M. Fronc, minister školstva SR: (2005-05-12):
No a paralelne, so zmenou financovania sa uskutočnila aj transformácia systému štátnej správy v školstve, ale ktorá sa začala už v predchádzajúcom volebnom období prijatím zákona č. 416. Rozhodujúca implementácia tejto časti však sa udiala za môjho pôsobenia a len jeden obraz o tom, či fungujeme efektívne, alebo nie. Viete, výsledkom toho je, že systém fungovania, metodický, odborný, rozpisu finančných prostriedkov sa dial cez 90 odborov a oddelení školstva na krajských a okresných úradoch s viac ako 1 200 zamestnancami štátnej správy. No rád by som pripomenul, že dnes je vytvorených 8 krajských školských úradov, na ktorých pracuje 369 štátnych zamestnancov. Ja neviem, či sa takáto efektívna redukcia štátnej správy uskutočnila kdesi inde. Áno. Po uskutočnení zmeny financovania a systému školskej správy nastal čas aj na obsahovú reformu. A jej základom sa musí stať podľa môjho presvedčenia zákon o výchove a vzdelávaní. Ja som verejnosť informoval o hlavných princípoch tohto zákona a chcem veriť, že nie pod záujmami lobistickými či politickými záujmami sa tento zákon nakoniec neprijme a že, jednoducho, budeme aj proti tomu, aby sa deti stále učili toľko, teda nepodporíte to, aby sa deti učili stále predsa len nie také veľké množstvo ako v súčasnosti, aby sme vytvorili priestor pre tvorivosť, aby sme pomohli učiteľom v ich kariérovom raste, takže si oni budú formovať svoj kariérový rast, a aby sme mali prístup, naozaj, individuálny k deťom, ktoré na to majú potreby, či sú už hendikepované alebo mimoriadne nadané. Viete, aj ďalšiu systémovú zmenu som naštartoval, a to je v oblasti odmeňovania pedagógov. Áno. Zákon, ktorý ja uznávam a oceňujem, že prijala táto snemovňa, učiteľom od 1. 7. sa výrazne zvýšia platy. To sa za posledných 15 rokov takéto zvýšenie platov v regionálnom školstve neudialo. Mladí učitelia, ich nástupné platy sa zvýšia o viac ako 2 000 korún. A prečo som to takto robil, keď sa ozýva, že sú poškodení starší učitelia? Nuž, tých dôvodov je viac. Jednak ten učiteľský zbor u nás je „prestarnutý“ a my potrebujeme získať mladú generáciu učiteľov, pretože o chvíľu, keď tí starí odídu, nebude mať vôbec kto u nás učiť. Ale, samozrejme, že odmeňovanie treba zvýšiť aj preto, že ocenenie práce učiteľa je nedostatočné, ale to je aj krok k obsahovej reforme regionálneho školstva, pretože pokiaľ prijmeme zákon, tak každý takýto zákon robia ľudia. A potrebujeme mať učiteľov, generáciu učiteľov, takú, ktorá je pripravená učiť podľa požiadaviek súčasnej doby. Viete, mohol by som hovoriť o ďalších programoch, ktoré som rozbehol, od tej mojej idey, že škola nemá byť len miestom plnenia si školských povinností, ale že škola má byť aj miestom zmysluplnej zábavy a má dávať viac, stmeľovať dohromady komunitu žiaci, učitelia, rodičia. Kvôli tomu som ja naštartoval, pán poslanec, program Otvorená škola a myslím si, že v školách je tento program mimoriadne oceňovaný. Takisto ako pani poslankyňa Brestenská, ja oceňujem program Infovek, ale myslím si, že má mnoho problémov a že pokračuje úspešne aj vďaka tomu, že mám záujem, aby pokračoval, a keď ste vraveli, že som nikdy neocenil. Ja by som vám rád pripomenul, pani poslankyňa, že v Trenčíne na konferencii som verejne pred zhromaždením mnohých ľudí ocenil túto prácu. Ale, pamäť, ľudská, beriem, že je krátka. Viete, mohol by som hovoriť, že sme pomohli hendikepovaným deťom, že vytvárame špeciálne programy na podporu mimoriadne nadaných detí. Áno, rozbehol som aj systém novej štátnej maturity a to chcem a vrátim sa k tomu, prečo som to aspoň rozbehol, tu by som povedal. A potom k tej celej kauze štátnej maturity. Nuž, to nie je len dôvod, že vo väčšine európskych krajín takýto systém funguje, a jednoducho, keď ho nezavedieme, tak o chvíľu budú veľmi málo vypovedajúce a použiteľné maturitné vysvedčenia našich stredoškolákov, ale je to aj o tom, že zavádza spravodlivé hodnotenie. Rovnaké, spravodlivé pre absolventa školy vo Svidníku, v Bratislave alebo v Žiline, že odbúra korupciu, obvinenia z toho, že sú ovplyvňované maturitné komisie, ale čo takisto urobí, a som o tom presvedčený, že pomôže zjednodušiť prijímanie na vysoké školy a odbúra aj to, že mnohé deti a ich rodičia dnes platia neuveriteľné peniaze za prípravu na vysokú školu po maturite. A myslím si, že aj to sú tí, ktorí sú tými veľkými odporcami tejto novej štátnej maturity. No k vede nechcem hovoriť, pretože pred pár týždňami táto Národná rada prijala a schválila drvivou väčšinou, 142 hlasmi, mimoriadne dôležitý reformný zákon, ktorý zavádza spravodlivé, ale aj konkurenčné prostredie. Jednoducho, spravodlivé konkurenčné prostredie pre získavanie prostriedkov na výskumné projekty. Mohol by som hovoriť o ďalších veciach. O pripravovanom zákone týkajúcom sa reformovania športu, ale predsa len by som sa rád vrátil trošku aj do minulosti, keď sa tu spomína, čo som všetko vlastne zle urobil, alebo neurobil, prepáčte, pozrel som sa. Ja musím niektoré veci hovoriť preto, že sa v minulosti nerobili, že stáli. Pozrel som sa a v rokoch 94 a 98 za ministrovania pani Slavkovskej nebol prijatý žiadny, žiadny reformný zákon týkajúci sa oblasti školstva. No a táto krajina potrebuje aj v školstve reformy. Je na nich najvyšší čas. Ja viem, že sú nepopulárne, že vyvolávajú často odpor a že sú neľahké tieto zmeny, ale niekto musí zobrať zodpovednosť a vziať ich na svoj chrbát. A ja som ich urobil a rozbehol tieto reformy v presvedčení, že nie popularita a politické body či hmla okolo mojej osoby ako ministra, ale vecné riešenie problémov je prvoradou úlohou každého ministra a člena vlády. A teraz k tým skôr vecným dôvodom, pretože som sa vyjadril, na niektoré nemienim reagovať, ktoré sú uvedené v návrhu na moje odvolanie. Aj tu už som uvádzal, že prečo treba rozbehnúť štátnu maturitu, a ja, áno, verejne tu znova priznám, že stala sa vážna chyba, ale z druhej strany treba povedať, že takéto vážne chyby sa dejú aj v iných krajinách, aj tam, kde s tými testami majú skúsenosti. Testy sa opakovali vo Veľkej Británii, v Grécku, vo Francúzsku a najnovšie udalosti svedčia o tom, že problémy so zavádzaním štátnej maturity majú aj naši susedia. Mali problémy v Poľsku, vidíte, aké problémy sa udiali so štátnou maturitou v Maďarsku, tam bude opakovať viac ako 30 000 študentov testy a myslím si, že tá chyba, ktorá sa u nás stala, je predsa len istým spôsobom menej závažná ako to, že sa prezradili tie testy v Maďarsku a že sa dokonca podľa všetkého asi aj s nimi obchodovalo. Aj v Čechách majú problémy s touto maturitou. Súvisí to s dvoma dôvodmi. Viete, ja žasnem, koľko znalcov teraz je tu, ktorý vie, ako tie testy majú robiť. Že nemôžu byť chybné. No keby ste si prečítali o testovaní takých veľkých súborov odbornú literatúru, zistili by ste si, čo všetko sa pritom vyskytuje a môže bežne vyskytnúť. To, že pre otvorenú odpoveď sa občas sa nájde aj tretie riešenie, to je bežná situácia, ktorá sa stáva, a ten postup, ktorým sme to riešili v prípade anglického jazyka a nemeckého, je takisto štandardný postup. Ten problém je v tom, že takéto rozsiahle testy, ktoré sme tu robili, nemôžu mať takzvanú pilotáž. Pilotáž znamená to, že na malej skupine, povedzme 500 študentov by sa ten test nechal prebehnúť, overiť a vychytali chyby. No ale to by bolo prezradenie testov. Čiže tu sa tá pilotáž nedá urobiť. A to sú tie problémy časté. Keď poviem, že zo 65 000 testov bolo zhruba 1 500 v našom prípade chybných a opakovalo okolo 2 600 alebo 2 700 študentov testy, tak tá chybovosť v našom prípade nie je ani trojpercentná. A teraz pri tom rozhodovaní, mojom, o neplatnosti testu. Tak po prvé, rád by som povedal, tu zaznieva, že som bol na služobnej ceste. Okamžite, v Londýne, keď mi zavolali, som sa otočil a prvým lietadlom som letel nazad. Okamžite, ešte z letiska, som dal ďalšie pokyny na zriadenie komisie, ešte v noci som zvolal ľudí, z odborníkov, z právnikov, s ktorými som sa radil, a na základe toho som urgentne a veľmi rýchlo sa snažil urobiť rozhodnutie práve preto, aby sa to dlho neťahalo a urobil som rozhodnutie, o ktorom som presvedčený, že bolo správne toto rozhodnutie. A dnes výsledky tejto maturity. Keď títo študenti, ktorí si len zopakovali, boli úspešní viac ako na 80 %. (Nie 80 % bolo úspešných, ale počet bodov, ktoré získali, boli viac ako na 80 %.) Keď teraz nikto nemôže spochybniť ich maturitné vysvedčenie a je použiteľné pri prijímaní na vysokú školu, si myslím, že to bolo dobré rozhodnutie. Tak ako som povedal. Dobre, nech je spochybňovaný minister, radšej nech je spochybňovaný, ako by malo byť spochybňované vysvedčenie týchto stredoškolákov. To nebolo o popularite. To bolo rozhodnutie podľa mňa neľahké. Ja vám poviem, že to bolo veľmi ťažké rozhodnutie pre mňa, ale pokladal som za správne urobiť a poďme k niektorým ďalším tvrdeniam, ktoré je v návrhu. Viete, tvrdenie, že sa venujem len cirkevným školám, no viete, toto tvrdenie sa začalo skôr šíriť, ako som si vôbec sadol na stoličku ministra školstva, a pokladám ho za nezmyselné a účelové zavádzanie verejnosti. Áno, v Programovom vyhlásení vlády bolo aj prijatie zmluvy so Svätou stolicou a dohody s nekatolíckymi cirkvami. Áno, aj s následným zavedením náboženstva v alternácii s etickou výchovou. Ale čo som týmto vlastne len urobil? Zaviedol som faktickú rovnosť šancí pre uznané cirkvi aj neveriacich. Viete, pán poslanec Maxon, ja by som len rád vám pripomenul, že túto alternáciu na druhom stupni ste zaviedli, keď bol štátnym tajomníkom pán Tarčák. Ja som to len rozšíril aj na prvý stupeň. Čiže ak hovoríte o tom, že kto to kedy urobil. Ak sa tu hovorí o tom, že nie sú učebnice, no viete, vy naozaj chcete a máte predstavu, že všetky predmety, ktoré majú výchovu, sa majú v prvom rade učiť? Etická výchova, a to nerozhodol ŠPÚ, na to sú odborné komisie, ktoré prijali stanovisko, ako v tomto smere pokračovať, ako to vyučovať, ale to je v prvom rade o pestovaní postojov a prijímaní istých hodnôt. A to, že máme dnes tieto výchovné predmety, tak ako aj výchovné predmety umelecké, pokladám za veľmi dôležité. Práve dnes, keď rastie agresivita mladých ľudí. Ja si myslím, že škola totižto nemá len dávať vedomosti a vzdelávať, ale má aj vychovávať. K tej obsahovej reforme by som sa len krátko zmienil. Ja si myslím, že to, čo sa udialo, je všeobecne známe, v príprave tohto zákona, a nechcem sa k tomu vracať, nechcem znova vyvolávať napätia, len musím povedať, že keď často počúvam kritiku, že nie je pripravená obsahová reforma, ja musím povedať, že nepočul som víziu a predstavy, ako by mala vyzerať takáto obsahová reforma. Ja si nemyslím, že obsahová reforma je len o materských školách, pán poslanec Čaplovič. A niekoľko argumentov, ktoré zazneli na moje odvolanie u predkladateľov. Financovaniu odborného školstva podľa predkladateľov nevenujeme pozornosť. Takže fakty. Priemerná suma do štátneho rozpočtu na žiaka odbornej školy stúpla z 29 720 v roku 2003 na 35 180 korún. Verejné základné umelecké školy utlmujeme, ja už nebudem opakovať tie čísla. Ja som ich povedal, takže myslím, že stačilo v tej mojej reakcii na pána poslanca Jarjabka, a k tým materským školám ešte jeden príklad, ktoré vraj utlmujem. Reálny stav je nasledovný: Priemerná suma zo štátneho rozpočtu na jedno dieťa stúpla z 29 100 korún v roku 2003 na 36 519 korún v roku 2005. Pritom počet detí vo verejných materských školách klesol oproti roku 2003 o 2 %, ale pokles populácie je okolo 5%. Alebo inak, súčasne v materských školách je väčšie percento detí ako predtým. Viete a predsa len myslím, že budeme o tom diskutovať, o vysokoškolskej reforme, o tomto zákone, ale pokladám za neuveriteľné zavádzanie zúžiť reformu len na poplatky, ako ste to spravili. Ja viem, budeme diskutovať a jeho prijatie závisí od tejto snemovne, ale tento zákon nie je o poplatkoch alebo len o poplatkoch, ako ste to nazvali, ale o nastavení nástrojov na efektívne fungovanie vysokých škôl. Či už ide o sociálne štipendiá, či ide o prospechové štipendiá, či ide o pôžičky na spoluúčasť alebo pôžičky na životné náklady a či ide o zvýšenie dostupnosti vysokoškolského štúdia. Tak k niektorým veciam, ako je športka, pán poslanec, táto záležitosť, viete, že to nepatrí kompetenčne pod ministra školstva. Predpokladám, že áno. O Národnom tenisovom centre, veď viete, že kľúčové rozhodnutie v tejto oblasti sa udialo za môjho predchodcu, a chcel by som sa ešte vyjadriť veľmi krátko k tomu systému podpory mládeže. Ja si myslím, že tento systém, ktorý je, je funkčný a prehľadný. A do Rady mládeže Slovenska nič nebráni vstúpiť žiadnej mládežníckej organizácii a platia pre jej podporu rovnaké pravidlá a ja sa pýtam, je naozaj lepšie vytvárať viacej nových strešných organizácií? Nám nestačia tie smutné skúsenosti, ktoré máme práve z dotovania v oblasti športu? Viete, váš návrh na moje odvolanie podľa mňa nie je o tom, že nerobím, alebo že neviem, čo robím. Ja to nevnímam, že je to natoľko o vecných problémoch ako skôr o politike. Prosím, politika má svoje záujmy a tento postup opozície je vcelku legitímny. Ale nemôžem súhlasiť s tým, že je maskovaný vecnými problémami. Ja si myslím, že to nie je ani poctivé ani úprimné. Viete, každý môže robiť svoju politiku, tak ako to vníma, ako ju pokladá podľa neho za efektívnu a správnu, ale ja si myslím, že taká politika je dosť krátkozraká a má život podenky. Podenka je tá mucha, ktorá sa ráno vyliahne z vajíčka a do večera je po nej. A robiť reformy je cesta tŕnistá. Ja som sa na tú cestu vybral, hoci je to cesta namáhavejšia a bolestivá. A to nielen pre samotného reformátora, ale aj pre všetkých tých, ktorých sa týka. Ja si to uvedomujem, že je to bolestivé pre študentov tá maturita že je bolestivá pre pedagógov mnohých škôl, ale chcem v nej pokračovať a presviedčať spoločnosť, že je správna. Správna v prvom rade pre ďalšiu generáciu našich detí, ktorú táto krajina potrebuje. Pán poslanec, hovorili ste, že viac-menej očakávate, ako dopadne hlasovanie. Ja neviem, ako dopadne toto hlasovanie, ale pokladám za správne a som pripravený ďalej bojovať za reformy, ktoré som rozbehol. Nemienim sa vzdávať v zápase a tu musím povedať, aj s niektorými inými, ktorí, s prekvapením hľadím, ako často manipulujú v médiách, a žasnem, že sa niekedy nehanbia ukazovať svoju tvár večer na obrazovke. Viete, som však rád, že sa nájde aj dosť spoluobčanov, pre ktorých hľadanie pravdy je naozaj vzácnou prácou. Tu kolegyňa poslankyňa Majdová hovorila čosi o spojení s nežnou revolúciou. Ja si nemyslím, že je dôležité dávať nejaké pekné prívlastky, ale čo pokladám za podstatné, je nebáť sa ťažkých zápasov o reformy a neotočiť sa v polceste, aj keď sa občas vyskytnú prekážky, ktoré na prvý pohľad vyzerajú neprekonateľné. Panie poslankyne, páni poslanci, ja som si naozaj veľmi pozorne vypočul vaše pripomienky, aj tie, ktoré boli kritické, a chcel by som aj poďakovať viacerým, ktorí naozaj tu povedali vážne slová. Musím povedať, že niektorí poslanci boli aj trošku pre mňa sklamaním, ale to už je moje osobné videnie, čiže na záver, páni poslanci, pani poslankyne, povedal som svoje krédo. Povedal som svoje videnie školstva aj ochotu pokračovať ďalej a rozhodnutie je vo vašich rukách. Ďakujem. (Potlesk.)