podporiť, a to aj napriek tomu, že možno niekedy má na vec iný pohľad. Chce to len vidieť za roh, dámy a páni. Chce to len nezostať v malom subjektívnom mikrosvete, ale snažiť sa vidieť do budúcnosti. Sú však, dámy a páni, rozhodnutia, pri ktorých nestačí byť politikom, a to sú rozhodnutia, pri ktorých je nevyhnutné byť štátnikom. A dnes alebo zajtra, keď budeme hlasovať o návrhu textu reformnej zmluvy, budete všetci stáť, ktorí tu budete sedieť, pred týmto štátnickým rozhodnutím. Vážené pani poslankyne, páni poslanci, som presvedčený, že sa väčšina poslancov Národnej rady Slovenskej republiky pri hlasovaní o návrhu textu Lisabonskej zmluvy zachováte ako štátnici a že parlament vysloví súhlas s ratifikáciou reformnej zmluvy o Európskej únii, čím dokáže sebe, ale najmä Európe, že aj keď sme ako Slováci a ostatní ľudia, ktorí na Slovensku žijú malý národ, neznamená to, že naše konanie a zmýšľanie musí byť sprevádzané tým, čomu sa hovorí národná malosť. A keď dovolíte, predsa len by som rád zareagoval na situáciu, ktorá vznikla, použil také malé prirovnanie. Tí, ktorí to budú chcieť pochopiť, to bezpochyby pochopia. Zvyknem hovoriť, že politika nie je partia bridžu. Ale zároveň som presvedčený, že ak zoberieme do úvahy všetky súvislosti, možno niekedy politiku prirovnať hre v karty. Pretože keď hráme karty, ale možno aj nejaký iný druh hry, všetci rešpektujeme, že táto hra má isté pravidlá. Čo je ale zaujímavé pri hre s kartami, že raz má lepšie karty jeden, raz má lepšie karty druhý hráč. No obaja napriek tomu, ako s tými kartami stoja, rešpektujú pravidlá hry, a to aj vtedy, keď zistia, že tromfy má v rukách súper. A o tom je hra v karty a o tom je aj politika. Aj demokracia má isté pravidlá. Jedným z nich, a rád vám to pripomeniem, pretože o tom veľakrát aj v Národnej rade hovoríte, je, že ak má súper lepšie karty, to znamená, ak má v politike demokratickú väčšinu, ktorú nadobudol štandardným legitímnym demokratickým spôsobom, a aj tak neprestane hrať alebo porušovať pravidlá a bude hrať férovo. Demokracia je totiž aj o tom, že v ďalšej partii tie karty môžu byť rozdané úplne inak. Dnes má, a opäť chcem zdôrazniť na základe legitímneho výsledku demokratických volieb, zdá sa tromfy v rukách táto vládna koalícia. Darí sa jej, má väčšinu, ľudia jej dlhodobo dôverujú, nuž a ja chápem, že opozícia je nervózna. Ale to neznamená, že prestane hrať férovo. Že prestane rešpektovať pravidlá. Jedno z tých pravidiel, ktoré sme ako všetci hráči prijali, bolo aj naše proeurópske smerovanie, naša spoločná zodpovednosť voči Európe, voči projektu európskej integrácie. Dámy a páni, chcem vás vyzvať a požiadať, aby sme ďalej pokračovali v hre podľa pravidiel. Ja viem, že sa nedarí a že asi nejde karta, ale prestať rešpektovať pravidlá a hodnoty, o ktorých je hra nazývaná demokracia, to je cesta do pekla. A ak chce niekto hrať, musí vedieť aj prehrávať. Musí vedieť rešpektovať, že súper má v ruke full how, zatiaľ čo oni žmolia možno pár desiatok. A ak niekomu dlhodobo nejde karta, neznamená to, že karty rozhádže od jedu po zemi, alebo že začne vydierať súpera, alebo že sa dokonca začne vyhrážať. Lenže to, čo sa dnes alebo zajtra podľa vašich vyjadrení chystáte urobiť pri hlasovaní o reformnej zmluve, dámy a páni z opozície, sa mi zdá, že je proti všetkým  pravidlám, o ktorých som hovoril. Vy sa chystáte totižto obetovať celú dôveru našich európskych partnerov len pre jednu vašu účelovú partiu kariet. Chcete rozhádzať po zemi všetky karty, lebo neviete  prehrávať. Ale o tomto demokracia nie je. Demokracia je o zodpovednosti. A takisto naše členstvo v Európskej únii, dámy a páni, je o zodpovednosti. Nenechajte kvôli jednej partii v štichu celú Európu, celú vašu identitu, celú reputáciu Slovenska. Neberte si kvôli jednej nepodstatnej partii za rukojemníka pol miliardy alebo možno viac občanov Európskej únie, ale aj tých ďalších, ktorí na rozšírenie čakajú, hovoríme o Chorvátoch, Ukrajincoch, národoch západného Balkánu bez prijatia reformnej zmluvy, ktorých integrácia nie je možná. Viete, možno dokážete vysvetliť vašim kolegom vašich frakcií v Európskej únii, že ste kvôli prvému čítaniu tlačového zákona, alebo ako to tu teraz zaznieva ako ďalší argument kvôli tomu, že sa vraj s vami nikto o tom nechcel rozprávať obetovali Európsku zmluvu, na ktorej prijatí stojí a padá ďalšia budúcnosť európskej integrácie. Možno to dokážete, ste zdatní rétori a niečo už za sebou v politike máte. Problém je, ak vám ešte niekto v tej Európe zdvihne telefón. Dámy a páni, kto chce hrať hru zvaná politika, musí rešpektovať jej pravidlá. Preto verím, že v sebe nájdete vnútornú silu a dokážete tie rozmetané, vami rozmetané karty zo zeme pozbierať a dohrať so cťou podľa pravidiel túto partiu, pretože tá Európa za to stojí. Ďakujem pekne. (Potlesk.)