Saková, Denisa, ministerka vnútra SR (2019-11-28):
Ďakujem veľmi pekne za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážená pani poslankyňa, ministerstvo vnútra si stojí za svojím tvrdením, že realizovalo prevody bytov v súlade s platnými právnymi predpismi v Slovenskej republike. V uvedenej veci sa opierame aj o podporné stanovisko Ministerstva financií Slovenskej republiky, ktorým odsúhlasilo prevody bytov výlučne podľa zákona č. 182/1993 Z. z. o vlastníctve bytov a nebytových priestorov v znení neskorších predpisov Ministerstvu obrany Slovenskej republiky. Ministerstvo vnútra sa preto nestotožňuje s právnym názorom NKÚ, že mali byť prevody realizované podľa zákona o správe majetku štátu, byty mali byť vyhlásené za prebytočný majetok štátu aj napriek skutočnosti, že sú obývané nájomcami a nájomca mal byť pri realizácii prevodu vlastníctva takéhoto bytu vecným bremenom, s ktorým sa mal vysporiadať budúci kupujúci. Odporúčania o tom, že byt, pôvodne služobný, s nájomcom možno previesť do vlastníctva tretej osoby sú nerealizovateľné, nakoľko tejto osobe zákon prikazuje poskytnúť nájomcovi bytovú náhradu, ktorá v prípade rodiny s deťmi nie je jednoduchá. Ak nový vlastník nenaplní literu zákona, môže sa obrátiť aj na súd, zostane mu byt aj s nájomcom. Správa bytov je zložitý proces ovplyvnený najmä dostatkom finančných prostriedkov na opravy a údržbu jednotlivých bytov, ako aj zabezpečovaním bytových náhrad, vypratanie s privolením súdu v súlade s platnou legislatívou. Majorita nájomcov, s ktorými je uzatvorená nájomná zmluva, skončila pred užívaním služobného bytu užívanie iného bytu a vzniká im tam po skončení nájmu služobného bytu legitímne právo na bytovú náhradu. K toľko kritizovanej cene bytu si dovoľujeme uviesť, že zákon o vlastníctve bytov a nebytových priestorov bol od svojho prijatia viackrát novelizovaný, no napriek tomu si až do roku 2017 zachoval ustanovenia prijaté začiatkom deväťdesiatych rokov minulého storočia, ktoré umožňujú nájomcovi požiadať o prevod vlastníckeho práva do svojho vlastníctva za zákonom určenú cenu, ktorá je nižšia ako trhová cena porovnateľného bytu. O prevod vlastníctva mohol požiadať každý policajt bez ohľadu na funkciu, hodnosť a služobné zaradenie, pokiaľ spĺňal prísne kritériá podľa interného predpisu č. 62/2014, ktoré vychádzalo z koncepcie bytovej politiky v rezorte vnútra schválenou uznesením 93 z roku 93/2011. Medzi kritériá patrila aj skutočnosť, že nájomca musel byť ku dňu požiadania žiadosti o prevod vlastníctva bytu minimálne 15 rokov v služobnom pomere. Okrem policajtov pamätal interný predpis aj na vdovy a vdovcov po príslušníkovi PZ, príslušníkovi Hasičského a záchranného zboru alebo príslušníkovi Horskej záchrannej služby, ak bol nájomcom bytu. Túto skutočnosť preukázal úradne overenou fotokópiou úmrtného listu príslušníka Policajného zboru, príslušníka Hasičského a záchranného zboru alebo príslušníka Horskej záchrannej služby. Okrem, okrem uvedeného sa nám takto podarilo vyriešiť množstvo prípadov, v ktorých sa nájomcovia otisli, ocitli, pardon, v ťažkej životnej situácie nie svojou vinou, napríklad manželia s tromi deťmi si zakúpili nehnuteľnosť z finančných prostriedkov čerpaných z prostriedkov hypotekárneho úveru, podvodným konaním predávajúcich sa ocitli bez peňazí s hypotékou na ulici. Podmienky prevodu vlastníctva boli sprísnené i o predkupné právo proti akémukoľvek scudzeniu v trvaní až 15 rokov. Policajt nesmel vlastniť na území Slovenska nehnuteľnosť určenú na bývanie, túto skutočnosť deklaroval čestným vyhlásením a úradne overeným podpisom. Takéto vyhlásenie bolo podrobené kontrole zo strany rezortu. Byty boli predávané policajtom, ktorí práve kúpou takéhoto bytu zabezpečili svojej rodine bývanie. Pri väčšine bytov bolo ekonomickejšie ich predať ako vynaložiť nemalé finančné prostriedky na ich rekonštrukciu, prípadne riešiť bytové náhrady. Ďakujem veľmi pekne za slovo.