R. Fico, poslanec: (2001-09-05):
Rovnako chcem pripomenúť, že tento návrh zákona sa netýka osôb, ktoré sú nezamestnané a ktoré sú v podpornej dobe. Teda tie osoby, ktoré poberajú podporu v nezamestnanosti. Týkajú sa len tých, u ktorých sa toto obdobie skončilo a ktoré sú buď odkázané na sociálne dávky, alebo sú len evidované v evidencii nezamestnaných bez toho, aby im štát vyplácal dávky akéhokoľvek charakteru. V čom spočíva podstata návrhu zákona. Spočíva v tom, že osoba, ktorá je evidovaná ako nezamestnaná, ktorej sa skončilo podporné obdobie, bude povinná sa hlásiť pravidelne v obci v mieste trvalého bydliska na príslušnom obecnom úrade, samozrejme, po a pri spolupráci s okresným úradom práce s tým, že obec bude mať právo na základe tohto návrhu zákona požadovať odpracovanie osem hodín neplatenej práce týždenne. Ide o prácu, ktorá nebude teda odmeňovaná v zmysle Zákonníka práce, rovnako ide o vzťah k obci, na ktorý sa nemá vzťahovať Zákonník práce. Tým sa vlastne vyhneme všetkým ťažkostiam, ktoré by boli spojené s prestávkami v práci, s dovolenkou, s určitými náhradami a ďalšími a ďalšími vecami, ktoré garantuje Zákonník práce pri klasickom pracovnom pomere. Cieľom je, aby osoby mali pravidelne týždenne určité povinnosti v mieste trvalého bydliska, aj preto sme nešli na taký mechanizmus, ktorý by nútil takúto osobu cestovať, aby nemíňala peniaze, ale aby to bolo priamo tam, kde býva, aby nemohli odchádzať na týždeň, na mesiace z miesta trvalého bydliska, načierno pracovať a potom ešte aj využívať sociálny systém. Sankcióza, nedodržanie takéhoto pracovného testu bude, že obec nahlási príslušnému okresnému úradu práce, ktorý eviduje konkrétneho nezamestnaného, že táto osoba si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo zákona, a dôsledkom bude vyradenie takejto osoby z evidencie nezamestnaných zo subjektívnych dôvodov, čo prináša so sebou konkrétne dôsledky v podobe zníženia dávky na 50 %. Pochopiteľne, že sme urobili všetko preto, aby tento návrh zákona bol zosúladený aj s medzinárodným právom a s požiadavkami či už Medzinárodnej organizácie práce, alebo Európskeho dohovoru o ľudských právach. Sú viaceré rozhodnutia, v ktorých sa potvrdilo, že štát môže vyžadovať od svojich nezamestnaných občanov, aby preukazovali pripravenosť na prácu, pretože ak niekto chce byť evidovaný ako nezamestnaný, to znamená, že očakáva sprostredkovanie práce od štátu a štát má právo si zisťovať v určitom okamihu, či pretrváva, alebo nepretrváva záujem takejto osoby o sprostredkovanie práce. Rovnako existujú určité rozhodnutia, ktoré potvrdzujú, že takýto druh neplatenej práce nie je možné považovať za nútenú prácu, ktorá je zakázaná podľa Európskeho dohovoru o ľudských právach alebo je zakázaná inými medzinárodnými dokumentmi. Bude na nezamestnanom, ktorý na základe tohto zákona bude mať povinnosť navštíviť obecný úrad alebo mestský úrad. Bude na ňom, aby požiadal obecný alebo mestský úrad o vykonanie takéhoto pracovného testu, aby mohol zostať v evidencii nezamestnaných. Ak si túto povinnosť nesplní, nastane dôsledok, o ktorom som hovoril, teda vyradenie z evidencie nezamestnaných. Absolvoval som v poslednom období veľké stretnutia alebo množstvo stretnutí so starostami a primátormi a kládol som im otázku, či si vedia predstaviť realizáciu tohto zákona v praxi. Primátori a starostovia odpovedali, že áno, že si vedia predstaviť, že obec pripraví určité pracovné projekty, do ktorých budú títo nezamestnaní zaraďovaní, že dokonca sú pripravení aj komunikovať, pokiaľ ide o okresné úrady práce, o kvalite konkrétneho pracovného testu. Som veľmi rád, že nevnímajú v tomto predstavitelia samospráv niečo, čo má šikanovať spoluobčanov, ale vidia v tom určitý priestor aj nato, aby sa v obci urobili práce, na ktoré inak finančné prostriedky nie sú, ale najmä zdôrazňujú výchovný účel tohto zákona a zdôrazňujú aj to, že návrh zákona alebo zákon v praxi môže viesť k pracovným návykom konkrétnej osoby. Najviac pripomínali starostovia a primátori otázku bezpečnosti pri práci. Ako som už uviedol, na vzťahy z pracovného testu sa nebude vzťahovať Zákonník práce, a to sa výslovne uvádza v tomto návrhu zákona. Okrem toho návrh zákona predpokladá, že obce by uzatvorili klasické poistenie, pokiaľ ide o zodpovednosť za pracovný úraz, s tým, že by si mohli nárok na náhradu zaplateného poistného za zákonné poistenie uplatňovať na príslušnom okresnom úrade s primeranou premlčacou lehotou. Tento návrh zákona neodporuje ani Ústave Slovenskej republiky, a pokiaľ ide o vzťah k štátnemu rozpočtu, návrh je, aby návrh zákona nadobudol účinnosť až 1. januára 2002, takže nemá žiadny vplyv na štátny rozpočet v roku 2001. Okrem toho nevyžaduje žiadne osobitné personálne alebo inštitucionálne zabezpečenie, pretože spolupráca okresných úradov práce s obecnými úradmi a mestskými úradmi je postačujúca nato, aby tento zákon mohol v praxi pôsobiť. Vážené dámy a páni, opakujem ešte raz, je to pokus o vytvorenie mechanizmu na zabránenie neplatenej práce v tých extrémnych prípadoch, nie v tých individuálnych prípadoch, keď nezamestnaný urobí nejakú drobnú prácu, dostane 1 000 alebo 2 000 korún. Ide nám o stovky, možno tisícky ľudí, ktorí odchádzajú do zahraničia a ktorí extrémne tento systém zneužívajú. Prosím vás o posunutie tohto návrhu zákona do druhého čítania. Som pripravený akceptovať všetky rozumné pripomienky, pozmeňujúce návrhy, ktoré návrh zákona vyriešia. Ale tri roky od roku 1998 všetci hovoríme o tom, ako je potrebné bojovať s čiernou prácou, ale zatiaľ nevznikol žiadny mechanizmus a nebol urobený ani žiadny pokus. Moja šesť až sedemročná prax v Štrasburgu na Európskom súde pre ľudské práva je dúfam dostatočnou zárukou toho, že veríte môjmu vyhláseniu, že tento návrh zákona nevytvára žiadne ťažkosti z pohľadu medzinárodných predpisov, ktoré momentálne upravujú otázku práce platenej alebo neplatenej. Ďakujem a prosím o podporu tohto návrhu zákona.