Mihál, Jozef, poslanec NR SR (2014-04-02):
Ďakujem, pán predseda. Ak sa teda môžem ujať znova slova a pokračovať vo svojom príspevku, ktorý skončil pred hlasovaním, ešte raz chcem zopakovať to, čo som hovoril pred jedenástou. Mne sa tak zdá, že niektorým politickým silám vyhovuje, že je tu skupina dvesto – tristotisíc občanov, ktorí majú volebné právo, ale jednoducho nevedia, čo s ním majú robiť a treba im v určitých vhodných chvíľach pomôcť našuškaním a možno aj finančnou sociálnou výpomocou v hodnote päť až pätnásť eur a máme takto zabezpečenú, niektorí, volebnú podporu. Čiže prečo by sme robili úprimne nejakú rómsku reformu, ktorá by, nebodaj, dokázala tento negatívny stav, ktorý je tu dvadsať rokov a ktorý sa občas viac, občas menej zneužíva, prečo by sme mali úprimný záujem na tomto niečo zmeniť, keď to istým politickým silám dobre vyhovuje? Takže po dvoch rokoch vlády Roberta Fica tu máme, tu máme stav, kedy máme, pokiaľ ja viem, neviem, či sa ten počet zmenil, okolo 700 prevažne rómskych, v drvivej väčšine, 800 dokonca, pán splnomocnenec mi pomohol, ďakujem, 800 osád prevažne rómskych, kde žijú ľudia vo veľmi ťažkej sociálnej situácii. Máme tu stav, kedy sú desaťtisíce ľudí negramotných, nevedia čítať, nevedia písať, ale majú volebné právo, pretože ich nikto nezbavil svojprávnosti a potom sa dejú také scénky, ako sa diali v Jarovniciach počas volebnej soboty, kedy k voľbám prišla pani, ktorú tam doslova nejako dotlačili, nejaká slepá, alebo aká bola, vyslovene tak zdravotne duševne postihnutá, že až strach a hrôza, ktorá niekoľko rokov nevyšla z domu, ale dala si tú námahu, všetka česť, a prišla voliť. Nevedela čo, ako, ale prišla voliť. Boli tam také prípady, kedy po vysypaní obálok a pri sčítavaní hlasov sa zistilo, že nejaký volič zakrúžkoval, hádajte koho. Pána Fica? Pána Kisku? Nie. Ten volič zakrúžkoval volebnú pečiatku pri tej svojej negramotnosti. Ďalší volič zakrúžkoval dátum na tom volebnom lístku, čiže neoznačil nieže krížikom alebo krúžkom zvoleného kandidáta, ale zakrúžkoval dátum vo svojej negramotnosti. Takíto ľudia majú volebné právo, ale nie o tom chcem hovoriť. Chcem hovoriť o tom, že to je všetko výsledkom toho, že dlhé roky sa tu nerieši situácia v rómskych osadách, nerieši sa ani komplexne, ani čiastočne. To, čo sme my za vlády Ivety Radičovej sa pokúšali naštartovať, po tom roku jednoducho muselo prestať. Žiaľ, mrzí ma to veľmi, že sme nemohli dokončiť prácu. Sčasti na túto prácu nadväzuje pán Pollák ako rómsky splnomocnenec, za čo ešte raz mu vyslovujem svoju vďaku, ale systémové, systémové zmeny po dvoch rokoch vlády Roberta Fica tu jednoducho nevidíme. Máme tu síce zákon o hmotnej núdzi, ktorý je veľmi problematický a sám som inicioval podanie na Ústavný súd a tak sa aj stalo. Ústavný súd o tomto zákone bude, dúfam, čo najskôr rokovať a zaujme stanovisko. A potom tu máme Ľuda Kaníka, ktorý z pohľadu opozície robí naozaj mravčiu prácu a neustále sa snaží nosiť do parlamentu návrhy, ktorými aspoň čiastočne chce zmeniť túto situáciu a najmä motivovať, motivovať, tieto jeho návrhy sú s cieľom motivovať ľudí, ktorí zneužívajú sociálny systém, aby tak nerobili, aby si našli prácu, ak teda tú prácu si nájsť môžu, pretože kto chce, tak tie možnosti má, keď už nie vo svojej dedinke, tak možno tým, že bude ochotný cestovať za prácou niekoľko kilometrov, resp. prijať aj prácu, ktorú by niekto možno považoval za podradnú. A tieto návrhy majú teda motivačný charakter, čo ja rešpektujem, môžem mať menšie či väčšie výhrady, ale tento balík zákonov určite v prvom čítaní podporím. A bol by som rád, keby som nezostal sám s niekoľkými kolegami z opozície, ale keby sa k tomu pridali aj poslanci, ktorí tu majú väčšinu, aby sa v druhom čítaní rozpútala slušná diskusia. Mrzí ma napríklad, že pokiaľ ide o ten priestor na diskusiu na výbore pre sociálne veci, kde bolo už dvakrát mimoriadne rokovanie výboru, tak poslanci za stranu SMER jednoducho neprišli. Neprišli. Neviem prečo, ale napríklad včera okrem pána predsedu tam nebol žiadny ďalší z ďalších šiestich poslancov za stranu SMER. Nechápem prečo? To vás ten problém nezaujíma? To od toho dávate ruky preč? Jednoducho svojím spôsobom to potvrdzuje moje slová, že nemáte úprimný záujem riešiť tieto problémy a je otázka prečo? Skúste zareagovať a povedať, prečo ste neboli včera na tom mimoriadnom výbore? Prečo vás tieto problémy zrejme vôbec netrápia? Prečo to nechávate tak? Máte vynikajúcu šancu, máte 83 poslancov a keď k tomu pripočítame či už všetkých alebo aspoň časť poslancov minimálne za klub OĽaNO, tak svojím spôsobom máte v tejto veci pravdepodobne ústavnú väčšinu. Máte vynikajúcu možnosť na to, aby ste odviedli kus dobrej práce a pohli túto republiku v týchto problémoch niekde pozitívne ďalej. Veď urobte to. Urobte to. Možnože vy, tak ako tu sedíte, už nikdy túto možnosť mať nebudete a potom budete ľutovať, tak ako ľutujem ja, že som mal priestor iba rok na slušnú robotu, ale ten rok bol málo. Vy máte tie roky štyri. Využite to. Urobte niečo pre Slovensko. Urobte niečo pre tých ľudí. Urobte niečo aj pre ostatných, aby neukazovali prstom na tristo – štyristotisíc ľudí, ktorí žijú v osadách a o ktorých si tí ostatní hovoria, že zneužívajú sociálny systém. Pokiaľ ide o samotný priebeh diskusie a samotný návrh balíka zákonov, rozpútal sa tu spor, či majú byť tie sociálne dávky, keď to zjednodušene poviem, poskytované pri rodine do štyroch detí alebo aj pri väčšom počte detí. Môj názor má dve roviny. Ten, tá, keď budem hovoriť priamo k tomuto akémusi sporu štyri deti alebo viac detí. Môj názor je taký, že ak sa bavíme v takejto rovine, tak sociálne výhody, sociálne dávky by mali byť skutočne limitované počtom detí, či už štyri alebo päť, to je otázka už naozaj detailnej diskusie. Ale ten strop z hľadiska počtu detí by tam mal byť. Ale tie výhody pre viacdetné rodiny by mali byť potom nahradené výhodami daňovými. To znamená, keď si predstavíme rodinu Štefana Kuffu, ktorý má, pokiaľ dobre viem, sedem detí? Čiže je pravdepodobne otec s najväčšou rodinou v tomto parlamente. Tak v jeho prípade by tá potenciálna sociálna výpomoc končila pri štyroch deťoch, ale keďže Štefan je človek pracovitý, pracuje, zarába, možno niekto povie, že čo to už len je za zarábanie sedieť v Národnej rade, ale aj to je práca nepochybne, tak mal by daňové výhody. Tie by boli silnejšie pri tom piatom, šiestom, siedmom alebo, ja neviem, deviatom dieťati. Čiže môj názor je taký, nahradiť tú sociálnu výpomoc daňovou výhodou. Veď si zoberme daňový bonus. Čo to je? Či tých dvadsaťpäť eur alebo dvadsať eur človek dostane v podobe prídavku na dieťa alebo prepočítane cez rodičovský príspevok, alebo cez vyšší daňový bonus, veď to tomu človeku je jedno, akú to má nálepku. Ale nie je to jedno z hľadiska filozofie. Pretože ak teda máme viacčlennú rodinu, viac detí, tá matka je doma, to je jasné, stará sa o deti, či už tie deti sú malé, či už sú trošku väčšie, je tých detí skrátka veľa. To je úplne normálne, že tá matka nepracuje v takejto situácii, že dala prednosť rodine pred kariérou a podobne. Ale ten otec, ten predsa tú rodinu živí. Ten má častokrát aj dve zamestnania, aby tú rodinu uživil. Tak pomôžme im tým, že tomu otcovi dáme vyššiu daňovú výhodu napríklad cez vyšší daňový bonus alebo cez nejaké odpočítateľné položky. To už je technika. Čiže môj názor je taký – sociálnu pomoc stopnime pri určitom počte detí, ale nahraďme ju potom pri viacdetných rodinách väčšími daňovými, príp. odvodovými, to je jedno, úľavami, aby v prípade, že skutočne je to taký model, ktorý chceme podporiť, lebo ten otec naozaj pracuje a nepozerá tam na ženu niekde z útrob tej chatrče, ale chodí do roboty, aby takýmto spôsobom bola tá rodina podporená. Ale tá druhá rovina, o ktorej chcem hovoriť, je trošku z väčšieho nadhľadu. Tu sa sporíme o takéto detaily: má byť rodičovský príspevok seknutý na polovicu? Má byť ten súbeh mzdy a dávky nastavený tak, že sa započíta, resp. nezapočíta 25 % alebo 40 % príjmu? Mimochodom, keď sme už pri tom, tak Ľudo, navrhuješ, aby sa nezapočítavalo 40 % príjmu zo závislej činnosti. Ja si nepomôžem, stále sa tu zabúda na živnostníkov. Máme tu, máme tu plus-mínus dvesto až tristotisíc naozaj aktívne pracujúcich živnostníkov, ktorým, pre ktorých je tá živnosť spôsob obživy a na tých sa stále zabúda, aj v tomto zákone. Ja som to kritizoval, keď tu bol pán minister Richter, niečo sa mi podarilo. Ale keď je tu už otvorená táto téma a aké percento príjmu sa nemá započítať pre posudzovanie nároku na hmotnú núdzu, na dávku v hmotnej núdzi a priznáme zamestnancovi, respektíve chceme mu odpustiť započítanie 40 %, a čo živnostníci? Hlavne na východe mnoho ľudí pracuje na živnosť. Zarobí 300, 400 eur čistého a on je v tom systéme posudzovaný tak, že celý ten jeho príjem sa zoberie do úvahy. Žiadne odpustenie nejakých 25 či dokonca 40 % sa v jeho prípade nekoná. Čiže z tohto pohľadu je ten živnostník zase diskriminovaný. Ja sa pýtam, prečo? To je občan druhej kategórie? Čiže, keď tu hľadáme spôsoby súbehu dávky a príjmu za prácu, tak prosím, nezabúdajme na tých 200, 300-tisíc živnostníkov, ktorí sú v tomto negatívne diskriminovaní, pretože pri posudzovaní nároku na dávku v hmotnej núdzi, on a jeho rodina, sa mu započítava celý príjem. Pokiaľ ide o rodičovský príspevok, znížiť a podobne, no, môj názor, tam sa nezhodneme na 100 %, ako diskutujeme o tom už v podstate štyri roky, nezhodujeme sa. Ale hovorím, tak ako som spomínal pred piatimi minútami, ja tento návrh podporím do diskusie v druhom čítaní. Môj názor je taký, že by sa malo pokračovať zvyšovaním a predlžovaním materskej. Čiže ženy, ktoré pred tehotenstvom, predtým ako mali rodinu, pracovali, by mali byť zvýhodnené vyššou, ešte vyššou a ešte dlhšou materskou, než je teraz a rodičovský príspevok nechajme na pokoji, tak ako je. To je štátna sociálna dávka. Tam ja necítim potrebu to nejako rozdeľovať, deliť nejakým zásluhovým spôsobom. Tú zásluhovosť premietnime do materskej. Ak raz nejaká Rómka nepracovala, ak raz v pätnástich rokoch porodila dieťa, tak nebude mať nárok na materskú, na rozdiel od ženy, ktorá pracovala a ktorá tú materskú, ak by sa presadilo to, čo tu teraz hovorím, mala, povedzme, celý jeden rok a mala ju vo výške predchádzajúceho čistého príjmu. To by bola reálna pomoc pre ženy, ktoré si zakladajú rodiny s tým, že predtým pracovali. A túto reálnu pomoc som ja, ako minister, to sa mi podarilo, v rámci tých časových možností aj presadiť, ak si spomínate. Materská bola pôvodne poskytovaná počas doby 28 týždňov vo výške 50 % z predošlej hrubej mzdy. Predĺžilo sa to o osem týždňov, na 37 týždňov a zvýšilo z 55 na 65 % predošlej hrubej mzdy. Čiže tá materská sa aj predĺžila, aj zvýšila a myslím si, že tak to je správne a tak by sa v tomto malo pokračovať, kolegyne a kolegovia za stranu SMER. Čiže toto sú moje parciálne výhrady, ale na záver poviem, že ak sa tu máme baviť o spravodlivom sociálnom systéme o spravodlivom daňovom odvodovom systéme a tak, aby to všetko fungovalo, aby to bolo kompatibilné, aby to bolo spravodlivé, aby to pomohlo ľuďom, ktorí sú sociálne odkázaní, ktorí sú naozaj objektívne v ťažkej situácii a aby to motivovalo tých, ktorí pracujú, pracovať a nie zneužívať sociálne dávky, tak sa poďme baviť o odvodovom bonuse. Odvodový bonus je sociálno-daňovo odvodový systém, ktorý všetky tieto požiadavky spĺňa. Čiže komplexné riešenie, pokiaľ ide o tento aspekt riešenia aj tzv. rómskej reformy je diskusia a zavedenie odvodového bonusu.