Kadúc, Miroslav, poslanec NR SR (2014-12-03):
Ďakujem pekne. Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, ja priznám sa, že nečakal som, že budem dnes vystupovať, preto verím, že mi odpustíte a dovolíte zároveň predniesť v zásade nekonzistentné vystúpenie, ale musím povedať niektoré myšlienky, ktoré mňa trápia a ktoré, myslím, že prispejú k tomu, aby sme ten problém, ktorý nedávno nastal, aby sme ho vyriešili. Možno v prvom rade, aj napriek tomu, že si myslím, že riešime zástupný problém v tejto rozprave, súhlasím s kolegom Hlinom a možno by som bližšie špecifikoval ten jeho návrh procedurálny, a to je, že navrhujem, aby sme odložili hlasovanie o tomto bode programu až na posledné hlasovanie tejto schôdze. To je môj návrh. No a prečo si myslím, že je to zástupný problém? Keď si spomenieme, kedy vznikol problém schránkových firiem, alebo kedy sa objavil problém schránkových firiem tuto v parlamente po dlhej dobe, alebo kedy bol najaktuálnejší, a to bolo práve v čase cétečka. A vznikol práve preto, že niekto zistil, že tá cena je takmer trojnásobne vyššia. Ten problém nevznikol preto, že to bola schránková firma. To je prvá premisa, na ktorú by sme nemali zabudnúť a ku ktorej sa dostanem až k záveru. Ešte musím teda povedať, že ja budem hlasovať za to uznesenie, ktoré navrhla pani Žitňanská, ale mrzí ma, že k tomu, aby sme rokovali, alebo aby vláda rokovala, alebo aby sa prijalo nejaké opatrenie, potrebujeme nejaké uznesenie. To si myslím, že je úplne zbytočné. Vláda tu je od toho, aby počúvala občanov a aby riešila problémy priebežne, ktoré prichádzajú, a samozrejme, aby plnila programové vyhlásenie vlády. Čiže môj názor je taký, uznesenie je zbytočné, ale aj napriek tomu zaňho zahlasujem. Čo sa týka času, odkedy sú tu schránkové firmy, odkedy sú v spoločnosti, páni a dámy, tento problém nevznikol včera, minulý týždeň. Tento problém tu je dlhé roky. A myslím si, a som presvedčený, že mali by si spytovať svedomie všetci tí, ktorí boli časťou výkonnej moci. Všetci tí. Všetci tí, ktorí mali možnosť tie schránkové firmy obmedziť alebo ich riešiť. Hovorím hlavne o štandardných stranách. Tí, ktorí sú tu aj desať rokov – a schránkové firmy sú tu určite desať rokov ‒, len sa prizerali tomuto problému. Toto možno slúži pánovi ministrovi ku cti, že je tu vlastne iba tri roky a aj teda, keď my sme mali posledné dva týždne nejaký spor, ja mu to musím povedať, že toto mu slúži ku cti. No a možno sčasti k tým návrhom, ktoré tu predniesol pán minister Borec, pani Žitňanská, pán Lipšic, oni ten problém schránkových firiem posúvajú ďalej. Určite ho posúvajú o krok, o dva ďalej. Ale určite neriešia to, čo je kľúčové, a to, čo možno trápi veľa ľudí, a to je možno tá „provízia“, ktorú dostávajú ľudia v pozadí firiem schránkových alebo akýchkoľvek iných. Len ja si dovolím povedať, že my nikdy nevyriešime toho posledného, ktorý dostal akúkoľvek províziu. Matematicky vyjadrené, ak povedzme v tom Medical Groupe bol niekto, kto mal z toho províziu 20 %, dajme si kľudne za týmto človekom ďalší rad tých, ktorí dostávali províziu. Kľudne limitne sa tá provízia môže blížiť k nule. To znamená, nikdy nebude nula, ale bude tam nejaká provízia, bude tam nejaký zisk. Potom aj limitne môžu sa koneční užívatelia výhod blížiť k nekonečnu. My nezistíme toho posledného užívateľa výhod. Toto je ten problém. Preto tvrdím, že riešime zástupný problém. V našich podmienkach sú schránkové firmy neprijateľné. Ja však musím povedať, že principiálne so schránkovou firmou, naozaj principiálne, ale súhlasím so schránkovou firmou, pokiaľ dá najnižšiu cenu. Ale jedným dychom dodávam, že schránka v slovenských podmienkach nemá čo robiť. Ak by sme mali štandardné a slušné podmienky, v tom prípade schránková firma, ktorá ponúkne najnižšiu cenu, prečo nie? Mal by niekto problém, ak by Medical Group poskytla trhovú cenu toho cétečka? Po prvé, nikto by sa neozval, a po druhé, prečo nie? Podľa mňa aj pán minister financií by povedal: hurá, veď súťažíme, obstarávame za najnižšie ceny. Ako hovorím, problém opäť je inde. Osobne si myslím, že za tie problémy, ktoré vznikli, by mal niekto niesť zodpovednosť. A zhodneme sa, myslím, že aj s pánom ministrom, že nie je to úplne jednoduché, jednak vyvodiť zodpovednosť a jednak vrátiť späť tie peniaze. Stále nepracujeme s myšlienkou hmotnej zodpovednosti, obmedzenou, neobmedzenou, akoukoľvek, tých, ktorí obstarávajú, tých, ktorí to verejné obstarávanie robia, tých, ktorí oberajú tento štát o peniaze, ktoré patria ľuďom tejto krajiny. Nerozumiem, prečo nepoužijeme princípy, ktoré v zásade používa, myslím, že Európska komisia alebo minimálne EÚ, keď poskytuje dotácie. Ak nesplníte podmienky, tie peniaze vám nevyplatíme, zoberieme vám ich späť. Pán minister to možno pozná a minimálne v Občianskom zákonníku máme takzvané odporovateľné právne úkony. Je to podľa mňa princíp, ktorý je aplikovateľný aj možno na štátny rozpočet. Toto je myšlienka, ktorú nemám nejako dotiahnutú do konca, ale podľa mňa treba s ňou pracovať, treba hovoriť o tom, že ak niekto, tretí subjekt má z niečoho výhodu, ktorá je zjavne neprimeraná, veď ju pýtajme od neho. To už dnes platí v Občianskom zákonníku. Je to odporovateľný právny úkon. Ak niekto chce ukrátiť veriteľa a ukráti ho, ja môžem žiadať peniaze od toho subjektu, na ktorého previedol ten majetok. Vymyslím si, subjekt A predá subjektu B auto, a pritom subjekt A má dlhy. Subjekt A ho predá za jedno euro. Nič nezíska, žiadnu protihodnotu, ale ten, voči komu má dlhy, môže to auto zobrať od subjektu B. Toto je to riešenie, ktoré tu je, len je v malom, alebo je riešenie na úrovni občianskeho práva. My toto riešenie nevieme použiť, pán minister? Možno potrebujeme čas. Ja tvrdím, že potrebujeme čas na takéto kauzy, na takéto spoločenské situácie si dajme čas a riešme to, a riešme to poctivo, dôrazne a detailne. Tak, ako to napríklad rieši EÚ. Ten systém tam funguje. A tiež by som sa nebál možno tak mierne kacírsky ísť nad rámec regulácie EÚ. Prečo nie? Že stanovisko, že Komisia vydá nejaké stanovisko? A že nás potom bude riešiť Európsky súd pre, nie, ESD v Luxemburgu? No, ja verím tomu, že táto vláda alebo ktokoľvek z tejto sály je schopný obhájiť verejný záujem takéhoto riešenia, ktoré pôjde nad rámec regulácie EÚ. A už, a som zvedavý na riešenie alebo na argumentáciu Komisie, prečo idete proti EÚ. Veď s týmto problémom nemá problém iba Slovensko. Väčšina krajín Európskej únie má s tým problém. Prečo nebyť lídrom v tom, ako riešime schránky? Prečo nie? Pretože sme malí? Pretože máme len päť miliónov? Ja si myslím, že mali by sme ísť ďaleko, ďaleko ďalej a mali by sme ísť nad rámec. Ak chceme dôsledne vyriešiť schránkové firmy, mali by sme ísť nad rámec, alebo sa o to minimálne pokúsiť, pretože tie peniaze, ktoré unikajú nášmu rozpočtu, nie sú miliónové, sú miliardové. Myslím, že väčšina z nás to vie a mali by sme to zastaviť. Keď sa vrátim na začiatok, hovoril som o zástupnom probléme. My riešime jednu stranu v tom dodávateľsko-odberateľskom vzťahu, kedy je na jednej strane obstarávateľ, na druhej dodávateľ. Nám strašne vadí ten dodávateľ, ktorý má premrštené ceny a nevieme, kto za ním stojí. Ale, dámy a páni, ten problém je práve vo verejnom obstarávateľovi. Čiže na tej druhej strane. Čiže náš verejný obstarávateľ nevie obstarávať, nevie obstarávať tak, aby mal z toho štát úžitok. Opýtajte sa na úrade pre verejné obstarávanie, popýtajte sa iných verejných obstarávateľov, popýtajte sa dodávateľov súkromných alebo tých, ktorí robia verejné obstarávanie pre štát. Problém je v obstarávateľoch. V tom, že títo ľudia nekonajú častokrát čestne, odborne, dôsledne a nenesú za to zodpovednosť. Ak by to robili tak, ako majú, a to hovorím o odbornosti a dôslednosti a o hmotnej zodpovednosti týchto ľudí, ja vám garantujem, že kauza CT by sa nikdy nebola stala. Nikdy by sa nebola stala, pretože by nikdy ten človek nebol schopný obstarať cétečko, ktoré je trikrát drahšie. Preto môj názor, alebo som o tom presvedčený, že to tak má byť, pán minister, že riešme počas vytvoreného priestoru hlavne verejných obstarávateľov, ich zodpovednosť za verejné obstarávanie. Pokiaľ verejní obstarávatelia budú obstarávať za najnižšiu, alebo budú mať motiváciu obstarávať za najnižšiu cenu, vtedy dosiahneme to, čo všetci chceme, aby štátny rozpočet mal na verejné statky alebo na obstarávanie verejných statkov čo najnižšie náklady. Čiže toto je ten kľúčový problém, dámy a páni. To je, myslím, všetko, čo som chcel povedať. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť a verím, že odvrátime pozornosť od, ako som povedal, zástupného problému a prídeme k tomu kľúčovému. Zopakujem to, pretože to považujem za dôležité, je to práve verejný obstarávateľ. Ďakujem pekne.