Frešo, Pavol, poslanec NR SR (2014-01-29):
Ďakujem veľmi pekne, pani predsedajúca. Vážený pán minister, vážené kolegyne, vážení kolegovia, ja myslím, že zvolanie dnešnej mimoriadnej schôdze je, samozrejme, namieste, lebo, áno, jedná sa o, aj o agresora, aj o obeť, aj o politizáciu. Ale dovolil by som si naozaj to podať z toho pohľadu, ako to nie že vidí opozícia, ale ako je to voči radovým občanom. A pomenujme to úplne pravými menami. Máme tu agresora, to je v tomto prípade vláda, jej premiér, strana SMER, ktorá tu má 83 poslankýň, poslancov. (Reakcia z pléna.) Agresora, nie som agresor, ja pomenúvam ten problém, agresora, ktorý normálne napadol slušných občanov, zatiaľ verbálne, resp. jedným gestom, a to tým, že keď si tam zavolá pani ombudsmanku, ktorá zastupuje slušných a poškodených občanov, tak jej zavrel ústa. To je agresívne konanie a to je skutočne niečo, čo si zaslúži prísť sem na pôdu Národnej rady. Je to agresívne gesto. Keby to bolo opačne, páni tuto z koalície, alebo respektíve zo SMER-u, určite by ste to tak hodnotili. Ja rozumiem, že pre vás to možno je politické, to znamená, že keď vyhrávame, tak to nie je agresia, a keď prehrávame, tak to agresia je. Ale ono to agresiou bezpochyby je. Je to gesto, ktoré je veľmi agresívne voči ľuďom, ktorí sa môžu cítiť poškodení a ohrození v tejto spoločnosti, lebo im dávame najavo, že úrad ombudsmana, to znamená, to miesto, kde sa majú dovolať svojich práv, je niečo, čomu sa dá zavrieť ústa rovno na vláde. To je vaša vizitka a je to agresívna vizitka strany SMER. Úrad ombudsmana je niečo, čo vzniklo po revolúcii. Ja si pamätám bývalého československého prezidenta Havla, ktorý o tom často rozprával, že musí existovať nejaké miesto, kde sa človek dovolá spravodlivosti, kde ho vypočujú, a tak ten úrad postupne vznikol a, samozrejme, aj tu na Slovensku. Má to istú tradíciu, v Čechách možno trochu hlbšiu, boli tam veľmi, veľmi niektorí aj takí, povedal by som, ombudsmani, ktorí mali obrovské slovo v spoločnosti. Bolo to vždy miesto, kde sa človek voči štátnej moci mohol dovolať svojej pravdy, svojho vypočutia, kde sa ho ombudsman zastal. Toto gesto agresívne jeho vážnosť znižuje, nepochybne znižuje. Mimochodom, zdôvodnenie, ktoré tu povedal minister vnútra a kde proste označil ombudsmana za nekompetentného a nesprávne konajúceho a protiprávne a tak ďalej atď., tu na pôde Národnej rady je pokračovaním tejto agresie. Je to normálna agresia voči úradu ombudsmana. Čiže obeťou neni ombudsmanka, ale obeťou sú všetci tí, ktorí by sa sťažovali u ombudsmanky teraz alebo v minulosti, alebo aj v budúcnosti, lebo vedia, že ten ich hlas môže byť a s veľkou pravdepodobnosťou aj potlačený bude. Považujem to za mimoriadne zlé, lebo úlohou ombudsmana je dozerať na ľudské práva. Všetci to vieme. A keď zatvárame ústa tomu, kto má dozerať na ľudské práva, tak je to útok na ľudské práva ako také. Tu by sa mali cítiť ohrození nielen všetci tí ľudia, ktorí sú v našej republike, ale koniec koncov, dámy a páni zo SMER-u, aj vy. Aj vy, lebo možno vás neochráni to, že ste členmi nejakej politickej strany, a možno to tak nebude naveky, že tu budete mať väčšinu. Bohužiaľ, aj vaši voliči môžu byť napadnutí nejakou brutalitou úradov, nejakou nespravodlivosťou a tiež sa môžu chcieť obrátiť na niekoho, myslím, že by úrad ombudsmana mal túto vážnosť mať. Toto bolo mimoriadne zlé gesto zo strany vlády, zo strany premiéra, ergo kandidáta na prezidenta, ktorý týmto ukázal, akým spôsobom bude fungovať v budúcnosti, či už v kampani, alebo po nej. A prečo hovorím o tom, že to je politizácia? No tak máte väčšinu, 83, 83 poslankýň, poslancov, máte v tejto krajine skoro všetko. Tie nezávislé orgány, ktoré by mohli nejakým spôsobom dozerať na vašu moc, rozumej generálny prokurátor, no tak ten, ktorý je legálne zvolený, toho nevymenuje prezident, a vy okamžite dávate svojho spolužiaka, rozumej národný kontrolný úrad nezvolíte, ja neviem, už ixtýkrát v tajnej voľbe, ktorú súrne, nutne potrebujete, nezvolíte kandidáta. A teraz je na rade ombudsmanka, keďže nie je z tej správnej strany, rozumej vašej, no tak ju treba ponížiť rovno na vláde. Ja som presvedčený, že táto spoločnosť, rozumej Slovensko, by mala byť demokratická, slobodná. A tam vždy, tam vždy platí, že keď je nejaké podozrenie z toho, že sila bola použitá neprimerane, že došlo k tomu, že boli použité neprimerané prostriedky, no tak ten, kto sa zastáva týchto ľudí, by mal jeho hlas byť vypočutý, v tomto prípade ombudsmanky. Ja súhlasím s tým, že tá debata by mala byť vedená aj o tých faktoch. Konkrétne o jednom zásahu, možno o tých ďalších. Ale, nech sa páči, zavoláme sem ombudsmanku a rozprávajme o tom tu, na pôde Národnej rady. Potom nech príde pán minister vnútra a potom môžme o tom debatovať alebo sledovať aj tú debatu medzi nimi dvoma. Ja len upozorním, že strana SMER síce možno menej hlasno a agresívne, ale rovnako razantne odmietla správu ombudsmanky tu na pôde Národnej rady opakovane. Čiže keď sem chcela niečo priniesť, aj sem na pôdu Národnej rady, no tak to bolo odmietnuté, jej správy, jednoducho sme to nemohli prediskutovať tu v pléne, a to z vôle vás, vážení kolegovia, kolegyne, kolegovia zo SMER-u. Áno, je to politizácia, lebo keby to bol „váš“ ombudsman, tak nie je žiaden problém. Keďže ten ombudsman nie je na vás závislý a dokonca by teoreticky mohol kritizovať vaše konanie alebo konanie vašich ministrov, no tak tu nedostane vypočutia ani len so správou ohľadne, ohľadne detí, ktorú sa tu pokúšala pani ombudsmanka opakovane, opakovane predniesť. Som presvedčený, že práve takáto polarizácia a politizácia spoločnosti potom nahráva tomu, že sa tu cítia dobre tí, ktorých sa väčšina spoločnosti obáva, rozumej extrémisti. Lebo cítia, že tu nefungujú štandardné inštitúcie, že ľudia, keď budú mať pocit, že sú nespravodlivo potláčaní, že sa im deje nejaká nespravodlivosť, sa nebudú mať kde dovolať práva. Je to skutočne také zarážajúce, že sme si pozreli rôzne typy videí, ale video z tejto konkrétnej akcie, o ktorej tu bola reč, sme si nepozreli. Mimochodom, nepozreli sme si ani video zo streľby na študentov, ktorí boli v aute. Zrazu sa stratilo. Je to také zvláštne, vždy sa strácajú tie videá, ktoré by mohli byť rizikové. Je to skutočne fakt. A potom existuje video z Nitry, ktoré zázrakom, na druhý deň padnú prvé obvinenia, keď sa to video pozrie v novinách. Len skutočne človek, ktorý by nedbal na takú nejakú osobnú integritu, na nejakú základnú česť, môže tvrdiť, že to bolo všetko v poriadku, náhodou sa objavilo video, náhodou berú do väzby páchateľov. Ale do väzby páchateľov mali zobrať deň po tom, alebo hneď vtedy, keď ich identifikovali, aby nemohli pokračovať v trestnom čine. Tak to jednoducho je napísané a myslené v Trestnom zákonníku. Inými slovami, aby napríklad nedochádzalo k ďalším bitkám, a nie až vtedy, keď sa na to pozrú novinárky, novinári. Je strašne dôležité pre nás, aby sme práve pri podobných gestách, tí, čo sú demokraticky a slobodne zmýšľajúci poslanci Národnej rady, nastavili tomu zrkadlo. Lebo skutočne nariekať nad tým, že extrémizmus rastie, no rastie preto, lebo vidia agresivitu aj u predstaviteľov vládnej moci. Vidia, že sa správajú agresívne. Skutočne. To je agresívny akt. Zatvoriť ústa žene, zatvoriť ústa ombudsmanke je agresívny akt. To jednoducho nedá sa od toho odísť nikam nabok. Je to niečo, čo keď sa pozriete, tak nechceli by ste, aby vaše deti žili v takej krajine. Ja rozumiem, že väčšinou u tej konkrétnej strany je to v poriadku, len hovorím, že pre všetkých slušných ľudí tu na Slovensku to v poriadku nie je. Mimoriadne dôležité je, aby sa tí, ktorí sú demokraticky a slobodne zmýšľajúci, vzopreli tomuto. Preto bola iniciovaná táto schôdza. Neobstoja všelijaké tie dôvody, že slabo zdôvodnená a že je pred kampaňou, dokonca ani zo strany opozície, prepáčte mi za ten výraz, rôzne špekulácie a taktizovanie, že či sa to malo robiť vtedy, alebo potom. Vždy, keď sa deje akt agresie voči ľudským právam, je povinnosťou poslankyne a poslanca, koniec koncov slušného politika vstať a zastať sa tých slabých. A toto je takýto akt. Chcel by som vás veľmi pekne poprosiť, my už máme, samozrejme, skúsenosť, kedy aj tu na pôde Národnej rady a vôbec v celej verejnosti sa podobným spôsobom správalo voči inštitúcii. Bol to Michal Kováč ako prezident Slovenskej republiky. Len si spomeňte, aj jemu krátili rozpočet, aj jemu robili rôzne príkoria. Dokonca mu uniesli syna. To bolo v čase mečiarizmu. Čo myslíte, čo sa deje pani ombudsmanke? Zavrie ústa na vláde, neustále má problémy so svojím sídlom, má problémy s rozpočtom. Všetko signály, že nie je z tej správnej strany. V skutočnosti všetko signály, ktoré smerujú k tomu, že, páni a dámy zo SMER-u, potrebujete mať úplne všetko a je to skutočný akt agresie. To znamená, nijakému inému vášmu nominantovi sa to nedeje. A keď to málo, čo má v podstate alebo nie mimo vášho dosahu, no tak snažíte sa, čo je mimo vášho dosahu, tak sa to snažíte dosiahnuť. Je obzvlášť zarmucujúce, a treba si to otvorene povedať, že aj varujúce pre celú spoločnosť, že toto je politika, ktorú reálne SMER presadzuje. To nie je o rečiach, to sú holé skutky. A som presvedčený, že aj táto schôdza Národnej rady akokoľvek, dámy a páni zo SMER-u, budete hlasovať, je krokom k obrane demokracie na Slovensku, lebo ľudia v skutočnosti nechcú zažívať ani kontakt s extrémizmom, lebo vedia, že skôr či neskôr sa obráti voči nim. Nechcú zažívať ani kontakt s vládou jednej strany, lebo vedia, že skôr či neskôr sa to obráti voči nim. Ľudia chcú žiť v slobodnej spoločnosti. Na to verím a som presvedčený, že týmto si svoju povinnosť poslankyne, poslanci z opozície plnia, že o tom hovoria tu, na pôde Národnej rady, kde to patrí, a že o tom budú hovoriť aj pri verejnosti a že vám zároveň aj oznamujú, že kedykoľvek siahnete na ľudské práva, kedykoľvek sa budete správať agresívne voči orgánom, ktoré tu majú dozerať na zákonnosť a dodržiavanie ľudských práv, tak jednoducho budete s tým konfrontovaní. Ďakujem pekne za pozornosť.