J. Tkáčová, poslankyňa: (2007-10-25):
Po prvé ako problémový vidíme navrhovaný vzťah ústredných orgánov štátnej správy pri odpisovaní zásob výhradných ložísk. Nerastné bohatstvo patrí štátu, štát ho eviduje ako zásoby výhradných ložísk. Zákon hovorí, že tieto zásoby možno odpísať vtedy, ak ide o zásoby, ktorých dobývanie by ohrozilo dôležité verejné záujmy, ako sú kultúrne dedičstvo, ochrana životného prostredia a podobne. Vláda chce doplniť vo svojom návrhu, aby záväzné stanovisko pre banský úrad vydávalo iba ministerstvo hospodárstva v nadriadenom postavení voči iným ministerstvám. Mimoriadne zaujímavý je tento návrh vlády, ak si uvedomíme, že tu je zámer ťažiť perlit v katastri vinohradníckej tokajskej oblasti. Mám vyjadrenia ministerstva pôdohospodárstva, ústredného kontrolného a skúšobného ústavu poľnohospodárskeho aj zástupcu Slovenska v komisii pre vinohradníctvo, ktoré sa všetky zhodujú v tom, že dôrazne protestujú a zásadne nesúhlasia s otváraním ťažby perlitu v Tokaji. Sú na to tri závažné dôvody. Po prvé je tu návrh na zápis uvedeného územia a súboru viníc a vínnych pivníc tokajskej oblasti do zoznamu Svetového prírodného a kultúrneho dedičstva UNESCO. Druhým dôležitým, vážnym argumentom je uzavretá medzištátna Dohoda medzi Ministerstvom pôdohospodárstva Slovenskej republiky a Ministerstvom poľnohospodárstva a rozvoja vidieka Maďarskej republiky o vzájomnej spolupráci v odbore vinárstva a vinohradníctva v tokajskej vinohradníckej oblasti, v rámci ktorej zmluvné strany podľa článku I tejto dohody prevzali spoločnú zodpovednosť za zachovanie najvyššej kvality produkcie vína v tejto oblasti. No a tretí argument je územný plán vyššieho územného celku v Košickom kraji, ktorý rozhodol o využití územia tohto regiónu na poľnohospodársku činnosť, vinohradníctvo a podporu cestovného ruchu. Ten pozmeňujúci návrh vlastne smeruje k tomu, že aj keď ministerstvo, povedzme, kultúry alebo ministerstvo pôdohospodárstva bude iniciovať odpis zásob perlitu, rozhodujúce slovo bude mať ministerstvo hospodárstva, ak sa schváli návrh tak, ako ho predložila vláda. Ale keď bude mať akési pomyselné posledné slovo ministerstvo hospodárstva, nestratí zmysel ochrana kultúrnych záujmov i ochrana životného prostredia? Veď cap bude strážiť záhradu. Ako rozhodne ministerstvo hospodárstva, ak má rozhodovať najmä z hľadiska surovinovej politiky? V poslednom čase sa na toto ministerstvo sústreďujú mnohé kompetencie aj cez banský zákon, ktoré indikujú skryté záujmy hospodárskych korporácií a to je škodlivé. Pre transparentnosť sú životne dôležité vzájomné kontrolné mechanizmy, a preto nemôžeme zákonom podriaďovať jedno ministerstvo druhému ani v partikulárnych veciach. Druhým problémovým okruhom je navrhované vypustenie vety z banského zákona, ktorá dobývanie výhradného ložiska a nakladanie s vydobytým nerastom viaže na získanie povolenia na banskú činnosť. A ten tretí problém je problém, o ktorom hovorila moja predrečníčka pani poslankyňa Kramplová, a to je zavedenie vecného bremena, ktoré je predmetom najväčšej kritiky a nesúhlasu odbornej verejnosti, občanov, opozičných, ale i koaličných poslancov. Veľmi ostro proti nemu vystúpila aj obecná samospráva. Potencionálne sa môže toto vecné bremeno dotknúť až 300 000 obyvateľov Slovenska. Okrem predloženia pozmeňujúcich návrhov vás chcem, kolegyne a kolegovia, upozorniť ešte na niektoré body spoločnej správy, ktoré gestorský výbor odporúča prijať, ale myslím si, že by nebolo vhodné ich prijať. V prvom rade ide o bod zo spoločnej správy č. 24, ktorý žiadam vyňať na osobitné hlasovanie. Budem pomalšia, aby pán spravodajca stíhal. Teda bod 24 zo spoločnej správy. V ňom sa navrhuje zmena banského zákona v časti, ktorá definuje zloženie komisie, ktorú vymenúva obvodný banský úrad a vyhodnocuje návrhy na určenie dobývacieho priestoru. Určenie dobývacieho priestoru je najdôležitejšia časť celej fázy od zistenia výskytu nerastu až po samotné ťaženie. Zákon hovorí, citujem: „Členov komisie vymenúva predseda obvodného banského úradu zo zástupcov obvodného úradu životného prostredia obce, na ktorej území sa nachádza dobývací priestor, Slovenskej banskej komory a obvodného banského úradu. Komisia je zložená tak, aby zástupcovia obvodného banského úradu boli v menšine. Komisia je uznášaniaschopná, ak je prítomná nadpolovičná väčšina jej členov.“ A tento návrh v bode 24 navrhuje posledné dve vety vypustiť, to znamená: „Komisia je zložená tak, aby zástupcovia obvodného banského úradu boli v menšine. A je uznášaniaschopná, ak je prítomná nadpolovičná väčšina jej členov“. Tieto dve ustanovenia sú navrhnuté, aby boli vypustené. Odôvodňuje sa to tým, že priama definícia v zákone, aby zástupcovia obvodného banského úradu boli v menšine, diskriminuje záujmy vlastníka ložiska, ktorým je Slovenská republika. Myslím si, že to takto nie je, pretože záujmy štátu okrem zástupcov banského úradu hája aj zástupcovia úradu životného prostredia a vlastne spolu už môžu hrať presilovku. Toto, si myslím, je na zabezpečenie záujmov štátu dostatočné. Pretože, ak prijmete navrhovanú zmenu, môže banský úrad vymenovať členov komisie tak, že zástupcovia obcí budú iba v role štatistov. Ja chápem zlosť vlády na obce, na mestá, ktoré sa dokážu vzoprieť pripravovanému drancovaniu v ich katastri, ako to bolo napríklad v prípade Kremnice, ale takýto návrh považujem za zlý a prosím vás, kolegovia a kolegyne, keď budeme o bode 24 hlasovať samostatne, aby ste ho odmietli. Ďalej sa pripájam k návrhu pani poslankyne Kramplovej, vyňať na osobitné hlasovanie body 28 až 32 a 19 až 21, ktoré sa týkajú vecného bremena. Myslím si, že zvlášť bod 32 je nebezpečný, pretože sa v ňom navrhuje prechodné ustanovenie, aby sa vecné bremeno podľa tohto zákona zriadilo aj na už určené dobývacie priestory, ak u nich ku dňu nadobudnutia účinnosti zákona nedošlo k vyriešeniu konfliktu záujmov, čiže už k existujúcim konaniam. Tie by sa podľa môjho názoru mali ukončiť podľa platných predpisov pri ich začatí, tak to v tých prechodných ustanoveniach v zákonoch býva navrhované. Teraz k samotným pozmeňujúcim návrhom. Ja som predložila a v laviciach máte pozmeňujúce návrhy s menom Jarmila Tkáčová, potom II, pretože ešte bolo potrebné legislatívne dočistiť niektoré veci, tak ten prvý pozmeňujúci návrh pozostáva z piatich bodov. Prečítam bod č. 1: V článku 2 v bode 1 sa v prvej vete vypúšťajú slová „prostredníctvom Ministerstva hospodárstva Slovenskej republiky“ a vypúšťa sa druhá veta. Vláda navrhuje, ako som už spomínala, aby význam ochrany preukázalo ministerstvo životného prostredia obvodnému banskému úradu prostredníctvom ministerstva hospodárstva. Zavádza sa tým hierarchický vzťah medzi ministerstvom životného prostredia a ministerstvom hospodárstva. Čiže dotknuté ministerstvo sa bude vyjadrovať sprostredkovane a myslím si, že to nemá oporu ani v ústave, ani v kompetenčnom zákone. Navrhovaná úprava zároveň tým, že ministerstvu hospodárstva priznáva právomoc preskúmavať a potvrdzovať stanovisko ministerstva životného prostredia z hľadiska surovinovej politiky, zbavuje akéhokoľvek reálneho významu ochranu životného prostredia ako dôvod pre obmedzenie ťažobných aktivít. Druhý bod – pozmeňujúci návrh. V článku 2 sa bod 2 vypúšťa. Po tretie v článku II. bod 4 znie: V § 24 sa vypúšťa ods. 8 a bod 4. V článku 2 sa za bod 4 vkladá nový bod 5, ktorý znie: „Bod 5. V § 24 v ods. 20 sa slová „ods. 14 alebo 15“ nahrádzajú slovami „ods. 13 alebo 14“.“ Doterajšie ods. 9 až 21 sa označujú ako ods. 8 až 20 a ostatné novelizačné body sa prečíslujú. Vláda navrhuje, aby sa z paragrafu banského zákona vypustila veta, ktorá dobývanie výhradného ložiska a nakladanie s vydobytým nerastom viaže na získanie povolenia na banskú činnosť. Takýto návrh je v priamom rozpore so zákonom o banskej činnosti a to menovite s § 2 v spojení s § 4 a s § 10 zákona č. 51 o banskej činnosti, v zmysle ktorých je dobývanie výhradného ložiska banskou činnosťou, výkon ktorej nevyhnutne vyžaduje tzv. banské oprávnenie. Podľa názoru predkladateľov ide o nepriamu novelu, čo predstavuje neprípustnú legislatívnu techniku. Prijatím bodu 2 by sa podstatne zasiahlo do systémových prvkov právnej úpravy, spočívajúcich okrem iného v potrebe povolenia špecializovaného orgánu štátnej správy na banskú činnosť. Okrem toho by sa takouto úpravou vo vzťahu k dobývaniu výhradného ložiska prinajmenšom dočasne znemožnila aplikácia zákona o posudzovaní vplyvov na životné prostredie, ktoré vykonáva viaceré právne záväzné akty Európskych spoločenstiev a ktoré uplatňovanie vo vzťahu k banským činnostiam nie je možné obísť. Čiže návrh umožňujúci výkon banskej činnosti bez povolenia je preto neprijateľný aj z vecného, aj z legislatívnotechnického hľadiska a jeho prijatie môže ohroziť plnenie záväzkov Slovenska vyplývajúcich z jeho členstva v Európskej únii. Bod 5 tohto pozmeňujúceho návrhu, ako aj bod 1 a 2 pozmeňujúceho návrhu označeným II sa týkajú vecného bremena. Pripájame sa k návrhu pani poslankyne Kramplovej vypustiť bod 8 a 9 z článku II a bod 15 z článku I a naše odôvodnenie v podstate je totožné. Niet pochýb o tom, že zriadenie vecného bremena je bezprostredným obmedzením vlastníckeho práva. Vstup iných osôb na svoju nehnuteľnosť, ale aj umiestňovanie stavieb a zriadenie vykonávaných úprav nehnuteľností, ktoré vlastník musí strpieť, zbavuje oprávnenie vlastníka užívať predmet svojho vlastníctva podľa vlastného uváženia, čiže zbavuje toto oprávnenie reálneho obsahu a toto oprávnenie de facto vlastník stráca prinajmenšom v časti svojho vlastníctva. Na to, aby takéto nútené obmedzenie bolo ústavne konformné, je nevyhnutné, aby spĺňalo imperatívy v článku 20 ods. 4 ústavy. Napríklad, pokiaľ ide o primeranú náhradu, navrhovaná právna úprava síce umožňuje dotknutému vlastníkovi domáhať sa primeranej náhrady, ale nie v rámci konania o obmedzení vlastníckeho práva, ale až ex post. To znamená, čo je dôležité z vlastnej iniciatívy, to je, to znamená, umožňuje obmedziť vlastnícke právo bez súčasného splnenia podmienky primeranej náhrady a zároveň obmedzuje sumu náhrady len na náhradu za obmedzenie bežného obhospodarovania nehnuteľností, na ktorých je určený dobývací priestor. Ďalej je obsahom vecného bremena zriadenie prednostného práva kúpy pozemkov nachádzajúcich sa v dobývacom priestore. Podľa názoru predkladateľov ide o zásah do zmluvnej slobody vlastníka a teda o zásah do oprávnenia vlastníka disponovať predmetom vlastníctva podľa článku 20 ods. 1 ústavy. Na základe uvedeného zastávame názor, že vznik vecného bremena ex lege pri splnení zákonnej podmienky uplynutia lehoty 60 dní odo dňa právoplatnosti rozhodnutia o určení dobývacieho priestoru bez dosiahnutia dohody o vyriešení konfliktu záujmov je v rozpore s čl. 20 ods. 4 ústavy, ako aj s čl. 13 ods. 4 ústavy spojený s čl. 20 ods. 1 ústavy. Preto je potrebné vecné bremeno z celého vládneho návrhu vypustiť. Myslím si, dámy a páni, že tento § 33a je pozvánkou na Ústavný súd, ak bude schválený. Ešte raz pre pána spravodajcu k procedúre. Navrhujem, aby sa hlasovalo nasledovne o pozmeňujúcich návrhoch. O bode 1 prvého pozmeňujúceho návrhu samostatne, o bodoch 2 až 4 spoločne, o bode 5 a o bode 1 a 2 z druhého pozmeňujúceho návrhu spoločne. Verím, vážené kolegyne a kolegovia, že ste načúvali argumentom na podporenie navrhovaných zmien a dokážete prekonať politický diktát i vlastné presvedčenie o nadradenosti verejného záujmu a že budete hlasovať za zmeny vylepšujúce návrh zákona. Ešte raz vás žiadam, vás prosím aj v mene občanov, obecnej samosprávy a tokajskej vinárskej oblasti o podporu našich návrhov. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)