V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-12-09):
K. Fajnor, poslanec: Ďakujem pekne. Pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, vláda predkladá návrh zákona o štátnom rozpočte na budúci rok už overeným spôsobom ako súčasť viacročného rozpočtu verejnej správy na obdobie rokov 2006 až 2008. Výnimočne súhlasím s predkladateľom, podpredsedom vlády a ministrom financií, keď ocenil korektný prístup k prerokúvaniu návrhu vo výboroch. Je prejavom zodpovedného prístupu opozičných poslancov k rozpočtu a uvedomenia si dôležitosti dopadov jednotlivých ukazovateľov na našu spoločnosť. Som si vedomý tejto zodpovednosti a musím konštatovať, že návrh zákona o štátnom rozpočte na rok 2006 nepodporím. Pre našu stranu je určujúcou otázkou, či vláda zabezpečuje predovšetkým hospodárske a sociálne ciele, ktoré máme vo svojom programe. Tieto boli postavené na zabezpečení potrieb občanov a hlavne v ich prospech. Žiaľ, vláda nepostavila rozpočet pre zvýšenie životnej úrovne väčšiny občanov, ale na zabezpečení potrieb úzkej skupiny občanov, privatizérov a hlavne nadnárodných monopolov. Dôvodom odmietnutia predloženého vládneho návrhu zákona o štátnom rozpočte je skutočnosť, že návrh rozpočtu je založený na reformách, ktoré koalícia prijala a ktoré sú svojím antisociálnym rozmerom neprijateľné pre väčšiny našich občanov. Ako príklad uvediem daňovú reformu. V rozpore s deklarovanými chválospevmi na realizovanú daňovú reformu sú najnovšie výsledky prieskumu verejnej mienky, ktoré v mesiaci november urobil odbor mediálneho výskumu Slovenského rozhlasu. Ministerstvo financií tvrdí, že z rovnej dane profitujú prakticky všetky príjmové skupiny. Realita je taká, že profitujú z nej predovšetkým podnikatelia. Do tejto skupiny možno zaradiť občanov s vysokoškolským vzdelaním, voličov koaličných strán, najmä SDKÚ, obyvateľov Bratislavského a Trnavského kraja. Naopak výrazne vyššia skupina ľudí, zhruba 20 %, pocítila po zmene daňového systému zhoršenie príjmovej situácie. V tejto skupine prevládali občania vo veku 50 až 69 rokov, obyvatelia najmenších obcí, obyvatelia žijúci v okresných mestách a voliči opozičných strán. Takmer 40 % občanov nepocítilo po zavedení rovnej dane žiadnu zmenu vo svojich príjmoch. Je to ono spôsobené aj tým, že takmer 70 % ľudí má menší zárobok, ako je vykazovaná priemerná mzda. Ďalším problémom je, ak vládna koalícia permanentne presviedča, že prijaté reformy boli nevyhnutné a sú prínosom pre ekonomiku a o nejaký čas, čuduj sa svete, pred voľbami povie, že reformy je potrebné korigovať. Podľa môjho názoru to znamená totálny krach ekonomickej a hlavne sociálnej politiky tejto vlády. Rozpočet je postavený na celom rade zákonov, ktoré súvisia s návrhom štátneho rozpočtu na budúci rok a ktoré koalícia musela v tejto snemovni schváliť na poslednú chvíľu ešte pred vlastným pristúpením k prerokúvaniu návrhu rozpočtu. Musím ich odmietnuť, pretože zvyšujú zaťaženie občanov, napríklad vládny návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady č. 71/1992 Zb. o súdnych poplatkoch a poplatku za výpis z registra trestov v znení neskorších predpisov, vládny návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady č. 145/1995 Z. z. o správnych poplatkoch v znení neskorších predpisov. Je hanbou vlády, že pripravila rozpočet, ktorý je založený na upieraní základných občianskych práv občanov, nakoľko uvedené zákony podstatne sťažia prístup občanov k týmto právam. Po druhé, prijaté zákony sú výrazom ďalšieho okliešťovania výhod pre občanov. Takýmto je vládny návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady č. 310/1992 Zb. o stavebnom sporení v znení neskorších predpisov. Ako som už poukázal, stavebné sporenie každým rokom Dzurindovej vlády znamená horšie a horšie podmienky. Štát sa vzdáva akejkoľvek ingerencie, ktorá by pozitívne mohla ovplyvniť kvalitu bývania. Stalo sa pravidlom, že vláda v ročných rozpočtoch zhoršuje podmienky stavebného sporenia. Najskôr sa usporí na občanoch a potom úsporu prezentujeme ako pomoc občanom. Problémom je skutočnosť, že obnova bytového fondu a zateplenie, v rozpočte budúceho roka je vyčlenená iba časť získanej sumy, zvyšok je určený pre rezervu vlády a bude potom použitý v záujme naplnenia predvolebných aktivít vlády. A to som uviedol iba niektoré zákony. Nespomínam ďalšie zákony prijaté koalíciou v priebehu roka s priamym negatívnym dopadom na občanov. Slovensku chýba kvalitná a dlhodobá stratégia rozvoja. Za takú nemôžem považovať stratégiu konkurencieschopnosti Slovenska do roku 2010, ktorú prijala vláda. Namiesto robenia vyváženej hospodárskej a sociálnej politiky vláda urobila zo Slovenska štát, ktorý označujú za pokusného králika pre Európsku úniu. V hospodárskej oblasti sa Slovenská republika vydala smerom, ktorý je v rozpore s hospodárskou politikou vyspelých krajín Európskej únie ako Francúzsko, Nemecko a ďalšie. Zo strany koalície počúvam hlasy o tom, ako Slovensko svojimi reformami je príkladom nielen pre nové krajiny Európskej únie, ako robí hospodársku politiku, ktorú nám závidia aj mnohé rozvinuté krajiny únie. Akosi sa v tej eufórii zabudlo na niektoré stanoviská odborníkov, že vlastne Slovensko sa preteká v rýchlosti a tvrdosti reforiem samo so sebou. Na rozdiel od nás totiž iné krajiny nerobia reformy pre reformy či pre preteky, ale ich prvoradým záujmom je robiť aj sociálnu politiku v záujme občanov. V tomto Dzurindova vláda absolútne zlyhala. Súhlasím s odborným názorom, že rast HDP neznamená pokles chudoby. Na Slovensku 8 % občanov žije v chudobe a 20 % je bezprostredne chudobou ohrozených a viac ako dve tretiny zamestnaných zarába menej, ako je priemerná mzda. Žiaľ, chudoba narastá. Už dávnejšie som poukázal, že sociálna spravodlivosť koalície sa skončila voľbami. Predložený rozpočet na rok 2006 naznačuje, že koalícia v tomto trende bude pokračovať. Rozpočet dáva priestor na predvolebné manévre. Oproti rozpočtu na rok 2005 sa navrhuje v roku 2006 zníženie deficitu verejných financií o pol percenta. Na prvý pohľad je to krok, ktorý nie je zvykom realizovať v predvolebnom období. Argument podpredsedu vlády a ministra financií, že rozpočet šetrí a nezaťažuje, stráca opodstatnenie pri analýze výdavkov. Práve pri nich sa prejavuje predvolebný charakter rozpočtu s neefektívne postavenými výdavkami. Samotný predkladateľ návrhu rozpočtu uviedol, že rozhodujúcou otázkou pri schvaľovaní rozpočtu je aj v tomto roku štruktúra výdavkov a rozdelenie financií medzi jednotlivé oblasti, ktoré by mali reflektovať politické priority. V súvislosti s rozpočtom opätovne upozorňujem, že za najväčšiu hydru, ktorá požiera ekonomiku  Slovenskej republiky, považujem štátny dlh a dlh verejných financií. Celková potreba nevyhnutnej úhrady záväzkov vnútorného a vonkajšieho dlhu predstavujúca splatné sumy istín štátneho dlhu v roku 2006 je vyčíslená sumou 152, 6 miliardy. Najväčšiu časť dlhu, 40 %, predstavuje úhrada schodku bežného hospodárenia za tento rok, splatné istiny štátnych pôžičiek a pôžičiek na peňažnom trhu tvoria 29 %, splatné istiny štátnych dlhopisov emitovaných v slovenských korunách tvoria 23 %. Ďalšie zaťaženie predstavujú splátky záväzkov prevzatých od Štátneho fondu cestného hospodárstva a od Železníc Slovenskej republiky a Železničnej spoločnosti. V rozpočte sa vláda rozhodla legalizovať úvery od Európskej investičnej banky na financovanie výstavby diaľnic do sumy 4,3 miliardy. Oproti tohtoročnému rozpočtu, ktorý na tento účel počítal sumu 650 miliónov Sk, je to skutočne výrazne vyššie zaťaženie. Ďalej rozpočet oprávňuje vládu v roku 2006 prevziať úvery od Svetovej banky. Hoci návrh rozpočtu verejnej správy na roky 2006 až 2008 nie je záväzný a parlament podľa zákona o rozpočtových pravidlách verejnej správy berie tento na vedomie ako informáciu, zastavím sa pri očakávanom vývoji verejného dlhu. Aj v roku 2006 sa očakáva rast objemu verejného dlhu v absolútnych číslach. Kým na rok 2005 sa rozpočtoval verejný dlh na úrovni 525,2 miliardy slovenských korún, v roku 2006 sa očakáva zvýšenie na 588,2 miliardy, v roku 2007 na 623,8 miliárd a v roku 2008 na 662,3 miliárd slovenských korún. Žiaľ, v percente HDP v porovnaní s rokom 2005 podiel verejného dlho k HDP sa neznižuje, ale naopak, zvyšuje. V percente HDP sa rozpočtuje verejný dlh v roku 2006 na úrovni 38,4, v 2007 na úrovni 37,9 % a v roku 2008 na úrovni 37,5 %. Príčinou rastu objemu verejného dlhu je predovšetkým pokračujúce deficitné hospodárenie štátneho rozpočtu. Žiť na úkor budúcnosti bolo najväčším predmetom kritiky Mikuláša Dzurindu, keď išiel v roku 1998 do vlády. Teraz je to práve on, ktorý dosiahol historické prvenstvo v tempe zadlžovania Slovenskej republiky a navrhovaný rozpočet v tomto trende, žiaľ, pokračuje. Preto z tohto pohľadu musím odmietnuť vyjadrenie podpredsedu vlády a ministra financií, že vzhľadom na rýchly rast ekonomiky a klesajúci deficit verejné financie začínajú znižovať bremeno budúcich generácií. V krátkosti niekoľko poznámok k dvom kapitolám. V súvislosti s návrhom rozpočtu na budúci rok musím opakovať svoje stanovisko k poľnohospodárstvu. Návrh štátneho rozpočtu na budúci rok predkladá dorovnanie priamych platieb poľnohospodárom do úrovne 54 % priemeru tradičných členov Európskej únie. V Maďarsku a v Poľsku a pritom počíta s priamymi platbami vo výške 65 %, v Českej republike so 63-percentnou úrovňou priamych platieb. Viackrát som upozorňoval, že nemôžeme rovnocenne súťažiť s poľnohospodármi v Európskej únii, keď dotácie pre našich poľnohospodárov sú diskriminačné. Toto nie je cesta rozvoja poľnohospodárstva, ale, žiaľ, jeho zániku. Pri prerokovaní rozpočtu na tento rok som vyzval vládu, aby do troch rokov pripravila rozvoj poľnohospodárstva tak, aby rozpočet na rok 2008 počítal so stopercentnou výškou platieb pre našich poľnohospodárov. Ukazuje sa, že vláda iba ústne deklaruje podporu poľnohospodárstva, ale v praktickej realizácii neplní nič. Nie je možné akceptovať stav, keď je náš agrorezort v rámci Európskej únie postavený na druhú koľaj. Z tohto dôvodu podporujem pozmeňujúce návrhy kolegov Cabaja z Ľudovej strany - HZDS a kolegu Maxona z HZD, ktorí žiadajú dorovnanie priamych platieb pre poľnohospodárov do maximálne povolenej úrovne, teda 65 % ich priemeru v 15 tradičných členských krajinách Európskej únie alebo do úrovne 59 % priemeru európskej pätnástky. Čo sa týka rezortu školstva, predkladám vlastný pozmeňujúci návrh. V kapitole školstva je viazaných 300 miliónov korún ako dotácia pre VÚC na dokončenie základných škôl na Slovensku. Podľa predloženého materiálu na dokončenie všetkých základných škôl je potrebná zhruba miliarda slovenských korún. Rozdiel 700 miliónov navrhujem presunúť z kapitoly ministerstva obrany zo sumy určenej na účasť Slovenska v misiách, osobitne v Iraku. Návrhom chcem podporiť vládny program znalostnej ekonomiky, ktorá má Slovensku zabezpečiť trvalý rast a rozvoj. Po decentralizácii prešlo niekoľko desiatok rozostavaných škôl do pôsobnosti samospráv, no vláda nezabezpečila aj finančnú decentralizáciu na tento účel. Preto dodnes tieto stavby v drvivej väčšine prípadov nie sú dokončené. Vzhľadom na finančnú situáciu obcí je vysoko nepravdepodobné, že by tieto rozostavané objekty boli obce schopné dokončiť z vlastných zdrojov. Vážené kolegyne, kolegovia, uvedené argumenty mi neumožňujú podporiť návrh rozpočtu na rok 2006, preto budem hlasovať proti jeho prijatiu. Ďakujem za pozornosť.