Galek, Karol, poslanec NR SR (2018-02-08):
Dobrý deň ešte raz všetkým prajem. Možnože po takej tej nudnej dôvodovej správe by som si dovolil troška bližšie objasniť návrh tohto zákona, ktorý dnes predkladáme, keďže je to téma výsostne aktuálna. Asi ste zachytili, v pondelok sme tu mali aj zástupcov Európskej komisie na jednom stretnutí v Trenčíne, ktorého sa zúčastnili aj viacerí zástupcovia jednotlivých ministerstiev. Boli tam zástupcovia z kraja, od pondelka na túto tému som absolvoval viacero verejných diskusií v televízii alebo v rozhlase aj s pánom Baškom. A dovolím ale hneď na úvod vyvrátiť jednu fámu, jednu dogmu, ktorá sa s touto témou spája. Tento zákon nie je, nie je namierený proti baniam a jeho cieľom nie je zatvorenie spoločnosti Hornonitrianske bane Prievidza. Jediným účelom tohto zákona je ukončenie neefektívneho a hlavne nesystémového spôsobu podpory výroby elektriny z domáceho uhlia. Viem, v tej dôvodovej správe to bolo veľmi tak, nieže vágne vysvetlené, ale kto sa tej téme venuje, tak asi vie, ako tá podpora prebieha, a z toho zákona to nie je tak veľmi jednoduché vyčítať. Skúsim teda tak zjednodušene vysvetliť ten samotný princíp, akým prebieha tá podpora. Dneska máme nariadenie vo všeobecnom hospodárskom záujme. Toto nariadenie vydáva ministerstvo hospodárstva a začalo sa vydávať od roku 2006. Zaviedla ho ešte vtedy vláda Mikuláša Dzurindu. Toto nariadenie malo jeden jediný cieľ, byť každoročne prehodnocované a na základe tohto vyhodnotenia malo byť rozhodnuté, či bude potrebné aj na ten ďalší rok podporovať výrobu elektriny z domáceho uhlia. Každoročne sa to naozaj aj tak dialo, niekedy sa to predĺžilo dokonca aj až na dva roky, až prišiel rok 2015, kedy sme tu mali ministra za stranu SMER, ktorý toto nariadenie úplne nezmyselne predĺžil až do roku 2030, to znamená na celých 15 rokov. A čo sú dopady takéhoto nariadenia, resp. čo vlastne sa deje tým, že my podporujeme výrobu elektriny vyrobenej z domáceho uhlia, a hlavne kto ju podporuje. Vymyslel si to štát, nariadenie je ministerské, ale paradoxne celé toto bremeno sme preniesli na občanov, spotrebiteľov elektriny, podnikateľov, firmy, skrátka každého, kto má doma zástrčku. Je to, je to veľmi podobné, čo máme dneska napríklad v prípade podpory obnoviteľných zdrojov alebo kombinovanej výroby elektriny a tepla, kde takisto štát vymyslel nejakú podpornú schému, ale paradoxne nechal to zaplatiť všetko v plnej miere občanov v cene tejto elektriny. A ako sa to deje? Dnes štát teda vydal nariadenie, Úrad pre reguláciu sieťových odvetví vydá, vydá cenové rozhodnutie, kde stanoví výšku tzv. doplatku na každú 1 MWh vyrobenú z domáceho uhlia, a ktorú si môžu potom Slovenské elektrárne účtovať. V tom nariadení ale je súčasne napísané, koľko toho uhlia, nie uhlia, pardon, ale koľko elektriny má byť z tohto uhlia vyrobené. Dnes je to 1 350 GWh ročne. A toto musia slovenské elektrárne povinne vyrobiť, distribučné spoločnosti distribuovať, prenosová sústava túto elektrinu preniesť a dodávatelia energií takto vyrobenú elektrinu dodať. Ale tým, kto vlastne túto dotáciu alebo tento doplatok reálne dostane v tej cene elektriny, je, sú Slovenské elektrárne. Takže paradoxne Slovenské elektrárne by naozaj mali byť z tohto celého šťastné, že zrazu majú 98 mil. eur na to, v tomto roku je to 98 mil. eur, v minulom to bolo 95, v predminulom tiež 95. Takže oni by mali byť vlastne šťastné, že dostanú takýto balík peňazí. Lenže oni sú tým nie koncovým príjemcom, pretože zväčša je to tak, že zhruba za 90, viac ako 90 % z tejto sumy si musia nakúpiť uhlie, domáce uhlie od Hornonitrianskych baní Prievidza, ktoré sú jediným dodávateľom na Slovensku takéhoto uhlia, a teda majú monopol. A tým pádom my každý rok takýmto spôsobom odvedieme vlastne 98 mil. eur, takmer 100 mil. eur Slovenským elektrárňam a z toho viac ako 90 % skončí v rukách súkromných spoločností, o ktorých sa ale v nariadení vo všeobecnom hospodárskom záujme ani len slovkom nehovorí. Keď sa toto, tento spôsob zavádzal v tom roku 2005, malo to mať hlavne ten sociálny rozmer, aby naozaj tí baníci, ktorých tam vtedy bolo viac ako 10-tisíc, neprišli o prácu, tak ako sa to možnože udialo v iných regiónoch, ktoré neboli takým tým, neboli veľmi výrazným spôsobom podporené alebo neboli podporené tak, ako je to v prípade baní. (Ruch v sále.) Pán predsedajúci, mohol by som vás poprosiť, keby ste... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)