Madej, Róbert, poslanec NR SR (2011-05-27):
Ďakujem veľmi pekne. Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, páni poslanci, vážení navrhovatelia, v prvom rade sa chcem ospravedlniť za to, že pokazím trošku vašu entuziastickú atmosféru a tešenie sa z toho, akým spôsobom zlepšujete právny poriadok v tejto oblasti, pretože myslím si, že toto riešenie, ktoré navrhujete, nie je správne. Aby som nezabudol v zápale predkladania argumentov, si dovolím navrhnúť procedurálny návrh, ktorým Národná rada sa uznesie na tom, že vráti návrh zákona na dopracovanie predkladateľovi. A ako vidíte, robím to s čestným úmyslom, aby ste neboli viazaní šesťmesačnou lehotou na opätovné predloženie zákona, ale aby ste prípadne po dopracovaní ako predkladatelia mohli predmetný návrh zákona na ďalšiu schôdzu Národnej rady opätovne predložiť po jeho dopracovaní. Striedavá starostlivosť, dámy a páni, povedzme si, čo to je. Striedavá starostlivosť je nový inštitút, za ktorý sme tu s mnohými kolegami v roku 2010 tesne pred voľbami hlasovali, kde sa zaviedla možnosť určenia a zverenia dieťaťa do osobnej starostlivosti obidvoch rodičov. V súčasnosti to teda funguje tak, že s konaním o rozvod manželstva je spojené aj konanie o úprave práv a povinností k maloletému na čas po rozvode. Súčasne s výrokom, ktorým súd rozvádza manželstvo, teda rozhodne o tom, komu zverí dieťa do osobnej starostlivosti. Aké možnosti má v súčasnosti súd? Pred rokom 2010 mohol súd zveriť dieťa do osobnej starostlivosti matke, otcovi alebo iným príbuzným. Pri výklade tohto ustanovenia bolo zrejmé, že jeden z rodičov bude ten, ktorému bude dieťa, teda najčastejšie z rodičov bude ten, ktorému bude dieťa zverené do osobnej starostlivosti. Zmenou právnej úpravy v roku 2010 sa zaviedla tretia možnosť, a to, že pokiaľ majú obidvaja rodičia možnosti, schopnosti zabezpečovať starostlivosť o dieťa a pokiaľ je to v záujme dieťaťa, opakujem, pokiaľ je to v záujme dieťaťa, takáto striedavá starostlivosť, súd môže na čas po rozvode zveriť dieťa do striedavej starostlivosti obom rodičom. V súčasnosti teda má súd pri rozhodovaní o tom, komu zverí dieťa do osobnej starostlivosti na čas po rozvode, tri možnosti: jednému rodičovi, druhému rodičovi alebo obom rodičom do striedavej starostlivosti. Aké sú kritériá tohto výberu? Základným kritériom je záujem maloletého dieťaťa, dámy a páni, záujem maloletého dieťaťa. Každá kauza, každé jedno konanie sa rozhoduje podľa individuálnych okolností prípadu. Súd je ten, kto je povinný tieto okolnosti skutkové a právne posúdiť, vykonať dokazovanie, aplikovať na to svoje právne názory a rozhodnúť. Z týchto troch možností, ktoré v súčasnosti po zmene právnej úpravy sú absolútne nezávislé a rovnocenné, zveriť jednému, zveriť druhému alebo zveriť obidvom do striedavej starostlivosti, si teda súd môže vybrať. Základným kritériom je záujem dieťaťa. Ja sa pýtam, že či sudcovia majú byť len úradníci a štatisti, ktorí budú mať zákonom vymedzené len jednu možnosť, nebudú môcť posúdiť okolnosti prípadu, pretože zákon vlastne povie, a to je navrhovaná zmena, že z troch rovnocenných možností zverenia dieťaťa do osobnej starostlivosti bude automaticky jedna, že pri posúdení, že obidvaja rodičia majú dostatočne vytvorené podmienky na osobnú starostlivosť, automaticky bude dieťa zverené obidvom súčasne. Tým pádom, pretože v zásade pre posúdenie týchto otázok je, by som si dovolil povedať, skôr len rutinná vec, kde nie je prípustná úvaha súdu, či rodič má, alebo nemá vytvorené podmienky, jednoducho v tejto veci sa opiera o stanovisko kolízneho opatrovníka, nevykonáva dokazovanie automaticky sám a pokiaľ, samozrejme, niekto má byt, čisto v ňom upratané, má nejaké základné materiálne podmienky, tie podmienky pre výchovu dieťaťa asi splnené budú, tak súd bude musieť použiť už len jednu možnosť, ktorú vy ako predkladatelia, dámy a páni, návrhu zákona preferujete. Dieťa bude teda musieť byť zverené do striedavej osobnej starostlivosti. A v návrhu zákona ja vidím jeden obrovský problém, ktorý vám v tomto navrhovanom ustanovení vypadol. Keď doterajšie zverenie do osobnej starostlivosti je podmienené záujmom maloletého dieťaťa, to znamená jeho najlepším prospechom, čo je v jeho najlepšie dobro, toho maloletého dieťaťa, tak navrhovaná právna úprava záujem maloletého dieťaťa ako podmienku na zverenie do osobnej striedavej starostlivosti vypúšťa. Jednoducho stane sa to automaticky zo zákona bez ohľadu na to, či je na tom záujem maloletého dieťaťa, alebo nie. Či je to v záujme maloletého dieťaťa, alebo nie. Toto je automatika, ktorá nie je správna. Pretože skutočne neposudzovať pri zverení dieťaťa do osobnej starostlivosti jedného z rodičov, neposudzovať jeho najlepší záujem ako základnú podmienku rozhodnutia o zverení, je úplne scestné, nehnevajte sa. Povedzme si niečo, dámy a páni, o striedavej osobnej starostlivosti. Nájdeme aj kritikov, ale aj tých, ktorí sú za tento inštitút. Ja si myslím, že v niektorých prípadoch striedavá osobná starostlivosť má svoje dôvody a má svoje opodstatnenie. Nezabúdajte ale, dámy a páni, akým spôsobom má byť zabezpečený výkon striedavej osobnej starostlivosti. Dieťa maloleté, čo je pre účely zákona o rodine vo veku od 0 až do 18 rokov, bude zverené dvom rodičom. O striedavej osobnej starostlivosti v súčasnosti v praxi rozhodujú súdy na základe podmienky záujmu maloletého dieťaťa. Rozmýšľa súd pri určení dieťaťa do striedavej osobnej starostlivosti, či sú vôbec založené podmienky na to, aby dieťa bolo zverené do striedavej osobnej starostlivosti? Aké sú to? Ja sa pýtam, na čas po rozvode rodičia, rozvedení manželia, sa jeden od druhého odsťahujú. Jeden bude bývať v Bratislave, druhý 200 kilometrov v Banskej Bystrici. Striedavá osobná starostlivosť by mala byť v záujme maloletého dieťaťa. Mala by mať svoje na to vytvorené podmienky. Ja sa pýtam, kto a akým spôsobom by ste chceli, keď súd bude automaticky musieť určiť striedavú osobnú starostlivosť v každom prípade, aj v takom, kde na to nie sú vytvorené podmienky, pretože vy hovoríte, že u každého musia byť podmienky na osobnú starostlivosť, tým pádom ide do striedavej osobnej starostlivosti, ale nehovoríte o tom, či sú podmienky na striedavú osobnú starostlivosť. To znamená, aby obidvaja poskytovali, či sú podmienky na to, aby obidvaja spoločne poskytovali striedavú osobnú starostlivosť. A to je ten záujem maloletého dieťaťa. Teraz si predstavte, dámy a páni, že dvaja rodičia, u ktorých sú podmienky na osobnú starostlivosť, bývajú od seba 200 kilometrov. Zo zákona súd bude musieť zveriť dieťa do striedavej osobnej starostlivosti. Podľa môjho názoru nie sú vytvorené podmienky na striedavú osobnú starostlivosť. Ako chcete, aby v takomto prípade napríklad, a takých prípadov je x, y, z, ako chcete, aby bola poskytovaná osobná starostlivosť? Ktorému z rodičov? Kde bude navštevovať dieťa školu? Kde bude navštevovať lekára? V ktorom meste, u ktorého rodiča? A tak ďalej. To je ten záujem maloletého pre určenie striedavej osobnej starostlivosti. Automaticky, keď chce Národná rada, naopak, obmedzovať súdy v rozhodovaní, tak návrhmi zákonov spôsobíme väčšie skrivodlivosti a myslím si, že práve toto je doklad jednej z nich. Keď striedavú osobnú starostlivosť posudzuje súd, striedavá osobná starostlivosť od roku 2010 do istej miery spomalila konania, aj rozvodové, pretože súd musí a je povinný vykonať všetko dokazovanie. To znamená, keď jeden z rodičov navrhne striedavú osobnú starostlivosť, je to či už z úniku pred platením výživného alebo čohokoľvek iného, tak súd musí posudzovať, či sú vytvorené na to podmienky. Vyjadruje sa k tomu kolízny opatrovník, môže sa k tomu vyjadriť maloleté dieťa, ak je s ohľadom na svoje schopnosti, vek schopné samostatne prejaviť svoj názor pred súdom, a vyjadruje sa k tomu znalec z odboru psychológie, pokiaľ je ustanovený v konaní. Všetky tieto v rámci celého tohto dokazovania súd je povinný zistiť, či sú na to materiálne a iné okolnosti, podmienky na to, aby dieťa bolo v striedavej osobnej starostlivosti. Takto zákonom obídeme celý tento proces. Jednoducho nezaujíma nás materiálna stránka, nezaujíma nás záujem dieťaťa a naordinujeme, že v každom prípade musí byť striedavá osobná starostlivosť o dieťa. Toto riešenie práve z toho dôvodu, dámy a páni, určite nie je dobré. Dovoľte mi ešte, aby som sa vyjadril k tým dôvodom, ktoré ste uvádzali na predloženie tejto právnej úpravy. Ja s tými štatistikami a s tými dôvodmi a problémami, ktoré popisujete, súhlasím. Nesúhlasím ale so spôsobom ich prezentácie a so spôsobom, akým popisujete z toho vzniknuté problémy. Súhlasím s tým, že v mnohých konaniach, následne po mnohých konaniach majú – a teraz povedzme si to na rovinu, tento návrh zákona je jednostranne v prospech otcov, keby bol na to záujem, nám s tým problém. V mnohých konaniach majú otcovia problém zabezpečenia styku s vlastným dieťaťom, stretávať sa so svojím dieťaťom, realizovať tento styk. To je fakt. Povedzme si ale otvorene, že či striedavá osobná starostlivosť v každom jednom prípade je spôsob, akým tento nedostatok odstránite. Myslím si, že práve nepoznanie tejto problematiky viedlo navrhovateľov k účelovému jednému návrhu, hoci tieto problémy treba trošku riešiť komplexnejšie. Po rozhodnutí súdu, kde súd zverí dieťa do osobnej starostlivosti rodičovi, rozhodne aj o tom, ako sa bude realizovať styk s druhým rodičom. Ustanoví nejaké hodiny, víkendy, dni, týždne, na základe ktorých, podľa ktorých sa bude môcť ten druhý rodič stretávať so svojím dieťaťom. Čo sa ale stane? Stáva sa častokrát to, že druhý rodič, teda ten rodič, ktorý má dieťa zverené do osobnej starostlivosti, napriek právoplatnému rozhodnutiu súdu nie je ochotný vydať dieťa v čase, keď dieťa má realizovať styk s druhým rodičom. Robí tomu prekážky, obštrukcie, ktoré napríklad spočívajú v tom, že každý druhý týždeň čistou náhodou cez víkend vtedy, keď má byť dieťa s druhým rodičom, tak je dieťa choré. Dokonca matky „vybavovačky“ v tomto prípade sú schopné každý druhý víkend získať aj PN-ku od lekára. Možno ho už potom, keď to začne byť podozrivé, začne byť podozrivé, bude to musieť byť stále iný. Povedzme si ale, aké spôsoby majú tí, ktorí majú právo stretávať sa so svojím dieťaťom a právny nárok uznaný súdom, judikovaný, aké majú na odstránenie týchto nedostatkov, na zabezpečenie svojich práv a v čom by sme im mohli pomôcť? V prvom rade poznám mnohé prípady otcov, ktorí sa nestretli osem rokov s dieťaťom. Sú to tragické prípady a absolútne súhlasím s vami. V niektorých prípadoch už aj ich to prestalo baviť, pretože tých možností aj podľa súčasnej legislatívy nemajú veľa, alebo stratila vôbec energiu domáhať sa svojich práv ďalej na súde. Keď jeden z rodičov bráni realizácii styku druhého rodiča s dieťaťom, samozrejme, môže sa dopustiť aj trestného činu, ktorý spočíva v nerešpektovaní, v marení výkonu úradného rozhodnutia. Môže byť druhému rodičovi, tomuto rodičovi, ktorý má dieťa odovzdať, uložená pokuta, a to aj opakovane. Súd môže pristúpiť k výkonu rozhodnutia. To znamená, oprávnený rodič môže podať návrh na výkon rozhodnutia. A v neposlednom prípade, a tu sa pýtam, že či to nie je nedostatok tej právnej úpravy, v prípade, keď rodič nerešpektuje právo na styk dieťaťa s druhým rodičom, keď ho v tom obmedzuje, robí obštrukcie, tak môže v takomto prípade zmeniť rozhodnutie o zverení do osobnej starostlivosti a zveriť toto dieťa tomu druhému rodičovi. Ako sankciu tomu, že opakovane ten rodič, ktorý má dieťa zverené do osobnej starostlivosti, nerešpektuje styk. Problém je v tom, že toto ustanovenie súdy nevyužívajú, pretože je to dané najmä tým, že nemajú odvahu na takéto rozhodnutie, keď matka bráni otcovi stretávať sa s dieťaťom, robí to opakovane. Zažili sme prípady aj desať, aj viackrát, tak nie je vždy veľká vôľa na to, aby jej bola uložená pokuta aj vzhľadom na sociálnu situáciu, v akej sa nachádza, ale je veľká obava zmeniť vôbec rozhodnutie o zmene, rozhodnutie o zverení do osobnej starostlivosti a v takomto prípade zveriť do osobnej starostlivosti dieťa otcovi. Ja sa pýtam, či by sme nemali ísť touto cestou? Zaviesť ako obligatórnu sankciu zmenu rozhodnutia o zverení do osobnej starostlivosti v prípade, ak niekoľkokrát opakovane je marený styk jedného rodiča s druhým. Pretože v týchto veciach dochádza k porušeniu práva právoplatných rozhodnutí, ale toto je spôsob, akým vykonáte právoplatné rozhodnutia. A druhá vec je ešte iná, a to si povedzme, to je rigidnosť samotného procesu, civilného procesu, kde výrok súdu musí byť určitý. Rozhodnutia súdov sa musia zakladať na tom, že v rozsudku musí byť napísaný presný deň, dátum, obdobie, v ktorom je právo druhého rodiča, ktorému dieťa nie je zverené do osobnej starostlivosti, realizovať styk s maloletým. V tomto je ten problém, dámy a páni, že keď má rodič právo stretávať sa každý druhý víkend a ten každý druhý víkend bude dieťa choré, je veľmi ťažké preukázať, že k tomu styku nemohlo dôjsť, nemalo dôjsť alebo malo dôjsť. A je veľmi ťažké nájsť náhradné plnenie. Je nemožné, pretože vlastne v tom čase k plneniu toho rozsudku nemohlo nastať a náhradné plnenie v zmysle rozsudku ani príslušných právnych predpisov v súčasnosti možné nie je. Je možno dôvod na úvahu, aby sme si povedali, keď je určený styk maloletého so súdom v nejakom rozsahu po nejaké obdobie a tento styk sa z akýchkoľvek dôvodov nerealizuje bez ohľadu na to, či ide o subjektívne dôvody kvôli niektorému rodičovi, alebo objektívne dôvody kvôli chorobe maloletého, aby si ten rodič, ktorý má právo na stretávanie sa s týmto dieťaťom, mohol napriek vtedajšej nemožnosti tento časový úsek vyčerpať hneď po tom, ako odpadne prekážka na realizáciu styku s maloletým. To znamená, keď to nevyjde cez víkend a dieťa po týždni vyzdravie, ihneď napriek tomu, ako je určený styk v akom rozsahu, si môžem vyčerpať tento čas a byť so svojím dieťaťom. Toto sú spôsoby, dámy a páni, na základe ktorých by bolo možné zlepšiť už súčasný právny stav. Máme obrovské množstvo rozsudkov právoplatných, ktoré ustanovujú povinnosti o tom, akým spôsobom bude dieťa zverené do osobnej starostlivosti jednému rodičovi a ako bude prebiehať stretávanie s druhým rodičom. My potrebujeme, to, čo potrebujeme, dámy a páni, riešiť, sú tie desaťtisíce a státisíce rodičov, ktoré tieto právne vzťahy už majú rozhodnuté, kde dochádza ku konfliktom, a to na základe právnej úpravy, ktorá by sprísnila a uľahčila vymáhanie takýchto nárokov rodičov, ktorí sa chcú stretávať s dieťaťom. Upozorňujem a ešte raz poukazujem na to, že obmedzenie súdu rozhodnúť z troch možností na jednu je možno 1. popretie posúdenia najlepšieho záujmu dieťaťa na zverenie do osobnej starostlivosti a 2. je obmedzenie možnosti posúdenia individuálnych okolností prípadu, skutkových a právnych. Nie je dobré, keď si zákonodarca myslí, že práve to jedno jeho riešenie je najlepšie. Tie individuálne okolnosti prípadu je potrebné posúdiť a to nedokážeme, dámy a páni, my v parlamente, ale mali by sme dôverovať potom odborníkom, súdom, ktorí sa opierajú, samozrejme, o znalecké dokazovanie, ktorého súčasťou je správa kolízneho opatrovníka, správa znalca z odboru psychológie detí a dospelých a tak ďalej atď. Čo sa týka návrhu na doplnenie predbežného opatrenia, ktoré by malo spočívať v tom, že dieťa má byť zverené do striedavej starostlivosti rodičov v prípade na základe predbežného rozhodnutia, ja osobne s týmto mám trošku problém ešte taký právny a ten spočíva, dámy a páni, v tomto. Predbežným opatrením alebo účelom predbežného opatrenia je upraviť právne vzťahy účastníkov konania na čas do meritórneho rozhodnutia súdu. Teda na čas do rozhodnutia súdu vo veci samej. Účelom predbežného opatrenia je buď upraviť tieto vzťahy, alebo zabezpečiť budúci výkon rozhodnutia, ktorý by mal byť ohrozený. Zo samej podstaty inštitútu predbežného opatrenia, dámy a páni, vyplýva, že na nariadenie predbežného opatrenia má byť naliehavý právny záujem. Má byť nejaký právny záujem, ktorý napĺňame nariadením predbežného opatrenia. Ja sa pýtam, dámy a páni, keď je dieťa zverené, keď dieťa nie je zverené do osobnej starostlivosti žiadneho z rodičov, de facto rodičovské práva vykonávajú k tomuto dieťaťu obidvaja rodičia, presne rovnako podľa ustanovení zákona o rodine, zverenie dieťaťa do striedavej starostlivosti rodičov predbežným opatrením nevykonávame nič, nedosahujeme nič, pretože opäť rodičovské práva budú vykonávať k dieťaťu obidvaja rodičia spoločne. Podľa môjho názoru nariadením predbežného opatrenia zverením do striedavej osobnej starostlivosti neplníme žiadny naliehavý právny záujem, pretože sa tým neodstraňuje žiadny stav právnej neistoty. Pretože stav právnej neistoty nastáva len vtedy, pokiaľ je nedohoda medzi rodičmi a je potrebné zabezpečiť, kto bude vykonávať práva vo vzťahu k jednotlivému, vo vzťahu k maloletému dieťaťu. To je len na margo. Možno o tomto je možné viacej diskutovať, ale podľa môjho názoru je potrebné vôbec sa zamyslieť nad striedavou starostlivosťou. Dámy a páni, ja som bol vždy zástanca možnosti striedavej osobnej starostlivosti. V konaniach to spôsobuje síce problém, ale je to na prospech účastníkov konania, na prospech maloletého dieťaťa. Pokiaľ je jedna z možností, aby dieťa bolo zverené do striedavej osobnej starostlivosti, nedávajme, prosím vás pekne, povinnosť v každom jednotlivom prípade bez posúdenia záujmu maloletého zveriť dieťa do osobnej striedavej starostlivosti. V niektorých prípadoch zverenie do striedavej starostlivosti vyhovuje. Vyhovuje preto, že sa tak rodičia, či už vedia slušne dohodnúť, alebo po rozhodnutí súdu nájde si ten život cestu a budú takéto rozhodnutie rešpektovať. Striedavá starostlivosť je ale, dámy a páni, aj o tom, že to dieťa je každé dva týždne alebo každý mesiac v taškách a presúva sa na iné miesto svojho potom ďalšieho obvyklého pobytu, ktoré bude mať dva. Striedavá starostlivosť je vhodná vtedy, keď má dieťa bydlisko obidvoch rodičov blízko pri sebe, keď môže navštevovať jednu školu, keď môže navštevovať jedného lekára a keď vzdialenosti od týchto miest sú relatívne primerané. Striedavá starostlivosť ale nie je vyhovujúca vo všetkých prípadoch, pretože tí rodičia už nemusia spolu bývať a môžu byť, nemusia blízko pri sebe bývať a nemusia byť tak dané okolnosti prípadu, ktoré by nasvedčovali tomu, že je splnený záujem maloletého dieťaťa. Preto, dámy a páni, by som odporúčal, aby sa navrhovatelia zaoberali tým, ako zvýšiť vymožiteľnosť v súčasnosti rozhodnutých vecí na súdoch, ako zvýšiť zodpovednosť rodičov, ktorí sú povinní umožniť realizovať styk druhého rodiča s maloletým dieťaťom a ako prípadne zvýšiť aj sankcie za to v prípade, keď takýmto spôsobom porušujú právoplatné rozhodnutia súdov. To je cesta a prvý krok k tomu, ako zvýšime vymožiteľnosť práva aj pre otcov, ktorí sú dôvodmi pre vás na to, aby ste predložili tento návrh zákona. Samotné obligatórne určenie striedavej starostlivosti však tento problém nerieši a hlavne, dámy a páni, možno nerieši tie desaťtisíce prípadov, ktoré sú rozhodnuté. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť.