Tankó, Viliam, poslanec NR SR (2024-01-12):
Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Milé kolegyne, milí kolegovia, dámy a páni, ku kompetenčnému zákonu som už raz vystupoval. Uvedomujem si, že vy si na konci dňa nájdete tú svoju väčšinu, ktorá zabezpečí prijatie novely tohto zákona. Za seba chcem pripomenúť, že som sa skutočne snažil dopátrať k odpovediam na niektoré dôležité otázky, ktoré bezprostredne súvisia so zriadením nového ministerstva. Ak vás zaujíma záver, tak otázky položené sú, avšak snáď sme si už aj zvykli, zostali nezodpovedané. To je tá nová politická kultúra. Opäť a zase prízvukujem, že sa v tejto sále nenájde nikto, kto by oponoval vízii finančne podporovať šport, mládež, športové kluby, vznik nových malých lokálnych športovísk a centier. Pokúsim sa načrtnúť aspoň niekoľko dôležitých téz, ktoré ak by som v interpretáciách našiel, nemám dôvod nepodporiť toto vaše úsilie. Dovolím si niekoľko všeobecných konštatovaní. Kvalita života obyvateľov na sloven... Slovenska je aktuálnou a často diskutovanou témou. Postavenie seniorov, ľudí s hendikepom, osôb prepustených z ústavnej starostlivosti, vylúčených a marginalizovaných národnostných menšín je zrkadlom kvality života našej spoločnosti. Sme krajinou s najnižším sociálnym statusom ľudí vo vyššom veku. Krajinou, kde takmer 200-tisíc ľudí žije v nedôstojných, neprimeraných životných podmienkach. Krajinou, ktorá systematicky nemyslí na ľudí, ktorí opúšťajú brány väzníc či nápravnovýchovných zariadení. Krajinou, kde násilie v rodine je normálnou vecou a nikto by sa do toho nemal miešať. Krajinou, v ktorej sú národnostné menšiny výlučne objektom sociálnej politiky či extrémne negatívnej predvolebnej kampane. Krajinou, v ktorej ženy dostávajú o tretinu nižší príjem ako muži za rovnakú vykonanú prácu. Krajinou, v ktorej 22 % detí je ohrozených chudobou a ktorých rodičia sú v hmotnej núdzi. Krajinou, v ktorej sme všetci expertmi na pomenovanie problémov, niektorí ich dokážu aj diagnostikovať, málokto však riešiť. Vymenoval som iba malú časť problémov, o ktorých som presvedčený, že už včera bolo neskoro na ich riešenie. To, čo vnímam ako najdôležitejšiu oblasť a ktorú zároveň nie je vidieť nikde, teda ani v programovom vyhlásení vlády, ani v aktuálne dnes preberanom kompetenčnom zákone, a to je oblasť duševného zdravia. Aj napriek tomu, že duševnými chorobami na Slovensku trpelo v roku 2018 minimálne 15 % populácie, čo je takmer až 625-tisíc osôb, a to ide o štatistiku ešte pred covidom. Starostlivosť o duševné zdravie je dlhodobo poddimenzovaná a zanedbávaná. Výraznou bariérou je aj stigmatizácia duševných chorôb, ktorá často stojí v ceste pri identifikácii problému a k vyhľadaniu potrebnej pomoci. Viac než 80 % osobám na Slovensku vo veku 15 až 64 trpiacich úzkostnými poruchami či závislosťou od alkoholu a takmer 70 % osobám trpiacich depresívnymi poruchami nebola poskytnutá žiadna odborná starostlivosť. Prevencia a podpora duševného zdravia nemôže v starostlivosti obyvateľstva absentovať. Nie je u mňa zvykom dlho a kvetnato rozprávať o takto dôležitých témach. Som presvedčený, že nesmierne dôležitá oblasť či dôležité je vnášať do športu tému duševného zdravia. Ak budú deti už od malička neustále vystavované psychickému tlaku a na druhej strane nebudú mať oporu v odbornej pomoci, ktorá zároveň bude na Slovensku stále tabu, máme zarobené na ďalšie veľké problémy. Privítal by som preto, ak už toto ministerstvo zriadite, myslieť na poskytovanie finančne dostupnej odbornej psychologickej pomoci pre športovcov, podporu osvetových a vzdelávacích programov, podporu a rozvoj generálnej, selektívnej a indikovanej prevencie. Ako som hovoril, nehovorím príliš dlho, aj keď som mal trošku skrátený ten čas, ale dovoľte mi ešte takú poslednú vetu na záver. Dúfam, že toto ministerstvo pán Danko aj keď dostane, nebude riadiť tak, ako riadil včera svoje auto. (Potlesk.) A toto nové ministerstvo nekončí tak, ako včera ten semafor. Ďakujem. (Potlesk.)