Hargaš, Ján, poslanec NR SR (2024-04-18):
Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Keď sme už v tejto pozitívno-naivnej nálade, ja som si zase naivne myslel, že keď pán minister vyjadrí súhlas s pozmeňujúcimi návrhmi, tak do toho zahrnie aj ten, ktorý idem predniesť, ale no ešte netreba, netreba hádzať flintu do žita, neskončila rozprava, ja verím, že ešte nejaké prekvapenie nás možno čaká. Možno aj nejaký koaličný poslanec predloží pozmeňovák, uvidíme. No, v každom prípade tým dávam už na začiatok najavo, že na konci svojho vystúpenia budem predkladať a čítať pozmeňujúci návrh za poslancov Kišša, Štefunka, Hargaša a Trubana v predloženom návrhu zákona. Budem dnes hovoriť o, alebo teraz v tomto momente budem hovoriť o verejnom obstarávaní a napriek tomu, že sa tu rozprávame a prerokovávame zákon o mimoriadnych opatreniach pre strategické investície a pre výstavbu transeurópskej dopravnej siete, toto je ten moment, kedy ma mal pán predsedajúci zastaviť, ako to bolo dobrou praxou, že teda rozprávam od veci, ale, žiaľ, nerozprávam od veci, pretože tento zákon je čarovný v tom, že vláda doňho skryla aj pomerne nebezpečné zmeny, ktoré sa týkajú oblasti verejného obstarávania. A opäť raz sa dostáva k slovu slávny § 6 ods. 3 zákona o tvorbe právnych predpisov a o Zbierke zákonov Slovenskej republiky, ktorý hovorí, že návrh zákona nemôže obsahovať novelizáciu iného zákona, ktorá obsahovo nesúvisí s návrhom zákona, nakoľko ide v tomto prípade o ľudovo povedané tzv. prílepok. Niektoré z tých zmien, ktoré sa tu navrhujú, povedzme, že keby sme prižmúrili oko, keď už sme v tej pozitívnej nálade, tak by sa dali nejakým spôsobom obhájiť, že nejak súvisia. Niektoré z tých zmien absolútne nesúvisia so strategickými investíciami a majú ďaleko širší dopad ako len na agendu, agendu strategických investícií. Vláda nám tu predstavuje novelu zákona, ktorá má rozväzovať ruky rýchlejšiemu rozvoju Slovenskej republiky, s tým by až taký, až taký problém nebol. Ten problém ja osobne vidím práve v tom novelizačnom článku, článku 11, ktorý zásadným spôsobom mení parametre nejakej transparentnej hospodárskej súťaže vo verejnom obstarávaní a vzďaľuje ju podľa, podľa môjho názoru od princípov dobrého trhu. Čo je smutné, je, že tento zákon ide v skrátenom legislatívnom konaní. O to viac by sme o ňom mali diskutovať a mali by sme dostávať odpovede, čo je tá druhá časť, tu sa teda pridávam k naivite pána Dostála, že tiež som teda dúfal, že tak v druhom čítaní dostaneme odpovede na otázky, ktoré možno zazneli v prvom čítaní, ale, žiaľ, nestalo sa. (Reakcia navrhovateľa.) Idete reagovať? Nie, nie, nie? Škoda. No v prvom čítaní ja som sa pýtal na niektoré veci okolo, okolo tejto témy, okolo zmien, ktoré sa týkajú verejného obstarávania, špeciálne som teda vypichol tému menovania podpredsedu Úradu pre verejné obstarávanie pre strategickú agendu a dúfal som, že dostaneme nejaké odpovede, ale neprišli. Tak je našou povinnosťou a zodpovednosťou pýtať sa ďalej a ísť možno aj do väčšej hĺbky detailu. Čiže v prvom rade, čo je prekvapujúce na tomto zákone, je, že ministri Ráž a Raši napriek podobnosti v menách sa nedohodli na tom, že v akej podobe sa teda ide novelizovať zákon o verejnom obstarávaní. Máme tu dve novely, jednu, povedzme, že veľkú novelu zákona o verejnom obstarávaní, ktorá príde na rad v utorok, a potom druhú takúto malú, skrytú, alebo ako by som ju nazval, ktorá mení niektoré parametre verejného obstarávania, spoločný menovateľ ale je, že viaceré z týchto zmien my považujeme za škodlivé zmeny a možno takýmto spôsobom nejak testujú pozornosť opozície, že či teda dávame pozor na všetky zákony, ktoré sem prídu, tak áno, dávame, všimli sme si aj tieto zmeny. V druhom rade, keď už teda opomeniem to, že sa v rámci vlády nejak nedohodli, že kto bude novelizovať zákon o verejnom obstarávaní a rieši sa to paralelným procesom dokonca na jednej, jednej schôdzi, tak v druhom rade ja vidím problém v odstránení inštitútu, ktorý viacerí poznáme ako inštitút žiadosti o nápravu vo verejnom obstarávaní. Žiadosť o nápravu je v súčasnosti jeden z revíznych postupov podľa zákona o verejnom obstarávaní, ktorý vybavuje priamo tá osoba, ktorá zadáva príslušnú zákazku, teda ten štátny orgán, obec alebo, alebo mesto. Čiže nejde tu o to, že by Úrad pre verejné obstarávanie nejakým spôsobom v rámci žiadosti o nápravu vstupoval do procesu z pozície nejakej nadriadenej autority, ale ide o to, že sa tu deje nejaké trhové vysporiadanie sa s nedokonalosťami alebo chybami v súťažnej dokumentácii. Ja som sa aj v prvom čítaní pýtal, či máme nejaké dáta, ak teda dôvodová správa tvrdí, že žiadosti o nápravu zásadným spôsobom nám pomôžu zrýchliť ten proces, takže či máme nejaké dáta, ktoré to naozaj podporujú. Koľko žiadostí o nápravu je v priemerne predložených v takýchto súťažiach, koľko spôsobujú, koľko spôsobujú zdržania. Teraz sa nerozprávame o námietkach, bavíme sa o žiadostiach o nápravu, ktoré naozaj majú slúžiť na to, aby trh dal nejakú spätnú väzbu tomu zadávateľovi na tú časť súťažných podkladov, ktoré považuje za nesprávne, nesprávne podchytenú alebo, alebo spracovanú. Že práve toto zosúlaďovanie požiadaviek trhu so súťažnými podkladami, podkladmi dáva, dáva nejaký punc kvality a reality, ktorou sa odstraňujú niekedy možno aj nezmyselné chyby v zadávacej dokumentácii a zabraňuje sa potom zbytočnému dodatkovaniu už podpísaných zmlúv, čo okrem iného je jeden z tých najväčších problémov pri, pri, pri zákazkách financovaných z európskych fondov alebo plánu obnovy práve kvôli tým dodatkom, ktoré idú nad rámec nejakého pôvodného rozsahu, často dostávame finančné, finančné korekcie. Čiže žiadosť o nápravu je nástroj, ktorý má pomôcť predísť takémuto nepotrebnému dodatkovaniu následne v realizácii. Zároveň je to nástroj, ktorý je plne v harmónii s legislatívou Európskej únie, ktorá dbá na to, aby štát voči hospodárskym subjektom zúčastňujúcim sa na obchodovaní so štátom vystupoval ako partner a nie ako nejaký nadriadený orgán. Princíp nadriadeného a podriadeného jednoducho v obchodných vzťahoch treba minimalizovať a myslíme si, že tým, že sa žiadosť o nápravu odstráni, sa k tomu nepribližujeme, práve, práve naopak. Ten tretí problém, ktorý chcem spomenúť a treba ho spomenúť, je zriadenie funkcie podpredsedu úradu pre strategickú agendu, a už som to hovoril v tom prvom čítaní, ale teda nedostal som odpoveď, že prečo sa to takto robí. Ani dôvodová správa, ktorá by mala vysvetľovať, prečo sa to takto robí, v tej časti, akým spôsobom je menovaný, neposkytuje žiadne vysvetlenie toho, prečo sa bude práve takýmto spôsobom menovať podpredseda pre strategickú agendu. Aby som to teda dal do kontextu. Súčasný stav je taký, že predseda Úradu pre verejné obstarávanie je volený parlamentom, následne nominuje svojich dvoch podpredsedov, ktorých volí vláda na jeho návrh. Po novom, po tejto zmene sa navrhuje, aby jeden z tých dvoch podpredsedov dostal titul podpredseda pre strategické, pre strategickú agendu, alebo strategickú agendu a bude stále menovaný vládou, ale už nie na návrh predsedu ÚVO, ale na návrh vedúceho úradu vlády. Čiže priameho podriadeného premiéra. Ja si myslím, že to je problém, že tým zasahujeme aj do takej filozofie, akou je nejaká deľba moci v rámci, v rámci štátu. Tá je daná, máme moc zákonodarnú, máme moc výkonnú, máme moc súdnu, niektorí právni teoretici ešte uznávajú aj moc kontrolnú a myslím, že netreba nejakým spôsobom vysvetľovať, prečo je dobré, že predseda Úradu pre verejné obstarávanie je volený zákonodarnou mocou, má tým pádom nejaký mandát a ten mandát uplatňuje aj tým, že si vyberá alebo navrhuje svojich podpredsedov. Dnes mu tento mandát zosekáva táto novela na polovicu, nebude si vyberať jedného zo svojich podpredsedov, bude mu ho vyberať vedúci úradu vlády. Nie je to vysvetlené ani v dôvodovej správe, prečo je toto krok správnym smerom a vôbec prečo je to potrebné. Tak povedzte, tak nedôverujeme predsedovi ÚVO, nepáči sa nám, koho by si tam asi nanominoval, tak to tam rovno nanominujeme my. Alebo vysvetlite to nejakým spôsobom, že prečo to teda robíte takýmto spôsobom, alebo nám povedzte, už tu niekde pán premiér použil také, je to mocenské rozhodnutie, tak povedzte, je to mocenské rozhodnutie, chceme mať mocenský vplyv na Úrade pre verejné obstarávanie, a preto sme to navrhli takto. Jednoducho nie je to vysvetlené, nezazneli tie argumenty. Viem, že sa na to pýtali aj kolegovia na výboroch teraz pred druhým čítaním, počuli sme veľa, ale vysvetleného bolo málo. Veľa kvetnatých rečí, ale tá podstata vysvetlenia nezaznela. Prečo potrebujete, aby podpredsedu pre strategickú agendu navrhoval do funkcie vedúci úradu, úradu vlády. Čo je ešte dôležité, je, že tento podpredseda dostáva štatutárnu právomoc v agende strategickej, teda v časti strategickej agendy, čím sa svojím spôsobom stáva nejakým spoluštatutárom Úradu pre verejné obstarávanie a v tej štatutárnej kompetencii bude mať tie najdôležitejšie štátne strategické zákazky. A je to problém, pretože si myslím, že to naozaj naráža na ten princíp deľby moci. Ako môže byť spoluštatutárom, ak je volený úplne iným spôsobom ako ten, ja neviem, volajme ho teraz, ako to budeme volať? Poďme sa dohodnúť, primárny štatutár, hlavný štatutár, prvý štatutár, druhý štatutár, jak to bude, procesný štatutár, väčší štatutár, menší štatutár, strategický štatutár. No chápem, že to je nejaký váš strategický zámer mať tam strategického štatutára, ale nie je úplne správny. Ja si myslím, že to je dokonca v rozpore aj s § 22 zákona o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy, kde sa v ods. 4 hovorí, že na čele, na čele Úradu pre verejné obstarávanie je predseda, ktorého na návrh vlády volí a odvoláva Národná rada Slovenskej republiky podľa osobitného predpisu. Nepíše sa tam nič o nejakom spolupredsedníctve, že kto tam teda spolu s ním je na čele toho Úradu pre verejné obstarávanie, že tam je teda nejaký, nejaký iný, keď už na čele, tak náčelník. Jednoducho je to v rozpore s týmto, s tým konceptom, ako má Úrad pre verejné obstarávanie fungovať ako nezávislá kontrolná inštitúcia s mandátom od Národnej rady. Čiže, čiže dobre, keby ste to chceli vyriešiť, keď teda chcete z neho spraviť spoluštatutára, tak dajte ho kľudne voliť tiež Národnou radou. Keď teda chcete, aby tam bol človek, ktorý má ekvivalentný mandát pre strategickú agendu, tak nech, nech to ide cez voľbu v Národnej rade rovnakým spôsobom, ako je to pri predsedovi ÚVO. A zároveň dovolím si podotknúť, že nech aj rovnakým spôsobom sa do tej funkcie sa môže dostať. Pretože ja som bol svojho času v nejakej neziskovke a v tom čase sa prvýkrát použil inštitút nejakého verejného vypočúvania kandidátov na predsedu ÚVO, niektorí si to budú pamätať. Podľa mňa to je dobré, že takýto verejný proces tam existuje, že má verejnosť možnosť dopytovať sa kandidáta na predsedu ÚVO, alebo kandidátov, kandidátok na predsedu, predsedníčku ÚVO. A teda keď chcete mať niekoho, kto má tiež štatutárnu kompetenciu, tak spravte rovnaký proces aj pri podpredsedovi pre strategickú agendu vrátane nejakého verejného vypočutia. Nech sa môžme pýtať, s akou agendou tam ten človek, človek ide. Ak by som to prirovnal k niečomu, čo už tu inštitucionálne bolo zavedené, tak donedávna sme mali pozíciu špeciálneho prokurátora, ktorý bol tiež nezávislý od generálneho prokurátora, obaja boli volení Národnou radou. Vtedy s tým nikto problém nemal. No tak keď chcete mať predsedu ÚVO a spolupredsedu ÚVO, oboch v štatutárnej kompetencii, tak, tak skúste možno zopakovať takýto spôsob, spôsob voľby. Čiže záverom, predtým, ako pôjdem k tomu pozmeňováku, dodám, že opäť tu máme situáciu, kedy návrh z dielne vlády sa javí ako legislatívne nedomyslený, duplicitný s iným návrhom, ktorý prerokúvame na tej istej schôdzi, a tam je teda ešte podstatne viac. A vidím tu ešte jeden spoločný, spoločný menovateľ, a to je zavádzanie možnosti odvolávať podpredsedov úradu, vrátane toho strategického bez udania dôvodu vládou, prípadne obsadenie funkcie predsedu podpredsedom, ak nie je zvolený predseda a pri skúsenosti zo Slovenskej informačnej služby nám blikajú všetky kontrolky, keď takéto niečo v tom zákone teda nakoniec, nakoniec bude. Takže ja si myslím, že tento modus operandi, ktorý, ktorý tu koalícia posledné mesiace predvádza a predvádza ho aj pri tomto zákone, kde na tej vecnej stránke, hovoril to aj môj kolega Ivan Štefunko, že na tej vecnej stránke, že potrebujeme podporovať naozaj strategické investície, plne s tým súhlasíme aj v tom, že znižovanie tej hranice toho, čo považujem za strategickú investíciu, len spôsobí, že budeme mať opäť more strategických investícií, z ktorých vlastne niktorá nebude ani poriadne strategická, lebo ich bude príliš veľa. Čiže po obsahovej stránke by sme sa s tým aj vedeli zhodnúť, ale to, čo k tomu zákonu je ešte pribalené, tak to sú veľmi nebezpečné zmeny, kde jednoducho nevieme, nevieme s týmito zmenami sa stotožniť a s nimi súhlasiť. A preto podávame pozmeňujúci, pozmeňujúci návrh, ktorý teraz prednesiem. Najprv prečítam znenie pozmeňujúceho návrhu a potom na záver k jednotlivým bodom prečítam odôvodnenie. (Reakcia z pléna.) Bude v tom chaos potom, keď odôvodnenie. Ďakujem za upozornenie od pána kolegu Dostála, tak najprv prečítam odôvodnenia, aj keď ešte nebudete vedieť, že čo idem navrhnúť, tak ja prečítam, prečítam odôvodnenia. Takže pre tých, čo to budú potom sledovať podľa jednotlivých bodov. Tak odôvodnenie k bodom 1 až 4 pozmeňovacieho návrhu znie: Cieľom návrhu zákona o strategických informáciách by malo byť zrýchlenie procesov výstavby strategických objektov, avšak možnosť presunutia hodnotenia štúdie uskutočniteľnosti na ministerstvá iné ako Ministerstvo financií SR tomuto cieľu nezodpovedá, a preto je bezpredmetná. Naopak, presun hodnotenia môže spôsobiť aj predĺženie celého procesu, nakoľko Ministerstvo financií Slovenskej republiky má s prípravou hodnotení na rozdiel od iných rezortov dlhoročnú prax a nastavené procesy a zamestnáva na túto činnosť aj expertov pre jednotlivé sektory. Prípadné skrátenie procesu hodnotenia môže prameniť jedine zo zníženia nárokov na toto hodnotenie v rámci jednotlivých rezortov. Takáto možnosť je obzvlášť škodlivá, nakoľko hodnotenia majú zabezpečiť, že projekty budú pripravené v čo najvyššej kvalite, čo je o to dôležitejšie v prípade strategických investícií. Zároveň je možné, že v prípade presunov dôjde ku konfliktu záujmov, kedy bude rezort hodnotiť investíciu, ktorú sám zastrešuje. Výsledkom môže byť opäť zhoršená kvalita projektu. Z tohto dôvodu navrhujem možnosť presunutia hodnotenia z Ministerstva financií Slovenskej republiky na iné ministerstvo z návrhu zákona vypustiť a primerane k tomu upraviť aj ostatné súvisiace časti návrhu zákona. Potom bude nasledovať bod 5, ku ktorému prečítam teda odôvodnenie. Inštitút žiadosti o nápravu vecne ani legislatívne priamo nesúvisí s mimoriadnymi opatreniami, strategickými investíciami, ani nie je imanentný pre výstavbu traseurópskej dopravnej siete, ide o teda o tzv. prílepok. Podľa § 6 ods. 3 zákona č. 400/2015 Z. z. o tvorbe právnych predpisov a o Zbierke zákonov Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov návrh zákona nemôže obsahovať novelizáciu iného zákona, ktorá obsahovo nesúvisí s návrhom zákona. Vecne však odstránením inštitútu žiadosti o nápravu zo zákona o verejnom obstarávaní dôjde ku zníženiu kvality súťaží a zároveň a verejným obstarávateľom odstráni možnosť tzv. autoremedúrou sui generis. Žiadosť o nápravu je jedným s revíznym postupov podľa zákona o verejnom obstarávaní, ktorý vybavuje priamo osoba, ktorá zadáva príslušnú zákazku, a nie Úrad pre verejné obstarávanie, ktorý v revíznych postupoch vystupuje z nadriadenej pozície orgánu verejnej moci. V tomto konaní sa nepredpokladá žiadna ingerencia dohľadového orgánu, ktorým je inak v rámci revíznych postupov práve Úrad pre verejné obstarávanie. Navrhujeme vypustenie celého znenia týkajúceho sa zrušenia inštitútu žiadosti o nápravu používaného vo verejnom obstarávaní, a to z dôvodu, že neprispeje ani k zrýchleniu verejného obstarávania, ani k jeho stransparentneniu, ani ku zvýšeniu kvalitatívnych aspektov obstarávania. Jeho zachovanie je dôležité pre zachovanie kvality našich súťaží a priblíženie sa k európskym štandardom vo vzťahu k vystupovaniu k subjektom zúčastňujúcim sa na hospodárskej súťaži, kde má byť verejný obstarávateľ spravidla orgán verejnej moci partnerom v obchodno-právnom vzťahu a nie subjektom vystupujúcim z pozície moci. Je možné hovoriť, že ide o dôležitý opravný nástroj trhu. Odôvodnenie k bodu 6 pozmeňovacieho, pozmeňovacieho návrhu. Neexistuje zákonný ani iný dôvod na to, aby podpredseda úradu pre strategickú agendu nebol v každom ohľade funkčne, ako i vecne podriadený predsedovi Úradu pre verejné obstarávanie, a to najmä z toho dôvodu, že legitimita predsedu Úradu pre verejné obstarávanie je odvodená priamo zo zákonodarnej moci Národnej rady Slovenskej republiky, ktorá ho volí na návrh vlády Slovenskej republiky. Naopak, podpredseda Úradu pre verejné obstarávanie podľa navrhovanej novely, podpredsedu podľa navrhovanej novely menuje vláda na návrh predsedu Úradu vlády Slovenskej republiky a teda miera jeho legitimity je nižšia. Úrad pre verejné obstarávanie je ústredným orgánom štátnej správy, je teda inštitucionálne žiaduce, aby v zmysle zodpovednostných vzťahov neexistovali tzv. hybridné štatutárne vzťahy ako je navrhované v podobe dvoch štatutárov ústredného orgánu štátnej správy. Takáto personálna decentralizácia nezaložená na vzájomnej subsidiarite na úrovni štatutárneho orgánu je bezprecedentná. Z uvedených dôvodov navrhujem primerane upraviť odsek 6 predmetného paragrafu. Odôvodnenie k bodu 7, keďže vidím, že pán minister si už tak agresívnejšie ťukal perom, tak novelizač... teda bodov v pozmeňováku je 9, takže už sme bližšie. Odôvodnenie k bodu 7. V súvislosti s predchádzajúcim bodom by pôvodné znenie navrhovanej novely zákona znamenalo, že za určitých okolností môže dojsť k upráznenosti kresla predsedu Úradu pre verejné obstarávanie a zároveň k upráznenosti kresla podpredsedu pre všeobecnú agendu. V takom prípade by preberal celú agendu, všeobecnú i strategickú, ako aj rozhodovacie právomoci predsedu podpredseda úradu pre strategickú agendu, ktorý podľa pôvodného návrhu bol navrhovaný do funkcie na návrh vedúceho Úradu vlády Slovenskej republiky a nie samotným štatutárom Úradu pre verejné obstarávanie, teda predsedom. Tým dochádza k narušeniu inštitucionálnej nezávislosti ústredného orgánu štátnej správy, ktorého štatutára volí na návrh vlády Národná rada Slovenskej republiky a tým mu vyjadruje aj právo navrhovať vláde vlastného kandidáta... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)