Poliačik, Martin, poslanec NR SR (2012-10-30):
A to tretie pravidlo je v podstate úplne prosté, ide o ľudí, hej. Nikde tam nie je, nikde v týchto, žiadne z týchto troch pravidiel nie je porušené v styku dvoch ľudí rovnakého pohlavia. A preto je považované aj v modernej sexuológii skôr za variantu, nie za odchýlku. Je to varianta prirodzenej ľudskej sexuality. A keď hovoríme o prirodzenosti, ktorá tu bola teda spomenutá niekoľkokrát predo mnou – od čoho sa odvíja, od slova príroda, prirodzenosť, je to to, čo v prírode všade vidíme, že takto sa správajú aj zvieratá pre ne? Lebo zviera nemá vlastnú vôľu, na základe ktorej by sa rozhodovalo tak alebo onak, nemá morálku, na základe ktorej by sa rozhodovalo tak alebo onak. A ak teda prirodzenosť viažeme napríklad od toho, čo môžme vidieť v prírode, tak potom opäť aj správanie, homosexuálne správanie vidíme od najnižších po najvyššie formy života ako súčasť, ako variantu, nie ako prevládajúci smer. Samozrejme, že každý živočíšny druh sa snaží sám seba zachovať, a preto sa množiť, ale on sa zachováva ako druh. A existujú veľmi zaujímavé štúdie, ktoré hovoria o tom, že práve vďaka homosexuálnym jedincom vo väčších skupinách živočíchov sa tieto udržujú dlhšie. Pretože homosexuálni jedinci tým, že nemajú svoje vlastné mláďatá, sa starajú alebo pomáhajú so starostlivosťou o mláďatá tých iných, ktorí sú v danom stáde, alebo neskôr teda aj v ľudských komunitách, a práve vďaka tomu tieto komunity prežívajú. Takže keď sa pozrieme na druh ako celok a nebudeme sa pozerať na seba samého každý ako jednotlivca, tak pre prežitie druhu zjavne homosexualita podľa týchto štúdií je prospešná a nie že by tomuto prežitiu bránila. Štvrtá téza pojednáva o Ježišovom prikázaní „Miluj svojho blížneho ako seba samého“. V tejto časti sa Fletcher zaoberá pojmom sebalásky. Situacionista prejavuje lásku k sebe vtedy, ak mu ide aj o dobro čo najväčšieho počtu svojich blížnych. Láska človeka má hľadieť na následky, kalkuluje v každej situácii, akým spôsobom môže byť zachované dobro pre širší okruh osôb. Agapická láska podľa Fletchera nemôže nehľadieť na dôsledky. Ak je rozhodnutie v ľudských rukách, situacionista volí cestu, ktorá môže zachovať dobro väčšieho počtu ľudí. V kontexte tohto bodu Fletcherovej situačnej etiky môžeme povedať, že registrované partnerstvá znamenajú gesto pomoci nášmu blížnemu. Zavedenie tohto inštitútu môžeme chápať ako prejav pravej lásky k nášmu blížnemu a zároveň je to cesta, ktorá nikomu neublíži, no pomôže pomerne širokej skupine ľudí, ako sme ju vymedzili už pri rozbore prvej Fletcherovej tézy. Registrované partnerstvo je viditeľným prejavom lásky voči blížnemu, ktorý má možnosť prebojovať homofóbne tendencie spoločnosti. Je preto iba na nás, či sa k tomuto gestu odhodláme a či k nemu pristúpime. Takže opäť – registrované partnerstvá ako inštitút pomáhajú prejaviť lásku a takisto sú prejavom lásky nás ako zákonodarného zboru voči občanom tomuto štátu a skôr lásku podporujú, akoby podporovali separovanosť a nenávisť. Téza päť: „Iba účel svätí prostriedky, nič iné.“ V tomto bode Fletcher hovorí, že pojítko medzi účelom a prostriedkami nie je možné rozdeliť. V našich zemepisných šírkach spojenie „účel svätí prostriedky“ zväčša otvára diskusie o morálne skazených ľuďoch a vladároch. Ale je to naozaj jediná možnosť interpretácie? Fletcher v tomto prípade opakuje opäť, že vec samotná nemá žiadnu morálnu hodnotu. Morálna hodnota nie je prisúdená ani konkrétnemu jednaniu, ani konkrétnemu nástroju, ktorý je v tomto jednaní použitý. To, čo urobí dobrou alebo zlou, je jedine jej cieľ. Jednoduchý príklad. Nožom môžem zachrániť človeka, môžem ho zabiť a môžem si ním nakrájať mäso na obed. Jedine použitie toho noža určuje, či je dobrý, alebo zlý, nie nôž samotný. To, čo – dospievame teda k téze „Láska svätí svoje prostriedky“. Faktormi procesu rozhodovania majú byť pritom účel, prostriedky, motív a následky. Ak sa pri týchto štyroch oblastiach zachová princíp lásky, môžeme z hľadiska situačnej etiky hovoriť o správnom rozhodnutí. Účelom, ktorý pred nami stojí, je naplnenie lásky dvoch ľudí rovnakého pohlavia. Prostriedkom, ktorým ho môžeme dosiahnuť, je jeho oficiálne spoločensky uznaná forma, a to je registrované partnerstvo. Motívom je pre nás naplnenie tejto lásky v spoločnosti bez strachu a homofóbnych tendencií a následkom, ktorý chceme dosiahnuť, je zodpovedný trvalý zväzok, v ktorom môže byť naplnená vzájomná láska partnerov. Z hľadiska situačnej kresťanskej etiky preto považujem registrované partnerstvo za eticky správne rozhodnutie. Šiesta téza: „Rozhodnutia lásky sa robia v závislosti od situácie, nie od predpisu.“ Počuli sme opäť od Mariána odporúčania zo strany katolíckej cirkvi a ja tvrdím, že ak teda má existovať niečo, čo je nadradené akémukoľvek zákonu, ak má existovať prirodzený zákon alebo nejaké prirodzené kritérium, ktoré v každej situácii nám má povedať, či sa rozhodujeme správne, alebo sa nerozhodujeme správne, tak tým kritériom je láska k blížnemu. Nič iné. Fletcher sa zaoberá vplyvom ideológie, aktuálna téma. Zo skúsenosti vieme, že človek v každodennom živote koná podľa rôznorodých ideologizujúcich vplyvov. Jedná podľa zákonov, ktoré isté skupina ľudí považuje v danom kontexte za správne. Podľa Fletchera sú však všetky ideologizujúce tendencie v etike odtrhnuté od života, a preto zároveň nepraktické. Pevné etické normy nevytvárajú priestor pre ľudský element, ktorý vyžaduje konkrétna situácia. Vytvárajú natoľko vysoký ideál správania, že ho človek radšej obchádza, akoby sa mal snažiť o jeho dosiahnutie. Ideológia sa nesnaží generalizovať a zjednodušovať, čo znemožňuje pohľad na individualitu človeka. Najevidentnejšie sa preto tento problém podľa Fletchera objavuje v legalistickom poňatí sexuálnej etiky. Kristus však podľa Fletchera v Biblii odsudzuje iba manželskú neveru a rozvod. Nehovorí nič o homosexualite, masturbácii, predmanželskom sexe, sterilizácii, umelom oplodnení, interrupcii, sexuálnych hrách, pettingu či tvorení. Či je akákoľvek forma sexu hetero-, homo- alebo auto- dobrá, záleží iba od toho, či naplno slúži láske, alebo nie. V tomto stručnom prehľade som v krátkosti zhrnul základné tézy situačnej etiky, ktorá pre mňa nejakých desať rokov dozadu bola základom napísania mojej diplomovej práce. (Reakcia z pléna.) Prešlo mi to na Trnavskej univerzite, predstav si, s kresťanskými základmi som ju obhájil, túto diplomovú prácu. (Reakcia z pléna.) Je na webe, kľudne si ju prečítaj. Registrované partnerstvo, teda pár záverečných bodov: Registrované partnerstvo, resp. rovnako pohlavné páry nemôžu byť považované za eticky neprijateľné sami osebe. Jedine láska ako základný účel robí vec dobrou alebo zlou. V istom zmysle sa aj manželstvo môže stať morálne zlým, ak jeho cieľ nie je naplnenie agapickej lásky. Rovnaký princíp sa teda dá analogicky stiahnuť aj na registrované partnerstvo alebo akýkoľvek iný vzťah. Ak aj vychádzame z kresťanskokonzervatívnej premisy, že praktizovaná homosexualita je porušením zákona, toho vyššieho zákona, môže byť tento zákon porušený, ak slúži k naplneniu agapickej lásky. Tak ako je morálne prípustné porušiť prikázanie „Nezabiješ“ v prípade priameho ohrozenia iných nevinných životov, tak je morálne prípustné porušiť akýkoľvek vyšší zákon, ak ním má byť dosiahnuté vyššie dobro a láska. Homosexuálna láska nie je výlučne citová. Je trvalou realizáciou nadčasovej a spravodlivej lásky a je schopná vytvárať trvalý zväzok, ktorý nie je založený výlučne na emóciách ani chtíčoch, ale na sebeobetovaní partnerov. Agapická láska myslí na svojho blížneho. Chce dobro čo najväčšej skupiny ľudí, a preto prirodzene kalkuluje. Registrované partnerstvo môže byť preto prejavom lásky k blížnemu. Cieľom oficiálnej formy uznania legitimity partnerstva párov rovnakého pohlavia je naplnenie lásky týchto ľudí a zodpovedný vzťah. Keďže podľa Fletchera láska svätí svoje prostriedky, nemalo by takémuto kroku nič stáť v ceste. Generalizovanie a ideologizácia v etike ničomu nepomáha. Odstraňuje akýkoľvek element individuality a ľudskosti. Homosexualita sa stala terčom takejto ideologizácie a našou úlohou je preto oprostiť túto tému od mýtov a dať LGBT osobám možnosť realizovať svoju lásku. V celom svojom príspevku som čerpal výhradne z práce kresťanských autorov. Preto myslím, že tá téza, ktorú som povedal na začiatku, že odpor voči registrovaným partnerstvám môže byť stanoviskom katolíckym, ale určite nie stanoviskom kresťanským, platí. A z druhej časti môjho príspevku rozboru situačnej etiky na základe samotných výrokov Ježiša Krista dúfam, že som vás presvedčil aj v druhej svojej téze, a síce, ak by Ježiš Kristus sedel v tejto sále, pri tomto zákone by hlasoval za. Ďakujem. (Potlesk.)