P. Hrušovský, predseda NR SR: (2003-09-16):
I. Hopta, poslanec: Vážený pán predseda Národnej rady, vážený pán minister, vážené dámy, vážení páni. Dovoľte mi povedať skôr niekoľko poznámok k predloženému zákonu. Chcem v úvode povedať, že zrejme tento zákon nadväzuje na návrh zákona o krajských úradoch a obvodných úradoch, ktorý nám predložil pán minister vnútra Slovenskej republiky. Veľmi veľa sa v poslednom období hovorí o tom, že štátna správa by mala byť lacnejšia a efektívnejšia a mala by byť viac priblížená občanom Slovenska. Uvediem príklad. Ak v roku 1990 na bývalom ONV alebo okresnom terajšom úrade v Humennom pracovalo zhruba 200 zamestnancov a tento okres sa dnes rozdelil na tri okresy - Medzilaborce, Snina, Humenné, tak dnes ich pracuje 450 na týchto troch okresoch a podotýkam, že ešte vykonávajú, terajší okresný úrad vykonával funkcie, ktoré dnes vykonávajú daňové úrady, sociálne poisťovne, úrady práce, tak zhruba tá administratíva alebo štátni úradníci narástli na pomerne veľké číslo tisíc. Čiže naozaj stojí zato, aby sme sa zamysleli nad tým, ako zefektívniť túto štátnu správu. Žiaľ, musím povedať, že som značne sklamaný z toho, že keďže sa okresy nerušia a funkcie okresných úradov budú vykonávať takzvané obvodné úrady, pod ktoré budú patriť viaceré okresy, ktoré majú zrejme záujem vytvoriť detašované pracoviská, namiesto terajších okresných úradov vzniknú detašované pracoviská obvodných úradov, čiže sme v podstate tam, kde sme boli doteraz. Ďalším zaujímavým faktom je skutočnosť, že obvodné úrady štátnej špecializovanej správy nemusia byť zahrnuté do tohto územia, ako budú zahrnuté obvodné úrady, nazvem to všeobecnej správy. Čiže nastáva paradoxná situácia, ak okres Medzilaborce bude patriť, čo sa týka nejakej verejnej alebo všeobecnej správy, pod okres Humenné, tak v sociálnej správe, alebo pod obvod Humenné, tak v sociálnej správe bude zahrnutý pod obvod Stropkov, čiže občania de facto budú mať dva obvodné úrady. Jednu všeobecnú niekde inde a jednu verejnú tiež niekde inde. Čo sa týka samotného zákona o štátnej správe v školstve a v školskej samospráve, ja si plne uvedomujem, že tu existujú nejaké dve koncepcie. Jednu podľa môjho názoru predstavuje pán minister školstva, ktorý je za to, aby predsa len štát mal určitú garanciu nad ďalším vzdelávaním, nad základnými a strednými školami, a druhú možnosť, nadštátny tajomník strany ANO pán Tóth, ktorý by najradšej hovoril to alebo robil to, že ten vyrieši aj v školstve všetko. Je to paradoxné, ale komunisti sa skôr prikláňajú ku koncepcii kresťanských demokratov, lebo naozaj si myslíme, že štát by mal predsa mať určitú zodpovednosť za vývoj na našich základných, na našich stredných školstvách, že mali by sme byť zodpovední za to, čo sa bude na týchto školách vyučovať, kto bude vyučovať, kto ich bude riadiť, aké učebné osnovy budú prijímať. Myslíme si, že naozaj škola je nielen vzdelávacou inštitúciou, ale aj určitou kultúrnou ustanovizňou a nebolo by dobré, keby sme teraz podľa koncepcie, ktorú aj vo výbore Národnej rady vždy svojho času obhajoval štátny tajomník pán Tóth, že by sme mali rušiť školy po malých obciach a že mali by im obce, mestá zakupovať autobusy a dovážať potom do strediskových obcí žiakov. Čiže k tomu zásadne máme výhrady a naozaj sa prikláňame k tomu, čo som už povedal, že štát by mal mať určité garancie, alebo mal by garantovať po odbornej stránke výchovu. K čomu však máme určitým spôsobom výhrady? Predovšetkým si myslím, že nie všetky samosprávne orgány, čiže nie všetky obce a mestá sú pripravené zobrať zodpovednosť do svojich rúk a realizovať úlohu vzdelávania vo svojej kompetencii. Čo mám na mysli. Ak vo väčších mestách existujú odborne pripravení ľudia na to, aby mohli vykonávať tieto funkcie, tak najmä na obciach, nie vo všetkých obciach sú naši starostovia, bez urážky, nechcem nikoho urážať, pripravení na to, aby mohli túto úlohu zabezpečiť. Po druhé si myslíme, že ak štát dáva niekoľko miliárd korún do nášho výchovno-vzdelávacieho procesu, mal by mať určité garancie, že tieto finančné prostriedky budú vynaložené účelne, to znamená, že mala by byť nejaká spätná väzba kontroly, a prikláňam sa aj za to, že by to samospráve neuškodilo, ak by aj Najvyšší kontrolný úrad mal možnosť do týchto záležitostí hovoriť. Po ďalšie si myslím, že v tejto oblasti, možno sa mýlim, ale prebiehala diskusia, alebo neprebehla nejaká odborná diskusia, diskusia v odbornej verejnosti a nejako tú spätnú väzbu, ak aj bola, neviem, či ministerstvo zachytilo všetky tieto návrhy, ktoré vzišli z týchto diskusií. Po ďalšie, som si pozrel tento zákon, tak zákon posilňuje právomoci zriaďovateľa, čiže našich miest, obcí a samosprávnych krajov, len sa mi trošku nepozdáva, že ich posilňuje smerom k starostom, primátorom obcí a predsedom samosprávnych krajov. Čiže akoby sme chceli vypustiť funkciu obecných, mestských zastupiteľstiev a krajských samospráv a preniesť tie kompetencie priamo na tých starostov, primátorov a predsedov samosprávnych rád. Tiež sa mi nie príliš šťastne zdá formulovaná úloha rád škôl, pretože ak som si ich prešiel podrobne, tak napríklad tam, kde je jedenásť, ak sa nemýlim, pracovníkov, tak môže byť až desaťčlenná, alebo jedenásťčlenná rada školy, čiže posilnili sme funkciu rodičov, dávame po štyroch rodičoch, iba dvaja zamestnanci môžu byť, jeden odborár. Nie všade, podotýkam, majú odborové organizácie, čiže ak vyčleníme, že má tam byť člen odborovej organizácie, na niektorých školách už neexistujú odborové organizácie, čiže kým ich potom máme nahradiť? Jeden tam má byť za nepedagogických zamestnancov a dvaja alebo jeden zástupca delegovaný tým, ktorý sa podieľa na výchove mládeže. Zaujímavá situácia nastane v predškolských zariadeniach, alebo, čiže kto sa podieľa na výchove okrem tohto predškolského zariadenia. Čiže vznikne otázka, koho tam mám delegovať. Po ďalšie, nepáči sa mi, že dostávame sa do situácie, že štát sa svojím spôsobom zbavuje zodpovednosti za existenciu niektorých zariadení. Mám na mysli predovšetkým materských škôl, základných umeleckých škôl, školských klubov, školských stredísk záujmovej činnosti, centier voľného času, jazykových škôl a stredísk služieb v škole. Zbavuje sa preto, že už v plnej výške nebude hradiť financie alebo finančné záležitosti existencie týchto školských zariadení a ak má štát prispievať len určitou sumou, určitou sumou má prispievať obec a určitou sumou rodič, môžeme sa dostať do paradoxnej situácie, že prvé budú rušené práve naše predškolské zariadenia. Ja si myslím, že ak na jednej strane ministerstvo chcelo prísť so zákonom, kde by všetky deti, ktoré predtým, než nastúpia do základnej školy, absolvovali materskú školu, tak na druhej strane v rámci financovania sa môžeme dostať do paradoxnej situácie, že obce pokryjú len svoje základné školy a na ostatné im nezvýšia finančné prostriedky. Hovorila tu predo mnou aj kolegyňa Mušková o tom, že krajské školské úrady nemusia postihnúť svojím počtom a svojou, by som povedal kapacitou, všetky problémy školstva v tejto záležitosti, čiže naozaj sa vynára otázka, či by sme okrem týchto krajských školských úradov nemali vytvoriť špecializovanú školskú správu. Už nehovorím na úrovni okresov, ako bola na úrovni trebárs tých nových obvodov. Čiže toľko, ak môžem povedať, niekoľko pripomienok k tomuto zákonu, ktorý predkladal pán minister, ja si myslím, že tento zákon má určité rezervy a že ak prídu pozmeňujúce návrhy, ktoré budú tento zákon vylepšovať, tak členovia nášho poslaneckého klubu podporia všetky rozumné návrhy bez ohľadu na to, kto ich bude predkladať. Ďakujem za pozornosť.